POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o prizadevanjih držav članic v letu 2011, da bi dosegle trajnostno ravnovesje med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi /* COM/2013/085 final */





POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o prizadevanjih držav članic v letu 2011, da bi dosegle trajnostno ravnovesje med ribolovno zmogljivostjo in ribolovnimi možnostmi 1. Uvod in glavne ugotovitve Države članice so odgovorne za doseganje trdnega in trajnega ravnovesja med zmogljivostjo svojih flot in ribolovnimi možnostmi, ki so jim dodeljene.[1] Trajnostno upravljanje ribištva pomeni rentabilno floto, ki izkorišča naravne vire pod ravnmi največjega trajnostnega donosa (NTD). To je eno ključnih načel reforme skupne ribiške politike, ki jo predlaga Evropska komisija. V tem poročilu je predstavljen pregled ribiških flot EU. Uporabljene so bile informacije iz letnih poročil držav članic za leto 2011[2], informacije iz registra ribolovne flote EU[3] oziroma podatki iz okvira za zbiranje podatkov[4], glej Prilogo 1. Ocenil jih je Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo (STECF)[5]. Glavna ugotovitev je, da bodo morale države članice v naslednjih letih precej izboljšati način ocenjevanja ravnovesja in upravljanja svojih flot. Ker se upravljanje ribištva razvija in bo zajelo cilj največjega trajnostnega donosa, se ni več zadovoljivo opirati na zgornje meje, izražene s statičnimi parametri. Za dosego rentabilne flote, ki izkorišča celoten biološki potencial virov, so pri upravljanju flot EU potrebni kazalniki rentabilnosti in širši kazalniki trajnosti. Bistvene so izboljšave pri ocenah staležev, zbiranju in zagotavljanju podatkov, analizi in metodologiji. 2. ZGORNJE MEJE RIBOLOVNE ZMOGLJIVOSTI … Vsaka država članica mora zagotoviti, da je njena ribolovna zmogljivost po tonaži (BT) in moči (kW) vedno enaka ali manjša kot nominalne meje, določene v Uredbi Komisije 1013/2010[6]. Trenutni vpisi v register ribolovne flote kažejo, da so vse države članice razen Romunije spoštovale te nominalne meje (glej Prilogo 2). Flota Unije je bila 14,1 % pod zgornjimi mejami za BT in 9,9 % pod zgornjimi mejami za kW, te razlike do zgornjih meja pa so znašale od 2 % do 62 %.[7] Leta 2011 se je število plovil zmanjšalo za 2 %, tonaža in moč pa za 3,7 % oziroma 3,1 %. Tonaža in moč sta se po posameznih državah članicah podobno zmanjšali, bilo je le nekaj odstopanj (glej Prilogo 3). Da bi zagotovile točnost meritev v registru ribolovne flote, morajo države članice od januarja 2012 sistematično certificirati nove, nadomestne in tehnično spremenjene motorje z več kot 120 kW za plovila, za katera velja ureditev ribolovnega napora, od januarja 2013 pa za vsa plovila. Države članice morajo tudi preverjati podatke na podlagi načrtov vzorčenja. Če informacije kažejo, da je moč motorja večja od moči, ki je navedena v ribolovnem dovoljenju plovila, morajo opraviti fizična preverjanja. Številne države članice se niso držale rokov za merjenje in spremljanje. Nekatere države članice sploh ne izpolnjujejo teh obveznosti spremljanja. Le peščica držav članic je sprejela zahtevane načrte vzorčenja za preverjanje podatkov. Enajst držav članic je konec novembra 2012 sprejelo načrt vzorčenja za preverjanje moči motorja, devet držav članic pa je napovedalo sprejetje takega načrta v bližnji prihodnosti. Dve državi članici tega še nista storili. Komisija meni, da je zelo pomembno spoštovati uredbo o nadzoru. To je bistveno za zagotovitev enakih pogojev delovanja na področju ribištva EU. Evropsko računsko sodišče je leta 2011 objavilo posebno poročilo o upravljanju zmogljivosti flote v EU. Obstoječe opredelitve zmogljivosti niso veljale za zanesljive kazalnike zmožnosti plovil za ribolov.[8] Komisija se zaveda, da parametri, kot sta BT in kW, niso primerni glede na tehnični napredek in zaradi praktičnih težav pri merjenju moči motorja. Najpogosteje uporabljeno upravljavsko orodje za zmanjšanje zmogljivosti je umik ribiških plovil iz obratovanja. Komisija ocenjuje, da bo v obdobju 2000–2015 za umik plovil iz obratovanja porabljene skoraj 1,3 milijarde EUR sredstev EU, glej Prilogo 4. Evropsko računsko sodišče je pri analizi pomoči za umik plovil iz obratovanja ugotovilo, da sheme za umik plovil iz obratovanja, za katere so bila uporabljena javna sredstva, niso bile dobro usmerjene ter niso imele jasnih meril za upravičenost in izbiro.