SL Uradni list Evropske unije C 128/136

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o poročilu o napredku na področju energije iz obnovljivih virov: Poročilo Komisije v skladu s členom 3 Direktive 2001/77/ES, členom 4(2) Direktive 2003/30/ES ter o izvajanju akcijskega načrta EU za biomaso COM(2005) 628

(COM(2009) 192 konč.)

(2010/C 128/26)

Evropska komisija je 24. aprila 2009 sklenila, da v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Poročilo o napredku na področju energije iz obnovljivih virov: Poročilo Komisije v skladu s členom 3 Direktive 2001/77/ES, členom 4(2) Direktive 2003/30/ES ter o izvajanju akcijskega načrta EU za biomaso COM(2005) 628

COM(2009) 192 konč.

Strokovna skupina za promet, energijo, infrastrukturo in informacijsko družbo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 12. oktobra 2009. Poročevalka je bila ga. ANDREI.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 457. plenarnem zasedanju 4. in 5. novembra 2009 (seja z dne 4. novembra 2009) s 97 glasovi za, 2 glasovoma proti in 4 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 EESO meni, da so podnebne spremembe ena glavnih okoljskih, socialnih in ekonomskih nevarnosti, s katerimi se sooča naš planet in le hitri in odgovorni ukrepi vseh držav lahko ublažijo njihove učinke. Vendar bi EU in njene države članice morale še naprej biti glavne pospeševalke visoko zastavljene podnebne politike. Uporaba obnovljivih virov bi lahko bila eno glavnih orodij za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov, kot tudi za zagotovitev energetske neodvisnosti in varnosti dobave v Evropi.

1.2 Odbor je zaskrbljen, ker EU verjetno ne bo dosegla ciljev za leto 2010, opredeljenih v direktivah 2001/77/ES in 2003/30/ES, in države članice poziva, naj odgovorno sprejmejo ukrepe in si kar se da prizadevajo za uresničitev dogovorjenih ciljev do leta 2010.

1.3 EESO poudarja, da je potrebna enotna dolgoročna energetska strategija EU. Poleg tega trg z električno energijo potrebuje trden in predvidljiv dolgoročen pravni okvir.

1.4 Sektor energije iz obnovljivih virov bo ponudil več možnosti za ustvarjanje novih delovnih mest v Evropi in za regionalni razvoj.

1.5 Poleg tega bi morali imeti boljšo oceno dodatne finančne obremenitve za gospodinjstva.

1.6 Kmetje in MSP bi lahko imeli glavno vlogo v sektorju energije iz obnovljivih virov.

1.7 Odbor poudarja, da bi energetska učinkovitost morala biti glavna prednostna naloga prometnega sektorja, ki bi ji po možnosti sledila uporaba biogoriv, če so njihovi proizvodni postopki trajnostni.

1.8 Da bi države članice uresničile svoje cilje, bi morale spreminjati tehnologijo in v ta namen uporabljati nove motorje v prometnem sektorju, več vlagati v alternativna goriva, kot so biogoriva druge in tretje generacije, ter spodbujati in podpirati nadaljnje raziskave in razvoj.

1.9 Za celostno oceno potenciala biogoriv ter da bi se izognili rabi dragocenih kmetijskih zemljišč in območij, za katera je značilna velika biotska raznovrstnost, EESO predlaga, da vsaka država članica pripravi in predloži svoj zemljevid območij, ki bi bila primerna za energetske rastline.

1.10 Zaradi zaskrbljenosti nad pritiski za izkoriščanje gozdov EESO predlaga, da se pomembni ukrepi in odločitve v zvezi z biomaso, ki se uporablja za pridobivanje energije, sprejmejo šele po vzpostavitvi ustreznega sistema spremljanja.

1.11 Komisija bi morala razmisliti o dodelitvi ustreznih sredstev za ozaveščanje javnosti in izobraževanje državljanov EU o vprašanjih energije. Poleg tega bi morala biti na voljo dodatna finančna sredstva, da bi si zagotovili strokovnjake s področij energetske učinkovitosti in pridobivanja energije iz obnovljivih virov.

