POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU SVETU

Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2013

UVOD

Komisija je leta 2012 Evropskemu svetu predstavila drugo Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe. Tako kot prvo, je to poročilo izvrševalo pooblastilo na podlagi strategije Evropa 2020[1], ki se je nato obravnavala v sporočilu Komisije Trgovina, rast in svetovne zadeve[2]. V tem sporočilu smo se zavezali, da bomo „od leta 2011 dalje pripravljali letno poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe za spomladanski evropski svet, ki se bo uporabljalo kot naš ključni instrument za nadzor trgovinskih ovir in zaščitnih ukrepov ter za sprejemanje ustreznih uveljavitvenih ukrepov“.

Namen poročila je poudariti določene ključne ovire, s katerimi se soočajo podjetja Evropske unije (EU), in na splošno povečati ozaveščenost o pomenu reševanja trgovinskih ovir tako, da lahko podjetja v celoti izkoristijo prednosti svetovnega trga v skladu z dogovori s trgovinskimi partnerji EU na več- ali dvostranski ravni, pa tudi z zavezami k spodbujanju proste trgovine v drugih forumih, npr. v okviru zasedanj G20.

To tretje poročilo je z vidika dolgotrajne gospodarske stagnacije v EU še pomembnejše, saj predstavlja steber naše strategije dostopa do trga in dodatek k ambiciozni pogajalski agendi EU. Kot je poudarjeno v delovnem dokumentu služb Komisije o zunanjih virih rasti[3], bo zunanje povpraševanje v prihodnosti zagotovo še bolj prispevalo h gospodarskemu razvoju, saj se bo po pričakovanjih 90 % svetovne gospodarske rasti do leta 2015 ustvarilo zunaj EU. Poleg tega mora EU zaradi posplošitve medsebojno odvisnih regionalnih in svetovnih dobavnih verig utrditi svojo pomembno vlogo ključnega ponudnika vrednosti na svetovni ravni na področjih proizvodnje, raziskav in razvoja, oblikovanja, logistike itd. Za utrditev tega potenciala v celoti je pri zagotavljanju trajnostnega gospodarskega okrevanja v EU ključno, da se okrepijo povezave z novimi svetovnimi središči rasti, ki so obsežno zajeta v Poročilu o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2012.

Zato ta tretja izdaja Poročila o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe (2013) omogoča pregled doseženega napredka v zvezi z navedenimi ovirami, ki so bile opredeljene v prejšnjih izdajah tega poročila (2011 in 2012) in še vedno zadevajo izvoznike EU ter jih še ni bilo mogoče v celoti rešiti. Poleg tega Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2013 tudi opredeljuje več novih ovir, nastalih leta 2012, ki si zaslužijo usklajeno ukrepanje Komisije in držav članic ter skupno določitev političnih prednostnih nalog na nekaterih ključnih trgih.

Vendar osredotočenost tega poročila na nekatere strateške partnerje EU seveda ne pomeni, da bi bilo treba ovire na drugih trgih zanemariti. Nasprotno, da bi Komisija izboljšala pogoje dostopa do trgov za podjetja EU, ki se še vedno soočajo s številnimi trgovinskimi ovirami, je dejavno v stiku s precej obsežnejšo skupino trgovinskih partnerjev.

Spremljanje trgovinskih ovir

Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe je eden od načinov poročanja, ki oceni, spremlja in obravnava trgovinske ovire, s katerimi se soočajo izvozniki EU. Ti načini poročanja sledijo različnim ciljem, vendar se do določene mere mehansko prekrivajo.

Prvič in kot je navedeno zgoraj, Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe poudarja določene ključne ovire, s katerimi se soočajo podjetja EU na nekaterih trgih. Njegov namen je povečati ozaveščenost na politični ravni o pomenu reševanja teh ovir kot prednostni nalogi.

Drugič, spremljanje morebitnih ukrepov omejevanja trgovine[4] (deveto poročilo, objavljeno junija 2012) je obsežnejša študija za opredelitev ukrepov, sprejetih v okviru finančne in gospodarske krize. Ta študija je pokazala, da je na trgih številnih naših partnerjev vedno več protekcionizma, in sicer se v več gospodarstvih v vzponu zlasti izvajajo industrijske politike, ki pogosto temeljijo na zahtevah po lokalni vsebini in praksah nadomestitve uvoza.

Tretjič, GD za trgovino je v okviru strategije dostopa do trga in na posebno zahtevo Sveta od leta 2009 izvajal natančnejšo „študijo ključnih trgov“. Tako je bil opravljen skupen izbor 220 ovir na 32 trgih. Namen je prednostno obravnavanje določenih trgovinskih vprašanj, tako da se s prispevki držav članic in podjetij oblikujejo prednostni seznami z največ 10 ovirami na državo, da bi se osredotočili na gospodarsko in pravno najpomembnejše ovire. Seznam se redno pregleduje in ima priložene predloge delovnih listov, ki jih uporabijo države članice, da se zagotovi posredovanje usklajenih sporočil. Ta študija seveda vključuje ovire v šestih državah, navedenih v Poročilu o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe, in tudi v Ukrajini, Indoneziji, Mehiki, na Tajskem in v Izraelu.

To poročilo se tako kot izdaja iz leta 2012 osredotoča na tržne ovire v nekaterih državah, ki so strateški partnerji EU, tj. Kitajska, Indija, Japonska, Brazilija[5], Rusija in Združene države Amerike (ZDA), za kar obstajajo trije razlogi. Prvič, ti izbrani partnerji predstavljajo glavne izvozne trge EU na področju blaga (40,9 % izvoza blaga leta 2010), storitev (40,0 %) in neposrednih tujih naložb (41,1 % izhodnih zalog neposrednih tujih naložb): ZDA so 1. izvozni trg EU, Kitajska 2., Rusija 4., Japonska 6., Indija 8. in Brazilija 9. izvozni trg EU.

Drugič, EU med svojimi desetimi največjimi izvoznimi trgi že ima preferencialne trgovinske odnose z drugimi partnerji: z Norveško in Švico, ki imata dostop do notranjega trga v skladu s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru (Norveška) in posebnimi sporazumi (Švica), s Turčijo v skladu s carinsko unijo in od leta 2011 z Južno Korejo v skldu s sporazumom o prosti trgovini. Trgovinski odnosi s temi štirimi partnerji se torej spodbujajo s posebnimi trgovinskimi instrumenti, ki zagotavljajo dodatne možnosti za reševanje trgovinskih ovir, kar ne velja za šest ključnih partnerjev, opredeljenih v tem poročilu.

Nenazadnje ti strateški partnerji za področje trgovine in naložb EU predstavljajo trge z močnim potencialom rasti. Države v vzponu, kot so Brazilija, Indija, Kitajska in v določeni meri Rusija, tj. tako imenovane države BRIK, bodo podjetjem EU vsekakor še vedno zagotavljale rastoč delež prihodnjih priložnosti. Po podatkih Svetovne banke[6] je v obdobju 2007–2011 povprečna rast BDP na Kitajskem znašala 9,3 %, v Indiji 6,9 %, Rusiji 4,3 % in Braziliji 2,7 %. Nasprotno pa se je BDP EU v istem obdobju v povprečju zmanjšal za 0,2 % in v naslednjih treh letih se bo njegova povprečna letna rast verjetno še upočasnila; glede na jesenske napovedi Komisije leta 2012[7] bo v obdobju 2012–2014 znašala 0,4 %. To pomeni, da bo imel izvoz v te države po pričakovanjih ključno vlogo pri spodbujanju rasti izvoza EU v prihodnosti, za katero se ocenjuje, da bo v obdobju 2012–2014 v povprečju znašala 3,6 %. Trgovinska bilanca ni le ublažila učinkov krize od leta 2010, temveč bo po predvidevanjih tudi glavno gibalo rasti leta 2013, kakor je bila leta 2011 in 2012.

Vendar trgovina s strateškimi partnerji, opredeljenimi v tem poročilu, ki je sicer zelo pomembna, še zdaleč ni izpolnila svojega celotnega potenciala, delno zato, ker ti trgi rastejo izredno hitro in bodo verjetno še naprej, zlasti pa, ker niso v zadostni meri odprti za izvoz EU. Zaradi potrditve tega trenda leta 2012 in dodatnega poslabšanja položaja na številnih navedenih ključni trgih se pozornost letos znova namenja temu omejenemu številu partnerjev.

Prepogosto se podjetja EU še vedno soočajo z znatnimi ovirami pri vstopanju na te tuje trge. Običajno gre za netarifne ovire, kot so tehnični predpisi, postopki za ugotavljanje skladnosti, obremenjujoči carinski postopki ali slabo izvrševanje pravic intelektualne lastnine. EU ta vprašanja učinkovito obravnava v okviru partnerstva za olajšanje dostopa na trge. Vendar je ob upoštevanju dejstva, da so te ovire pogosto vse večje na področjih, kjer so večstranske trgovinske panoge še vedno precej nepopolne, na primer pri javnih naročilih in izvoznih omejitvah, nadaljnji razvoj panog, ki presegajo sedanja pravila STO, prek naše pogajalske agende v zvezi s trgovino še naprej splošna prednostna naloga.