[9] Sodišče je ugotovilo, da je bil učinek razreza ribiških plovil na ciljne ribje staleže majhen ali pa ga sploh ni bilo. 3. … in kazalniki ribolovne zmogljivosti Sčasoma so se pokazale omejitve opisovanja zmogljivosti flot v smislu moči motorja in tonaže. Ohranjanje teh parametrov znotraj zgornjih meja samo po sebi ne dokazuje, da so ribiške flote uravnotežene s stanjem virov, od katerih so odvisne. Za oceno neravnovesij je potrebna analiza učinkovitosti flot v smislu stanja virov, na katere se opirajo, z gospodarskega vidika in glede izkoriščenosti plovil. Zdi se, da ta analiza v celoti ali deloma manjka v številnih poročilih držav članic o flotah. Ali ribiška flota netrajnostno izkorišča staleže? Ali plovila flote na splošno zaslužijo dovolj, da pokrijejo vsaj svoje kratkoročne stroške? Ali bodo plovila dovolj dobičkonosna za zamenjavo ladij in motorjev, ko bo ta potrebna? Ali so plovila polno izkoriščena ali pa se jih veliko pogosto ne uporablja? Ti kazalniki lahko pokažejo neravnovesje na ravni flot. To poročilo povzema prizadevanja držav članic pri odpravljanju težav in ponuja pregled spoznanj, ki nadgrajujejo poročila držav članic. Flota, ki obratuje trajnostno in je rentabilna: · staleže kratkoročno izkorišča trajnostno in si prizadeva izkoriščanje ohranjati pod ravnmi največjega trajnostnega donosa; · je kratkoročno dobičkonosna; · je dolgoročno dobičkonosna in · je v celoti izkoriščena, ob upoštevanju sezonske narave številnih vrst ribolova, ko naj bi se plovila običajno aktivno uporabljala. Komisija je zaprosila odbor STECF, naj pregleda flote EU in pri tem uporabi ustrezne kazalnike za zgoraj izpostavljena vprašanja. Odbor STECF je doslej zaradi omejenega časa in virov obravnaval le 92 najpomembnejših flot v 14 državah članicah z najobsežnejšim ribištvom, ki pa prispevajo 72 % dohodka EU od iztovorjenega ulova, zato je iz njih mogoče razbrati, katere so najpomembnejše evropske ribolovne dejavnosti. Odbor STECF je ustrezno uporabil vrednosti kazalnikov, izračunanih na podlagi poročil držav članic ter na podlagi podatkov iz okvira za zbiranje podatkov in ocen ribjih staležev. Uporabljeni kazalniki so navedeni spodaj (za celoten opis glej Prilogo 5). Opiranje na ulov staležev, ki presega ravni NTD, pomeni, da je flota pri ribolovu na splošno dolgoročno presegala trajnostne ravni. Glede na cilje reforme SRP je bil uporabljen standard, da se ostane pod ravnmi izkoriščanja, ki zagotavljajo največji trajnostni donos. Prag dobička pomeni, da je flota zaslužila dovolj, da je pokrila svoje kratkoročne stroške. Nezadovoljivi gospodarski rezultati pomenijo, da flota dolgoročno ni zaslužila dovolj, da bi ob obrabi velikih osnovnih sredstev (plovil, motorjev) te lahko zamenjala. Če se negativna donosnost osnovnih in opredmetenih sredstev dlje časa redno ponavlja, je lahko znak ekonomske prekapitalizacije. Preslaba izkoriščenost pomeni, da so se plovila uporabljala za ribolov, vendar le največ 70 % časa, ko bi se lahko uporabljala, ob upoštevanju sezonske narave ribolova. Neaktivna plovila so plovila, ki v letu niso lovila. Kazalniki temeljijo na povprečnih vrednostih za vsak ocenjeni segment flote. Na primer, individualna gospodarska uspešnost posameznih plovil v segmentu je različna; uspešnost plovil je lahko boljša ali slabša od povprečnih vrednosti. 4. Ribolovna zmogljivost flot po državah članicah Ta pregled stanja flot po državah članicah temelji na poročilih držav članic in ugotovitvah iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF za obdobje 2008–2011, kjer so bili podatki na voljo. V Belgiji so se flote od leta 2003 precej zmanjšale tako, da se je zmanjšalo število dovoljenj, ribolovne možnosti pa so bile prerazporejene med preostala plovila. Podrobne informacije po posameznih flotah niso bile posredovane. Belgija je ugotovila, da so njene flote v ravnovesju z ribolovnimi možnostmi. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da flota plovil z vlečno mrežo z gredjo v dolžinskem razredu 18–24 m na splošno ni zaslužila dovolj, da bi lahko zamenjala svoja velika osnovna sredstva. To flota in flota plovil z vlečno mrežo z gredjo v dolžinskem razredu 24–40 m sta se opirali na ulov staležev, ki presega ravni NTD. Bolgarija je ugotovila, da je bilo ravnovesje med ribjimi staleži in velikostjo flot skoraj doseženo. Bolgarija namerava sprejeti ukrepe za zmanjšanje števila neaktivnih plovil in trenutno spreminja zakonodajni okvir. Leta 2011 je bilo neaktivnih več kot 57 % vseh plovil, večina od njih pa je bila krajša od 12 m. Zdi se, da so vse flote v dolžinskih razredih nad 12 m v preučevanem obdobju dosegle majhno gospodarsko uspešnost zaradi večje porabe goriva in visokih cen goriva, čeprav so dosegle prag dobička. Plovila v dolžinskih razredih pod 18 m so bila preslabo izkoriščena, saj so lovila le 70 % najdaljšega mogočega ribolovnega časa. Ciper namerava prekapitalizacijo zmanjšati z razrezom približno 100 malih obalnih ribiških plovil, katerih ribolovni napor ostaja neomejen, po tem ko se je deset let število manjših plovil, za katere veljajo omejitve ribolovnega napora,povečevalo, zmogljivost v smislu BT in kW pa se je zmanjševala. O preslabi izkoriščenosti se poroča pri vseh flotah, razen pri plovilih z mnogostranskim pasivnim orodjem v dolžinskem razredu 12–24 m, poroča pa se tudi o majhni ali negativni donosnosti naložb za vse flote. Od uvedbe sistema individualnih prenosljivih kvot leta 2003 se je zmogljivost flot (plovila, BT in kW) na Danskem precej zmanjšala. Po mnenju Danske je stanje dokaj stabilno in fizična zmogljivost dolgoročno ni znatno presežena. Danska ugotavlja presežno zmogljivost pri floti, ki uporablja mnogostransko pasivno orodje v dolžinskih razredih 0–12 m in 12–24 m, ter pri flotah manjših plovil z vlečnimi mrežami (plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in plovil s potegalkami v dolžinskem razredu 0–12 m) in plavajočih bagrov v dolžinskem razredu 12–24 m. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da so se vse ocenjene danske flote opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD. Tri flote niso zaslužile dovolj za zamenjavo svojih velikih osnovnih sredstev (plovila z mnogostranskim pasivnim orodjem v dolžinskih razredih 10–12 m in 12–18 m ter plovila z mobilnim in pasivnim orodjem v dolžinskem razredu 12–18 m). Dve floti (plovila z mobilnim in pasivnim orodjem v dolžinskem razredu 18–24 m ter plovila s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 18–24 m) sta bili tudi preslabo izkoriščeni. Poročilo Nemčije ne temelji na obstoječih smernicah in kazalnikih. Ravnovesje je bilo preučeno le kvalitativno po flotah. Nemčija si je za cilj zadala ohranitev zadostne skupne zmogljivosti za izkoriščenje svojih kvot. Leta 2011 se je število plovil zmanjšalo za 5,6 %, BT za 4,4 % in kW za 6,4 %. Noben izstop plovila iz flote ni bil javno financiran. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da so se flote plovil s pasivno opremo v dolžinskem razredu <10 m, plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami v dolžinskih razredih 12–18 m, 18–24 m in 24–40 m ter plovil z vlečno mrežo z gredjo v dolžinskem razredu 24–40 m opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD (vendar so bile gospodarsko trajnostne). Plovila so bila preslabo izkoriščena, ena velika flota manjših plovil pa je bila neaktivna (v njej je 458 neaktivnih plovil v dolžinskem razredu <10 m). Estonija je poročala o presežni zmogljivosti, predvsem pri plovilih z vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu >12 m. Flota se je leta 2011 zmanjšala za sedem plovil (odstranitev 371 BT in 1 056 kW). Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da so se plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu 24–40 m opirala na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD; poleg tega so bila preslabo izkoriščena, vendar gospodarsko trajnostna. Grčija ni predložila ocene ravnovesja niti ni ocenila svoje politike flote oziroma zagotovila podatkov v skladu z okvirom DCF. Poročala je o znakih čezmernega ribolova osliča in kozic v Egejskem morju, ni pa predložila podrobnih podatkov. Flota se je leta 2011 zmanjšala za 488 plovil (BT se je zmanjšala za 3,6 %, kW pa za 4,0 %). Pripravljeni so bili načrti upravljanja, vključno z izdajanjem posebnih dovoljenj, za plovila s pridneno vlečno mrežo in plovila z zaporno plavarico (ki lovijo sardone in sardele). Zaradi pomanjkljivih podatkov (bioloških, gospodarskih in tehničnih) je bilo nemogoče oceniti ravnovesje med grškimi flotami in viri. Španija je poročala, da je zmogljivost flote še vedno nekoliko presegala ribolovne možnosti ter da je bila flota zmožna uloviti več od dodeljene kvote. Španija si še naprej prizadeva zmanjšati ribolovno zmogljivost flot z javnimi sredstvi in brez njih, kar je v letu 2011 pomenilo zmanjšanje za 4,6 % v BT in 3,7 % v kW. Glede tehničnega kazalnika je poročala o preslabi izkoriščenosti dela flote v nacionalnih ribolovnih območjih in mednarodnih vodah, vendar je zaznala padajoči trend v obdobju 2008–2011. Informacije so bile navedene le za količnik med trenutnim prihodkom in pragom dobička flot. Deloma je to zato, ker razčlenjeni podatki o ulovu niso bili predloženi. V nacionalnem poročilu Španije je navedeno, da vse flote poslujejo dobičkonosno. Subvencije, ki so jih prejeli lastniki ladij, so bile vključene v izračun dohodka. Ker ni podatkov, ni mogoče primerljivo in objektivno oceniti čezmernega ribolova in gospodarske trajnosti. Iz prihodka, ki ga je izračunal odbor STECF (in ki ne vključuje prihodkov iz subvencij), izhaja, da flote plovil z mobilnim in pasivnim orodjem dolžinskega razreda <10 m, plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskih razredih 18–24 m in 24–40 m ter plovil s trnki v dolžinskih razredih 24–40 m in >40 m niso dosegle praga dobička. Francija je poročala o celotni matični floti in ugotovila ravnovesje pri večini ribolovnih dejavnosti. Biološki, tehnični in ekonomski kazalniki niso bili predloženi. Francija je z javnimi sredstvi v letu 2011 umaknila iz obratovanja 133 plovil, 7 653 BT in 20 408 kW. Na podlagi posebnih načrtov za izstop iz flote je bilo umaknjenih skoraj 60 plovil iz različnih kategorij „občutljivega“ ribolova. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da gre za celo vrsto različnih situacij. Flote plovil z visečimi in fiksnimi mrežami v dolžinskih razredih <10 m, 10–12 m, 12–18 m, 18–24 m in 24–40 m so se opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD, vendar je videti, da so bila v pregledovanem obdobju gospodarsko trajnostna in so dosegla prag dobička. Flote plovil s trnki v dolžinskem razredu 24–40 m in plovil z mnogostranskim mobilnim orodjem v dolžinskem razredu 24–40 m so se prav tako opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD. Kazalniki kažejo majhno gospodarsko uspešnost v analiziranih letih. V obravnavanem obdobju je zaznati majhno gospodarsko uspešnost tudi pri flotah plovil s plavajočimi bagri v dolžinskem razredu 12–18 m, plovil s pelagičnimi vlečnimi mrežami v dolžinskih razredih 18–24 m in >40m, plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskih razredih 18–24 m, 24–40 m in >40 m ter plovil z zaporno plavarico v dolžinskem razredu >40 m. Flote plovil z vršami in pastmi v dolžinskem razredu <10 m, plovil s trnki v dolžinskem razredu <10 m, plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 10–12 m ter plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 12–18 m pa so bile gospodarsko trajnostne, vendar je stanje virov, od katerih so odvisne, slabo poznano. Irska je poročala, da v nekaterih flotah ostajajo določena neravnovesja, vendar ni navedla, v katerih. Potrebnih bo več prizadevanj na področju razpoložljivosti podatkov. Odbor STECF navaja, da so se plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu 24–40 m opirala na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD, in niso zaslužila dovolj, da bi lahko zamenjala velika osnovna sredstva. Tudi plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu >40 m so se opirala na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD, in so bila preslabo izkoriščena, vendar so dosegla prag dobička in se zdijo gospodarsko trajnostna. Pri flotah plovil s plavajočimi bagri v dolžinskem razredu 10–12 m ter plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 18–24 m je bilo zaznati ekonomsko prekapitalizacijo. Flota plovil z vršami in pastmi v dolžinskem razredu <10 m se zdi gospodarsko trajnostna, vendar je stanje virov slabo poznano. Italija je ugotovila presežno zmogljivost pri plovilih z zapornimi plavaricami in plovilih s pridnenimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu >24 m ter načrtuje obsežno shemo umika plovil iz obratovanja. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da floti plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 24–40 m ter plovil z vlečno mrežo z gredjo v dolžinskem razredu 24–40 m nista zaslužili dovolj, da bi lahko zamenjali velika osnovna sredstva, pri zadnji floti pa je bila ugotovljena tudi slaba izkoriščenost zmogljivosti. Flote plovil z mnogostranskim pasivnim orodjem v dolžinskem razredu 6–12 m, plovil s plavajočimi bagri, pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskih razredih 12–18 m in 18–24 m so bile videti gospodarsko trajnostne. Pri večini flot je bilo biološko stanje staležev slabo poznano, zato ni bilo mogoče preveriti, ali so se flote opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD. Latvija je poročala o presežni zmogljivosti flote plovil z vlečnimi mrežami v dolžinskih razredih 12–24 m in 24–40 m ter flote plovil z mrežami v dolžinskem razredu 24–40 m. Latvijska flota se je zmanjšala za 14,9 % v BT in 14,3 % v kW. Latvija ima načrt trajne ukinitve plovil, ki je na voljo za obdobje 2011–2012. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da so bila plovila s pelagičnimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu 24–40 m gospodarsko trajnostna, vendar so se opirala na ulove ribjih staležev, ki nekoliko presegajo ravni NTD. Litva želi ohraniti zadostno splošno zmogljivost, da bo lahko ulovila svoje kvote. Leta 2011 je število plovil precej upadlo (–12 %), vendar se je zmogljivost flote v smislu tonaže le malo zmanjšala (–1,6 % BT), v smislu moči motorjev pa skoraj nič. Litva v poročilu ni uporabila kazalnikov. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da pri flotah plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 24–40 m ni bilo čezmernega ribolova staležev in da so bile te flote gospodarsko trajnostne. Dejstvo pa je, da so bila plovila znatno preslabo izkoriščena. Malta je poročala o presežni zmogljivosti celotne flote v letih 2009 in 2010, za leto 2011 pa ugotovitve zaradi pomanjkljivih gospodarskih in socialnih podatkov niso bile dokončne. Zmogljivost malteške flote se je znatno zmanjšala (–32,8 % v BT in –9,2 % v kW). Izkoriščenost plovil je bila manj kot 50-odstotna. Nizozemska je poročala, da so se nekatera plovila za pridneni ribolov redko uporabljala in da bi bilo razpoložljivo kvoto mogoče uloviti z manj plovili. Biološki kazalnik za pridneni segment je bil nekoliko nad ciljno ravnjo, vendar se je od leta 2008 do leta 2011 razvijal v pravo smer. Biološko stanje za pelagično floto v severovzhodnem Atlantiku je bilo razmeroma dobro, ribolovni pritisk na ciljne staleže v zahodnoafriških in drugih oddaljenih ribolovnih vodah pa je bil prevelik. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da se je vseh pet ocenjenih flot, razen flote plovil z vlečno mrežo z gredjo v dolžinskem razredu 18–24 m, opiralo na staleže, ulovljene nad ravnmi NTD. Poleg tega je bila flota plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami preslabo izkoriščena. Pri pelagičnih flotah je zaznati ekonomsko prekapitalizacijo. Poljska je ugotovila, da nadaljnje zmanjšanje flot ni potrebno. Pri sledu v osrednjem Baltskem morju, večinoma ulovljenem s plovili s pelagičnimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu 24–40 m, je bila ribolovna smrtnost prevelika. Leta 2009 so se gospodarski kazalniki za floto Baltskega morja precej izboljšali, razen za plovila s parangalom v dolžinskem razredu 12–18 m in plovila s pridnenimi vlečnimi mrežami v dolžinskem razredu 18–24 m. Leta 2011 sta dve tretjini ribolovnih flot za trsko v Baltskem morju prejeli pomoč za začasno prenehanje dejavnosti. Ta plovila bodo kmalu spet začela loviti. Neaktivnih je bilo 13,8 % plovil, kar je 16 % v BT. Portugalska je ugotovila, da so njene flote v ravnovesju z ribolovnimi