Morali bi predlagati in ponovno poudariti, da se proračunske postavke za raziskave in razvoj na področju energije iz obnovljivih virov kljub finančni krizi ohranijo in povišajo tako na ravni držav članic kot Unije, saj se lahko sicer hitro izgubi vsa neodvisnost v razmerju do drugih sil.

1.12 V naslednjih poročilih o napredku bi Evropska komisija morala upoštevati tudi možnost spremljanja in poročanja o ravnanju z napravami za obnovljivo energijo in njihovem recikliranju, potem ko dosežejo konec svoje življenjske dobe.

2. Uvod

2.1 Komisija je 24. aprila 2009 sprejela Sporočilo COM(2009)192 konč. z naslovom Poročilo o napredku na področju energije iz obnovljivih virov, ki mu je priložen podrobnejši delovni dokument služb SEC(2009) 503 konč., v katerem je navedeno, da „sporočilo opozarja na okvir evropske politike za energijo iz obnovljivih virov: pomen energije iz obnovljivih virov za uresničitev ciljev na področju podnebnih sprememb in trajnosti, izboljšanje varnosti dobave energije in razvoj inovativne evropske industrije obnovljivih virov energije, da bi ustvarili nova delovna mesta in blaginjo v Evropi“ (op. prev.: besedilo je na voljo le v angleškem jeziku).

2.2 V direktivah 2001/77/ES in 2003/30/ES je Komisija opredelila ciljni delež električne energije iz obnovljivih virov in ciljni delež energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju za leto 2010. V skladu z direktivama morajo države članice EU predložiti letna poročila, v katerih bodo ocenile napredek glede na okvirne nacionalne cilje, Evropska komisija pa mora oceniti napredek vsaki dve leti. Poleg tega je bil leta 2005 (1) sprejet akcijski načrt za biomaso, ki je opozoril na to, da morajo države članice razviti vire biomase v Evropi.

2.3 Države članice so si lahko same izbrale najprimernejši podporni mehanizem za uresničitev svojih ciljev.

2.4 V zadnjem poročilu o napredku Komisija ugotavlja, da je bil napredek v zadnjih dveh letih skromen, saj sta le dve državi članici že dosegli zastavljene cilje. To potrjuje ugotovitve iz prejšnje analize, da EU verjetno ne bo uresničila ciljev za leto 2010. EU bi lahko dosegla 19-odstotni delež porabe električne energije iz obnovljivih virov namesto 21-odstotnega ter 4-odstotni delež energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju namesto 5,75-odstotnega.

2.5 Komisija v poročilu proučuje razloge za to in pojasnjuje, da nova direktiva o obnovljivih virih energije (2009/28/ES) (2), ki je bila dogovorjena kot del energetsko-podnebnega svežnja, obravnava vsa vprašanja, ki jih izpostavlja poročilo, in zagotavlja trdno podlago za odstranitev ovir in povečanje deleža energije iz obnovljivih virov v naslednjih desetih letih.

3. Kratka vsebina dokumentov Komisije

3.1 Energija iz obnovljivih virov za elektroenergetski sektor

3.1.1 V sporočilu Komisija obravnava poročila o napredku, s poudarkom na podatkih iz let 2004–2006 za električno energijo in iz leta 2007 za biogoriva.

3.1.2 Po teh podatkih se je končni delež porabe električne energije iz obnovljivih virov povečal s 14,5°% leta 2004 na 15,7 % leta 2006. Ciljnega deleža 21 % za leto 2010 ne bo mogoče doseči brez znatnih dodatnih prizadevanj. Le dve državi (Madžarska in Nemčija) sta uresničili svoje cilje za leto 2010, šest držav članic je doseglo večji napredek na tem področju od evropskega povprečja, sedem pa jih je ohranilo svoj delež ali pa so ga celo zmanjšale.

3.1.3 Obseg tehnologij, ki se uporabljajo, je omejen. Največja rast je bila dosežena pri uporabi trdne biomase in vetra.

3.1.4 Različne stopnje napredka so posledica 27 različnih programov podpore, ki zajemajo različna politična orodja, kot so zajamčene odkupne cene energije, sistemi premij, zeleni certifikati, davčne oprostitve, obveznosti dobaviteljev goriv, politika javnih naročil ter raziskave in razvoj. Nedoslednost ter hitre spremembe politik in proračuna ovirajo razvoj projektov na področju energije iz obnovljivih virov.