Zato EU v zadnjem letu in hkrati s svojimi prizadevanji za izvrševanje proaktivno deluje v skladu s svojo ambiciozno pogajalsko agendo. Sporazum o prosti trgovini s Korejo je začel veljati 1. julija 2011, podjetjem in potrošnikom EU pa je že začel prinašati znatne gospodarske koristi. Sklenila so se dvostranska trgovinska pogajanja s Srednjo Ameriko, skupaj s Perujem in Kolumbijo, decembra 2012 pa je dosežene sporazume odobril Evropski parlament. Sklenila so se pogajanja z Ukrajino o poglobljenem in celovitem sporazumu o prosti trgovini, vključno z daljnosežnimi ureditvami glede tehničnih in regulativnih vprašanj, decembra 2012 pa so bila končana pogajanja s Singapurjem o sporazumu o prosti trgovini. Trgovinska pogajanja s Kanado so v zadnji fazi. Medtem še vedno potekajo pogajanja z Indijo, Mercosurjem, Malezijo, Armenijo, Gruzijo in Moldavijo, leta 2012 pa so se začela tudi pogajanja z Vietnamom. Decembra 2011 je Svet odobril začetek pogajanj z Marokom za poglobljen in celovit sporazum o prosti trgovini. Kar zadeva Japonsko, je Svet novembra 2012 v skladu s koristno predhodno študijo, ki vključuje posebne določbe v zvezi z netarifnimi ovirami, odobril začetek pogajanj o sporazumu o prosti trgovini. Kar zadeva ZDA, ki je prvi trgovinski partner EU, trenutno potekajo priprave za pogajanja o sporazumu o prosti trgovini. Delovna skupina na visoki ravni za delovna mesta in rast je zdaj objavila končno poročilo, v katerem priporoča pogajanja o celovitem čezatlantskem partnerstvu na področju trgovine in naložb.

Potekajo uvodni pogovori s Tunizijo, Jordanijo, Egiptom in Marokom, katerih cilj je začeti pogajanja za poglobljen in celovit sporazum o prosti trgovini, ko bodo države pripravljene. Nenazadnje potekajo tudi razprave z Indonezijo, Tajsko in Filipini glede možnosti trgovinskih pogajanj, ki bi dopolnila to težavno agendo sporazuma o prosti trgovini v regiji ASEAN. S pristopom Rusije k STO, ki je pomemben dogodek na področju trgovine leta 2012, se odpirajo nove možnosti za trenutna pogajanja o novem sporazumu, ki bo nadomestil sporazum o partnerstvu in sodelovanju (SPS). Po razpravah na srečanju na vrhu EU-Kitajska potekajo priprave za začetek pogovorov o samostojnem sporazumu o naložbah. Nenazadnje je EU z največjima svetovnima gospodarstvoma, ZDA in Kitajsko, vključena v pogovore na visoki ravni, ki med drugim obravnavajo ovire pri dostopu do trgov.

Trgovinska pogajanja in prizadevanja za izvrševanje morajo skupaj zagotoviti vključitev EU v svetovne vrednostne verige ter stabilne in predvidljive okvirne pogoje za poslovne dejavnosti po vsem svetu. Če EU nima jasne strategije izvrševanja, ki se hkrati izvaja s trgovinsko diplomacijo, reševanjem sporov in pogajanji, in ne ukrepa na različnih ravneh, vključno z najvišjo politično ravnijo, zlasti na srečanjih na vrhu s tretjimi državami, svojim podjetnikom ne more zagotoviti enakih konkurenčnih pogojev na svetovnem trgu. Komisija, države članice in industrija morajo še naprej sodelovati v skladu s strategijo dostopa do trga, da zagotovijo odpravo ovir v tretjih državah in otežijo poskuse vzpostavitve novih. Tako bodo podjetja EU imela boljši dostop do hitro rastočih tujih trgov in učinkovito prispevala h gospodarskemu okrevanju EU.

Struktura te tretje izdaje Poročila o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe je naslednja: v oddelku 1 je opis doseženega napredka glede ovir, opredeljenih v zadnjem poročilu, in možnosti za nadaljnje ukrepanje, kadar napredek še ni zadovoljiv. V oddelku 2 je opredeljenih več drugih ovir, ki jih je treba v prihodnje obravnavati prednostno. V oddelku 3 se proučujejo načini, kako združevati razpoložljiva orodja za čim bolj učinkovito odpravljanje trgovinskih ovir.

1. OVIRE 2012: KAKŠEN NAPREDEK JE BIL DOSEŽEN?

V Poročilu o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2012 je opredeljenih 25 ovir v šestih trgovinskih partnerjih/regijah (ZDA; Kitajska, Japonska, Indija, Rusija in Brazilija/Argentina). Te ovire so se štele kot zelo pomembne za podjetja EU, in sicer zaradi morebitnega gospodarskega ali sistemskega vpliva in strateškega pomena držav, v katerih so se navedene ovire pojavile. Ta vprašanja dostopa do trga so postala ključne prednostne naloge v dvostranskih trgovinskih odnosih EU z zadevnimi državami. To pomeni, da jih Komisija sistematično izpostavlja na vseh dvostranskih srečanjih, pogosto tudi na najvišji politični ravni (npr. na srečanjih na vrhu). Poleg tega bi bilo treba tudi navesti, da so se s pristopom Rusije k STO 22. avgusta 2012 ponudile možnosti za rešitev več dolgoletnih vprašanj dostopa do trga, čeprav so med tem procesom nastale nove ovire.

V tem oddelku bo opisan napredek, ki je bil dosežen leta 2012. V nekaterih primerih je napredek pomenil popolno odpravo ovire. V drugih primerih je bilo doseženega nekaj napredka, del ovire pa ostaja. Pri nekaterih ovirah se je stanje v primerjavi z lanskim letom poslabšalo, čeprav je bilo sprejetih več ukrepov. Analiza v tem oddelku bo opravljena na podlagi teh treh kategorij v skladu z doseženim napredkom.

a. Ovire, pri katerih je bil dosežen znaten napredek

Kar zadeva Kitajsko, je mogoče poročati o pozitivnem razvoju dogodkov v zvezi z ukrepi EU za obravnavo izvoznih omejitev za surovine. EU in ZDA, za tem pa še Mehika, so 23. junija 2009 sprožile postopek pred STO za rešitev spora. Poročilo pritožbenega organa je 31. januarja 2012 podprlo vse ključne zahtevke, ki jih je navedla EU, in potrdilo ugotovitve odbora z julija 2011. Potrdilo je, da so izvozne omejitve Kitajske za številne industrijske surovine kršile kitajske zaveze pri STO in da varstvo okolja ali politika ohranjanja ne moreta biti upravičena razloga za omejitve. To je bil zelo pomemben uspeh z gospodarskega in sistemskega vidika, saj pomeni uveljavljanje predpisov, za katere je Kitajska ob pristopu k STO soglašala, da bo ravnala v skladu z njimi. Kitajski je bil kot datum izvedbe odobren 31 december 2012 in ob koncu leta je napovedala izvedbene ukrepe za odpravo izvoznih davkov in kvot. Vendar Kitajska skoraj za vse izdelke, ki so bili prej predmet kvote, zdaj zahteva izvozno dovoljenje. Komisija bo še naprej pozorno spremljala položaj in razvoj izvoza, zlasti pa na novo uvedene zahteve za izvozno dovoljenje.

13. marca 2012 se je proti Kitajski začel drug postopek, ker so EU, ZDA in Japonska zahtevale posvetovanja o izvoznih omejitvah Kitajske glede redkih zemljin, volframa in molibdena. Oblikoval se je odbor in njegova odločitev se pričakuje proti koncu leta 2013.

Kar zadeva Indijo, je bilo v lanskem Poročilu o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe ugotovljeno, da je bil dosežen napredek glede odprave kvantitativnih omejitev za izvoz bombaža, tj. bombažne preje in surovega bombaža, uvedenih leta 2010. Indijska vlada je avgusta 2011 dejansko odpravila vse preostale kvantitativne omejitve v zvezi s surovim bombažem. Vendar je bil ta napredek ogrožen takoj po objavi Poročila o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe leta 2012, ker je bila 5. marca 2012 uvedena nova delna prepoved, čemur je 4. maja sledila njena uradna odstranitev. EU je po dvostranskih in sektorskih pogovorih z indijsko vlado dobila zaveze indijske strani, da v naslednjem obdobju ne bo uvedla izvoznih omejitev.