možnostmi. Leta 2011 je ostala skupna zmogljivost portugalske matične flote skorajda nespremenjena (zmanjšanje za 1 %). Precejšen del ulova je zajemal neocenjene ribje staleže. Vendar so kazalniki, ki jih je izračunal odbor STECF, pokazali, da so se flote opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da je bila pri flotah plovil z mobilnim in pasivnim orodjem v dolžinskem razredu 0–10 m in plovil s trnki v dolžinskem razredu 24–40 m dolgoročna gospodarska uspešnost majhna. Flote, ki uporabljajo mnogostransko pasivno orodje v dolžinskem razredu 0–10 m, viseče in fiksne mreže v dolžinskem razredu 12–18 m, vrše in pasti v dolžinskem razredu 12–18 m ter zaporne plavarice v dolžinskih razredih 18–24 m in 24–40 m, so bile preslabo izkoriščene. Flote plovil z mnogostranskim mobilnim in pasivnim orodjem, pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami ter trnki v dolžinskem razredu 24–40 m so bile gospodarsko trajnostne, vendar ocena biološke trajnostnosti ni bila na voljo. Romunija ni predložila poročila za leto 2011. Romunski podatki iz okvira DCF niso bili na voljo. Slovenija je poročala o presežni zmogljivosti za večino svojih flot. V prvi polovici leta 2012 namerava uporabiti javna sredstva za razrez in prilagoditi ribolovni napor za različne flote. Flota je bila precej slabo izkoriščena, saj je bilo neaktivnih 55 % plovil, vendar to število vključuje tudi honorarni ribolov migracijskih vrst. Biološko stanje staležev je slabo poznano, ocene pa niso na voljo. Finska v poročilu ni uporabila smernic niti ni vključila drugih kazalnikov za oceno zmogljivosti v povezavi z ribolovnimi možnostmi. Navedla je, da je njena flota v sprejemljivem ravnovesju z ribolovnimi viri. Leta 2011 se je ribolovni napor povečal za 12,2 % v primerjavi z letom 2010, večinoma pri pelagičnem ribolovu. Leta 2011 je bilo neaktivnih 28 % od 75 plovil v pomorskem segmentu. Švedska je poročala, da je bilo pri več flotah še vedno zaznati presežno zmogljivost in da so to poskušali rešiti z umikom iz obratovanja. Dve shemi sta bili namenjeni plovilom z vlečnimi mrežami za ribolov trske. Iz flote je bilo skupaj umaknjenih 26 % v BT in 19 % v kW. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da so se številne ocenjene flote opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD. Poleg tega flote plovil s pasivnim orodjem v dolžinskem razredu 10–12 m ter plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskem razredu 24–40 m niso zaslužile dovolj za zamenjavo velikih osnovnih sredstev. V nekaterih segmentih je bilo zaznati preslabo izkoriščenost. Združeno kraljestvo meni, da številne flote obratujejo trajnostno, ker pri ribolovu ciljnih virov upoštevajo previdnostne ravni, kar se tiče ribolovne smrtnosti , čeprav je na nekaterih področjih zaznati neravnovesje (npr. pri staležih, zajetih v režimih za obnovitev staleža). Od oktobra 2010 je bilo flote mogoče prestrukturirati zaradi možnosti „prenosa dovoljenja“ („license parking“). Združeno kraljestvo je poročalo o doseženih zmanjšanjih zmogljivosti, ni pa predstavilo načrtov za nadaljnje prilagoditve. Iz pregleda, ki ga je opravil odbor STECF, je razvidno, da so se številne flote opirale na ulove staležev, ki presegajo ravni NTD. Za flote plovil z vršami in pastmi v dolžinskem razredu <10 m ter plovil s pridnenimi vlečnimi mrežami in potegalkami v dolžinskih razredih 12–18 m, 18–24 m in >40 m ni bilo na voljo ocene glede opiranja na vire, vendar so bile te flote gospodarsko trajnostne. 5. Ugotovitve Ta pregled prizadevanj držav članic, da bi dosegle trajnostno ravnovesje med zmogljivostjo flot in ribolovnimi viri, dokazuje, da je zmogljivost evropske ribiške flote še vedno prevelika. Kljub zmanjšanju velikosti številnih evropskih ribiških flot v zadnjem desetletju mnogo plovil v številnih državah članicah finančno ni doseglo praga dobička in so bila preslabo izkoriščena. Veliko jih je imelo tudi prenizke prihodke za potrebne naložbe, kot je modernizacija plovil in orodij. V pregledanem obdobju je bilo preveč flot odvisnih od čezmernega ribolova staležev glede na največji trajnostni donos, kar je eden ključnih ciljev prenovljene skupne ribiške politike. Trenutni politiki