Direktiva določa minimalno uskladitev in države članice lahko presežejo minimalne zahteve iz direktive, da bi bolje dosegle njene cilje. Vendar pa morajo države članice, če se odločijo sprejeti take ukrepe, zagotoviti skladnost s pravom Unije, vključno z regulativnim okvirom za elektronske komunikacije.

Direktivo sestavljajo štirje stebri in dodatne zahteve za vzpostavitev enotne informacijske točke in organa za reševanje sporov. Te zahteve in zahteve glede določitve kazni se uporabljajo za vse stebre.

Da bi se zagotovile kar največje sinergije med omrežji, je direktiva namenjena ne samo operaterjem elektronskih komunikacijskih omrežij, ampak tudi drugim podjetjem, ki zagotavljajo fizično infrastrukturo, primerno za namestitev elementov elektronskih komunikacijskih omrežij, kot so oskrba z električno energijo, plinom in vodo ter odpadna voda, ogrevanje in prevozne storitve.

To poročilo je bilo pripravljeno manj kot 2 leti po načrtovanem začetku veljavnosti nacionalnih zakonov o prenosu direktive, ki pa so v številnih državah članicah začeli veljati s precejšnjimi zamudami. Posledično so bili dokazi, uporabljeni kot osnova za ocenjevanje učinkov ukrepov in napredka pri doseganju ciljev direktive, precej omejeni. Poročilo vseeno želi postaviti temelje za določitev osnovnega scenarija, ki se bo lahko uporabil pri ocenjevanju v prihodnosti.

·drugih virov podatkov, kot so misije za ugotavljanje dejstev v države članice in analiza nacionalnih zakonodaj, ki jo je izvedla Komisija.

Člen 12 direktive zahteva, da Komisija do 1. julija 2018 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o njenem izvajanju, ki vsebuje povzetek učinkov ukrepov in oceno napredka pri doseganju ciljev direktive, vključno s tem, ali in kako bi lahko direktiva dodatno prispevala k uresničitvi bolj ambicioznih ciljev v zvezi s širokopasovnim dostopom, kot so določeni v Digitalni agendi.

Steber 1: dostop do obstoječe fizične infrastrukture in preglednost

Steber 1 zahteva, da vsi omrežni operaterji (elektronske komunikacije, energetske službe itd.) pod pravičnimi in razumnimi pogoji zagotovijo dostop do svoje fizične infrastrukture (npr. kanalov, vstopnih jaškov, omaric in drogov) operaterjem, ki nameravajo postaviti širokopasovna omrežja visokih hitrosti. Dostop se lahko zavrne na podlagi objektivnih, preglednih in sorazmernih meril.

Steber 2: usklajevanje gradbenih del in preglednost

Steber 2 omogoča vsem omrežnim operaterjem, da uskladijo gradbena dela s ponudniki elektronskih komunikacij. Poleg tega morajo omrežni operaterji, ki izvajajo gradbena dela, ki so v celoti ali delno financirana z javnimi sredstvi, ugoditi vsem razumnim prošnjam za uskladitev gradbenih del.

Steber 3: postopek izdaje dovoljenj

Steber 3 določa, da morajo države članice zagotoviti, da so prek enotne informacijske točke na voljo vse ustrezne informacije o pogojih in postopkih za izdajo dovoljenj za gradbena dela, potrebnih za postavitev komunikacijskih omrežij visokih hitrosti, ter da morajo biti odločitve v zvezi z dovoljenji načeloma sprejete v štirih mesecih.

Steber 4: stavbna fizična infrastruktura

Steber 4 zahteva, da so vse na novo zgrajene stavbe ali stavbe, na katerih so bila opravljena velika prenovitvena dela, opremljene s stavbno fizično infrastrukturo, kot so mali instalacijski kanali, primerno za vzpostavitev omrežij visokih hitrosti, ter zlahka dostopnimi točkami dostopa v primerih večstanovanjskih stavb. Ponudniki javnih komunikacijskih omrežij morajo imeti dostop do točk dostopa in stavbne fizične infrastrukture pod poštenimi in nediskriminatornimi pogoji, če je podvajanje tehnično neizvedljivo ali gospodarsko neučinkovito.

Druge določbe

Države članice morajo imenovati enega ali več organov za zagotavljanje informacij o fizični infrastrukturi, gradbenih delih in dovoljenjih ter enega ali več organov za reševanje sporov med omrežnimi operaterji glede dostopa do infrastrukture, dostopa do informacij in prošenj za uskladitev gradbenih del.

3.Prispevek k ciljem gigabitne družbe

Strateški cilji EU za gigabitno družbo do leta 2025 temeljijo na predvidljivih potrebah po povezljivosti evropske digitalne družbe v prihodnjih letih.

Dostop do omrežnih povezav zelo visoke zmogljivosti je potreben za računalništvo v oblaku, več hkratnih uporab in druge napredne aplikacije ter aplikacije pametnih domov, kot tudi za strokovno uporabo v številnih industrijah, pogosto skupaj z mobilnim dostopom (npr. proizvodnja, zdravstvo, energetika, službe za prvi odziv).

Nove aplikacije bodo zahtevale višje hitrosti, pa tudi parametre, povezane z navzgornjo pasovno širino, odpornostjo in napakami ali latenco. Postavitev takšnih visokozmogljivih in visokokakovostnih omrežij, ki bodo morala temeljiti predvsem na optičnih vlaknih, bo zahtevala precejšnje dodatne naložbe.

Direktiva bi s prispevanjem k večji pokritosti z infrastrukturo optičnih vlaken lahko pripomogla k splošni dostopnosti pasovne širine 100 Mbit/s, ki se lahko nadgradi v gigabitno hitrost.

Podobno lahko souporaba infrastrukture in usklajevanje gradbenih del prispevata k postavitvi visokozmogljive hrbtenice in povezav za dostop za spodbujevalce socialno-ekonomskega razvoja, kot so mala in srednje velika podjetja, šole ali bolnišnice, tudi na manj pokritih ali oddaljenih območjih.

Optična omrežja postajajo zaradi svoje vloge pri vmesnem povezovanju celic omrežja 5G ključna za doseganje zadevnih ciljev glede omrežja 5G do leta 2025.

Dostop do obstoječe fizične infrastrukture v skladu z direktivo bi lahko spodbudil konkurenco na področju infrastrukture iz optičnih vlaken, ki bi vodila k večji kakovosti širokopasovnega omrežja in širši izbiri za potrošnike in podjetja, tudi na bolj gosto naseljenih območjih. Direktiva bi torej lahko tudi spodbudila naložbe v optična vlakna za podporo gostih celic, ki bi pripomogle k pokritosti z omrežjem 5G v vseh mestnih središčih in ob prometnih poteh, ter pospešila razvoj brezžičnih aplikacij 5G, vključno s povezanimi avtomobili in avtomatizirano vožnjo.

Direktiva bi tudi lahko imela pomembno vlogo v zvezi z internetom stvari, saj je njen namen spodbuditi sodelovanje med možnimi uporabniki interneta stvari, kot so prometni sistemi, energetske in vodne službe, ter telekomunikacijskimi operaterji, ki bi lahko zagotovili povezljivost.

To bi lahko pospešilo razvoj aplikacij za pametna mesta, pametnih mrež in merjenja ter pametnih prometnih sistemov in tako utrlo pot prihodnjim inovacijam.