P6_TA(2005)0150

Človekove pravice v svetu (2004) in politika EU

Resolucija Evropskega parlamenta o letnem poročilu o človekovih pravicah v svetu v letu 2004 in o politiki EU v zvezi s tem (2004/2151(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju Splošne deklaracije o človekovih pravicah in vseh ustreznih mednarodnih dokumentov o človekovih pravicah,

- ob upoštevanju začetka veljavnosti Rimskega statuta Mednarodnega kazenskega sodišča dne 1. julija 2002 in njegovih resolucij v zvezi z Mednarodnim kazenskim sodiščem [1],

- ob upoštevanju Ustanovne listine Združenih narodov,

- ob upoštevanju Protokola št. 13 Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin v zvezi z ukinitvijo smrtne kazni v vseh okoliščinah,

- ob upoštevanju Listine o temeljnih pravicah Evropske unije [2],

- ob upoštevanju členov 3, 6, 11, 13 in 19 Pogodbe o Evropski uniji in členov 177 in 300 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

- ob upoštevanju Sporazuma o partnerstvu AKP-EU [3],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 23. oktobra 2003 o miru in dostojanstvu na Bližnjem vzhodu [4],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 24. februarja 2005 o 61. zasedanju Komisije Združenih narodov za človekove pravice v Ženevi [5],

- ob upoštevanju šestega letnega poročila EU o človekovih pravicah,

- ob upoštevanju prvega in drugega Arabskega poročila o človekovem razvoju Razvojnega programa Združenih narodov,

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za zunanje zadeve (A6-0086/2005),

A. ker ta resolucija ne poskuša biti vseobsegajoča, vendar poudarja dva glavna dela, prvič, najpomembnejši razvoj na področju človekovih pravic zunaj EU v geografskem zaporedju, in drugič, osem ključnih tematskih zadev, pomembnih za EU v prihodnjih letih;

Razmere v različnih državah

Države kandidatke

1. sklicuje se na izsledke svojih posebnih poglobljenih poročil o državah pristopnicah/kandidatkah Bolgariji, Romuniji in Turčiji ter jim čestita za napredek, ki so ga dosegle v zvezi s človekovimi pravicami, opominja pa jih tudi, da je na tem področju potrebno še veliko narediti; zato jih poziva k nadaljevanju in podvojitvi prizadevanj v zvezi s tem;

Zahodni Balkan

2. poudarja, da si bo nadalje prizadeval za zagotavljanje človekovih pravic v Vojvodini in na Kosovu;

3. poziva Hrvaško, Bosno in Hercegovino, Srbijo in Črno goro, da izboljšajo svoje pravosodne sisteme za zagotovitev poštenega sojenja za vojne zločine; opominja jih na njihovo obveznost polnega sodelovanja z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo;

4. opominja Srbijo in Črno goro na pomembnost zagotavljanja človekovih pravic in pravne države ter na poseben pomen, ki je pripisan obsodbi in kaznovanju vseh dejanj nestrpnosti in nasilja zaradi etnične pripadnosti;

Soseščina EU in Bližnji Vzhod

5. zavzema se, da se okrepi spoštovanje človekovih pravic v sosednjih državah in na sredozemskem območju, za ustanavljanje neodvisnih ustanov, odprtih civilnim družbam, v zadevnih državah, ki bi zagotavljale učinkovito izvajanje pravic, ki izhajajo iz podpisanih dvostranskih in večstranskih sporazumov;

6. zahteva vedno večje spoštovanje pravic žensk in manjšin ter svobode in pluralnosti medijev, spoštovanje človekovih pravic v kazenskem sistemu ter odpravo mučenja in smrtne kazni v državah, s katerimi je EU sklenila pridružitveni sporazum in s katerimi se pogaja o akcijskih načrtih;

7. izraža upanje, da bo v okviru barcelonskega procesa več truda vloženega v spodbujanje pravic žensk; v zvezi s tem zahteva vzpostavitev regionalnega akcijskega načrta za krepitev pravic žensk in enakosti med spoloma v duhu poročila Razvojnega programa OZN; poziva vse države članice, ki sodelujejo v barcelonskem procesu, da umaknejo zadržke v zvezi s Konvencijo o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk;

8. poudarja, da morajo države regije doseči napredek na področju človekovih pravic, zlasti v sodelovanju z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo; pri izvajanju učinkovite politike za vrnitev beguncev in razseljenih oseb, spoštovanju pravic manjšin in pri izvajanju dejavne politike proti trgovini z ljudmi;

9. poziva vse države, ki imajo s svojo bližino EU politične, trgovske in socialne stike z EU, da priznajo, da postopek gospodarskih in družbenih potreb po reformi potrebuje za svojo osnovo sprejetje politik v zvezi s spodbujanjem človekovih pravic in demokratičnih standardov v skladu z mednarodnim pravom človekovih pravic;

10. pozdravlja zavzeto prizadevanje novoizvoljenega ukrajinskega predsednika za ohranitev standardov, ki veljajo za človekove pravice, v svojem nagovoru Parlamentu v Strasbourgu februarja 2005; pozdravlja dejstvo, da je Ukrajina ohranila pravno državo v času predsedniških volitev, in spodbuja Ukrajino, da izbere pot odprtosti in demokracije, ki je neizogiben temelj, da svojim državljanom zagotovi človekove pravice v najširšem pomenu; poziva novo vlado k zakonodajni reformi in reformi politike za zagotovitev svobode tiska in medijev v celotni Ukrajini, da konča mučenje ter zlorabo s strani oseb organov pregona in zagotovi takojšen dostop do zagovornika od trenutka odvzema prostosti dalje, in k boju proti korupciji;

11. poziva Belorusijo, da zagotovi civilne in politične pravice vsem državljanom; poziva organe v Belorusiji, da nemudoma prenehajo z usmrtitvami političnih nasprotnikov ter samovoljnimi aretacijami in zapiranju; podpira delo beloruskega združenja novinarjev, ki je bilo leta 2004 nagrajeno z nagrado Saharova ob priznanju prizadevanja, da Belorusiji zagotavljajo nepristranske podatke in uravnoteženo poročanje; poziva beloruske oblasti, naj dovolijo razvoj politike posvojitev z državami EU in omogočijo sistem vizumov, ki bi omogočal nadaljevanje počitniških programov za otroke, prizadete zaradi jedrske nesreče v Černobilu;

12. priznava zadnje volitve v Moldaviji; ugotavlja zaskrbljenost Sveta EU, da pri volitvah niso bile izpolnjene vse zahteve, potrebne za zagotovitev povsem konkurenčnega volilnega postopka, zlasti kar zadeva dostop do medijev in nepristransko poročanje o volilnih kampanjah; poziva novo vlado Moldavije, da preuči poročila o domnevnem mučenju in zlorabi žrtev, vključno z mladoletniki, s strani policije in da izboljša razmere v zaporih; poziva k reformam za izboljšanje pravne države in k ponovnemu boju proti korupciji v institucijah; poziva Moldavijo, da prepreči vsakršno obliko trgovanja z ljudmi, zlasti žensk in otrok kot spolnih sužnjev in trgovanje s človeškimi organi za presajanje; poziva oblasti, da zagotovijo politično ravnovesje v medijih, ki so pod nadzorom države; meni, da aretacije opozicijskih poslancev in ostali ukrepi proti mirnim protestom pomenijo jasno kršitev temeljnih pravic in svoboščin, kot so svoboda izražanja, zbiranja in združevanja; poziva t.i. Pridnestrsko moldavsko republiko, da izpusti vse preostale politične zapornike;

13. poziva Ukrajino in Moldavijo, da ostro ukrepata proti tihotapljenju v Pridnestrsko republiko, iz nje in skozi njo, kakor tudi Rusijo, da prepreči tihotapljenje iz območje Kaliningrada v Litvo in na Poljsko, ter da razvijejo učinkovite protikorupcijske programe za carinske službe, službe mejne straže in davčne službe ter policijo;

14. pozdravlja prizadevanja Maroka za obravnavanje položaja žrtev preteklih zlorab človekovih pravic, zlasti ustanovitev Odbora za pravičnost in spravo; priznava pozitivne dosežke pri preprečevanju mučenja in zagotavljanju odškodnine tistim, ki so trpeli v preteklosti; podpira nenehne pravne reforme, kot sta družinski zakonik, ki ga je sprejel maroški parlament januarja 2004, in osnutek zakona o kaznovanju mučenja (december 2004); odločno obsoja prakso, po kateri novinarji prestajajo zaporne kazni zaradi t.i. obrekovanja in žaljenja, zato od maroških oblasti zahteva reformo kazenskega zakonika in odpravo zaporne kazni zaradi "tiskovnih deliktov"; priznava grozljiv značaj terorističnih napadov, izvedenih v Casablanci maja 2004, vendar opominja maroške organe, da morajo biti vsi protiteroristični ukrepi v skladu z mednarodnim pravom človekovih pravic; spodbuja Maroko, da nadaljuje svoj dialog z EU v zvezi s prizadevanjem, da se prepreči nezakonito priseljevanje in trgovino z ljudmi ter omogoči vrnitev; izraža zaskrbljenost nad številom ljudi, ki so izgubili življenje, ko so poskušali doseči evropsko mejo z Marokom; ugotavlja, da obstaja moratorij na izvrševanje smrtne kazni v Maroku, in poziva maroške organe, da odpravijo smrtno kazen;

15. z zaskrbljenostjo ugotavlja poročila o kršitvah človekovih pravic Saharcev v Zahodni Sahari tudi na področju svobode govora in prostega pretoka ter Maroko in ljudsko gibanje Polisario spodbuja k nadaljevanju dialoga na podlagi mednarodno priznanega Bakerjevega načrta; poziva Maroko in ljudsko gibanje Polisario, naj izpustita vse vojne ujetnike;

16. poziva Maroko in Alžirijo, da pri sprejemanju priseljencev delujeta humano; poudarja, da morajo biti vsi takšni ukrepi v skladu z mednarodnim humanitarnim pravom in mednarodnim pravom o beguncih;

17. poziva Alžirijo, da ne prezre obveznosti do človekovih pravic pri obravnavanju terorističnih groženj in pozdravlja odvijajoči se proces reforme; ugotavlja, da mora Alžirija še naprej spodbujati svobodo tiska, neodvisno dejavnost civilne družbe in politično opozicijo, ter pozdravlja zadnje dogodke v tej smeri; pozdravlja nadaljevanje dialoga med alžirsko vlado in EU na področju nezakonitega priseljevanja; poziva Alžirijo, da se pozitivno odzove na zahtevo delovne skupine OZN o prisilnih in neprostovoljnih izginotjih ter da vprašanje izginulih oseb rešuje prednostno;

18. poziva Libijo, da osvobodi vse politične zapornike; je globoko zaskrbljen zaradi libijske zakonodaje, ki prepoveduje politične stranke, združenja in medije; poudarja pomembnost spoštovanja mednarodnih in humanitarnih konvencij o človekovih pravicah; poziva EU, da zahteva od libijskih organov odobritev dovoljenja mednarodnim organizacijam za človekove pravice, da vstopijo v Libijo in izvedejo preiskave; poziva Libijo, da dovoli dostop mednarodnim opazovalcem, da prekine s samovoljnimi izgoni in aretacijami migrantov, da ratificira Ženevsko konvencijo o statusu beguncev in da prizna mandat Visokega komisarijata za begunce;

19. poziva Tunizijo, da dovoli ustanavljanje neodvisnih organizacij za človekove pravice; poziva Tunizijo, da nemudoma sprosti vsa sredstva, ki jih je EU nakazala Tuniziji za organizacije za človekove pravice, zlasti sredstva, namenjena Tunizijski ligi za človekove pravice;