3.1.5 Glavne težave pri izvajanju nastajajo zaradi upravnih ovir in pri dostopu do omrežja, in sicer zaradi nezadostnih zmogljivosti omrežja, nepreglednih postopkov in stroškov priključitve na omrežje ter zelo dolgih rokov za pridobitev dovoljenja za priključitev na omrežje. Te poglavitne ovire so pogosteje posledica omejenih upravnih in drugih virov kot tehnoloških omejitev.

3.1.6 Poleg tega so v nekaterih državah članicah stroški priključitve na omrežje, stroški širitve omrežja ter sistemi obračunavanja nekaterih upravljavcev prenosnih in distribucijskih omrežij še vedno ugodnejši za uveljavljene proizvajalce in diskriminatorni do novih, pogosto decentraliziranih, manjših proizvajalcev energije iz obnovljivih virov. To ovira ustvarjanje novih delovnih mest in rast na lokalni in regionalni ravni.

3.1.7 Sistema potrdil o izvoru vse države članice še vedno ne izvajajo v celoti, in sicer zaradi težav v zvezi z zanesljivostjo, dvojnim štetjem ter nevarnostjo, da se ista energija posreduje dvema različnima skupinama porabnikov. To spodkopava potrošniški trg za energijo iz obnovljivih virov na splošno.

3.2 Energija iz obnovljivih virov za prometni sektor

3.2.1 V skladu z direktivo o energiji iz obnovljivih virov v prometu (Direktiva 2003/30/ES) morajo države članice določiti ciljni delež energije iz obnovljivih virov, ki bo do leta 2005 in 2010 nadomestila motorni bencin in dizelsko gorivo v prometu, pri čemer za izhodiščno točko šteje referenčna vrednost v višini 2 % oziroma 5,75 %. Poročilo o napredku iz januarja 2007 (3) je pokazalo, da so biogoriva leta 2005 v EU dosegla delež 1 %, referenčno ciljno vrednost pa sta dosegli samo Nemčija in Švedska.

3.2.2 Po poročilih držav članic je leta 2007 delež biogoriv v skupni porabi goriva v prometu v EU znašal 2,6 % (8,1 Mtoe). Delež biodizelskega goriva med obnovljivimi gorivi v prometu je bil leta 2007 75 % (6,1 Mtoe), od tega je bilo 26 % goriva uvoženega. Bioetanol je predstavljal 15 % (1,24 Mtoe) obnovljivih goriv v prometu, od tega je bilo 31 % uvoženega. Preostalih 10 % sestavljata čisto rastlinsko olje, porabljeno v Nemčiji, na Irskem in Nizozemskem, ter bioplin na Švedskem.

3.2.3 Med pet največjih porabnikov biogoriv še vedno sodijo Nemčija, Francija, Avstrija, Švedska in Združeno kraljestvo – leta 2006 je bil njihov delež v skupni porabi biogoriv v EU 87 %, leta 2007 pa 81 %. Poročil o rabi drugih vrst energije iz obnovljivih virov v prometnem sektorju ni bilo. Raba vodika iz katerega koli vira je še vedno zanemarljivo majhna, prav tako pa se v cestnem prometu porabi zelo malo električne energije iz obnovljivih virov.

3.2.4 Neto uvoz bioetanola se je povečal s 171 Ktoe leta 2005 na 397 Ktoe leta 2007, delež domače proizvodnje biodizelskega goriva pa upada. Trgovinska bilanca EU za biodizelsko gorivo se je spremenila s pozitivne leta 2005 (izvoz 355 Ktoe biodizelskega goriva) na negativno leta 2007 (uvoz 1,8 Mtoe biodizelskega goriva). Glavna razloga za to spremembo sta bila cenejši metilni ester sojinega olja iz Združenih držav ter proizvodnja etanola iz sladkornega trsa v Braziliji in Argentini.

3.2.5 Najpogostejša instrumenta, ki ju uporabljajo države članice za spodbujanje rabe biogoriv, so davčne olajšave in obveznosti glede rabe biogoriv. V letih 2005–2006 so se vse države članice, razen Finske, posluževale oprostitev trošarin kot glavnega podpornega ukrepa, obveznosti glede rabe biogoriv pa so določile le tri države. Od leta 2007 je več kot polovica držav članic sprejela obveznosti glede proizvodnje mešanice goriv z določenimi biogorivi, v večini primerov skupaj z delnimi, vendar naraščajočimi stopnjami obdavčitve. Nekatere države uporabljajo sistem kvot in razpise.