Na Japonskem je bilo po poročanju lanskega Poročila o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe doseženega nekaj napredka. Po srečanju na vrhu EU-Japonska maja 2011 se je začela predhodna študija, ki naj bi raziskala področje uporabe in stopnjo ambicioznosti prihodnjih pogajanj za sporazum o prosti trgovini. Leta 2012 se je v okviru te predhodne študije razpravljalo o izčrpnem seznamu netarifnih ovir. V zvezi z nekaterimi od opredeljenih težav je predhodna študija že dala rezultate in netarifne ovire, ki jih je vključeval seznam, so se rešile na naslednjih področjih: ekološka hrana, izdaja dovoljenj za veleprodajo alkohola, preglednost, razširitev sporazuma Japonska-EU o vzajemnem priznavanju dobrih praks pri proizvodnji farmacevtskih izdelkov na 12 novih držav članic EU in označitve dveh prehranskih dopolnil; medtem pa je bil dosežen velik napredek pri reševanju vprašanj, povezanih s varnostnimi napravami za pirotehnična sredstva v avtomobilskem sektorju, in glede predvidljivosti pri oblikovanju cen farmacevtskih izdelkov. Japonska se je tudi odločila za preklic prepovedi uvoza govedine iz Francije in Nizozemske, in sicer za živali, ki so mlajše od 30 mesecev. Proučujejo se zahtevki drugih držav članic. Pričakuje se, da bo do dejanskega odprtja prišlo spomladi leta 2013. V številnih drugih primerih, kot so radijska oprema, medicinski pripomočki in avtomobilska ali farmacevtska industrija, bi morala Japonska zaradi pomislekov EU pred koncem marca 2013 dodatno ukrepati. Kar zadeva ostala vprašanja, bi morala prihodnja pogajanja za sporazum o prosti trgovini zagotoviti dodaten napredek.

S pristopom Rusije k STO 22. avgusta 2012 so bile ruske uvozne tarife prvič usklajene. Glavni učinek je bil odprava višjih tarif, sprejetih med krizo leta 2008.

b. Ovire, pri katerih je bilo doseženega nekaj napredka

Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2011 je pokazalo, da se je vztrajno ukrepanje Komisije obrestovalo v zvezi z enim od najbolj sistemskih vprašanj s seznama dvostranskih trgovinskih ovir s Kitajsko. Pomemben napredek je bil dejansko dosežen v prvi polovici leta 2011 v zvezi z „avtohtono inovacijsko“ politiko, ki temelji na načelu zagotavljanja dostopa do javnih naročil samo tistim inovativnim izdelkom, katerih intelektualna lastnina je kitajskega porekla.

Ministrstvo za finance je v začetku julija 2011 razveljavilo tri osnovne uredbe in na najvišji ravni so bile podane politične napovedi. Vendar še vedno obstajajo dokazi, da se na regionalni ravni objavljajo deli zakonodaje, ki pozivajo k sinhronizaciji tehnoloških standardov z avtohtonimi inovacijskimi razvoji (npr. vladna uredba za Guangdong, ki je začela veljati marca 2012). Podobno se elementi avtohtone inovacije še naprej ponovno pojavljajo v takšni ali drugačni obliki, ki je lahko v zvezi s standardi tajnosti podatkov, oblikovanimi za podporo sistema zaščite na več ravneh, ali novimi katalogi javnih naročil, na primer za avtomobile za uradnike ali vodje strank, ali novim osnutkom kataloga Komisije za nacionalni razvoj in reforme o strateških nastajajočih industrijskih panogah. Napredek zato ostaja krhek: ne zdi se, da bi bilo ločevanje med avtohtono inovacijsko politiko in javnimi naročili v celoti uveljavljena politika; poleg tega se še vedno zahteva podrobno spremljanje, zlasti ker je nova zakonodaja vedno bolj kompleksna.

Na področju standardizacije in tehničnih predpisov so zaskrbljenost še vedno zbujale kitajske ovire v sektorju informacijske varnosti, ki so bile opredeljene kot prednostne naloge (npr. uredba Službe državne uprave za šifriranje (OSCCA) o šifriranju za poslovne namene in sistem zaščite na več ravneh). Nekaj delnega uspeha[8] je bilo doseženega, vendar ostajajo težave v zvezi s pridobitvijo dovoljenja OSCCA za izdelke s šifriranjem, nadaljuje pa se izvajanje sistema zaščite na več ravneh.

Druga področja, ki vzbujajo zaskrbljenost, so kitajski pogoji financiranja izvoza in subvencij. Kitajska uporablja izvozna posojila, ki so vprašljiva glede na ureditve OECD/STO, da bi okrepila glavne nacionalne izvoznike v kapitalsko intenzivnih, pogosto visokotehnoloških sektorjih. Nekaj napredka je bilo doseženega leta 2012, ko je Kitajska izrazila načelno pripravljenost začeti mednarodna pogajanja glede pogojev financiranja izvoza. Prvo srečanje mednarodne delovne skupine je potekalo novembra 2012 in Kitajska je predlagala, da bo gostiteljica naslednjega srečanja maja 2013. Vendar začetek postopka pogajanja ni bil lahek. Da bi EU udeležencem mednarodne delovne skupine omogočila nadaljnjo razpravo o vprašanjih izvoznih posojil na neformalni ravni, bo marca 2013 med njenim trajanjem gostila tehnični sestanek.

Lani je Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe navedlo, da se v Indiji ni dosegel bistven napredek v zvezi z odprtjem nekaterih sektorjev za tuje naložbe, kot so trgovina na drobno, pravne storitve, računovodstvo, zavarovalništvo, bančništvo in finančne storitve. Zaskrbljenost je ostajala tudi zaradi reforme poštnega sektorja in morebitnih negativnih vplivov na storitve ekspresne dostave. Vendar se zdi, da je vlada leta 2012 začela izvajati program gospodarskih reform. Nekateri dejanski rezultati tega procesa so odpiranje trgovine na drobno (z eno ali več blagovnimi znamkami) neposrednim tujim naložbam in odločitev o povečanju neposrednih tujih naložb v letalske družbe. Drugi reformi, ki ju obravnava Parlament in ki bi lahko potrdili, da vlada namerava nadaljevati gospodarske reforme, zadevata bančne reforme in odprtje zavarovalništva neposrednim tujim naložbam.

Prav tako je bilo v Indiji doseženega nekaj delnega napredka glede zahtev po varnostnem preverjanju telekomunikacij. Prvič, kar zadeva varnostne zahteve za telekomunikacijsko opremo, ki so bile uvedene leta 2010: te so bile končno spremenjene, tako da so se odpravili najbolj obremenjujoči pogoji, predvsem pa ni več prvotne zahteve po skrbništvu izvornih kod. Še vedno ostajajo pomisleki glede zahteve po certificiranju opreme, ki je predmet varnostnih vprašanj v Indiji, kar je v nasprotju z mednarodnimi praksami, ki delujejo v skladu z merili vzajemnega priznavanja. V Indiji urad za indijske standarde (Bureau of Indian Standards) za izvožene in uvožene avtomobilske plašče že dlje časa izvaja tudi postopek certificiranja. Indija je septembra 2012 odpravila enega najbolj obremenjujočih elementov sheme, in sicer prepoved prodaje avtomobilskih plaščev z oznako IS (indijski standard) zunaj indijskega trga. To je bila že dlje časa zahteva industrije EU. Vendar še vedno ostajajo številne težave glede certificiranja avtomobilskih plaščev (pristojbine, ki se zaračunajo na avtomobilski plašč, dolgotrajni postopki, tovarniški pregledi in zahtevana bančna jamstva itd.). V zvezi s certificiranjem jeklenih proizvodov, ki ga opravlja urad za indijske standarde, je Indija preložila začetek veljavnosti zahtev za certificiranje s septembra 2012 na marec 2013. Vendar so zahteve za certificiranje še vedno nesorazmerne in niso v skladu z mednarodnimi praksami na tem območju (tovarniški pregledi, dolgi roki, presežno preizkušanje, pristojbine). Postopke certificiranja za avtomobilske plašče in jeklene proizvode je Indija sporočila v skladu s sporazumom STO o tehničnih ovirah pri trgovanju in so redna tema razprav v okviru odbora za tehnične ovire pri trgovanju.

Napredek v ZDA, o katerem je poročalo lansko Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe, je potrjen. Zadevno poročilo je navedlo, da je bil dosežen napredek v zvezi z zakonodajo o „stoodstotnem preverjanju“. Ameriško ministrstvo za domovinsko varnost je zaradi več ukrepov, vključno z ukrepi iz EU, za dve leti preložilo začetek veljavnosti zahtev po stoodstotnem preverjanju zabojnikov, ki je bil prvotno predviden za julij 2012. ZDA so pri pregledu trgovinske politike potrdile, da je rok za začetek veljavnosti stoodstotnega preverjanja 1. julij 2014. Zakonske zahteve še vedno veljajo, vendar je rok za izvedbo spremenjen. Ministrica za domovinsko varnost je pristojna, da ga takrat ponovno podaljša, vendar odločitev o takem dodatnem podaljšanju do zdaj še ni bila sprejeta.