20. poziva Tunizijo, da spoštuje temeljne pravice, kot so svoboda mnenja, izražanja in združevanja, ter da nadaljuje z izvajanjem vseh potrebnih ukrepov za zapolnitev preostalih vrzeli za uskladitev s konvencijami za človekove pravice kot tudi s klavzulo o človekovih pravicah v pridružitvenem sporazumu; izraža svojo zaskrbljenost nad poročili o kršitvah pravic branilcev človekovih pravic, vključno z nadlegovanjem, zastraševanjem, žaljivimi obdolžitvami, samovoljno aretacijo in fizičnim nasiljem; zato poziva EU, da upošteva vse te vidike v okviru akcijskega načrta evropske sosedske politike ter da pazljivo in redno oceni dosežke na področju človekovih pravic;

21. pozdravlja stalen dialog med EU in Egiptom za spodbujanje stabilnosti, razvoja in človekovih pravic v evropsko-sredozemskem območju, kot je potekal na evro-sredozemski parlamentarni skupščini v Kairu; pozdravlja izpustitev dr. Noora; poziva Egipt, da spodbujanje človekovih pravic obravnava kot prednostno nalogo; pozdravlja organizacijo vrha o Darfurju, ki bo potekal v Egiptu, ter je seznanjen z zavezanostjo egiptovske vlade k pospeševanju miru v Sudanu; poziva Egipt, da prekliče izredno stanje;

22. priznava, da je sprememba palestinskega vodstva odprla novo priložnost za iskanje pozitivne poti naprej v regiji, in podpira mirovni načrt ("The Road Map") kot temelj za trajno rešitev; verjame, da je popolna politična podpora s strani ZDA in EU nujna za dosego trajne rešitve;

23. poziva novo palestinsko vodstvo, da sprejme vse potrebne ukrepe za končanje teroristične dejavnosti proti Izraelu s posebnim poudarkom na končanju podpore in izvajanja samomorilskih bombnih napadov; podpira prizadevanja in napredek, dosežen do sedaj, novega palestinskega vodstva in je opogumljen v zvezi s tem;

24. opozarja na prizadevanja Izraela pri odzivanju na nove odnose med palestinskim in izraelskim vodstvom; pozdravlja zlasti izvedene ukrepe za krepitev zaupanja, kot so osvoboditev zapornikov, izjava o koncu vojaških napadov, konec politike uničevanja palestinskih naselij in stalno spodbujanje politike umika iz Gaze; priznava pravico Izraela do sprejetja ukrepov za zagotovitev varnosti Izraelcev; opominja, da kakršni koli protiteroristični ukrepi ne smejo prezreti vprašanj o človekovih pravicah;

25. izraža zaskrbljenost v zvezi z obstojem in obsegom varnostne ograje/ločevalne pregrade v velikih delih Zahodnega brega ter posledicami tega za človekove pravice lokalnih prebivalcev; opozarja na sklepe Mednarodnega sodišča v zvezi z varnostno ograjo/ločevalno pregrado; opozarja tudi na sklepe izraelskega višjega sodišča (junij 2004) in sklep izraelske vlade februarja 2005;

26. poziva Sirijo k spoštovanju človekovih pravic in še zlasti k svobodi združevanja ter je zaskrbljen nad trditvami, da teroristične organizacije prejemajo sredstva od Sirije; pozdravlja izjavo sirskega zunanjega ministra, da bodo do 30. aprila 2005 umaknjene vse sirske čete, vojaška oprema in obveščevalne službe v skladu z Resolucijo Varnostnega sveta OZN št. 1559 (2004);

27. poziva vlado Sirije, da nemudoma osvobodi politične zapornike in dokončno odpravi izredno stanje; upa, da bo Sirija dala smernice za izvajanje in praktično učinkovanje vseh njenih obvez v zvezi s človekovimi pravicami in svoboščinami, zlasti v zvezi s prenehanjem diskriminacije Kurdov in enakostjo žensk ter prenehanjem nasilja proti ženskam; poudarja visoko število samovoljnih aretacij in zaprtja ter razširjenost mučenja in zlorab, vključno otrok;

28. obžaluje prekomerno uporabo smrtne kazni v Saudski Arabiji in poziva vlado, da opusti njeno izvrševanje; je zaskrbljen, da mnogo osnovnih pravic v okviru saudske zakonodaje ni varovanih, politične stranke niso dovoljene in da ostaja svoboda izražanja izjemno omejena;

29. pozdravlja zadnje lokalne volitve kot korak na poti k demokraciji, vendar obžaluje segregacijo glede na spol v Saudski Arabiji ter izrazito diskriminacijo in omejitve pravic, ki jih trpijo ženske, vključno s pravico voliti; opozarja, da ženske v Saudski Arabiji za potovanje še vedno potrebujejo pisno dovoljenje moškega sorodnika in da ženske takrat, ko so zlorabljene ali utrpijo nasilje s strani moških sorodnikov, pogosto nimajo nobenih pravnih sredstev;

30. priznava težave, s katerimi se soočajo nove oblasti v Iraku pri prizadevanjih vzpostaviti javni red in mir s pomočjo vojaških sil, ki so tam nameščene, in izraža zaskrbljenost zaradi trenutnega stanja; pozdravlja odločenost in pogum iraškega prebivalstva med zadnjo volilno kampanjo in volitvami, ki so državi in njenemu prebivalstvu odprle možnost za boljšo demokratično prihodnost; izraža podporo novoizvoljenemu parlamentu v Iraku; izraža upanje, da bo kmalu pripravljena nova demokratična ustava v sodelovanju z manjšinami; poziva Komisijo, da zagotovi povečano podporo oblastem v Iraku; poziva OZN k povečanju svoje vključenosti in prisotnosti v Iraku; je zaskrbljen zaradi poročil o nadaljevanju mučenja in zlorabljanja zapornikov v iraških zaporih; opozarja na nevarne pogoje, v katerih novinarji še naprej delajo v Iraku, in obžaluje trenutne ugrabitve; poziva k takojšnji izpustitvi vseh ugrabljenih oseb ter ostro obsoja barbarske ugrabitve, usmrtitve in samomorilske bombne napade; ponovno obsoja vsakršno obliko mučenja in krutega, nehumanega in ponižujočega ravnanja z zaporniki v Iraku s strani iraških oblasti ali tujega vojaškega osebja;

31. poziva Iran, da se pozitivno vključi v dialog o človekovih pravicah z EU; je zaskrbljen, da se je položaj človekovih pravic znatno poslabšal v zadnjih dveh letih, in poziva iranske organe, da se resno zavežejo za spremembo tega trenda; obsoja resno povečanje kršenja človekovih pravic, zlasti povečano število poročil o javnih usmrtitvah in šibanju; pozdravlja moratorij na kamenjanje in poziva iranski parlament, da sprejme zakonodajo, ki bo kamenjanje brez izjeme prepovedala; je seznanjen z zagotovili iranskih oblasti o uvedbi moratorija na usmrtitve mladoletnikov in jih poziva k sprejetju predlagane zakonodaje, s katero bodo prepovedali usmrtitev oseb, ki storijo kaznivo dejanje mladoletne, pri čemer mora prepoved veljati tudi potem, ko oseba dopolni 18 let; je seznanjen z zagotovili iranskih oblasti glede moratorija na amputacije; poziva Svet in Komisijo, da pozorno spremljata izvajanje zavezanosti Irana k moratorijem na kamenjanja, usmrtitve mladoletnikov in amputacije; izraža zaskrbljenost zaradi velikega števila aretacij, zlasti žensk in mladih, na podlagi nejasnih ali manjših obtožb; izraža močno zaskrbljenost ker je bila nedavno izvedena usmrtitev mladoletnice zaradi spolne kršitve; obsoja podlo politiko Irana pri aretacijah ter zapiranjih novinarjev in kibernetičnih disidentov ter v zvezi z zatiranjem svobode tiska in medijev; poziva Iran da preneha s podpiranjem terorističnih organizacij;

32. prosi za popolno vključenost v obsežen pregled Evro-sredozemskega partnerstva, ki ga je treba predložiti ministrom na naslednjem ministrskem Evro-sredozemskem srečanju v Luksemburgu;

33. ponovno poziva vse pogodbenice Evro-sredozemskih pridružitvenih sporazumov, da prevedejo klavzulo o človekovih pravicah v akcijski program za okrepitev in spodbujanje spoštovanja človekovih pravic in za vzpostavitev mehanizma za redno oceno skladnosti s členom 2 posameznih pridružitvenih sporazumov;

34. je prepričan, da mora imeti Evropska pobuda za demokracijo in človekove pravice (EIDHR) bistveno vlogo pri spodbujanju temeljnih vrednot EU v Barcelonskem procesu; v zvezi s tem poziva h krepitvi svojih dejanj v sredozemskih državah partnericah za podpiranje razvoja ter utrditev civilnih družb in neodvisnih nevladnih udeležencev;

Rusija kot soseda

35. obžaluje in obsoja grozljiva teroristična dejanja, ki so v Ruski federaciji bila izvršena leta 2004, zlasti tragična in nepozabna teroristična dejanja v Beslanu, katerih žrtve so bili otroci;

36. priznava, da se Rusija sooča s teroristično grožnjo s strani skrajnežev, podpira prizadevanja Rusije v boju proti terorizmu, vendar vztraja, da je treba spoštovati človekove pravice v zvezi s tem izzivom;

37. poziva Rusijo k sprejetju ukrepov za končanje pogosto poročanih zunajsodnih ubojev s strani ruskih vojaških sil, izginotij in mučenj v času odvzema prostosti v Čečeniji; poziva Rusijo, da omogoči humanitarnim organizacijam in opazovalcem neoviran dostop do Čečenije; poudarja zavzemanje za trajno politično rešitev problemov v Čečeniji v skladu s spoštovanjem človekovih pravic in priznavanjem ozemeljske celovitosti Ruske federacije;

38. opominja Rusijo na njene obveznosti po mednarodnem humanitarnem pravu; obsoja novo rusko zakonodajo, ki lahko povzroči omejitev človekovih, civilnih in političnih pravic, na primer odprava neposrednih volitev guvernerjev, širitev dejanskega nadzora vlade nad večino televizijskih postaj, zakoni, ki omejujejo pravico do javnih demonstracij, ter uporaba zakonov za nazaj v zvezi z lastnino in pravicami vlagateljev;

39. opominja Rusijo na njene določene obveze kot podpisnice Evropske konvencije o človekovih pravicah, natančneje v zvezi s spoštovanjem in spodbujanjem demokratičnih načel in pravne države, vključno s svobodnimi in poštenimi volitvami, zdravim političnim pluralizmom, obstojem alternativnih virov informacij, pravico združevanja, pravico do svobode izražanja ter pregledno in nediskriminacijsko uporabo zakonov s strani neodvisnega sodstva;

40. zahteva od Rusije, da omogoči obiske opazovalcev za človekove pravice v vseh delih države;

41. poziva rusko vlado, da zaščiti vse aktiviste in organizacije za človekove pravice, ki jim grozi pregon s strani lokalnih oblasti v vseh republikah Severnega Kavkaza;

42. poziva rusko vlado, da zagotovi neodvisnost sodstva in da upošteva načela, ki dopuščajo obstoj poštenega, nepolitiziranega poslovnega sektorja, kot ga vsebujejo demokracije v EU;

Azija

43. pozdravlja, da je vlada v Kazahstanu uvedla moratorij na usmrtitve in da je Kirgizistan podaljšal svoj moratorij; poziva vladi in parlamenta obeh držav, da uradno odpravijo smrtno kazen; poziva obe vladi, da izboljšata možnosti političnih strank, da se registrirajo in udeležijo volitev; poziva obe državi, da dovolita uravnoteženo poročanje medijev in svobodo tiska;