3.2.6 Poleg tega nekatere države članice podpirajo biogoriva s posebnimi ukrepi. Ti politični instrumenti vključujejo ukrepe v kmetijstvu, na primer proizvodnjo surovin, ukrepe v industriji, kjer se izvajajo potrebni postopki za proizvodnjo polizdelkov in končnih izdelkov ter ukrepe v distribuciji biogoriv in pri nakupu ter vzdrževanju avtomobilov in vozil na biogorivo.

3.3 Ekonomski in okoljski učinki

3.3.1 Z ekonomskega vidika je večja raba biogoriv povečala varnost dobave z zmanjšanjem odvisnosti od fosilnih goriv in diverzifikacijo mešanice goriv v EU.

3.3.2 Tudi sektorja biomase in biogoriv sta prispevala h gospodarstvu EU z ustvarjanjem dodatnih delovnih mest. Leta 2005 je bilo na področju biomase zunaj omrežja zaposlenih 600 000 oseb, v omrežju za biomaso in na področju biogoriv več kot 100 000, na področju bioplina pa okoli 50 000. Pri dobavi goriva za tehnologijo izkoriščanja biomase imata pomembno vlogo tudi kmetijstvo in gozdarstvo.

3.3.3 Neto zmanjšanje emisij toplogrednih plinov v EU zaradi biogoriv, ki so bila dana v promet in porabljena v letih 2006 in 2007, je znašalo 9,7 oziroma 14,0 milijona ton ekvivalenta CO2. To pomeni, da so bile surovine za biogoriva, porabljena v EU, pridelane na kmetijskih površinah, ki so bile pred kratkim opuščene, ali pa se je zaradi tega upočasnilo opuščanje uporabe kmetijskih zemljišč v EU.

3.3.4 Uvedba biogoriv je še vedno dražja od drugih tehnologij za zmanjšanje CO2 v drugih sektorjih, vendar je glede na današnji tehnološki razvoj še naprej ena od možnih rešitev za zmanjšanje vse večjih emisij CO2 v prometnem sektorju.

3.4 Postopki za ugotavljanje kršitev

3.4.1 V obdobju od leta 2004 je Komisija uvedla 61 pravnih postopkov proti državam članicam zaradi neskladnosti z Direktivo 2001/77/ES o spodbujanju proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov energije na notranjem trgu z električno energijo, od tega 16 postopkov še ni zaključenih. Na podlagi Direktive 2003/30/ES o energiji iz obnovljivih virov v prometu je Komisija v času od leta 2005 uvedla 62 pravnih postopkov proti državam članicam, mnoge od njih zato, ker države članice niso izpolnjevale obvez glede poročanja ali niso določile nacionalnih ciljev v skladu z referenčnimi vrednostmi iz te direktive.

3.5 Energija iz obnovljivih virov za ogrevanje in ohlajanje

3.5.1 Ta sektor je odgovoren za približno 50 % celotne končne porabe energije in 60 % celotne končne porabe energije iz obnovljivih virov. Porabi največ energije iz biomase, pa tudi sončno in geotermalno energijo.

3.5.2 Biomasa se lahko izkorišča za proizvodnjo toplote in električne energije, uporablja pa se lahko tudi v prometu v obliki „biogoriv“. Zato je EU leta 2005 sprejela akcijski načrt za biomaso s 33 ukrepi, v katerem je poudarila potrebo po uskladitvi politike, in zato to poročilo obravnava napredek v sektorju biomase.

3.5.3 Povečanje rabe biomase otežujejo upravne in netržne ovire, na primer potreba po jasnejši in usklajeni terminologiji ter ozka grla, ki nastajajo zaradi dolgih in pravno zapletenih postopkov za izdajo dovoljenj.

3.5.4 Razvoj bioenergetskih naprav v državah članicah EU je še otežen zaradi več upravnih ovir. Komisija je izvedla primerjalno študijo o dovoljenjih za pridobivanje energije iz biomase, v kateri je analizirala časovne zahteve in dejavnike, ki vplivajo na pridobitev ali zavrnitev dovoljenja v EU.