upravljanja flot ni uspelo doseči ravnovesja med flotami in viri, ki jih te flote izkoriščajo. Opiranje zgolj na skladnost z nacionalnimi zgornjimi mejami zmogljivosti (izraženimi z velikostjo plovil (BT) ali močjo (kW)) ne zadošča. Zagotavljanje ravnovesja med zmogljivostjo flot in ribolovnimi viri je med ključnimi vprašanji reforme skupne ribiške politike. Za upravljanje flot so najprej odgovorne države članice. Morebitne posledice prekapitalizacije flot in nadaljevanje opiranja na ulove staležev, ki presegajo raven največjega trajnostnega donosa, dokazujejo, da v prenovljeni skupni ribiški politiki potrebujemo boljše instrumente za upravljanje flot. Zato morajo države članice svoje flote upravljati tako, da bodo ribje staleže izkoriščale rentabilno in pod ravnjo največjega trajnostnega donosa. Priloga 1: Kakovost informacij 1. Kvalitativne in opisne informacije Področja, ki vzbujajo skrb, o katerih v nacionalnih poročilih ni bilo informacij ali pa so bile te omejene, so v spodnji preglednici označena z (X). || Povezave flot z ribištvom || Razvoj flot || Podatek o shemah zmanjšanja napora || Vpliv shem zmanjšanja napora || Ocena sistema za upravljanje flot || Načrti za izboljšanje sistema upravljanja flot || Podatek o skladnosti s sistemom vstopa/izstopa || Spremembe upravnih postopkov || Ocena ravnovesja BE || || || X || X || || || || || BG || X || || || X || || X || || X || CY || || || || || || || || || DE || || || X || X || X || X || || || X DK || || || || || || || || || EE || || || X || X || X || || || X || X EL || || || || || X || X || || X || X ES || || || || || || || || || FI || X || || || || || X || || X || X FR || X || X || X || || X || || X || || X IE || || || || || X || X || || || IT || || || || || || || || || LT || X || || || || X || X || X || || X LV || || || || X || || X || || || X MT || X || X || || || X || || || X || NL || || || X || || || X || || X || X PO || || || || || X || || || || PT || || || || X || || || || || RO || X || X || X || X || X || X || X || X || X SI || X || || || || || X || || || X SE || || || || X || || X || X || || UK || X || X || || || X || X || || || X Vir: preglednica 5.3 poročila STECF-12-18. Pregled nacionalnih poročil o prizadevanjih držav članic, da bi dosegle ravnovesje med zmogljivostjo flot in ribolovnimi možnostmi. 2. Kvantitativne informacije Ocenjevanje odvisnosti flote od ulovov staležev, ki presegajo ravni NTD, je odvisno od razpoložljivosti kvantitativnih ocen staležev rib. Te ocene so na voljo za večino staležev v Baltskem in Severnem morju, za Keltsko morje pa so nepopolne. V Sredozemskem morju precej flot lovi staleže neznanega statusa, vendar se znanje o tem hitro izboljšuje. Nekatere države članice so sicer predložile informacije o ravneh ulova, vendar jih ni mogoče uporabiti za ugotavljanje trajnosti. Večina držav članic v poročilih ni obravnavala vprašanj ravnovesja na ravni ribiških flot, kot so opredeljena v okviru za zbiranje podatkov (okvir DCF). To ovira kvantitativno oceno ravnovesja, saj razpoložljivi podatki ne ustrezajo ocenjevanim flotam. Potrebni so tudi podatki držav članic o ulovih in vrednosti ulovov za vsako floto. Okvir DCF te informacije sicer zahteva, vendar jih niso predložile vse države članice. Informacije o donosnosti opredmetenih osnovnih sredstev (ROFTA) so pri nekaterih državah članicah manjkale ali pa so bile nepopolne. Informacije o številu neaktivnih plovil so za večino držav članic po dolžinskih razredih (ne glede na ciljni ribolov ali vrsto opreme) na voljo v okviru DCF. Vendar je kakovost teh podatkovnih virov v nekaterih primerih vprašljiva. Večina držav članic je v nacionalnih poročilih navedla vrednosti tehničnega kazalnika (povprečno število dni na morju na plovilo, deljeno z največjim številom za floto), vendar te informacije niso bile popolne. Sedem držav članic v nacionalnih poročilih ni predložilo vrednosti tehničnega kazalnika. Priloga 2: Preglednica 2.1: Skladnost z zgornjimi mejami za vstop-izstop na dan 31. decembra 2011 (brez najbolj oddaljenih regij) Opomba: podatki iz registra ribolovne flote Unije na podlagi stanja dne 1. septembra 2012 (Romunija: stanje dne 1. marca 2012). Priloga 3: Preglednica 3.1: Razvoj flot držav članic (plovila, tonaža in moč motorja) v letu 2011 (brez najbolj oddaljenih regij) Opomba: podatki iz registra ribolovne flote Unije na podlagi stanja dne 1. septembra 2012 (Romunija: stanje dne 1. marca 2012). Priloga 4 Preglednica 4.1: Dodeljena sredstva ESR za trajno prenehanje dejavnosti (2007–31. julij 2012) Vir: Podatki DČ na podlagi uradne zahteve GD MARE (avgust 2012) za predložitev kumulativnih podatkov ESR za obdobje od 1. januarja 2007 do 31. julija 2012). % S: delež doslej dodeljenih sredstev ESR za razrez; NS: število razrezov (plovil); % R: delež dodeljenih sredstev ESR za prerazporeditev plovil; NR: število prerazporeditev (plovil); % S + % R: skupni delež za razrez in prerazporeditev Priloga 5: Kazalniki, ki jih je uporabil odbor STECF: „Kazalnik trajnostne stopnje ulova“ je povprečje stopenj smrtnosti zaradi ribolova pri ribjih staležih, ki jih lovi posamezna flota, glede na njegov pomen v tehtanem povprečju v skladu z gospodarskim pomenom vsakega staleža v ulovu. Če je ta kazalnik 1, se staleži v povprečju izkoriščajo na ravni največjega trajnostnega donosa. Če so vrednosti večje od 1, se flota v povprečju opira na preveč izkoriščene staleže, in obratno. Ta ukrep ne upošteva dejstva, da so pri mešanem ulovu nekateri staleži bolj ali manj resno izkoriščeni ali izčrpani, niti ne upošteva obsega vpliva drugih flot na izkoriščanje virov. Uporabljena sta dva „kazalnika gospodarske trajnosti“. Donosnost opredmetenih osnovnih sredstev (ROFTA) (približek donosnosti naložbe) je merilo dolgoročnega gospodarskega zdravja. Meri čisti dobiček, deljen z vrednostjo kapitalskih naložb. Če je ta stopnja višja od obrestne mere brez tveganja, ki je na voljo drugod (nominalno 2 %), je flota dobrega gospodarskega zdravja in lahko po potrebi zamenja velika osnovna sredstva. Če je ROFTA nižja od 2 %, se te naložbe finančno ne izplačajo, saj bi lahko dosegli večje dobičke, če bi sredstva naložili drugam. Količnik med „trenutnim prihodkom in pragom dobička“ (CR/BER) meri kratkoročno sposobnost preživetja. Če je manjši od 1, plovila ne morejo pokriti stroškov obratovanja in bodo morala prenehati loviti, ko jim bo zmanjkalo denarja; če pa je večji od 1, plovila lahko pokrijejo stroške obratovanja, vendar to ne pomeni, da lahko ustvarijo dovolj prihodka za zamenjavo velikih osnovnih sredstev. Ti merili se uporabljata tudi za oceno, ali so plovila „polno izkoriščena“. „Tehnični kazalnik“ je opredeljen kot količnik med povprečnim časom, porabljenim na morju, in najdaljšim mogočim ribolovnim časom v zadevni dejavnosti. Če vsa plovila lovijo, kolikor je mogoče, je njegova vrednost 1, čeprav je ribolovna sezona morda kratka. Če je vrednost manjša od 1, deli flote lovijo manj, kot bi lahko. 70-odstotni prag vrednosti običajno pomeni precej premajhno izkoriščenost. Dejstvo pa je, da nekatera plovila morda celo leto ne lovijo in so „neaktivna“. Če je v ribiški floti precej neaktivnih plovil, je to znak, da flota ni v ravnovesju z viri. [1] Člen 11 Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002. [2] Obveznost iz člena 14 Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002. [3] V skladu s členom 15 Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 in členom 11 Uredbe Komisije (EU) št. 1013/2010 o pravilih za izvajanje politike flote Unije, kakor je opredeljena v poglavju III Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002. [4] V skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 199/2008 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko. [5] Pregled nacionalnih poročil o prizadevanjih držav članic, da bi dosegle trajnostno ravnovesje med zmogljivostjo flote in ribolovnimi možnostmi (STECF-12-18). Objavljeno 2012, JRC Scientific and Policy Reports“. [6] Člena 7 in 8 Uredbe Komisije št. 1013/2010 z dne 10. novembra 2010. [7] Romunija ni vključena. [8] Posebno poročilo ERS št. 12/2011 – Ali so ukrepi EU prispevali k prilagoditvi zmogljivosti ribiških flot razpoložljivim ribolovnim možnostim? – točka 21 Poročila. [9] Posebno poročilo ERS št. 12/2011 – Ali so ukrepi EU prispevali k prilagoditvi zmogljivosti ribiških flot razpoložljivim ribolovnim možnostim? – točka 76 Poročila.