44. poziva uzbekistansko vlado, da po izraženi pozitivni nameri sprejme ukrepe za odpravo smrtne kazni, npr. z uvedbo moratorija na smrtne kazni in usmrtitve; pozdravlja spremembe kazenskega zakonika iz leta 2003, ki sedaj prepoveduje mučenje in nečloveško ravnanje z osebami, ki jim je bila odvzeta prostost, ter omogoča pregon takšnih kršitev; poziva Uzbekistan, da uveljavi takšne spremembe in osvobodi preostale politične zapornike; vztraja pri oblikovanju neodvisnega sodstva; pozdravlja nedavna prizadevanja vlade pri izvajanju glavnih reform, vključno s krepitvijo neodvisnosti sodstva in prenehanjem cenzure tiska;

45. poziva vlado Tadžikistana, da preneha s poskusi po utrditvi moči pred letošnjimi parlamentarnimi volitvami in dovoli opozicijskim strankam, da se registrirajo za volitve;

46. poziva Turkmenistan, da zagotovi resnično politično svobodo, vključno s svobodo izražanja, vsem državljanom; poziva Turkmenistan, da preneha s samovoljnimi odvzemi prostosti in zapiranjem ter zastraševanjem političnih nasprotnikov;

47. pozdravlja pozitivne rezultate volilnega postopka v Afganistanu in spodbuja novo vlado g. Karzaija, da nadaljuje s politiko modernizacije in prestrukturiranja s posebnim poudarkom na zagotavljanju človekovih pravic vsem državljanom; ostro obsoja barbarske ugrabitve in usmrtitve nedolžnih ljudi;

48. pozdravlja ustanovitev komisij za človekove pravice v Afganistanu in na Maldivih; v zvezi s tem poziva vladi obeh držav, naj upoštevata dejstvo, da je treba komisijama zagotoviti finančno podporo ter jim obenem omogočiti neodvisno opravljanje njihovega dela;

49. pozdravlja različne pozitivne korake v Pakistanu na področju človekovih pravic: oblikovanje skupnega volilnega telesa za manjšine, sprejetje zakona o svobodi informacij in dodelitev sedežev ženskam v narodni skupščini; priznava, da ima Pakistan posebne odgovornosti pri preprečevanju terorističnih dejavnosti, in politične težave, ki so posledica te odgovornosti, vendar vztraja, da se težav na področju človekovih pravic ne da prezreti pri nobenih protiterorističnih ukrepih, zlasti v zvezi z odvzemom prostosti in zaporom; izraža zaskrbljenost zaradi upiranja predsednika Musharrafa, da bi izpolnil svojo obveznost ločitve vloge državne vlade od vloge vojske, takšna ločitev bi bila znak normalne demokracije, kjer je vojska uslužbenec demokratično izvoljene vlade;

50. priznava, da je Indija največja delujoča demokracija na svetu, in podpira napredek na področju človekovih pravic; vseeno ostaja zaskrbljen zaradi nadaljevanja diskriminacijskih dejanj v Indiji, ki temeljijo na osnovi pripadnosti kasti, družbenemu in verskemu statusu; meni, da ker je to predvsem družbena težava na podeželju in je jasno, da je ne podpira vladna politika, je to področje, na katerem mora indijska vlada še naprej spodbujati družbene spremembe;

51. pozdravlja nedavni pozitivni dialog med Pakistanom in Indijo o Kašmirju; ostaja zaskrbljen zaradi poročil o zlorabah človekovih pravic v regiji Kašmir s strani članov indijske vojske in policije; poziva indijsko vlado, da zagotovi, da vsa poročila o takšnih zlorabah nemudoma razišče sodni organ; močno obsoja vsa teroristična in nasilna dejanja po vsej regiji in poudarja, da si je Pakistan dolžan odločno prizadevati za preprečevanje takšnih dejavnosti; vztraja pri popolnem in odprtem dostopu medijev in organizacij za človekove pravice do regije Kašmir;

52. pozdravlja izboljšane razmere človekovih pravic na Šrilanki, vendar izraža zaskrbljenost v zvezi s prakso Osvobodilnih tigrov tamilskega Eelama glede ubijanja in ugrabljanja članov drugih tamilskih političnih skupin ter rekrutiranja otrok;

53. poziva vlado Bangladeša, da spoštuje navodila svojega vrhovnega sodišča, ki zahteva, da se je treba izogibati zlorabljanju pravnih instrumentov pri odvzemu prostosti opozicijskim demonstrantom in da se vzdrži preprečevanja mirnih političnih protestov s pomočjo odvzema prostosti in mučenja; poziva vlado Bangladeša, da ustavi operacije proti kriminaliteti, ki jih izvaja paravojaški bataljon za hitro ukrepanje, ki izvaja številne izvensodne uboje; poziva vlado Bangladeša, da sprejme preventivne ukrepe proti muslimanskim paravojaškim skupinam, ki širijo nasilje in zastraševanje na podeželskih območjih Bangladeša;

54. ostaja zaskrbljen, ker ostajata Laos in Vietnam državi enopartijski državi, ki še naprej zatirata etnične in verske manjšine poleg aktivistov za demokratične in človekove pravice, ter poziva vladi obeh držav, da varujeta svobodo izražanja, združevanja in veroizpovedi;

55. obžaluje kršenje človekovih pravic avtohtonega ljudstva Dega (Montagnardi) iz Vietnama ter poziva vlado, da odpravi vsakršno obliko diskriminacije katere koli manjšine;

56. verjame, da predstavlja odvzem politične imunitete s strani kamboškega narodne skupščine gospodom Rainsyju, Pochu in Channyju resno kršitev demokratičnih načel, ter poziva kamboške oblasti, da ustavijo vse oblike pregona demokratične opozicije v tej državi; kljub temu spodbuja Kambodžo k uvedbi resničnih demokratičnih reform kot okvira za zagotavljanje človekovih pravic, da bi odpravila stalne resne pomanjkljivosti; poziva Kambodžo, da pospeši napredek reformiranja svojega sodnega sistema in okrepi boj proti trgovini z ženskami in otroki; v zvezi s tem opozarja, da je bilo 91 žensk in otrok, ki so bili prej rešeni suženjstva, ugrabljenih v Phnom Pehnu, in poziva k njihovi takojšnji izpustitvi;

57. poziva vlado Burme, da kot prvi korak k vzpostavitvi države, temelječe na volji ljudstva, preneha zatirati zakonite in demokratične politične dejavnosti; poziva vlado, da nemudoma izpusti Aung San Suu Kyi, nekdanjo prejemnico nagrade Saharova, in 75-letnega novinarja Wina Tina, svetovalca Aung San Suu Kyi;

58. pozdravlja dejstvo, da Kitajska vodi dialog o človekovih pravicah z EU; prosi vlade držav članic, Komisijo in Kitajsko, da uporabijo ta dialog kot dejansko priložnost za uresničitev spremembe notranjih politik na Kitajskem, kjer glavne skrbi v zvezi s človekovimi pravicami še naprej obstajajo, še zlasti v zvezi z uporabo smrtne kazni in pomanjkanjem svobode združevanja in veroizpovedi; poudarja, da mora biti čedalje bolj pozitivno trgovinsko razmerje odvisno od reform človekovih pravic; je zaskrbljen zaradi nedavnega preobrata politike EU s strani Sveta v zvezi z embargom o prodaji orožja Kitajski in močno priporoča, da embargo na prodajo orožja Kitajski ostane nedotaknjen, dokler ni storjen večji napredek v zvezi z vprašanji človekovih pravic; poziva kitajske oblasti, da podajo ponovno uradno oceno dogodkov na Trgu nebeškega miru, objavijo seznam političnih zapornikov in odredijo njihovo brezpogojno izpustitev; izraža zaskrbljenost nad ravnanjem s prebivalstvom Tibeta in Xinjianga, kar zadeva svobodo združevanja in vere;

59. obsoja prevzem oblasti kralja Gjanendra in kraljevske nepalske vojske 1. februarja 2005 ter strogo cenzurno zakonodajo; je vznemirjen zaradi naraščajočega števila poročil o izginotjih oseb po vsej državi, napadih na aktiviste za človekove pravice, novinarje, opozicijske politične stranke in skupine civilne družbe; javno obtožuje resne kršitve človekovih pravic s strani gverilskih skupin v času spora, ki pustoši po državi od leta 1999; poziva kralja, da obnovi demokracijo in komunikacijske povezave, da osvobodi vse politične vodje in zagovornike človekovih pravic ter da spoštuje svobodo izražanja in združevanja;

60. pozdravlja nasploh prve neposredne predsedniške volitve v Indoneziji septembra 2004; je vznemirjen zaradi poročil o nadaljevanju zlorab civilistov s strani indonezijskih oboroženih sil in uporniških skupin v provincah Papui in Acehu; izraža upanje, da bo proces obnove po uničujočem cunamiju spodbudil spravo in pospešil mirovni proces, kar bi lahko prispevalo k rešitvi konflikta v Acehu; poziva indonezijske oblasti, da raziščejo in privedejo pred sodišče odgovorne za umore in druge zločine, izvršene nad zagovorniki človekovih pravic, ter zagotovijo, da se določbe deklaracije o zaščiti zagovornikov človekovih pravic, ki jo je decembra 1998 sprejela Generalna skupščina OZN, v Indoneziji v celoti upoštevajo;

61. poziva Severno Korejo k priznanju položaja svojega ljudstva, ki trpi zaradi zatiranja s strani režima Severne Koreje, in da začne resnični postopek spremembe na vseh ravneh ob uresničevanju reform, ki bi priznale potrebo po spoštovanju človekovih pravic; opozarja, da je Severna Koreja v letnem svetovnem indeksu svobode tiska navedena kot najslabša država na celem svetu; obžaluje napoved režima Severne Koreje o svojem umiku iz večstranskega okvira za dialog (šeststranski pogovori);

Afrika

62. poudarja trpljenje mnogih državljanov afriških držav, ki so se okužili z resnimi pandemičnimi boleznimi, zlasti s virusom HIV/AIDS; priznava napredek v nekaterih afriških državah, na primer v Ugandi; poziva Komisijo, da pomaga OZN, v sodelovanju z Afriško unijo, da razvije celovito strategijo, ki bi obvladovala in zmanjševala širjenje pandemičnih bolezni, zlasti virusa HIV/AIDS; ponovno potrjuje pravico vsakega človeka do dostopa do zdravstvenega varstva in zdravljenja; poziva države članice in Komisijo, da v svojih razvojnih politikah dajo največjo politično in finančno prednost boju proti nalezljivim boleznim, zlasti naraščajoči epidemiji virusa HIV/AIDS;

63. verjame, da je obsežen pristop do problema HIV/AIDS nujno potreben v podsaharski Afriki, če naj se širjenje AIDS-a ustavi do leta 2015;

64. globoko obžaluje dejstvo, da v različnih delih Afrike nekatere kršitve človekovih pravic ostajajo nekaznovane in da osebe, ki zasedajo odgovorne položaje, tega ne kaznujejo; poziva Afriško unijo, da se vključi v take primere in za izboljšanje položaja tesno sodeluje z Mednarodnim kazenskim sodiščem (glej tematsko področje Mednarodno kazensko sodišče);

65. je zaskrbljen zaradi slabšanja razmer v Gambiji, ki vključuje veliko kršitev svobode tiska, ter poziva k preiskavi umora novinarja Deyda Hydara decembra 2004;

66. izraža veliko zaskrbljenost zaradi nedavnih dogodkov v Slonokoščeni obali, ki so se končali z rasističnimi napadi na civiliste; poziva vlado Slonokoščene obale, da spoštuje človekove pravice vseh svojih državljanov;

67. je globoko zaskrbljen zaradi državnega udara, ki je Fauru Gnassingbéju po smrti očeta omogočil imenovanje za predsednika Toga; poziva oblasti Toga, da vzpostavijo potreben institucionalni okvir, ki bo zagotavljal svobodne in poštene predsedniške volitve, tako da se vrnejo k ustavni zakonitosti ter spoštovanju človekovih pravic in temeljnih svoboščin, brez katerih je nemogoče nadaljevati sodelovanje z EU;