4. Splošne ugotovitve

4.1 EESO pozdravlja sporočilo Komisije in poudarja stalno potrebo po novem in boljšem zakonodajnem okviru, rednem spremljanju in poročanju. Nekatere ugotovljene ovire so bile že upoštevane pri pripravi nove direktive o energiji iz obnovljivih virov ter smernic za nacionalne akcijske načrte.

4.2 EESO poudarja, da popolnoma podpira uporabo energije iz obnovljivih virov ter da se zaveda, da bo treba srednje- in dolgoročno doseči bistveno večji delež obnovljivih virov energije, kot je 20-odstotni delež do leta 2020, če želimo uresničiti ambiciozne cilje, ki jih je določil Svet (zmanjšanje emisij CO2 za 60–80 % in večja energetska samozadostnost). (4)

4.3 EESO poudarja, da je potrebna skupna in dolgoročna energetska strategija EU.

4.4 Za uresničitev ciljev Skupnosti v zvezi s povečanjem proizvodnje električne energije iz obnovljivih virov si je treba z večjim ozaveščanjem in izobraževanjem javnosti pridobiti javno podporo. V ta namen bi lahko imeli pomembno vlogo nacionalni programi, ki podpirajo razvoj sektorja energije iz obnovljivih virov.

4.5 Sektor energije iz obnovljivih virov ponuja več možnosti za ustvarjanje novih delovnih mest v Evropi. Študija Svetovnega sklada za naravo z naslovom Nizkoogljična delovna mesta za Evropo (5) je pokazala, da je vsaj 3,4 milijona delovnih mest v Evropi neposredno povezanih z energijo iz obnovljivih virov, trajnostnim prometom ter energetsko učinkovitim blagom in storitvami.

4.6 Proizvodnja energije iz obnovljivih virov je pogosto odvisna od lokalnih in regionalnih MSP ter kmetov. Naložbe v energijo iz obnovljivih virov na lokalni in regionalni ravni zagotavljajo pomembne priložnosti za rast in zaposlovanje v državah članicah in njihovih regijah. EESO priporoča sprejetje regionalnih razvojnih ukrepov, v okviru lokalnih in regionalnih razvojnih pobud spodbuja izmenjavo najboljših praks pri proizvodnji energije iz obnovljivih virov ter spodbuja uporabo namenskih sredstev EU.

4.7 V zadnjih letih je Komisija v okviru šestega in sedmega okvirnega programa (6) dodelila znatna finančna sredstva za razvoj tehnologij za biogoriva druge generacije. Tudi v okviru drugega programa Inteligentna energija – Evropa so bili navedeni primeri dobrih praks, ki naj bi spodbudili uporabo bioenergije v državah članicah EU. Namesto na spodbujanje inovativnih primerov bi se EU morala zdaj osredotočiti na to, kako bi lahko najučinkoviteje razširila najboljše prakse (7).

4.8 Financiranje raziskav o novih motorjih, biogorivih druge generacije ter drugih obnovljivih gorivih je nujno; Odbor priporoča (8) tudi sprejetje ukrepov, da bi alternativna goriva lažje prišla na trg.

4.9 V naslednjih poročilih o napredku bi Evropska komisija morala prikazati tudi možnosti ravnanja z napravami za obnovljivo energijo in njihovega recikliranja, potem ko dosežejo konec svoje življenjske dobe. Dober primer na tem področju je dejavnost združenja PV Cycle, ki je vzpostavilo prostovoljni program za prevzem in recikliranje izrabljenih fotovoltaičnih celic ter si prizadeva za prevzem odgovornosti za fotovoltaične celice v celotni vrednostni verigi. Združenje je pripravilo tudi orodja za spremljanje najboljših praks na tem področju, poročanje o njih ter za njihov razvoj.

5. Posebne ugotovitve

5.1 Energija iz obnovljivih virov za elektroenergetski sektor

5.1.1 Odbor je zaskrbljen, ker EU verjetno ne bo dosegla ciljev za leto 2010, opredeljenih v direktivah. Zato poziva države članice, naj odgovorno sprejmejo ukrepe in si kar se da prizadevajo za uresničitev dogovorjenih ciljev, čeprav niso bili zavezujoči. Sternovo poročilo poudarja, da bo neukrepanje dolgoročno veliko dražje.