Prav tako je bilo v ZDA doseženega nekaj napredka v zvezi z zakonodajo „kupujmo ameriško“, čeprav ta zakonodaja kot taka ostaja sporna. Sveženj spodbud, ki je bil uveden med finančno krizo leta 2009 in je vseboval daljnosežne določbe „kupujmo ameriško“, je potekel septembra 2011 in ni bil podaljšan.

Argentina je 25. januarja 2013, tj. 8 mesecev po začetku posvetovanj s STO v zvezi z rešitvijo spora o ukrepih, ki omejujejo trgovino, razveljavila nesamodejno izdajanje uvoznih dovoljenj. Gre za pomemben korak, ki je rezultat nenehnih prizadevanj EU, da bi Argentina delovala v skladu s svojimi obveznostmi v okviru STO, in kaže na to, da mehanizem STO za reševanje sporov služi svojemu namenu. Vendar ne zadeva celotnega niza ukrepov Argentine, ki omejujejo trgovino. V skladu s tem je EU 28. januarja 2013 odbor STO pozvala, naj si prizadeva za odpravo dveh drugih nezakonitih ukrepov (glej naslednji oddelek).

c. Ovire, pri katerih leta 2012 ni bilo doseženega napredka

Kljub ukrepu, ki ga je EU sprejela leta 2012, v nekaj primerih, vključno z obravnavanjem nekaterih vprašanj na najvišji politični ravni, za številne ovire ni bilo mogoče doseči znatnega napredka, zato ostajajo na seznamu prednostnih nalog za leto 2013.

Naložbe ostajajo ključno področje dvostranskih odnosov s Kitajsko zaradi ogromno možnosti, ki jih ponuja ta država. Kljub temu ovire za naložbe ostajajo in stanje se v zadnjem letu ni bistveno izboljšalo. Katalog tujih naložb, ki je bil revidiran konec leta 2011, ni izpolnil pričakovanj, ker je pokazal liberalizacijo le na nekaj področjih, medtem ko je bil dostop do trga na nekaterih drugih področjih še dodatno omejen. Stanje se je na primer poslabšalo za tuje naložbe v „proizvodnjo komponent“ za avtomobilsko industrijo, ki je bila pred sprejetjem kataloga tujih naložb 2011 pravno „neomejena“. Katalog s konca leta 2011 zdaj naložbe za akumulatorje za električna vozila omejuje na največ 50 %. Čeprav sta na srečanju na vrhu EU-Kitajska 20. septembra 2012 obe strani ponovno potrdili pripravljenost prizadevanja za začetek pogajanj o naložbah, se med njenima upravama nadaljujejo predhodni stiki, saj pri obeh straneh še vedno potekajo notranje priprave. Leta 2012 je bilo veliko uradnih izjav o dodatnem odpiranju za naložbe, zlasti na področju storitev. Do tega v praksi še ni prišlo.

V letu 2011 je Kitajska sprejela mehanizem pregleda v zvezi z nacionalno varnostjo za združitve in prevzeme, ki vključujejo tuje vlagatelje, s katerim bi Kitajska lahko onemogočila tuje prevzeme zaradi pomislekov o nacionalni varnosti. Končni mehanizem je bil sprejet septembra 2011. Težava ni v uvedbi navedenega mehanizma kot takega (taki mehanizmi obstajajo tudi v nekaterih državah članicah EU), temveč njegova zelo široka uporaba tako glede sektorjev kot definicije nacionalne varnosti, ki precej presega dogovorjena mednarodna (OECD) načela. O napredku ni mogoče poročati in zavedamo se nedavnega primera glede skupnega podjetja z družbo EU, za katero se trenutno izvaja mehanizem pregleda neposrednih tujih naložb na področjih, kjer so postopki in pravila še vedno nejasni in nepredvidljivi, kar povzroča veliko negotovost in odvrača morebitne vlagatelje.

Nov indijski okvir politike o telekomunikacijah se še vedno razvija, vendar nekateri že objavljeni deli politike vsebujejo zahteve po lokalni vsebini (najmanj 30 %), ki v postopkih javnih naročil dajejo prednost doma proizvedeni opremi in elektronskim izdelkom. Podobne določbe veljajo na drugih industrijskih področjih, kot je proizvodnja obnovljivih virov energije in sončne energije. Ker Indija ni podpisnica sporazuma o javnih naročilih, so ti razvoji politik nekoliko zaskrbljujoči, zlasti v okviru trenutnih pogajanjih za sporazum o prosti trgovini, ker potrjujejo, da namerava Indija spodbujati nacionalna vodilna podjetja v ključnih industrijskih sektorjih, v katerih imajo gospodarski subjekti EU v Indiji znatne deleže. Te politike bi lahko zato ogrozile sedanje poslovne priložnosti v Indiji. Pomembno je opozoriti na dodaten zaskrbljujoč razvoj, tj. da Indija načrtuje uvedbo zahtev po lokalni vsebini v zasebnih naročilih telekomunikacijske opreme v zvezi z varnostno občutljivimi pomisleki, kar je za industrijo zelo pomemben projekt.

Po lanskem poročanju je bilo leta 2011 z Indijo doseženega nekaj napredka glede sanitarnih in fitosanitarnih vprašanj. Natančneje, v zvezi z genskim materialom goveda (seme) so se izboljšale možnosti za uskladitev z mednarodnimi standardi. Vendar kljub zavezi Indije, da bo spremenila te uvozne pogoje, leta 2012 ni bilo znatnejšega dejanskega napredka. Komisija glede tega vprašanja še naprej tesno sodeluje z Indijo, vendar ostaja zaskrbljena zaradi splošnega pristopa Indije, ki z neupravičenimi in nepotrebnimi sanitarnimi in fitosanitarnimi ukrepi svoj agroživilski trg ohranja zaprt za uvoz.

Leta 2011 se pri ovirah, opredeljenih za države Mercosurja, niso dosegle nobene izboljšave, temveč smo ravno nasprotno lahko še vedno opazili nekatere protekcionistične tendence, zlasti v zvezi z ukrepi, uvedenimi v Argentini in Braziliji. Za nekatere od teh ovir (npr. omejitve v pomorskem prevozu in izvozne omejitve za surovine v Argentini in Braziliji) je bilo obravnavanje teh vprašanj predvideno večinoma v okviru pogajanj za sporazum o prosti trgovini. Čeprav so pogajanja z Mercosurjem napredovala zelo počasi, so 26. januarja 2013 strani na ministrski ravni soglašale, da bo izmenjava ponudb potekala najpozneje v zadnji četrtini leta 2013.

Ukrepov, ki omejujejo uvoz, je na splošno vedno več. V Argentini se izvaja politika ponovne industrializacije in nadomestitve uvoza, ki je diskriminatorna do uvoza. Argentina je februarja 2012 uvedla novo enojno elektronsko okno za celoten uvoz, pri čemer je pred vsakim uvozom, ki je predmet diskrecijskih dovoljenj različnih državnih agencij, obvezno dati izjavo pod prisego. Zaradi tega v več sektorjih že prihaja do dodatnih resnih zamud pri uvozu. Aprila 2012 je bil v ta sistem zajet tudi sektor storitev. Omejitve prenosa tujih valut, dividend in licenčnin prav tako vedno bolj vplivajo na tuja podjetja. Poleg tega morajo uvozniki upoštevati zahteve za izravnavo uvoza. Ti ukrepi zlasti niso skladni s prepovedjo uvedbe kvantitativnih omejitev, pa tudi z obveznostjo nediskriminacije in načela nacionalne obravnave v skladu z GATT 1994 ter predpisi Sporazuma o postopkih za izdajanje uvoznih dovoljenj. EU je 25. maja 2012 zahtevala posvetovanja s STO v zvezi z rešitvijo spora o nesamodejnem izdajanju dovoljenj (ki je bilo razveljavljeno januarja 2013, glej zgoraj), dajanju izjav pod prisego pred uvozom in zahtevah za izravnavo uvoza, vendar julijska posvetovanja niso prinesla rezultatov. EU je 6. decembra 2012 pozvala STO, naj presodi o zakonitosti ukrepov Argentine, ki omejujejo trgovino, in ustanovi odbor. Istega dne sta tudi ZDA in Japonska zahtevali ustanovitev odbora prav za te ukrepe.

Argentina je ohranila omejitve tudi v sektorju pozavarovalnih storitev. Februarja 2011 je argentinski regulator zavarovalništva (Superintendencia de Seguros de la Nacion) izdal resolucijo, ki spreminja regulativni okvir za pozavarovanje. Nova uredba v svojih glavnih določbah omejuje dostop do trga tako, da ponudbo pozavarovalnih storitev v državi dovoli samo nacionalnim podjetjem ali lokalnim podružnicam tujih podjetij. Napredek ni bil dosežen.