68. pozdravlja zmanjšanje števila smrtnih kazni, ki jih izrekajo šeriatska sodišča v Nigeriji, ostaja pa zaskrbljen, da mnogo sodišč še vedno deluje v skladu s šeriatskim pravom; meni, da bi morala namesto tega Nigerija ravnati v skladu z mednarodnimi standardi;

69. je zaskrbljen zaradi poročil, da eritrejska vlada še naprej preganja krščanske manjšine v celotni regiji; z zaskrbljenostjo poudarja, da Eritreja ostaja enostrankarska država in da volitve niso načrtovane; poziva k takojšnji izpustitvi vseh političnih zapornikov in novinarjev, zaprtih v državi; poziva eritrejske oblasti, da izboljšajo stanje na področju spoštovanja človekovih pravic;

70. zaskrbljeno ugotavlja, da je bilo od septembra 2001 v Asmari aretiranih 10 neodvisnih novinarjev, med njimi tudi švedski državljan Davit Isaak, kateremu se ni sodilo za nobeno kaznivo dejanje in je še vedno zaprt; poziva vlado Eritreje, da izpusti zaprte novinarje in prekine prepoved zasebnega tiska;

71. priznava in podpira podpis novega mirovnega dogovora med silami v južnem in severnem Sudanu, da se konča dvajsetletna državljanska vojna, polna grozovitih kršitev človekovih pravic; zahteva, da vse vpletene strani spoštujejo vse protokole mirovnega dogovora;

72. poziva sudansko vlado, naj nemudoma konča kakršno koli sodelovanje z arabsko milico, t.i. Janjaweed, ki izvaja nasilje nad velikim številom prebivalcev, vključno s kršitvami človekovih pravic, vojnimi zločini in zločini proti človeštvu, v regiji Darfur na zahodu Sudana; pozdravlja poročilo preiskovalne komisije OZN in podpira njene ugotovitve ter priporočila; vztraja, da mora sudanska vlada v sodelovanju z Afriško unijo izvesti trdne in dokončne ukrepe za končanje napadov vseh strani na neoboroženo civilno prebivalstvo in razorožitev milice Janjaweed; poziva sudansko vlado, da pokaže pripravljenost na pogajanja o mirovnem dogovoru z uporniki v Darfurju;

73. poziva EU, da naloži usmerjene sankcije zoper sudansko vlado za toliko časa, dokler ne bodo obstajali preverjeni dokazi o koncu politike etničnega čiščenja in masovnih umorov državljanov; pozdravlja odločitev Varnostnega Sveta OZN, da predloži Mednarodnemu kazenskemu sodišču primer Darfurja, tako da se zagotovi pravica žrtvam in konča ozračje nekaznovanja, ki prevladuje, ter preprečijo nadaljnje kršitve; kljub temu obžaluje dejstvo, da ta resolucija Varnostnega sveta OZN določa, da morajo državljane držav, za katere ne velja Statut Mednarodnega kazenskega sodišča in ki so osumljeni, da so v Darfurju storili mednarodne zločine, kazensko preganjati njihova domača sodišča;

74. ostaja zaskrbljen nad visoko stopnjo incidentov v vzhodnem delu Demokratične republike Kongo, zlasti v pokrajini Ituri, Severnem in Južnem Kivu, Maniemi in severni Katangi; strogo obsoja vladne sile in uporniške borce, ki so junija 2004 zagrešili vojne zločine v mestu Bukavu v pokrajini Južni Kivu;

75. pozdravlja pozitiven postopek obnove in sprave v Ruandi; poziva Ruando, da si še bolj prizadeva za preprečevanje kršitev človekovih pravic in omogoči trajni mir v centralni Afriki; je zaskrbljen zaradi povečanja števila napadov vladajoče ruandske patriotske fronte na organizacije civilne družbe, cerkve in šole v Ruandi in je zelo zaskrbljen zaradi števila sodnikov in sodnega osebja, ki so morali odstopiti v sklopu t.i. reform pravosodja;

76. odločno obsoja pokol v begunskem taborišču Gatumba v Burundiju; poziva vlado Burundija in mednarodno skupnost, da storita vse, kar je mogoče, da se krivce izsledi in se jim sodi; podpira postopek prehoda v Burundiju; pozdravlja načrtovane volitve kot pomemben korak postopka prehoda;

77. je globoko zaskrbljen nad slabim humanitarnim položajem v severni Ugandi, kjer je zaradi dejavnosti LRA (Lord's Resistance Army) uporniškega voditelja Josepha Konyja ogromen odstotek prebivalstva še vedno v taboriščih za razseljene osebe; obsoja grozljive kršitve človekovih pravic, vključno z obsežnimi ugrabitvami, pohabljanjem in posiljevanjem otrok v regiji s strani upornikov, ki pripadajo LRA;

78. pozdravlja izjavo angolske vlade, da bodo parlamentarne volitve potekale ob koncu leta 2006; je zaskrbljen zaradi oboroženih spopadov v regiji Cabinda in poročil o kršitvah proti civilnem prebivalstvu s strani angolskih oboroženih sil;

79. ugovarja ukrepom zimbabvejske vlade in kritizira njene politike, ki spodbujajo rasno delitev in slabo upravljanje gospodarstva; je zaskrbljen, da take politike vodijo državo v veliko krizo; z zaskrbljenostjo v zadnjem času ugotavlja znaten upad proizvodnje hrane in težave, s katerimi se soočajo NVO pri nudenju pomoči tistim, ki jo potrebujejo; poziva vlado, da preneha z zatiranjem politične opozicije, zagotovi svobodo tiska in svobodno ter pošteno izvajanje volitev ob prisotnosti uglednih mednarodnih opazovalcev;

80. ostaja zaskrbljen zaradi političnih zapornikov v Ekvatorialni Gvineji, ki so zaprti zaradi priznanj pod vplivom mučenj, in ker so člani politične opozicije zaprti brez obtožb ali sojenja;

Ameriški kontinent

81. poziva vlado Kube, da sprejme pravico svobode združevanja in svobode govora ter nemudoma uvede neuradni moratorij na smrtno kazen; ponovno obsoja smrtno kazen, ki je bila izvršena na treh ugrabiteljih letala, in zapiranje političnih nasprotnikov ter zahteva njihovo takojšnjo izpustitev; poziva kubanske oblasti, da dovolijo dobitniku nagrade Saharova Oswaldu Payi, da sprejme povabilo Parlamenta; obsoja nenadno spremembo strategije in ukinitev sankcij s strani Sveta;

82. poziva vlado Jamajke, da izvede učinkovite ukrepe za zaustavitev izvensodnega pobijanja ljudi s strani varnostnih sil;tudi poziva vlado Jamajke, da razveljavi oddelke 76, 77 in 79 Zakona o kaznivih dejanj zoper osebe, ki kaznujejo spolne odnose med odraslimi polnoletnimi moškimi in se uporabljajo za opravičevanje nesprejemljivega nadlegovanja, še posebej do vzgojiteljev na področju HIV/AIDS; poziva vlado Jamajke, da se dejavno bori proti splošni homofobiji;

83. podpira stališča, ki jih je navedla Interameriška komisija za človekove pravice (IACHR), ki je oktobra 2004 izrazila globoko zaskrbljenost nad stanjem človekovih pravic in humanitarnimi razmerami na Haitiju;

84. izraža zaskrbljenost nad visokim številom žensk, nasilno ubitih v Gvatemali, in poziva oblasti, da te zločine temeljito raziščejo in preprečijo nadaljnja nasilna dejanja;

85. deli zaskrbljenost mehiških oblasti zaradi visokega števila žensk, nasilno ubitih v Ciudad Juarez (Mehika), in podpira prizadevanja mehiških oblasti, zlasti za to nalogo posebej imenovanega državnega tožilca, da te zločine temeljito raziščejo in preprečijo nadaljnje umore;

86. ostaja zaskrbljen zaradi skrb vzbujajočega števila napadov in groženj zoper Gvatemalce, ki iščejo pravico za pretekle kršitve človekovih pravic, zlasti napadov na zagovornike človekovih pravic, sodne uradnike in novinarje; kot pozitivno znamenje pozdravlja obsodbo bivše paravojaške osebnosti in bivšega župana februarja 2005 za ugrabitev štirih novinarjev v letu 2003, kot tudi pozitivno odločitev gvatemalskega parlamenta glede urada visokega komisarja OZN za človekove pravice, katerega odprtje naj bi odobril v najkrajšem možnem času;

87. poziva Venezuelo, da izvede učinkovite ukrepe proti mučenju in pobijanju s strani policije ter ukrepe za zagotovitev svobode izražanja in prostega dostopa do informacij; ugotavlja, da je sodelovanje z njenimi sosednimi državami potrebno za vzpostavitev stabilnosti v regiji;

88. obžaluje nenehne hude kršitve človekovih pravic, na primer uporabo otrok vojakov v nezakonitih oboroženih skupinah v spopadih v Kolumbiji, vključno z več tisoč mlajših od 15 let; ostaja močno zaskrbljen zaradi groženj zagovornikom človekovih pravic v državi in poziva kolumbijske oblasti, da sprejmejo jasne in učinkovite ukrepe za varstvo življenja in dela teh oseb; izraža zaskrbljenost nad obžalovanja vrednimi razmerami, v katerih je zaprtih veliko Kolumbijcev, vključno z mladoletniki, vojaki in policisti, ugrabljenimi pred več kot sedmimi leti, člani kongresa, kot so Jorge Eduardo Gechem Turbay, Óscar Tulio Lizcano in Luis Eladio Pérez Bonilla, člani regionalne skupščine Valle, nekdanji minister Fernando de Araujo in bivša predsedniška kandidatka Ingrid Betancourt; podpira sklepe deklaracije, sprejete na Mednarodnem srečanju za sodelovanje in usklajevanje za Kolumbijo v Kartageni, kot nadaljevanje priporočil, danih v Londonu v prisotnosti — med drugimi tudi — OZN, in tudi priporočila urada visokega komisarja OZN za človekove pravice v Kolumbiji;

89. podpira mnenja, ki jih je izrazil poročevalec Združenih narodov Ambeyi Libago, v zvezi s Kolumbijo, ki priporočajo, da bi morala vlada razglasiti vse milice nezakonite in jih razgnati ter začeti sodne postopke proti odgovornim za kršitve človekovih pravic in humanitarnega prava ne glede na njihovo politično pripadnost;

90. poziva Ekvador, da nemudoma odpravi policijska sodišča, da uspešno privede pripadnike varnostnih sil, obtoženih zlorabljanja, pred nepristransko civilno sodišče;

91. je zaskrbljen zaradi povečanja števila napadov na novinarje v Peruju, zlasti zaradi umora dveh znanih novinarjev leta 2004; je zaskrbljen zaradi visokega števila poročanih primerov mučenja in smrti osumljencev v perujskih zaporih;

92. priznava, da urbano nasilje v Braziliji ostaja skrb in pritegne največ pozornosti, poudarja pa, da se je leta 2004 povečalo nasilje na podeželju in spori v zvezi z zemljo, zlasti v Rooseveltovem rezervatu, kjer živi avtohtono ljudstvo Cinta-Larga v državi Rondônia;

93. zahteva od Združenih držav Amerike, da podvzamejo korake za odpravo smrtne kazni, ugotavlja, da izvrševanje smrtne kazni v ZDA ni v skladu s podobo države, ki si prizadeva za uvedbo standardov človekovih pravic, svobode in pravičnosti po celem svetu, in je zadovoljen nad nedavnimi statističnimi podatki, ki kažejo enakomerno zmanjševanje izvrševanja smrtne kazni v ZDA;