5.1.2 Danes imamo 27 različnih nacionalnih programov podpore in obstaja nevarnost, da bodo države članice tekmovale med seboj pri doseganju ciljev in tako nepotrebno povečale stroške. Da bi države članice uresničile svoje cilje, bi morale spreminjati tehnologijo, spodbujati in podpirati nadaljnje raziskave in razvoj (9) ter ustrezno izobraževanje in usposabljanje (10). Dober primer na področju izboljšanja raziskav in razvoja z državno finančno pomočjo je center IMEC v Belgiji (www.imec.be).

5.1.3 EESO ponovno poudarja, da države članice potrebujejo skupno energetsko strategijo, ki bo temeljila na analizi stroškov in koristi. Veliko organov, vključno z EESO, poziva, naj EU govori z enim glasom. Vendar vse dokler bodo nekatere države članice skrbele zgolj za uresničevanje lastnih interesov, bo evropsko energetsko prizorišče ostalo šibko, občutljivejše in manj učinkovito, kot bi lahko bilo – večja kot je država članica, večji je njen vpliv (11). V zvezi s tem je Evropska komisija konec junija predstavila smernice za nacionalne akcijske načrte (12) za energijo iz obnovljivih virov, s katerimi želi zagotoviti skupno razumevanje uporabe energije iz obnovljivih virov.

5.1.4 Da bi odpravili glavne ovire pri dostopu do omrežja, ki so bile opredeljene v poročilu, je potrebna močna podpora za vključitev proizvajalcev energije iz obnovljivih virov v omrežje, pa tudi za uporabo sistemov za začasno skladiščenje energije (kot so baterije) za integrirano proizvodnjo energije iz obnovljivih virov. V zvezi z upravnimi ovirami bi države članice morale resno razmisliti o priporočilu Komisije za ustanovitev enotnega upravnega organa, pristojnega za izdajo vseh potrebnih dovoljenj na bolj transparenten način (13). Poleg tega trg z električno energijo potrebuje trden in predvidljiv dolgoročen pravni okvir ter večjo usklajenost programov držav članic za spodbujanje.

5.1.5 S pravilnim izvajanjem sistema potrdil o izvoru v vseh državah članicah bi lahko cilj na evropski ravni dosegli z nižjimi stroški.

5.2 Energija iz obnovljivih virov za prometni sektor

5.2.1 EESO se strinja s trditvijo Komisije, da je uvedba biogoriv še vedno dražja od drugih tehnologij za zmanjšanje CO2 v drugih sektorjih, vendar se ne strinja, da je to še naprej ena od redkih možnih rešitev za zmanjšanje vse večjih emisij CO2 v prometnem sektorju – vsaj dokler se programi za trajnostni promet ne izvajajo pravilno v vseh državah članicah.

5.2.2 Energetska učinkovitost v prometnem sektorju je nujna: če bo skupno povpraševanje po energiji iz obnovljivih virov še naprej raslo, bo vse težje doseči zavezujoči ciljni delež energije iz obnovljivih virov na trajnosten način. Odbor je večkrat opozoril, da je treba to vprašanje reševati s politiko preprečevanja prometa in spremembo izbire prevoznih sredstev, ter tržnimi spodbudami, v skladu s katerimi se pogosteje uporabljajo okolju prijaznejši načini prevoza, kot so javna prevozna sredstva in ladje (4).

5.2.3 Evropska proizvodnja energije iz obnovljivih virov za prometni sektor zdaj zajema skoraj izključno biogoriva, ki so leta 2007 pokrivala le 2,6 % energetskih potreb Evrope v prometnem sektorju. V mnenju (14) o napredku pri uporabi biogoriv je Odbor poudaril, da je treba ponovno pretehtati dosedanjo politiko in se odločno usmeriti k agrogorivom druge generacije. Hkrati je treba spodbujati in podpirati razvoj transformacijskih tehnologij druge generacije, ki uporabljajo surovine, pridobljene pri rasti tako imenovanih hitro rastočih kultur – posebno pri travah, v gozdarstvu ali iz kmetijskih stranskih proizvodov. Ob tem bi se morali izogibati uporabi dragocenejših, za človeško prehrano pomembnih semen (15).