V Braziliji se stanje v zvezi z dostopom do javnih naročil ni izboljšalo. Leta 2010 je Brazilija v nacionalne predpise o javnih naročilih vključila 25-odstotno horizontalno preferenčno stopnjo, ki se je takoj začela uporabljati v sektorju informacijskih in komunikacijskih tehnologij. Leta 2012 ni bilo nobenega napredka.

Brazilija je od zadnjega četrtletja leta 2011 tudi poostrila postopke za uvoz tekstila in oblačil z uvedbo strožjih carinskih kontrol. Uvoz tekstila in oblačil gre zdaj skozi „sive“ in „rdeče“ carinske postopke. To pomeni, da se za blago opravi fizični pregled, z vzorci pa se lahko opravijo laboratorijske preiskave. O napredku ni mogoče poročati.

2. DRUGE VELIKE OVIRE, VKLJUČNO S PREDNOSTNIMI NALOGAMI, ZA LETOŠNJE POROČILO O TRGOVINSKIH OVIRAH IN OVIRAH ZA NALOŽBE

Poleg ovir, ki jih je Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2012 opredelilo kot nerešene, so bile na seznam prednostnih nalog za uveljavitvene ukrepe vključene številne nove ovire dostopa do trgov, ki so se pojavile letos.

a. Nove ovire

Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2012 je navedlo, da je Brazilija septembra 2011 povečala davek na industrijske izdelke za prodajo motornih vozil in tovornjakov, ki ne izpolnjujejo nekaterih pogojev lokalne proizvodnje. Začasne predpise glede davka na industrijske izdelke iz leta 2011 so oktobra 2012 nadomestili novi predpisi za obdobje 2013–2017, ki vsebujejo dodatne pogoje in zahteve (tako imenovan podporni program INOVAR-AUTO). Lokalni proizvajalci bodo lahko koristili zmanjšanje davka na industrijske izdelke, če bodo med drugim izpolnjevali pogoje glede naložb v raziskave in razvoj ter izvajanja vedno večjega števila proizvodnih ukrepov v Braziliji. Zmanjšanje davkov se odobri v obliki dodatnega davčnega odbitka, ki je povezan z uporabo doma proizvedenih avtomobilskih delov. Brazilija je tako v bistvu podaljšala diskriminatorno davčno ureditev, ki je začela veljati leta 2011. Ureditev za obdobje 2013–2017 še naprej zagotavlja spodbude za lokalno proizvodnjo na račun uvoza.

Uporaba posrednih davkov, s katerimi se brazilskim proizvajalcem zagotovi zaščita pred uvozom, ni omejena na avtomobilski sektor. O problematičnih ukrepih poročajo tudi iz drugih sektorjev, kot je sektor elektronske in telekomunikacijske opreme. Obstaja zaskrbljenost, da bi se vprašljive davčne prakse lahko razširile na več področij, vključno s ciljem subvencioniranja brazilskih izvoznih podjetij.

Težave, ugotovljene v zvezi z notranjo obdavčitvijo, so se oktobra 2012 po odločitvi Mercosurja s srečanja na vrhu dodatno okrepile z odločitvijo Brazilije, da tarife na 100 tarifnih postavkah poveča do višine končno usklajene carinske stopnje STO, kar bo predstavljalo izjemo od skupne tarife Mercosurja. S tem se sicer ne kršijo zaveze STO, vendar odločitev ni v skladu s politično zavezo G20, da se ne bodo sprejeli ukrepi za omejitev uvoza. To vpliva na veliko izdelkov, kot so keramični izdelki in ognjevzdržni materiali, papir, viskozna preja, predelan krompir, kemikalije itd., od katerih jih je več gospodarsko zelo pomembnih za EU. Dodatno povečanje tarif na 100 postavk kot izjeme za skupno tarifo Mercosurja se pričakuje v začetku leta 2013.

V zvezi z avtomobili je v Braziliji trend, da se izvajajo lastne domače uredbe in lastni postopki certificiranja za avtomobilske dele, medtem ko so bili v preteklosti izdelki, certificirani in označeni v skladu s Konvencijo ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE), v Braziliji sprejeti brez dodatnega testiranja, certificiranja ali označevanja. Idealno bi bilo, če bi se Brazilija pridružila večstranskemu sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov in vzajemnemu priznanju homologacij za avtomobile in avtomobilske dele (Sporazum UNECE iz leta 1958), vendar politična volja za to ni zagotovljena. Proizvajalcem EU bi pomagali tudi drugi načini za spodbujanje Brazilije k sprejetju postopkov za ugotavljanje skladnosti (preizkušanje in revizije), ki se izvajajo v EU.

Zgoraj opisan trend zahtev po lokalni vsebini v Braziliji in Indiji je mogoče opaziti tudi na Kitajskem, čeprav te zahteve praviloma niso objavljene v nacionalnih ali lokalnih kitajskih predpisih. To ne pomeni, da ne obstajajo, temveč so postale bolj kompleksne in prikrite kot v preteklosti. V zadnjih letih je področje javnih naročil vzbudilo veliko zaskrbljenosti. Javna naročila na Kitajskem urejata zlasti dva zakona: vladni zakon o javnih naročilih (ocenjena tržna vrednost 1,13 bilijona kitajskih juanov in ne velja za podjetja v državni lasti) in zakon o zbiranju ponudb in javnih razpisov (ocenjena tržna vrednost 8,3 bilijona kitajskih juanov in velja za podjetja v državni lasti). V nekaterih primerih so lokalne vlade predpisale zahteve po 70 % lokalni vsebini. V praksi se z zahtevo po „domačemu blagu“ v dokumentih za zbiranje ponudb in pomanjkanjem jasnih smernic glede opredelitve tega „domačega blaga“ podjetjem s tujimi naložbami s sedežem na Kitajskem preprečuje enak dostop do pogodb o javnih naročilih.

V Argentini si je vlada v zadnjih letih zaskrbljeno in dejavno prizadevala, da bi nekateri sektorji in industrije v svojih proizvodnih procesih povečali lokalno vsebino. Zato je širok krog sektorjev in industrije dolžan izpolnjevati zahteve po lokalni vsebini, ki vključujejo rudarstvo, avtomobilsko industrijo, obutev, kmetijstvo, stroje, gradbene materiale, zdravila, kemikalije in tekstil. Sektorji storitev so prav tako zelo zaskrbljeni zaradi vladne politike: bančne, zavarovalne in medijske storitve se morajo držati strogih zahtev po lokalni vsebini.

Aprila 2012 je vlada v Argentini sprejela sklep, da bo razlastila 51 % delnic YPF v lasti španskega podjetja Repsol in 51 % delnic v Repsol YPF GAS S.A. v lasti španskega podjetja Repsol Butano S.A. Prvič, ta razlastitev je lahko diskriminatorna, saj so bile razlaščene le delnice enega delničarja v YPF, ostale pa ne. Drugič, Argentina v nasprotju z določbami dvostranskega sporazuma o naložbah med Španijo in Argentino ni zagotovila povračila škode prejšnjemu lastniku.

Indija je pred kratkim obvestila odbor za tehnične ovire pri trgovanju, da namerava uvesti obvezen sistem registracije blaga na področju elektronike in informacijske tehnologije. Zadevni sistem (npr. obveznost preizkušanja izdelkov v indijskih laboratorijih od aprila 2013) vzpostavlja postopek za ugotavljanje skladnosti, ki je glede tveganja zaradi posledic neskladnosti strožji, kot je potrebno. V EU za te izdelke velja majhno tveganje in so zato predmet dobaviteljeve izjave o skladnosti. Trgovanje s temi izdelki med EU in Indijo je lahko bistveno oteženo.

Zaskrbljenost zbuja tudi oprostitev DDV za doma proizvedene regionalne zrakoplove na Kitajskem. Ta oprostitev povzroča resne težave v zvezi z nediskriminatornimi obveznostmi v okviru STO in tuje proizvajalce ovira pri dostopu do trga. To vprašanje se bo dodatno obravnavalo, da bo Kitajska začela spoštovati svoje mednarodne zaveze.

b. Rusija – poleg dolgoletnih vprašanj dostopa do trgov nove ovire po pristopu k STO

Rusija je sklenila 18-letni proces pogajanj za pristop k STO in 22. avgusta 2012 tudi k organizaciji uradno pristopila. Ta pristop je dobrodošel mejnik pri izboljšanju trgovinskih odnosov s to državo. Vendar je Rusija ob pristopu ohranila ali sprejela več zaščitnih ukrepov, od katerih večina ni v skladu z ruskimi zavezami STO.

Kar zadeva pristojbino za recikliranje avtomobilov za vozila, sta od 1. septembra 2012 v veljavi nova okvirna zakonodaja in njena izvedbena uredba, ki vzpostavljata sistem recikliranja z uvedbo pristojbine za recikliranje vozil. Domači proizvajalci lahko namesto plačila pristojbine jamčijo za recikliranje svojih vozil, medtem ko morajo tuji dobavitelji plačati pristojbino kot pogoj za registracijo uvoženega avtomobila, kar je očitno diskriminatoren ukrep. Potekajo dvostranska pogajanja, ki si prizadevajo poiskati rešitev tega vprašanja. Če ne bodo uspešna, bo EU proučila možnost sprožitve postopka pred STO za rešitev spora.