94. obsoja vlado ZDA zaradi njenega ravnanja z zaporniki v Guantanamu; poziva vlado ZDA, da zagotovi vsem zapornikom, vključno z zaprtimi v Guantanamu, minimalne človekove pravice v skladu z mednarodnim pravom človekovih pravic in pošteno sojenje; poziva ZDA k takojšnji pojasnitvi položaja zapornikov v Guantanamu glede na mednarodna merila o človekovih pravicah in humanitarnem pravu ter ponavlja stališče o dramatičnem položaju zapornikov v Guantanamu, kar je že bilo omenjeno v več resolucijah;

95. poziva ZDA, da predložijo odboru OZN za človekove pravice poročilo o skladnosti z Mednarodnim paktom o državljanskih in političnih pravicah;

Tematska področja

I. Človekove pravice in boj proti terorizmu

96. popolnoma obsoja terorizem v vseh oblikah;

97. priznava nov pojav globalnega terorizma zoper demokracije, ki je povzročil brutalne in smrtonosne napade na veliko število žrtev; priznava, da so ti napadi hoteli vplivati na demokratične procese; ugotavlja, da tak terorizem predstavlja novo in nasilno grožnjo za osnovne in temeljne človekove pravice;

98. ponovno potrjuje, da mora biti za soočenje s to sodobno grožnjo primarna obveznost demokratičnih vlad odločna zaščita državljanov, trd in neizprosen boj proti terorizmu ter odkritje in razbitje sleherne teroristične mreže; vztraja, da morajo v prizadevanju za to in ob preganjanju domnevnih storilcev vlade same krepiti pravno državo in mednarodno zavezanost človekovim pravicam, vključno s humanitarnim pravom in pravom o beguncih;

99. priznava, da je za soočanje z grožnjo terorizma nujna solidarnost EU; meni, da je bistveno vzpostaviti celovito strategijo, s katero se lahko obravnavajo vzroki skrajne revščine, negotovosti, zloma države in razmah fundamentalizma, ki lahko prispevajo k pojavljanju terorističnih dejavnosti;

100. upošteva poročilo Visokega odbora Združenih narodov za preučitev groženj, ki poudarja, da je globalno prizadevanje za preprečevanje terorizma "v nekaterih primerih načelo prav vrednote, na katere ciljajo teroristi: človekove pravice in vladavino prava";

101. podpira poskuse posameznih držav, da bi okrepile nacionalno zakonodajo ter regionalno in mednarodno sodelovanje za preprečevanje terorističnih dejanj, ampak vztraja, da se to ne sme zgoditi na račun mednarodnih standardov človekovih pravic, humanitarnega prava in prava o beguncih ter da morajo države zagotoviti, da se varnostni predpisi ne uporabijo zoper zagovornike človekovih pravic kot sredstvo za onemogočanje njihovega dela na področju človekovih pravic; priznava trpljenje in bedo žrtev ter poziva države in vse druge uprave, da izvedejo ukrepe za pravno in socialno zaščito; zahteva, da Komisija spodbuja pripravo mednarodne konvencije v okviru OZN za zaščito in pomoč žrtvam terorizma;

102. poziva Svet in države članice, da zagotovijo tesnejše usklajevanje med ustreznimi delovnimi skupinami Sveta, ki so zadolžene za dejavnosti EU v boju proti terorizmu, vključno s sodelovanjem s tretjimi državami v okviru izvajanja ustreznih resolucij Varnostnega sveta OZN in z Delovno skupino Sveta za človekove pravice; in spodbuja tesno sodelovanje med evropskim koordinatorjem za boj proti terorizmu in osebnim predstavnikom za človekove pravice, ki ga je nedavno imenoval generalni sekretar Sveta/visoki predstavnik za SZVP;

103. priznava potrebo po močnemu in usklajenemu odzivu na terorizem in vztraja, da teroristična dejanja ne morejo biti upravičena; ugotavlja, da morajo biti ukrepi določeni za vsako teroristično organizacijo; v zvezi s tem poziva Svet, da je redno obveščen o posodobljenem seznamu terorističnih organizacij in obrazložitvah za spremembe;

104. opozarja vse države, da morajo znotraj svoje pristojnosti spoštovati in zagotavljati temeljne pravice in svoboščine oseb;

105. priznava Berlinsko deklaracijo Mednarodne komisije pravnikov kot poskus osnovanja sprejemljivega ravnovesja med bojem proti terorizmu in spoštovanjem človekovih pravic;

106. od držav zahteva, da se pri uvajanju protiterorističnih ukrepov držijo načel zakonitosti, nujnosti, sorazmernosti in nediskriminacije;

107. poziva vse države, da ne kaznujejo zakonitega uveljavljanja temeljnih pravic in svoboščin; poudarja, da mora biti kazenska odgovornost za teroristična dejanja individualna in ne kolektivna;

108. poziva vse države, da zagotovijo, da je vsako odstopanje od pravice, ki je predmet odstopanja v nujnih primerih, začasno, nujno potrebno in sorazmerno za izpolnjevanje določene grožnje in ne diskriminira na podlagi rase, barve, spola, spolne usmerjenosti, invalidnosti, starosti, vere, jezika, političnega ali drugega prepričanja, nacionalnega, socialnega ali etničnega porekla, lastnine, rojstva ali drugega statusa;

109. poziva vse države, da nobeni osebi ne odvzamejo prostost tajno in da vodijo register vseh oseb, ki jim je bila odvzeta prostost, ter na zahtevo nudijo vsem takim osebam takojšen dostop do zagovornika in zdravstvenega osebja;

110. poziva vse države, da ob vsakem času in v vseh okoliščinah zagotovijo, da domnevnim storilcem kaznivih dejanj sodi le neodvisno in nepristransko po zakonu ustanovljeno sodišče, in da jim nudijo popolno jamstvo poštenega sojenja, vključno z domnevo nedolžnosti, pravico do izpodbijanja nasprotnih dokazov, pravico do obrambe, pravico do zagovornika in pravico do pravnega sredstva;

111. poudarja, da morajo države pri izvajanju protiterorističnih ukrepov spoštovati in varovati temeljne pravice in svoboščine, vključno s svobodo izražanja (razen, če ta spodbuja sovraštvo ali nasilje), vere, vesti ali prepričanja, zbiranja in združevanja, ter pravico do zasebnosti, ki je predmet zanimanja na področju zbiranja in širjenja informacij;

112. poziva države, da ne izženejo, vrnejo, premestijo ali izročijo osebe, ki je osumljena ali obsojena za teroristična dejanja, če obstaja resna grožnja, da bodo resno kršene njene človekove pravice, vključno z mučenjem, nečloveškim ali ponižujočim ravnanjem ali kaznovanjem, prisilnim izginotjem, sodnimi ali izvensodnimi usmrtitvami ali namernim nepoštenim sojenjem;

113. poudarja, da morajo države v času oboroženih spopadov in okupacije izvajati ter spoštovati pravila in načela mednarodnega humanitarnega prava in prava človekovih pravic;

114. poziva države, da zaslišanja zapornikov ne zaupajo državam, kjer se lahko uporablja mučenje; poziva države, da ne uporabijo dokazov, pridobljenih pod pritiskom ali z mučenjem; opozarja države, da morajo, če priprejo osumljene teroriste, spoštovati Konvencijo ZN proti mučenju in drugim oblikam krutega, nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja;

115. poziva Komisijo, da opozori na države, ki uporabljajo teroristično grožnjo kot izgovor za uvajanje represivnih politik, zlasti tistih, ki so namenjene omejevanju svobode tiska in medijev; poudarja še zlasti, da v imenu boja proti terorizmu zakonodaja v zvezi z varnostjo ne sme upravičiti preganjanja zagovornikov človekovih pravic;

116. poziva Svet in države članice, da še zlasti obravnavajo deficit spoštovanja človekovih pravic v pristopu OZN k boju proti terorizmu, vključno z zagotavljanjem, da so ukrepi, ki jih Protiteroristični odbor Varnostnega sveta OZN priporoča državam, v skladu z mednarodnimi standardi človekovih pravic;

II. Pravice otrok

117. poudarja, da je eden od dvanajstih otrok na svetu vpleten v najhujše oblike prisilnega dela, spolnega izkoriščanja ali prisilnega vojaškega vpoklica [6];

118. podpira definicijo otroka, določeno v Konvenciji ZN o otrokovih pravicah (KOP) [7] in Afriški listini o pravicah otrok [8], ki navajata, da je otrok vsak, ki je mlajši od 18 let, brez izjeme;

119. prosi Komisijo, da predstavi sporočilo o pravicah otrok in razvojni politiki EU;

120. poziva Svet in Komisijo, da se v posodobljeni izjavi EU o razvojni politiki zlasti osredotočita na pravice otrok kot temeljna načela in cilje same po sebi;

121. je vznemirjen ob dejstvu, da danes več otrok živi v revščini kot kadar koli prej v zgodovini; poziva Komisijo in Svet, da postavita otroke in pravice otrok v središče prizadevanj EU za doseganje razvojnih ciljev tisočletja;

122. priznava, da se skorajšnja splošna ratifikacija Konvencije ZN o otrokovih pravicah iz leta 1989 ni odrazila na področju izvajanja [9]; poziva vse države, da preidejo iz splošnega sprejetja v splošno upoštevanje;

123. poziva države, da spoštujejo postopke mehanizmov spremljanja in poročanja Konvencije ZN o otrokovih pravicah; meni, da je izvajanje Konvencije ključni dejavnik za to, da vlade odgovarjajo za svoja dejanja;

124. podpira Izbirni protokol h Konvenciji ZN o otrokovih pravicah glede udeležbe otrok v oboroženih spopadih; poziva države, vključno z državami članicami EU, da podpišejo in ratificirajo ta protokol;

125. poziva Združene države Amerike, naj kar najhitreje ratificirajo Konvencijo ZN o otrokovih pravicah, ker so ena od le dveh držav, ki še morata ratificirati Konvencijo, druga je Somalija, ki nima delujoče vlade;

126. je globoko zaskrbljen, da milijoni otrok še vedno vsako leto umirajo zaradi bolezni, ki se jih da preprečiti, z odrekanjem pravice do zdravja in življenja, ter da so milijoni otrok prizadeti zaradi virusa HIV/AIDS, sami okuženi z njim ali da so zaradi njega izgubili starše;

127. je globoko zaskrbljen, da približno 104 milijoni šoloobveznih otrok nimajo možnosti uresničevanja pravice do izobraževanja, od teh večinoma dekleta; poziva Komisijo, da uresniči svoje obveze do pospešene pobude in dejavno sodeluje s partnerji iz držav AKP pri vprašanjih izobraževanja;

128. je globoko zaskrbljen nad naraščajočim številom otrok, ujetih v globalno trgovino z ljudmi; meni, da je ta položaj napaka s strani svetovne skupnosti kot celote, in poudarja potrebo po nujnemu ukrepu in zakonih za kaznovanje storilcev in zaščito žrtev;

129. podpira ukrepe na regionalni in mednarodni ravni, da se preneha izvajanje vseh oblik otroškega dela;

130. poziva vse države, da prenehajo z rekrutiranjem otrok v oborožene sile in z vključevanjem otrok, mlajših od 18 let, v oborožene spopade;

131. brezpogojno obsoja barbarsko vključevanje "otrok vojakov" v spopade in vojne; poziva vpletene države, da spoštujejo splošno priznano zakonodajo o človekovih pravicah;

III. Vpliv sporov na ženske in otroke

132. poudarja, da so bila v številnih državah, vključno s Kambodžo, Liberijo, Perujem, Bosno, Sierro Leone, Ruando, Demokratično republiko Kongo, Somalijo in Ugando, zabeležena množična posilstva v času vojn; je zaskrbljen, da v zadnjem času v Darfurju, v zahodnem Sudanu, razseljeni ljudje opisujejo vzorec sistematičnih in nezakonitih napadov na civiliste, vključno s posilstvi, s strani arabske milice, ki jo podpira vlada, in sudanskih vojaških sil; priznava, da je treba v takih primerih posvetiti posebno pozornost najbolj ranljivim skupinam družbe, zlasti ženskam, otrokom, invalidnim osebam in starejšim;