5.2.4 Da bi se za proizvodnjo biogoriv izognili uporabi kmetijskih zemljišč in območij, za katera je značilna velika biotska raznovrstnost, EESO predlaga, da vsaka država članica predloži svoj zemljevid območij, ki bi bila namenjena energetskim rastlinam. S pomočjo tega ukrepa bo tudi lažje oceniti potencial biogoriv na evropski ravni.

5.3 Ekonomski in okoljski učinki

5.3.1 Dokument Komisije je precej optimističen glede ekonomskih in okoljskih učinkov, saj se osredotoča predvsem na pozitivne učinke biogoriv in zanemarja njihov učinek na cene živil. Glede na povišane cene živil EESO zato priporoča, da se v kmetijstvu da prednost proizvodnji visokokakovostnih živil pred proizvodnjo energije. Evropska unija bi morala sprejeti ukrepe za izboljšanje spodbujanja meril trajnosti za biogoriva ter za razvoj biogoriv druge in tretje generacije. Z uvedbo sistema certificiranja za biogoriva bo EU prevzela vodilno vlogo pri spodbujanju trajnostnih postopkov pridelave (vključno s spremembami rabe zemljišč in varstvom biotske raznovrstnosti) znotraj in zunaj svojih meja.

5.3.2 Dokument Komisije ne poda ocene ekonomskih in socialnih učinkov rabe obnovljivih virov energije na proračun končnih porabnikov.

5.4 Energija iz obnovljivih virov za ogrevanje in ohlajanje

5.4.1 Zaradi izkoriščanja biomase za proizvodnjo toplote, električne energije in tudi za biogoriva, Odbor pričakuje velik pritisk na gozdove. Zaskrbljenost EESO v zvezi z upravljanjem gozdov in pritiski za izkoriščanje gozdov pa je še večja zaradi velikih razlik v izsledkih več kot 70 študij (16), ki jih je financirala Evropska komisija, o skupnem potencialu EU-27 do leta 2020 (76 Mtoe–480 Mtoe). Pomembni ukrepi in odločitve v zvezi z biomaso, ki se uporablja za pridobivanje energije, bodo sprejeti šele po vzpostavitvi ustreznega sistema spremljanja. Odbor zato z zadovoljstvom pričakuje predvideno poročilo Komisije o trajnosti biomase (17).

V Bruslju, 4. novembra 2009 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) COM(2005) 628 Akcijski načrt EU za biomaso.

(2) UL L 140, 5.6.2009, str. 16.

(3) COM(2006) 845 Poročilo o napredku na področju biogoriv.

(4) Mnenje EESO o uporabi energije iz obnovljivih virov, UL C 77, 31.3.2009, str. 43–48.

(5) http://assets.panda.org/downloads/low_carbon_jobs_final.pdf (op. prev.: besedilo je na voljo le v angleškem jeziku).

(6) Po navedbah v poročilu več kot 109 milijonov eurov.

(7) Projekt BAP Driver – poročilo o najboljših evropskih praksah, na voljo v angleškem jeziku: http://www.bapdriver.org

(8) Mnenje EESO o uporabi alternativnih goriv v cestnem prometu, UL C 195, 18.8.2006, str. 75–79.

(9) Mnenje EESO o izzivih oskrbe z nafto, CESE 46/2009 (točka 5.8).

(10) UL C 277, 17.11.2009, st. 15–19.

(11) UL C 228, 22.9.2009, st. 84–89.

(12) Odločba Komisije C(2009) 5174 – 1 z dne 30.6.2009.

(13) UL C 182, 4.8.2009, st. 60-64 (točka 4.7).

(14) Mnenje EESO o poročilu o napredku na področju biogoriv, UL C 44, 16.2.2008, str. 34–43.

(15) UL C 162, 25.6.2008, st. 52–61

(16) Ocene razmer na področju virov biomase, različica 1 (Status of Biomass Resources Assessments Version 1 – op. prev.: besedilo je na voljo le v angleškem jeziku), december 2008: http://www.eu-bee.com/.

(17) Člen 17 Direktive 2009/28/ES.