Za širok obseg izdelkov, vključno z rabljenimi vozili, papirjem, karoserijami in številnimi drugimi, Rusija po pristopu k STO uporablja uvozne tarife, ki so višje od zavezanih (t.i. usklajenih) stopenj (npr. z dodajanjem posebne dolžnosti v obliki najmanjše uvozne cene obstoječe dajatve ad valorem)[9]. Ti ukrepi, ki kršijo zaveze STO, bi se morali čim prej odpraviti. Potekajo dvostranska pogajanja. Nekaj napredka je bilo doseženega glede spremembe številke tarifnih postavk do 1. marca 2013, vendar ne v zvezi s tarifami za karoserije.

Kar zadeva tehnične ovire pri trgovanju, so se za carinsko unijo Rusije, Kazahstana in Belorusije nedavno pripravili številni tehnični predpisi (npr. glede alkoholnih pijač, avtomobilov in tekstila). Če bodo sprejeti v sedanji obliki, bodo gospodarski subjekti EU imeli težave pri dajanju svojih izdelkov na ruski trg. Rusija je bila zaprošena, naj upošteva svoje obveznosti v skladu s Sporazumom STO o tehničnih ovirah pri trgovanju in v ustrezni zgodnji fazi obvesti o osnutkih tehničnih predpisov, da jih lahko druge članice STO analizirajo in komentirajo. Do zdaj sta bili prejeti dve obvestili (o alkoholnih pijačah in avtomobilih), vendar Rusija ni zagotovila možnosti, da bi jih druge članice STO lahko komentirale, kot je zahtevano v Sporazumu o tehničnih ovirah pri trgovanju. O težavah v zvezi z alkoholnimi pijačami in tekstilom se je temeljito razpravljalo na dvo- in večstranski ravni.

Ob pristopu Rusije k STO se je pričakoval napredek v zvezi z več sanitarnimi in fitosanitarnimi vprašanji, saj bi Rusija morala od prvega dneva zagotoviti popolno skladnost s Sporazumom STO o sanitarnih in fitosanitarnih ukrepih pri trgovanju in z ustreznimi mednarodnimi standardi. Zlasti bi morala zagotoviti, da njeni sanitarni in fitosanitarni ukrepi temeljijo na načelih preglednosti in znanstvene utemeljitve, ter jamčiti, da so sorazmerni in upravičeni. Vendar so se pojavile nove ovire in nekatere obstoječe omejitve se še niso odpravile. Rusija od 20. marca 2012 prepoveduje uvoz živih živali iz EU. Ruski organi so nesorazmerno prepoved klavnih prašičev utemeljili na najdenih nepravilnostih v veterinarskih spričevalih nekaterih pošiljk iz EU. Proizvajalci živil EU se še vedno soočajo z izredno dolgimi zamudami ali zavrnitvami prošenj za izdajo novih odobritev za izvoz v Rusijo ali carinsko unijo, in države članice so pozvane, naj zahtevajo revizije svojega sistema. Potekajo dvostranska pogajanja, vendar za zdaj brez zadovoljivih rezultatov. Rusija je nedavno začela izvajati več novih sanitarnih in fitosanitarnih ukrepov glede prepovedi uvoza ohlajenega mesa in semenskega krompirja iz Nemčije. EU je zaskrbljena zaradi sistemske uporabe prepovedi svojih izdelkov, ki jo Rusija uvede takoj, ko se pojavi težava, pri čemer pa ne upošteva načel STO o upravičenem in sorazmernem izvajanju sanitarnih in fitosanitarnih ukrepov.

Kar zadeva uvoz lesa iz Rusije, bi dvostranski sporazum EU-Rusija o dveh tarifnih kvotah za jelke in bore moral od septembra 2012 gospodarskim subjektom EU omogočiti uvoz teh gozdnih vrst pri znatno znižanih stopnjah izvoznih dajatev. Vendar se je izdaja izvoznih dovoljenj zelo zavlekla in EU je morala na to večkrat opozoriti, da so bile najpomembnejše ovire odstranjene. Po večmesečni zamudi se je izdaja izvoznih dovoljenj vendarle začela in uvoz lesa v skladu s tarifnimi kvotami se znatno povečuje. EU bo zagotovila, da se ta trend leta 2013 ne bo spremenil.

c. Izvajanje sporazuma o prosti trgovini z Južno Korejo

Sporazum o prosti trgovini med EU in Južno Korejo se začasno izvaja od julija 2011[10]. To je prvi sporazum o prosti trgovini nove generacije, ki ga odlikujeta obsežnost in izčrpnost. Prav tako je to prvi trgovinski sporazum EU z vzhodnoazijsko državo.

Glavni sklepi na podlagi primerjave podatkov za prvo leto izvajanja sporazuma (julij 2011–junij 2012) s povprečnimi podatki iz preteklih štirih let („referenčno obdobje“) kažejo, da se je izvoz EU v Južno Korejo povečal za skupno 37 %. Pri tem pa se je uvoz EU iz Južne Koreje le nekoliko povečal (za 1 %).

Kar zadeva preostale trgovinske ovire, je institucionalna struktura sporazuma Komisiji omogočila poudariti pomembne pomisleke, kot so med drugim prepoved Južne Koreje na uvoz govedine EU in njena nepripravljenost, da bi sprejela mednarodno označevanje UNECE za nekatere avtomobilske dele. Komisija si bo še naprej prizadevala reševati te in druge težave z dostopom do trga v korist industrije EU. Odkar je začel veljati sporazum o prosti trgovini, so opazne nekatere pozitivne spremembe, npr. v avtomobilskem sektorju v zvezi z označevanjem avtomobilskih plaščev, sprejetjem certifikatov o UNECE-homologaciji za avtomobile iste družine, registracijo proizvajalca avtomobilskih delov, merjenjem emisij in standardi za električna vozila.

d. Druge ovire na trgih izbranih strateških partnerjev

V več primerih je bil opažen znaten napredek v zvezi s številnimi ovirami, ki niso bile vključene v Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe 2012.

Kitajska je glede dolgotrajne težave z računalniškimi sistemi rezervacij ob začetku veljavnosti vmesnih predpisov vendarle oblikovala pravni okvir, da je tujim proizvajalcem računalniških sistemov rezervacij omogočila delovanje na kitajskem trgu. Zdi se, da so pri izvajanju tega novega okvira še vedno težave, Komisija pa bo še naprej podrobno spremljala položaj v zvezi s kitajskimi zavezami STO.

Kar zadeva kozmetiko na Kitajskem, so še vedno težave pri odobritvi novih sestavin in izdelkov, ki vsebujejo nove sestavine. Vendar je mogoče poročati o določenem napredku pri drugih vprašanjih v zvezi s kozmetiko. Med dvostranskimi pogovori z EU 25. oktobra 2012 je uprava za hrano in zdravila na primer potrdila, da so se po izčrpnih posvetovanjih z industrijskimi in trgovinskimi partnerji odločili preložiti nameravano sprejetje zakonodaje o spremembi klasifikacije precejšnjega števila kategorij „običajnih“ izdelkov v „posebne“ izdelke[11]. Takšna sprememba klasifikacije bi vključevala znatno več obremenjujočih zahtev. Načrti za prihodnost se bodo obravnavali v okviru pregleda osnovne kitajske uredbe o kozmetiki, ki se načrtuje za obdobje 2013–2014. Kitajska je izrazila namero, da bi lahko proučila možnost, v okviru katere bi namesto sistema odobritve pred dajanjem na trg uveljavila sistem obveščanja. Vendar še vedno ni jasno, ali bi to veljalo za vse kozmetične izdelke.

Kar zadeva kitajske uredbe o CO2/učinkoviti porabi goriva, je ministrstvo za industrijo in informacijsko tehnologijo navedlo, da so se načrti za enotno referenčno vrednost ustavili in da želi namesto tega uporabiti sistem korporativnega povprečja (kot v EU). Vendar je zadevno ministrstvo tudi navedlo, da v izračunu teh povprečij ne bi bilo mogoče združiti doma proizvedenega voznega parka z uvoženim voznim parkom, kar bi bilo sporno, saj so uvožena vozila običajno večja, izboljšana in nišna vozila, ki so pogosto težja in potrošijo več. Nezmožnost združevanja otežuje doseganje povprečnega cilja za uvoženi vozni park.