133. obsoja barbarsko uporabo posilstva kot vojaškega orodja in vztraja, da mora mednarodna skupnost še naprej pojasnjevati, da je uporaba posilstva med vojno kršitev mednarodnega humanitarnega prava in mednarodnih konvencij; poziva k močnemu pravnemu odgovoru v obliki sodnega pregona za odpravo teh zločinov; ugotavlja, da Rimski statut, s katerim je bilo leta 2000 ustanovljeno Mednarodno kazensko sodišče, uvršča posilstvo med zločine proti človeštvu;

134. priznava vpliv, ki ga ima množično posilstvo na ranljivost žensk in deklet v zvezi z okužbo z virusom HIV/AIDS; poziva EU, naj zagotovi, da bo post ekspozicijska profilakss ter tudi prekinitev nosečnosti dostopna vsem ženskam in dekletom, ki so bile posiljene;

135. obžaluje dejstvo, da v številnih primerih osebe, odgovorne za dejanja spolnega nasilja in posilstva, zagrešena med spopadi, ostanejo nekaznovane in neodkrite, in meni, da bo izvajanje in polno spoštovanje pravic do reproduktivnega zdravja prispevalo k zmanjšanju števila teh primerov;

136. je zaskrbljen zaradi obtožb spolnih in fizičnih zlorab s strani osebja OZN v npr. Demokratični republiki Kongo, Bosni in Hercegovini ter na Kosovu;

137. je zaskrbljen, da se na tisoče otrok še naprej izkorišča kot "oborožene ščite" v več kot 20 državah po svetu; poudarja, da so vlade in oborožene uporniške skupine v Burundiju, Demokratični republiki Kongo, Slonokoščeni obali, Gvineji, Liberiji, Mjanmaru, Ruandi, Sudanu in Ugandi, kot je zapisano v splošnem poročilu za leto 2004 o otrocih vojakih, izkoriščale otroke vojake v oboroženih spopadih; odločno poziva vse vladne oborožene sile in druge oborožene skupine, da iz svojih vrst takoj izpustijo vse otroke;

138. podpira Izbirni protokol h Konvenciji ZN o otrokovih pravicah glede udeležbe otrok v oboroženih spopadih in poziva vse države, vključno z državami članicami EU, da podpišejo in ratificirajo ta protokol;

139. priznava, da se zlasti fante izkorišča za otroke vojake, poudarja pa, da se tudi dekleta vedno pogosteje izkorišča za aktivne borke in prostitutke v oboroženih spopadih;

140. poudarja, da otroke sprejemajo v oborožene sile za izvajanje številnih nalog in vlog, kot so sli, vohuni, kuharji, nosači itd., in da so otroci pri izvajanju vseh teh nalog v nevarnosti; poudarja posebno ranljivost deklic pri nasilju in spolnem izkoriščanju za vloge spolnih suženj in/ali žen, ki so v to prisiljene;

141. zahteva, da OZN in širša mednarodna skupnost namenita več pozornosti vplivu konfliktnih razmer na ženske in otroke, še posebno na tiste, ki pripadajo etničnim, jezikovnim in/ali verskim manjšinam, zlasti če so te skupine cilj premišljene vojne strategije;

142. pozdravlja sprejetje smernic EU o otrocih in oboroženih spopadih v letu 2003; zahteva, da Svet in Komisija Parlamentu na vsakih šest mesecev predložita poročilo o napredku v zvezi z izvajanjem in vplivom teh smernic; spodbujajo ga pozitivni znaki, da je Komisija pripravljena sodelovati;

IV. Odprava smrtne kazni

143. pozdravlja stalni trend k odpravi smrtne kazni; ugotavlja, da je več kot polovica držav po svetu, skupaj 118 držav, pravno ali v praksi odpravila smrtno kazen; ostaja zaskrbljen, da 78 držav še vedno vodi politiko ohranjanja smrtne kazni;

144. izreka pohvalo Butanu, Samoi, Senegalu in Turčiji, ki so leta 2004 odpravile smrtno kazen za vsa kazniva dejanja;

145. poziva filipinske oblasti, da ukinejo izvrševanje smrtnih kazni in v vsakem primeru spoštujejo pravico obdolženca do minimalnih sodnih in postopkovnih jamstev, še posebej poziva oblasti te države, da ponovno preučijo primer državljana EU Francisca Juan Larrañaga iz Španije, obsojenega na smrt v postopku, ki ga je zaznamovala vrsta nepravilnosti in v katerem mu niso bila zajamčena minimalna sodna in postopkovna jamstva;

146. spodbuja države, da ratificirajo Drugi fakultativni protokol k Mednarodnemu paktu o državljanskih in političnih pravicah, katerega cilj je odprava smrtne kazni;

147. poziva EU k uporabi večstranskih forumov, na primer Komisije ZN za človekove pravice (UNCHR), za spodbujanje držav k ratifikaciji in spoštovanju mednarodnih dokumentov o človekovih pravicah, ki obravnavajo smrtno kazen, in k nadaljevanju njene prakse predložitve resolucije v okviru UNCHR za odpravo smrtne kazni, uvedbi moratorija na vse usmrtitve in pozivanju držav, ki ohranjajo smrtno kazen, k spoštovanju najmanjših standardov, kot jih je določila OZN;

148. pozdravlja Resolucijo št. 2004/67, ki jo je sprejela Komisija ZN za človekove pravice 21. aprila 2004 na redni seji Komisije v Ženevi in s katero so bile vse države, ki ohranjajo smrtno kazen, pozvane, da jo povsem odpravijo in hkrati vzpostavijo moratorij na vse usmrtitve; priznava vlogo EU in njenih držav članic, ki so podprle resolucijo; poziva vse države, da spoštujejo resolucijo OZN in uvedejo vsaj moratorij na usmrtitve;

149. poziva vse države, ki so uvedle moratorij na smrtno kazen, da poskušajo doseči dokončno odpravo;

150. je zaskrbljen, ker Azija ostaja celina, kjer se usmrti največje število ljudi; je zaskrbljen, ker Kitajska izvrši več usmrtitev kot katera koli druga država na svetu, z več tisoč prijavljenimi usmrtitvami v letu 2004; poziva Kitajsko, da objavi uradne številke o usmrtitvah v letu 2004;

151. je zaskrbljen, da je ponoven začetek izvajanja smrtne kazni na Šri Lanki, kjer je 27 let veljal moratorij na izvrševanje smrtne kazni, v nasprotju z mednarodnim trendom odprave smrtne kazni, in zato od organov na Šri Lanki zahteva, da poiščejo nadomestne rešitve za obravnavanje kriminala;

152. ugotavlja, da v Rusiji velja moratorij na smrtno kazen, a v ruski zakonodaji smrtna kazen še ni odpravljena; poziva Rusijo, da brez odlašanja sprejme ukrepe za ratifikacijo Protokola št. 6 k Evropski konvenciji o človekovih pravicah, ki zadeva odpravo smrtne kazni, in podpiše Protokol št. 13 glede odprave smrtne kazni v vseh okoliščinah;

153. je zaskrbljen zaradi velikega števila usmrtitev v Iranu, zlasti mladoletnikov, in nepripravljenosti Irana za objavo uradnih statistik o smrtni kazni;

154. poziva Komisijo in Svet, da v okviru dialoga o človekovih pravicah s Kitajsko in Iranom pritiska na ti dve državi za sprejetje moratorija na smrtno kazen, ki bi se resnično izvajal in privedel k spremembi zakonodaje;

155. poziva novo iraško vlado, da ne uvede ponovno smrtne kazni, zlasti ker smrtna kazen ni bila omenjena v začasni ustavi;

156. je zaskrbljen, ker je Afganistan aprila 2004 izvršil prvo usmrtitev od padca talibanov naprej; poziva novo nedavno izvoljeno vodstvo v Afganistanu, da uvede moratorij na smrtno kazen;

157. pozdravlja odločitev spodnjega doma parlamenta v Tadžikistanu, sprejeto junija 2004, ki je glasoval v korist zakona o prepovedi smrtne kazni;

158. je zaskrbljen, ker vietnamska vlada zdaj obravnava poročanje o statistiki uporabe smrtne kazni in objavo teh statistik kot državno skrivnost; ostaja močno zaskrbljen zaradi velikega števila usmrtitev v Vietnamu v zadnjem letu;

159. je zadovoljen, ker Afrika še naprej zmanjšuje uporabo smrtne kazni; zlasti pozdravlja dejstvo, da je Zambija naročila pregled vseh sojenj, katerih rezultat je bila smrtna obsodba, in parlamentu predlagala odpravo smrtne kazni; pozdravlja podobno odločitev v Malaviju, kjer je predsednik 79 obsojencem na smrtno kazen aprila 2004 spremenil kazen;

160. poziva države zahodne Afrike, da zavzamejo skupno stališče in povsem odpravijo smrtno kazen, zlasti v Gvineji, ki smrtno kazen ohranja;

161. je zadovoljen zaradi dejstva, da smrtna kazen v Evropi praktično ne obstaja več, in poziva Belorusijo, da to uresniči; prav tako poziva tiste države članice EU (Francijo, Italijo, Luksemburg in Španijo) in Sveta Evrope, ki še niso ratificirali Protokola št. 13 Evropske konvencije o človekovih pravicah glede odprave smrtne kazni v vseh okoliščinah, da to naredijo;

162. še enkrat obsoja uporabo smrtne kazni na Kubi po številnih letih opustitve izvrševanja smrtne kazni;

163. pozdravlja predlog predsednika Mehike o dokončni odpravi smrtne kazni [10];

164. poziva Združene države, da odpravijo smrtno kazen, in pozdravlja spodbuden trend v ZDA, kjer se je zmanjšalo število oseb, obsojenih na smrt; ugotavlja, da se je od leta 1999 število smrtnih obsodb zmanjšalo za 54 %, število usmrtitev se je zmanjšalo za 40 %, število obsojenih na smrt pa za 6% [11];

165. spodbuja Komisijo, da ohrani položaj amicus curiae (prijatelja sodišča) [12] v primerih pred Vrhovnim sodiščem ZDA tako kot leta 2001 v zvezi z mladoletniki in osebami z duševnimi motnjami, obsojenimi na smrt;

166. poziva EU, da pri obravnavi držav, ki niso članice EU, stalno spodbuja smernice o smrtni kazni, sprejete leta 1998;

167. poziva države s politiko ohranjanja smrtne kazni, da ne izrekajo smrtne kazni osebam, ki so bile v času storjenega kaznivega dejanja mlajše od 18 let, nosečnicam ali osebam z duševnimi motnjami, in vztraja, da se smrtna kazen odredi samo za najresnejše zločine;

168. poziva države, ki izvajajo smrtno kazen za osebe, obtožene istospolnih sporazumnih razmerij, da odpravijo takšne zakone in sodne prakse;

V. Trgovina z ljudmi in človeškimi organi — seksualna industrija in otroško delo

169. priznava opredelitev trgovine, kot je bila določena v Protokolu OZN za preprečevanje, zatiranje in kaznovanje trgovine z ljudmi, zlasti ženskami in otroki, ki dopolnjuje Konvencijo ZN proti mednarodnemu organiziranemu kriminalu, ki jo je sprejela Generalna skupščina OZN novembra 2000 [13];

170. priznava, da so ženske in otroci še zlasti izpostavljeni temu, kar lahko postane sodobna oblika suženjstva;

171. poudarja, da je suženjstvo prepovedano s členom 4 Splošne deklaracije o človekovih pravicah [14];

172. poudarja, da je trgovina z ljudmi v kakršni koli obliki kršitev človekovih pravic in je prepovedana s členom 5(3) Listine o temeljnih pravicah EU;

