Poleg zgoraj navedenih vidikov denarne politike bi imeli po predlagani uredbi žetoni, vezani na sredstva, in e-denarni žetoni različne značilnosti, tudi – v zvezi z njihovo glavno funkcijo – pri sestavi rezervnih sredstev in pravicah imetnikov. V tej zvezi obstaja tveganje, da bi se žetoni, vezani na sredstva, in e-denarni žetoni zaradi njihove konkretne uporabe, skupaj s sistemskim pomenom, ki ga lahko pridobijo, dejansko izenačili s plačilnimi instrumenti, ne glede na njihovo domnevno glavno funkcijo ali uporabo po predlagani uredbi. Če bi se to zgodilo, bi morale za žetone, vezane na sredstva, in e-denarne žetone veljati podobne zahteve, da se prepreči tveganje regulativne arbitraže med zadevnimi ureditvami. Natančneje, ker so žetoni, vezani na sredstva, zaradi svoje zasnove in uporabe primerni za uporabo kot plačilno sredstvo, bi bilo primerno od izdajateljev zahtevati vsaj, da imetnikom žetonov, vezanih na sredstva, zagotovijo pravice do unovčenja pri izdajatelju ali iz rezervnih sredstev. Razmisliti bi veljalo tudi o oblikovanju ad hoc kategorije „plačilnih žetonov“, pri kateri bi za žetone, vezane na sredstva, veljale enake zahteve kot za izdajatelje e-denarnih žetonov. Poleg tega bi bilo primerno, da bi za primer pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, ki bi se široko uporabljali za plačila v Uniji, za izdajatelje pomembnih žetonov, vezanih na sredstva, veljale enake zahteve za pridobitev dovoljenja kot za izdajatelje e-denarnih žetonov, kadar bi bilo to po mnenju Evropskega bančnega organa (EBA) primerno v skladu z merili za razvrstitev, ki jih je treba podrobneje opredeliti v regulativnih tehničnih standardih.

Predlagana uredba določa tudi, da lahko pristojni organ med drugim zavrne izdajo dovoljenja izdajatelju žetonov, vezanih na sredstva, če lahko poslovni model izdajatelja resno ogrozi finančno stabilnost, transmisijski mehanizem denarne politike ali monetarno suverenost (14). Kadar je ureditev z vezavo na sredstva enakovredna plačilnemu sistemu ali shemi, bi morala biti ocena takega potencialnega ogrožanja izvajanja denarne politike in nemotenega delovanja plačilnih sistemov v izključni pristojnosti ECB (ali nacionalne centralne banke izdajateljice ustrezne valute Unije). V primeru eura je to zato, ker lahko potencialna grožnja negativno vpliva na opravljanje temeljnih nalog Eurosistema po Pogodbi, zlasti na izvajanje denarne politike Unije in podpiranje nemotenega delovanja plačilnih sistemov. Ta tveganja bi lahko na koncu vplivala na uresničevanje poglavitnega cilja Eurosistema v skladu s Pogodbo, da ohranja stabilnost cen. Glede na ključne vidike, ki naj bi jih ECB ocenila v postopku izdaje dovoljenj izdajateljem žetonov, vezanih na sredstva, posredovanje ECB na navedenih področjih iz izključne pristojnosti ECB ne bi smelo biti omejeno na izdajo nezavezujočega mnenja. Kadar lahko žetoni, vezani na sredstva, vplivajo na izvajanje denarne politike ali nemoteno delovanje plačilnih sistemov v državah članicah, katerih valuta ni euro, bi morale po enaki logiki imeti možnost izdati zavezujoče mnenje tudi centralne banke teh držav članic, ki v skladu s Pogodbo ohranjajo pooblastila na področju denarne politike v skladu z nacionalnim pravom. Glede na navedeno ECB predlaga, da se predlagana uredba ustrezno spremeni. Poleg tega ECB meni, da bi bilo treba dodatno proučiti ustreznost sedanjega zakonodajnega okvira v skladu z Direktivo 2009/110/ES Evropskega parlamenta in Sveta (v nadaljnjem besedilu: direktiva o elektronskem denarju) (15). Zlasti pojav pomembnih e-denarnih žetonov upravičuje vključenost ECB (ali ustrezne centralne banke države članice, katere valuta ni euro) na podoben način, kot je bil predlagan v zvezi z izdajo dovoljenj izdajateljem žetonov, vezanih na sredstva. Pri izdaji e-denarnih žetonov, zlasti če so razvrščeni kot pomembni, je potrebna natančna ocena posledic za denarno politiko in nemoteno delovanje plačilnih sistemov.

Poleg tega pooblastilo pristojnega organa, da zavrne izdajo dovoljenja, kadar poslovni model izdajatelja žetonov, vezanih na sredstva, resno ogroža finančno stabilnost, transmisijski mehanizem denarne politike ali monetarno suverenost, predpostavlja, da je pristojni organ v fazi izdaje dovoljenja zmožen taka tveganja natančno predvideti, kar morda ne bo mogoče zaradi odvisnosti obsega tveganj od obsega uporabe žetona. V tej zvezi se zdi, da predlagana uredba ne zagotavlja enakovrednega orodja, ki bi pristojnemu organu omogočalo, da se odzove, če žeton, vezan na sredstva, med svojo življenjsko dobo začne ogrožati finančno stabilnost, transmisijski mehanizem denarne politike ali monetarno suverenost. Zato ECB predlaga, da se pristojni organi pooblastijo tudi za sprejetje vseh ustreznih ukrepov za zagotovitev pravilnega izvajanja denarne politike in podpiranje nemotenega delovanja plačilnih sistemov, ter da bi morali ravnati v skladu z mnenji ECB in ustreznih centralnih bank o teh konkretnih vidikih. V predlagano uredbo bi bilo treba vključiti dodatne mehanizme za spodbujanje izdajateljev k omejevanju obsega izdaje, vključno z zahtevami za stresno testiranje z morebitnimi kapitalskimi pribitki (glej odstavek 3.2.3 spodaj).