Kitajska je nazadnje preložila osnutek politike oblikovanja cen Komisije za nacionalni razvoj in reforme o medicinskih pripomočkih za vsaditev, ki je predpisala najvišjo ceno za napredne medicinske vsadke ter predvidela zapleten in hkrati diskriminatoren izračun najvišje cene med doma proizvedenimi in uvoženimi izdelki. Obstaja tveganje, da se po zamenjavi vodstva ta ukrep ponovno uvede, vendar se za zdaj ti načrti oblikovanja cen ne izvajajo.

ZDA so sporočile, da bo leta 2013 objavljen dolgo pričakovani končni predpis o goveji spongiformni encefalopatiji (BSE) in da bo začel veljati predpis v zvezi s klasično prašičjo kugo. Poleg tega je bilo konec leta 2012 objavljeno predlagano obvestilo o vezikularni bolezni prašičev, ki bo za nekatere italijanske regije navedlo, da so proste te bolezni, in na katerega lahko javnost poda pripombe. EU pričakuje, da se bo kmalu po objavi teh predpisov izvoz goveda, prašičev in njihovih izdelkov iz EU v ZDA nadaljeval. Vendar je EU še vedno zaskrbljena zaradi izredno dolgih zamud pri obravnavi drugih zahtevkov za izvozno dovoljenje, ki jih je predložila, npr. za jabolka, hruške in papriko.

Brazilija je napovedala, da bi se lahko sanitarni in fitosanitarni ukrepi v zvezi z uvozom prežvekovalcev (npr. govedo, ovce) in njihovih izdelkov iz EU, ki se nanašajo na transmisivne spongiformne encefalopatije (TSE), kmalu uskladili z ustreznim mednarodnim standardom in omogočili trgovanje. Po drugi strani pa Brazilija ni dosegla vidnega napredka pri izvajanju lastnega razporeda obiskov držav članic EU. To še naprej negativno in zelo močno vpliva na izvoz iz EU, zlasti izdelkov živalskega izvora z dodano vrednostjo.

3. NAČINI ZA ZDRUŽEVANJE RAZPOLOŽLJIVIH ORODIJ ZA ODPRAVO TRGOVINSKIH OVIR

Namen tega oddelka je zagotoviti pregled načinov združevanja različnih orodij, ki so na razpolago EU.

a. Trgovinska diplomacija

Trgovinska diplomacija je pomemben element zunanjih odnosov EU in se izvaja na delovni ravni v institucijah EU v tesnem sodelovanju z delegacijami EU na tem področju in upravami držav članic, ter se v praksi izvaja na najvišji politični ravni, na primer na srečanji na vrhu in v dvostranskih stikih. V tem, kako EU izvaja svojo trgovinsko diplomacijo in zunanje gospodarske odnose, se odraža poziv Evropskega sveta k izboljšanju sinergij med EU in nacionalnimi ravnmi v skladu z določbami Pogodb, in sicer za izboljšanje sodelovanja med institucionalnimi akterji in integracije vseh zadevnih instrumentov in politik ter za učinkovitejši izkoristek srečanj na vrhu s tretjimi državami. Trgovinska diplomacija je del doslednega pristopa EU k zunanjim ukrepom.

Trgovinska diplomacija je običajno najhitrejši način za reševanje trgovinskih ovir, saj ne zahteva posebnega okvira, kot v pogajanjih o sporazumu o prosti trgovini, ali dolge in kompleksne strategije sodnih procesov, kot v primeru trgovinskih sporov. Neposredni stiki z lokalnimi organi lahko zadostujejo za razkritje ovir in poudarijo neskladnost nekaterih ukrepov z obveznostmi v okviru STO.

Poleg tega je tak način obravnavanja trgovinskih ovir dejansko diplomatsko orodje, saj je njegov cilj prav reševanje težav s prizadevanjem, da nobena stran ne izgubi na račun druge. Tako se preprečuje tveganje izbruha sporov in povračilnih ukrepov, pravnih ali ne.

Vendar je trgovinska diplomacija učinkovita le, če je z njo mogoče prepričati zadevno državo, da je obravnavanje zadevnih ovir v njenem lastnem interesu. To zlasti temelji na:

· možnosti, da prepričljivo pokaže, da bi odstranitev ovire za vse njene potrošnike in podjetja ustvarila koristi, katerih obseg bi bil večji od izgub drugih podjetij, ki neposredno konkurirajo s podjetji EU, prizadetimi zaradi ovire;

· sposobnosti EU, da zagotovi prepričljive alternativne rešitve, konkretne predloge, ki v najboljšem primeru temeljijo na njenih lastnih izkušnjah in bogatih izkušnjah njenih držav članic. Regulativno sodelovanje ali dialogi so v tem primeru zelo koristni. Tako sodelovanje je treba celovito vključiti v celoten zunanji gospodarski program EU in ga podpreti v zvezi z določeno državo ter s tem dopolniti trgovinska pogajanja in spodbuditi dostop do trga[12];

· možnosti, da se zadeva predloži sodišču: to lahko je uspešno, če je grožnja sodnih postopkov zadosten odvračilni element, da država takoj odstrani oviro. V tem smislu je kredibilen in učinkovit postopek reševanja sporov ključen za napredke na področju trgovinske diplomacije.

Iz tega sledi, da je trgovinska diplomacija precej učinkovitejša, ko se uporablja v kombinaciji z drugimi instrumenti, saj so lahko najbolj praktična orodja uspešna le, če so podprta s kredibilnimi mehanizmi sankcij.

b. Reševanje sporov

Kar zadeva reševanje sporov, je bila EU v zadnjih 17 letih med najbolj aktivnimi člani STO, odkar je bil leta 1995 ustanovljen organ za reševanje sporov[13]. V zadnjih dveh letih je EU sprožila postopek zaradi petih novih sporov. EU trenutno izpodbija predpise o lokalni vsebini, diskrecijskem izdajanju uvoznih dovoljenj, izvoznih omejitvah in zlorabi protidampinških in izravnalnih dajatev, ki so jih tretje države uvedle proti izvozu EU.

V enakem obdobju je EU dosegla pomembne zmage v reševanju sporov pred STO: dobila je pomemben primer proti omejitvam Kitajske za izvoz surovin in zagotovila, da se žgane pijače EU na Filipinih obravnavajo nediskriminatorno. EU je tudi razrešila dolgotrajen spor z ZDA zaradi „metode ničelne nastavitve“ glede protidampinga. Sodni postopek širokega obsega z ZDA glede velikih civilnih zrakoplovov se nadaljuje in EU je pridobila pomembne odločbe STO proti nezakonitim subvencijam ZDA za zrakoplov vrste Boeing.

Komisija je za dodatno okrepitev stebra uveljavitve trgovinske politike EU nedavno predlagala tudi izboljšane predpise za uveljavljanje pravic EU v skladu z mednarodnimi trgovinskimi sporazumi[14]. Cilj je omogočiti EU, da se hitro in učinkovito odzove ter s tem brani svoje pravice. Komisija predlaga uredbo za vzpostavitev jasnega in predvidljivega okvira za sprejemanje izvedbenih aktov ob upoštevanju mednarodnih trgovinskih sporov, ki imajo negativen gospodarski vpliv na EU.

c. Učinkovita uporaba odborov STO

V zvezi s tehničnimi uredbami in postopki za ugotavljanje skladnosti je EU poleg ZDA najbolj aktivna članica STO v odboru za tehnične ovire pri trgovanju in odboru za sanitarne in fitosanitarne zadeve. Na srečanjih odbora za tehnične ovire pri trgovanju v Ženevi se učinkovito predstavijo pomisleki EU glede tehničnih uredb, ki so jih uvedli drugi člani STO, ker se tako spodbuja preglednost takih zahtev, povečuje ozaveščenost in sklepajo zavezništva z drugimi prizadetimi člani STO. Na srečanju odbora za tehnične ovire pri trgovanju marca 2012 je potekala razprava o 65 posebnih pomislekih glede trgovine, kar je največ do zdaj, in od katerih jih je EU izrazila ali podprla 35.

Proaktiven pristop EU ne zadeva le odbora za tehnične ovire pri trgovanju in odbora za sanitarne in fitosanitarne zadeve, temveč tudi vse druge odbore STO. Za trgovinske ovire, navedene v tem poročilu, sta najpomembnejša odbor za postopke za izdajanje uvoznih dovoljenj in odbor za naložbene ukrepe, povezane s trgovino.

d. Pogajanja o sporazumih o prosti trgovini

Preferencialna pogajanja o trgovinskih sporazumih in zlasti o sporazumih o prosti trgovini ter poglobljenem in celovitem sporazumu o prosti trgovini ter tudi pogajanja o pristopu k STO so lahko v kombinaciji z drugimi zgoraj navedenimi instrumenti uporaben instrument za obravnavo nekaterih posebno težavnih trgovinskih ukrepov v tretjih državah. EU se trenutno pogaja o sporazumih o prosti trgovini z dvema od šestih držav in regij, obravnavanih v tem poročilu, tj. z Indijo in Brazilijo/Argentino (kot del Mercosurja), in bo kmalu začela pogajanja z Japonsko ter v naslednjih nekaj mesecih verjetno tudi z ZDA. Ta pogajanja, skupaj s pogovori o novem sporazumu z Rusijo, lahko oblikujejo pozitiven okvir za obravnavanje trgovinskih ovir iz več razlogov.