173. priznava, da je trgovina z ženskami in otroki za namene spolnega izkoriščanja mednarodni, organiziran, kazenski pojav, ki ima resne posledice za varnost, dobro počutje in človekove pravice žrtev;

174. poudarja, da so ženske in otroci, žrtve trgovine za namene spolnega izkoriščanja, pogosto spolno zlorabljeni in prikrajšani za svobodo gibanja in identitete;

175. poudarja, da sta trgovina in prisilna prostitucija mednarodno priznani kot kršitev človekovih pravic s Konvencijo o odpravi vseh oblik diskriminacije žensk, ki od držav zahteva zlasti "zatiranje vseh oblik trgovine z ženskami in izkoriščanja prostitucije žensk" (člen 6);

176. je zaskrbljen, ker ženske in otroci, ki so vstopili v državo brez dokumentov ali so bili žrtve trgovine in so jim bili ukradeni dokumenti, pogosto ne morejo poiskati pravnega sredstva za popravo krivic zaradi zlorab, ki so jih utrpeli;

177. poudarja, da je trgovina z ženskami in otroki svetovni problem, in spodbuja države, da ukrepajo na usklajen način za dosego boljšega mednarodnega kazenskega pregona za boj proti tej obliki kriminala;

178. poudarja potrebo, na ravni EU, po usposabljanju uslužbencev organov pregona o načinu preiskovanja mrež preprodajalcev in mejne straže o identifikaciji preprodajalcev in njihovih žrtev;

179. priznava, da trgovina z ljudmi ni omejena na seksualno industrijo, ker se trguje tudi z ženskami in otroki, ki so izpostavljeni prisilnemu delu;

180. poudarja, da je, kot poroča UNICEF, več kot 20000 otrok zasužnjenih v zvezi s tihotapljenjem čez mejo v zahodni in centralni Afriki;

181. ugotavlja, da je trgovina s človeškimi organi dobro organizirana mednarodna kazniva dejavnost z resnimi in škodljivimi posledicami; poziva k bolj osredotočenemu odzivu mednarodne skupnosti za boj proti tej grozoti;

182. poziva posamezne države, da okrepijo odziv kazenskega pravosodja na nezakonito trgovino prek zakonodajne reforme, večje ozaveščenosti in usposabljanja; poudarja potrebo po ponujanju podpore žrtvam, ki predložijo dokaze, in njihovi zaščiti;

183. izrecno pozdravlja osnutek konvencije Sveta Evrope o ukrepih za boj proti trgovini z ljudmi (januar 2005); poziva Komisijo, da s podporo Sveta zagotovi, da bo osnutek konvencije Sveta Evrope določal najvišje standarde za zaščito človekovih pravic oseb, ki so žrtve trgovine z ljudmi;

184. opogumljen je z zavezo Komisije, da bo sestavila sporočilo o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju zoper njo;

185. priznava napore Komisije, zlasti prek programov TACIS in CARDS, na področju razvoja ukrepov za boj proti nezakoniti trgovini, poudarja pa potrebo po pospeševanju ukrepov v ključnih tranzitnih državah, kot so Belorusija, Moldavija, Ruska federacija in Ukrajina;

VI. Vloga mednarodnega poslovanja pri človekovih pravicah

186. spodbuja družbe, ki poslujejo na mednarodni ravni, da obravnavajo pravo človekovih pravic kot merilo politike; močno poziva družbe, da ustvarijo pregledne mehanizme za učinkovito spremljanje vseh njihovih dejavnosti v skladu s kodeksi ravnanja in mednarodnimi standardi človekovih pravic;

187. priznava, da lahko poslovanje močno vpliva na odločitve vlad na globalnem trgu; spodbuja družbe k pospeševanju, zaščiti in varovanju pravic njihovih delavcev in tistih, ki so zaposleni pri dobaviteljih, podpogodbenikih in poslovnih partnerjih, tudi če teh pravic ne ščiti nacionalna zakonodaja določene države;

188. poziva podjetja k zagotavljanju, da se njihovi izdelki ne uporabljajo za kršenje človekovih pravic;

189. priznava, da so bila podjetja v zadnjih letih tarča ukrepov potrošnikov in kampanj v zvezi s človekovimi pravicami, s katerimi bi podjetja postala bolj odzivna na težave na področju človekovih pravic, in da je bil včasih zaradi nerazumnih zahtev učinek takega boja škodljiv; poziva podjetja, da sprejmejo nekatere najmanjše standarde za pomiritev zaskrbljenosti javnosti;

190. priznava prvo in drugo načelo Globalnega dogovora OZN, ki navajata, da "družbe morajo podpirati in spoštovati varovanje mednarodno razglašenih človekovih pravic" v svojem interesnem območju in "da se morajo prepričati, da niso sokrivci kršitev človekovih pravic", ter načela od tri do šest, ki od svetovnih družb zahtevajo, da podpirajo temeljne pravice delavcev;

191. pozdravlja poročilo Komisije ZN za človekove pravice o standardih OZN in upa, da bodo OZN nadaljevala široko zastavljena posvetovanja o standardih OZN, ob upoštevanju njihovega pomembnega statusa kot merila za odgovornost družb na področju človekovih pravic [15];

192. spodbuja podjetja, da sodelujejo, kadar je to primerno, z lokalnimi NVO za človekove pravice;

193. poziva podjetja, da ne poslujejo v državi, zoper katero so bile uvedene enostranske in regionalne sankcije ali trgovinski embargo zaradi problemov na področju človekovih pravic;

194. poziva EU, da sprejme pravila ravnanja za evropska podjetja, ki poslujejo mednarodno in zlasti v državah v razvoju, kar je podobno evropski pobudi za etično proizvodnjo in potrošnjo;

195. ponovno poziva delegacije Komisije v tretjih državah, naj razširjajo Smernice OECD za večnacionalne družbe in v zvezi s tem delujejo kot stične točke;

196. poziva EU, da spodbuja zamisel o mednarodnih poslovnih pravilih ravnanja za vprašanja, povezana s človekovimi pravicami;

VII. Nekaznovanje in vloga Mednarodnega kazenskega sodišča

197. prepričan je, da ne bo trajnega miru brez odgovornosti za grozote, in verjame, da je končanje nekaznovanja v družbah, ki so jih uničile vojna in hude kršitve človekovih pravic, bistvenega pomena za ponovno vzpostavitev spoštovanja vladavine prava, miru in demokracije;

198. verjame, da ustanovitev Mednarodnega kazenskega sodišča, ki dopolnjuje nacionalne pristojnosti, oblikuje del sistema mednarodnega sodstva, v katerem nacionalna, mednarodna in mešana sodišča ter Mednarodno kazensko sodišče sodelujejo pri doseganju končanja nekaznovanosti za hude kršitve človekovih pravic in posledično pri odpravi teh kršitev;

199. poziva Komisijo in države članice EU, da pri načrtovanju sodelovanja in pomoči državam, ki trpijo za posledicami vojne, podprejo krepitev nacionalnih zmogljivosti za preganjanje hudih kršitev človekovih pravic;

200. poziva države članice EU, da pomagajo Mednarodnemu kazenskemu sodišču za nekdanjo Jugoslavijo, Mednarodnemu kazenskemu sodišču za Ruando in Posebnemu sodišču za Sierro Leone pri uspešnem izvajanju njihovega mandata, še zlasti z zagotavljanjem učinkovitega meddržavnega sodelovanja in s takojšnjo izročitvijo obtožencev, vključno z Mladićem, Karadžićem, Gotovino in Taylorjem;

201. poziva Komisijo, Svet in države članice EU, da v skladu s skupnim stališčem EU o Mednarodnem kazenskem sodišču iz junija 2003 in akcijskim načrtom, ki je bil naknadno sprejet januarja 2004, nadaljujejo z učinkovitim prizadevanjem za spodbujanje splošne ratifikacije Rimskega statuta in sprejetja izvedbene zakonodaje, za okrepitev demarš in drugih dejavnosti pri branjenju Sodišča, ko pride do napadov zoper njega, in za zagotavljanje učinkovitega sodelovanja držav s Sodiščem; zahteva, da vsako predsedstvo EU Parlamentu predstavi poročilo dejavnosti, izvedenih v skladu s skupnim stališčem;

202. pozdravlja dejstvo, da sta Republika Uganda in Demokratična republika Kongo tožilcu Mednarodnega kazenskega sodišča predložili dva primera; [16]

203. ugotavlja, da je bilo od 1. julija 2002 v Demokratični republiki Kongo zagrešenih približno 5000 — 8000 [17] nezakonitih pobojev; pozdravlja odločitev tožilca Mednarodnega kazenskega sodišča junija 2004 o preiskavi vojnih zločinov v Demokratični republiki Kongo; verjame, da bo preiskava posredovala jasno sporočilo, da se bo nekaznovanje vseh vojnih zločinov kmalu končalo;

204. pozdravlja odločitev tožilca o začetku preiskave julija 2004 v severni Ugandi o domnevnih napadih na civilno prebivalstvo, vključno z ugrabitvami na tisoče otrok s strani upornikov, ki pripadajo "Gospodovi uporniški armadi" ("Lord's Resistance Army");

205. poziva države članice EU, da sprejmejo vse potrebne ukrepe za polno sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za zagotovitev uspešnih preiskav; še zlasti poziva vse države članice EU, da podpišejo sporazume s Sodiščem o premestitvi prič in da delijo vse ustrezne podatke, ki jih imajo na voljo; spodbuja EU, da sklene sporazum o sodelovanju z Mednarodnim kazenskim sodiščem, ki bo dovolil EU, da učinkovito sodeluje s Sodiščem in mu pomaga pri učinkovitem izvajanju njegovih preiskav;

206. pozdravlja najnovejšo predložitev primera tožilcu s strani Srednjeafriške republike (januar 2005);

207. pozdravlja deklaracijo EU, ki podpira vsebino poročila preiskovalne komisije OZN o Darfurju [18]; močno priporoča, da Varnostni svet OZN Mednarodnemu kazenskemu sodišču predloži primer glede razmer v Darfurju;

208. je zaskrbljen, da se bodo pravila v zvezi z vodenjem vojne in zaščito žrtev v sporih še naprej kršila; poziva h končanju tega obdobja nekaznovanja in podpira Mednarodno kazensko sodišče kot ustrezen mehanizem pri obravnavi kršenja človekovih pravic v mednarodnem smislu po konfliktnih razmerah;

209. priporoča Svetu in Komisiji, da preučita ukrepe, ki bi lahko spodbudili, da bi ZDA zavzele pozitivnejše stališče glede Mednarodnega kazenskega sodišča;

210. opominja države, ki so ratificirale Rimski statut, da podpis sporazuma o zagotavljanju imunitete pred pregonom Mednarodnega kazenskega sodišča z državo, ki ni podpisala Rimskega statuta, ni v duhu Statuta; poziva še zlasti ZDA, da ratificirajo ta statut in se vzdržijo pogajanj o posebnem statusu za njihovo vojaško osebje, ki bi lahko bil odobren kot vrsta "mednarodne imunitete"; poziva institucije EU in države članice, da aktivno podprejo države, ki so pod pritiskom in finančnimi sankcijami, ker so zavrnile podpis takšnih sporazumov;

211. verjame, da je končanje nekaznovanja v državah, uničenih zaradi vojne in hudih kršitev človekovih pravic, ključno za ponovno vzpostavitev spoštovanja vladavine prava, demokracije in človekovih pravic;

212. poziva k vključitvi jasne, dosledne in konkretne zavezanosti podpori spodbujanja človekovih pravic in demokracije kot ključnega in prednostnega cilja v vsakega od štirih ustreznih instrumentov zunanjih odnosov [19];

213. poziva k ohranitvi in izboljšanju Evropske pobude za demokracijo in človekove pravice s povečano zavezanostjo EU k osredotočanju na človekove pravice in demokracijo;