Prvič, pogajalsko stališče EU ji kot ključnemu izvoznemu cilju zagotavlja možnost, da pridobi koncesije od tretjih držav, ki so zelo motivirane za pogajanja z integriranim trgom s 500 milijoni potrošnikov.

Drugič, taki sporazumi so zasnovani prav za hkratno obravnavanje velikega števila ovir in po možnosti zahtevajo strožjo disciplino kot mednarodni trgovinski predpisi. Zato EU želi s temi razpravami pridobiti več, kot omogoča preprosto uveljavljanje obstoječih predpisov.

Nenazadnje lahko nova generacija sporazumov o prosti trgovini spodbudi reševanje trgovinskih sporov, saj vključuje mehanizme dvostranskega reševanja sporov, ki temeljijo na modelu STO. Sporazumi o prosti trgovini tudi vzpostavljajo celovito strukturo sektorskih in tematskih delovnih skupin in odborov za zagotavljanje pravilnega izvajanja sporazuma ter preprečevanje pojavljanja novih ovir v prihodnosti.

Preferencialni trgovinski sporazumi kot orodje za dostop do trga pa imajo prav tako svoje omejitve. Obstajajo na primer edinstveni pojavi: ovire, ki se ne bodo odpravile med postopkom ali ki se bodo pojavile pozneje, bo treba obravnavati prek drugih poti. Poleg tega čas, ki je potreben za pogajanja o sporazumih o prosti trgovini in njihovo sprejetje, ni vedno v skladu s precej hitrejšimi poslovnimi cikli. Nenazadnje je težko najti ravnovesje koncesij, ki pogosto pomeni, da ni mogoče obravnavati vseh trgovinskih ovir hkrati in natančno, pri čemer je nekaterim treba dati prednost, da se doseže splošen zadovoljiv sporazum.

5. SKLEP

Pričakuje se, da bo trgovina gonilo večine gospodarske rasti EU v prihodnjih letih. Prav tako bo predstavljala enega najpomembnejših preskusov konkurenčnosti naše celine na svetovnih trgih prek sposobnosti naše industrije, da utrdi regionalne vrednostne verige in postane sestavni del svetovnih vrednostnih verig. Komisija namerava v tem okviru dodatno okrepiti instrumente partnerstva v skladu s strategijo dostopa do trga za obravnavanje trgovinskih ovir in ovir za naložbe po vsem svetu, da zagotovi enake konkurenčne pogoje za celotni izkoristek našega gospodarskega potenciala. Da bi Komisija zagotovila učinkovitejša skupna prizadevanja trgovinske diplomacije, ki jo vodijo Komisija, delegacije EU in države članice na območju tretjih držav, bo zlasti redno pregledovala in posodabljala seznam ključnih ovir na trgih naših glavnih trgovinskih partnerjev in državam članicam zagotovila predloge delovnih listov, da bodo organom zadevnih držav lahko posredovale usklajena sporočila. Za trgovinsko diplomacijo bo koristna optimizirana uporaba vseh ustreznih instrumentov in politik, srečanj na vrhu s tretjimi državami ter vseh zunanjih odnosov EU – Evropska služba za zunanje delovanje bo ta prizadevanja podprla in delovala za večjo skladnost.

EU ostaja največja svetovna izvoznica, uvoznica, tuja neposredna vlagateljica in prejemnica tujih neposrednih naložb. Z leti je kljub gospodarski krizi in dramatičnim spremembam, ki so oblikovale svetovno trgovino v zadnjih 30 letih, svoj delež skupnega svetovnega uvoza[15] uspela obdržati blizu 20 %. Naš obsežni trgovinski presežek proizvodnje v višini 281 milijard EUR, ki je petkrat večji od leta 2000, je več kot pokril povečanje stroškov energije v enakem obdobju. Presežek EU na področju storitev se je v desetih letih pomnožil za več kot dvajsetkrat in je leta 2011 znašal 108 milijard EUR, kmetijska trgovinska bilanca EU, katere primanjkljaj je leta 2000 znašal več kot 3 milijarde EUR, pa je leta 2011 imela presežek v višini približno 7 milijard EUR.

Komisija bo skupaj z državami članicami v podporo tem pomenljivim rezultatom še naprej povečevala svoja prizadevanja za odstranitev ovir v tretjih državah, in sicer z usklajenimi ukrepi in kombiniranjem vseh razpoložljivih sredstev, da bi zagotovila pravičen dostop do trga. Poleg trgovinske diplomacije, ki se vodi iz Bruslja in na zadevnih območjih, to vključuje učinkovito uporabo odborov STO za uveljavljanje zavez v skladu z večstranskimi in dvostranskimi sporazumi, po potrebi tudi s ciljno usmerjenim reševanjem sporov, če partnerji EU ne spoštujejo svojih mednarodnih obveznosti, ter čim boljšim izkoriščanjem pogajanj o sporazumu o prosti trgovini za reševanje trgovinskih ovir na sistemski način.

[1] „Poročilo o trgovinskih ovirah in ovirah za naložbe, v katerem bodo opisani načini za izboljšanje tržnega dostopa in regulativnega okolja za podjetja EU. To poročilo bo prvič pripravila leta 2011, nato pa vsako leto pred spomladanskim zasedanjem Evropskega sveta.“ Iz Sporočila Komisije Evropa 2020 Strategija za pametno, trajnostno in vključujočo rast, ec.europa.eu/research/era/docs/en/investing-in-research-european-commission-europe-2020-2010.pdf.

[2] Trgovina, rast in svetovne zadeve, COM (2010) 612, 9.11.2010, eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0612:FIN:EN:PDF

trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146955.pdf

[3] Delovni dokument služb Komisije o zunanjih virih rasti, Poročilo o napredku v zvezi s trgovinskimi in naložbenimi razmerji EU s ključnimi gospodarskimi partnerji), 2012, trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/july/tradoc_149807.pdf.

[4] Trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/june/tradoc_149526.pdf.

[5] V nekaterih primerih tudi Argentina/Mercosur.

[6] Data.worldbank.org/indicator/NY.GDP.MKTP.KD.ZG/countries?display=default.

[7] Ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/pdf/ee-2012-7_en.pdf.

[8] Na podlagi dovoljenja za preizkušanje šifriranja, ki ga je izdala OSCCA, je bilo maja 2012 za podjetje, katerega kapital je v lasti tujih vlagateljev, odobreno kitajsko obvezno dovoljenje za izdelke informacijske varnosti China Compulsory Certification for Information Security Products (CC-IS). To je bilo prvič, da je OSCCA izdala dovoljenje za preizkušanje šifriranja za podjetje, katerega kapital je v lasti tujih vlagateljev. Vendar je bilo dovoljenje izdano, ker je kitajski izdelovalec polprevodnikov z vgrajenimi kitajskimi nacionalnimi algoritmi šifriranja moral izdelati čip, ki se uporablja na pametni kartici (Vir: dokument o stališču trgovinske zbornice Evropske unije na Kitajskem 2012).

[9] Treba je poudariti, da je do podobnega položaja prišlo v primeru Ukrajine, ki je v postopku pregledovanja nekaterih stopenj, ki jih uporablja. Poleg tega je tudi Ukrajina sprožila postopek STO za pregled svojih usklajenih stopenj za številne tarifne postavke, s čimer bi se ustvaril neugoden precedens.

[10] Sporazum o prosti trgovini se v EU uporablja začasno, dokler ga ne ratificirajo vse države članice EU. Trenutno stanje ratifikacije se lahko preveri na spletnem mestu Sveta v razdelku Agreements (sporazumi):

www.consilium.europa.eu/policies/agreements/search-the-agreements-database?command=details&id=&lang=en&aid=2010036&doclang=EN.

[11] Obvestilo STO o tehničnih ovirah pri trgovanju G/TBT/N/CHN/887.

[12] Kot je na primer opisano v pregledu enotnega trga leta 2007 – ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1519_en.pdf.

[13] Od 452 sporov, predloženih pred organ za reševanje sporov novembra 2012, je bila EU vključena v 87 primerov zaradi prekrškov (in 73 obrambnih primerov)[13], tj. 19,2 % vseh primerov, 66 od katerih je bilo proti eni od šestih držav/regij, opredeljenih v tem poročilu (32 proti ZDA, 4 proti Braziliji, 8 proti Argentini, 10 proti Indiji, 6 proti Japonski, 6 proti Kitajski in do zdaj nobeden proti Rusiji), tj. 75,9 % primerov zaradi prekrškov proti EU.

[14] Trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=856.

[15] Trgovina z blagom, nafto in zemeljskim plinom izključena, vir: zbirka podatkov UN-COMTRADE.