VIII. Institucionalni in politični razvoj

214. poziva Komisijo, da še naprej krepi vidike človekovih pravic v vseh mednarodnih odnosih in na drugih področjih politike;

215. poziva Svet in Komisijo, da opredelita in sprejmeta ukrepe do držav, ki imajo diskriminacijske zakone glede spolne usmerjenosti; poziva države, po katerih zakonih se kaznujejo sporazumni spolni odnosi istospolno usmerjenih odraslih oseb, da jih razveljavijo;

216. pozdravlja sprejetje smernic EU o zagovornikih človekovih pravic junija 2004; poziva EU, da dosledno podpira in pomaga zagovornikom človekovih pravic in novinarjem, ki so ogroženi zaradi dejstva, da so se napadi na novinarje in zagovornike človekovih pravic ter odvzemi prostosti povečali v letu 2004;v zvezi s tem poziva Svet, da v celoti vključi stanje zagovornikov človekovih pravic v politični dialog s tretjimi državami;

217. poziva EU, da se potrudi za izboljšanje skladnosti politike na področju človekovih pravic in zagotovi boljši pretok podatkov; poudarja, da gospodarski razlogi na noben način ne bi smeli povzročiti, da Unija ne bi upoštevala kršitve človekovih pravic ali jih omalovaževala;

218. poziva EU in njene države članice, da enoglasno obravnavajo kršitve človekovih pravic, zlasti v Komisiji ZN za človekove pravice, kjer EU v preteklosti ni dovolj vplivala na postopek sprejemanja odločitev, ker v preteklosti ni bilo soglasja med državami članicami;

219. ponovno poudarja, da spoštovanje človekovih pravic, določeno v sporazumih EU s tretjimi državami, predstavlja bistven element teh sporazumov; v zvezi s tem poziva Komisijo, da uvede jasen mehanizem za izvajanje klavzule o človekovih pravicah, vključene v pogodbene odnose s tretjimi državami, in da v zvezi s tem pregleda sedanje in prihodnje sporazume; poziva Komisijo, glede na 10. obletnico Barcelonskega procesa, da sestavi javno poročilo o človekovih pravicah v sredozemskih državah, na podlagi katerega nadalje razvija partnerstvo;

220. v povezavi s tem poziva k ustanovitvi pododborov za človekove pravice znotraj okvira pridružitvenih sporazumov, da bi razvili strukturiran dialog o človekovih pravicah in demokraciji ter ugotovili ključna zadevna področja, ki jih je treba obravnavati v akcijskih načrtih evropske sosedske politike; poudarja pomembnost posvetovanja s civilno družbo in njeno vključitvijo v delo teh pododborov zaradi boljšega spremljanja stanja človekovih pravic; poudarja tudi potrebo po tesni vključitvi Parlamenta v delo in nadaljnje ukrepanje teh pododborov; v zvezi s tem ponovno poziva Komisijo, da sestavi poročilo o napredku glede stanja človekovih pravic v državah evropske sosedske politike;

221. predlaga oceno dejavnosti Sveta in Komisije, kot je opisano v letnem poročilu EU o človekovih pravicah, v povezavi z državami in tematskimi vprašanji, poudarjenimi v prejšnjih resolucijah, v zvezi z vplivom in učinkovitostjo teh dejavnosti;

222. pozdravlja, da je Javier Solana, visoki predstavnik EU za SZVP, imenoval g. Michaela Matthiessena za svojega osebnega predstavnika za človekove pravice [20];

223. poudarja potrebo, da je to stališče veljavno, in poziva novega predstavnika, da tesno sodeluje s Parlamentom, da je odgovoren in da sodeluje z ustreznimi odbori v EP; poziva Svet, da okrepi sposobnost osebja, zaposlenega na področju človekovih pravic v generalnem sekretariatu Sveta, za zagotovitev primerne podpore osebnemu predstavniku pri opravljanju njegovega mandata;

224. upošteva sklepe, ki jih je Svet sprejel decembra 2004, v zvezi z izvajanjem smernic EU o razpravah o človekovih pravicah; poudarja potrebo po vključitvi Parlamenta v izvajanje teh smernic vsaj prek informacijskega postopka s strani Sveta dvakrat na leto; opozarja zlasti na strukturirane razprave, ki jih je EU vzpostavila s Kitajsko in Iranom, ter v povezavi s tem poziva Svet, da razvije bližje sodelovanje s Parlamentom; v bolj splošnem smislu poziva Svet, da redno poroča Parlamentu o izvajanju in nadaljnjih ukrepih smernic EU o človekovih pravicah in da predloži poročilo o napredku v zvezi z vplivom teh smernic v praksi;

225. pozdravlja zaposlovanje osebja, odgovornega za stike s civilno družbo, v delegacijah Komisije v tretjih državah, in poziva te delegacije k zagotovitvi zaščite tistih, ki ohranjajo človekove pravice v izrednih situacijah;

226. v zvezi s tem podpira vse pobude Sveta, trojke in predsedstva, katerih namen je obravnavanje glavnih vprašanj o stanju človekovih pravic v tretjih državah; poziva Svet, da enkrat na leto Parlamentu predstavi rezultate delovnega načrta, ki ga vsako predsedstvo predlaga v zvezi s skupnimi strategijami; poziva Svet, da Parlamentu sistematično prenese deklaracije in demarše, povezane s človekovimi pravicami, da bo v celoti in natančno obveščen; verjame, da je treba storiti vse potrebno za večjo doslednost in skladnost zunanjih ukrepov EU;

227. ponovno poudarja svojo zahtevo Komisiji, da začne z usposabljanjem na področju človekovih pravic v vsaki od delegacij EU v tretjih državah in da zagotovi jasno uporabo teh smernic;

228. upa na dejansko in objektivno oceno vpliva in dejansko opravljenih izboljšav na področju človekovih pravic po svetu zaradi dela, ki ga je EP opravil na tem področju, za katerega se zdi, da nima znatnega in vidnega učinka;

229. upošteva sklep Sveta o oblikovanju polnopravne agencije za temeljne in človekove pravice [21]; pričakuje, da bo glavni cilj te agencije ponujanje pomoči Komisiji pri zmanjšanju razlik med notranjo in zunanjo politiko Unije na področju človekovih pravic; spodbuja Svet k vključitvi držav kandidatk v pristojnost Agencije;

230. priznava, da vključitev Listine o temeljnih pravicah EU v Ustavo pomeni, da EU resno obravnava vprašanje človekovih pravic znotraj njenih meja, in tako priporoča, da se področje pristojnosti agencije razširi, da bo pokrilo vsa področja Listine in ustrezne določbe prvega dela Ustavne pogodbe, kot nadaljnji primer zavezanosti EU k uporabi teh pravil v praksi;

231. priporoča, da agencija ne podvaja dela, ki je bilo že opravljeno pod okriljem Sveta Evrope; zato priporoča, da agencija razvije institucionalizirano sodelovanje s Svetom Evrope in njegovimi institucijami ter z Evropskim sodiščem za človekove pravice in da posveča pozornost tudi delu OVSE in OZN;

232. predlaga, da mora ta agencija vzpostaviti smiseln dialog s civilno družbo in nacionalnimi strokovnjaki ter vzpostaviti povezave z akademskimi ustanovami;

233. močno poudarja potrebo po neodvisnosti te agencije in po njenem rednem poročanju Parlamentu za zagotovitev učinkovitega in verodostojnega spremljanja temeljnih pravic v EU;

234. poziva k pravočasnemu sprejetju Deklaracije OZN o pravicah avtohtonih prebivalcev; v ta namen zagovarja takojšnje nadaljevanje postopkov delovne skupine za osnutek deklaracije; v zvezi s tem poziva Komisijo in Svet, da v celoti podpreta cilje avtohtonih prebivalstev in da upoštevata sklepe te deklaracije;

235. pozdravlja predlagano revizijo pravil EU o ravnanju pri izvozu orožja pod luksemburškim predsedstvom in poziva Svet, naj sprejme ukrepe za zagotovitev, da bodo države članice strogo upoštevale njihove določbe, da bi zagotovile potrebne vire za spremljanje in izvajanje ter nadalje vzpodbujale in delale za svetovno pogodbo o trgovanju z orožjem;

*

* *

236. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu, Komisiji, vladam in parlamentom držav članic in držav pristopnic, Združenim narodom, Svetu Evrope, OVSE in vladam držav, omenjenih v tej resoluciji, ter uradom najpomembnejših NVO za človekove pravice s sedežem v EU.

[1] UL C 379, 7.12.1998, str. 265; UL C 262, 18.9.2001, str. 262; UL C 293 E, 28.11.2002, str. 88; UL C 271 E, 12.11.2003, str. 576.

[2] UL C 364, 18.12.2000, str. 1.

[3] UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

[4] UL C 82 E, 1.4.2004, str. 610.

[5] Sprejeta besedila s tega dne, P6_TA(2005)0051.

[6] Poročilo UNICEF o otroškem delu, 2005.

[7] Sprejeta leta 1989; ratificirale so jo vse države, razen ZDA in Somalija.

[8] Sprejela jo je Organizacija afriške enotnosti leta 1990.

[9] Konvencija ZN o otrokovih pravicah je edina pogodba o človekovih pravicah, ki pokriva vse civilne, politične, gospodarske, socialne in kulturne pravice.

[10] Člen 22 trenutne mehiške ustave omejuje področje uporabe smrtne kazni, vendar pa smrtne kazni ne prepoveduje v celoti. Smrtna kazen se po mehiški zakonodaji ohranja v vojaškem kazenskem zakoniku. Vendar pa usmrtitev ni bilo že več kot 50 let.

[11] Smrtna kazen v letu 2004: Letno končno poročilo, Death Penalty Information Center, december 2004.

[12] Stališče amicus curiae predloži oseba, ki ni stranka v primeru in lahko zagotovi podatke o pravnih zadevah, in se pogosto predloži kot poskus lobiranja pri Vrhovnem sodišču.

[13] Trgovina z ljudmi pomeni novačenje, prevoz, premestitev, dajanje zatočišča ali sprejemanje oseb zaradi izkoriščanja z grožnjo, uporabo sile ali drugimi oblikami prisile, ugrabitvijo, goljufijo, prevaro, zlorabo pooblastil ali ranljivosti ali dajanjem ali prejemanjem plačil ali koristi, da se doseže soglasje osebe, ki ima nadzor nad drugo osebo.

[14] Člen 4: "Nikogar se ne sme imeti niti v suženjstvu niti v podložništvu; suženjstvo in trgovina s sužnji v kakršni koli obliki sta prepovedana.".

[15] Poročilo OZN je bilo predloženo Komisiji ZN za človekove pravice marca 2005 v Ženevi.

[16] Tožilec je večkrat povedal, da bo v obeh primerih preučil obtožbe o spolnem nasilju, kot je posilstvo. Vendar pa Mednarodno kazensko sodišče ne bo preganjalo otrok vojakov, saj v skladu z njegovim statutom obtoženi mora biti starejši od 18 let.

[17] Številke temeljijo na podatkih tožilstva, Mednarodno kazensko sodišče, oktober 2004.

[18] Mednarodna preiskovalna komisija o Darfurju, poročilo generalnemu sekretarju OZN, 25. januar 2005.

[19] Instrument razvojnega in gospodarskega sodelovanja (DCECI), Evropski sosedski in partnerski instrument (ENPI), Instrument stabilnosti (SI) in Instrument za predpristopno pomoč (IPA).

[20] Sklepi predsedstva, Bruselj 16.- 17. december 2004 (oddelek 52).

[21] Sklepi predsedstva, Bruselj 16.- 17. december 2004. Sporočilo Komisije: Agencija za temeljne pravice: Javni dokument o posvetovanju, SEK(2004)1281, Bruselj, 25.10.2004, KOM(2004)0693.

--------------------------------------------------