SL    SL  
 EVROPSKA  
KOMISIJA 
Bruselj, 20.5.2015  
COM(2015) 219 final 
  
POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU 
Stanje narave v Evropski uniji 
Poročilo o stanju in trendih za habitatne tipe in  vrste, ki jih zajemata direktivi o pticah 
in habitatih, za obdobje 2007–2012 v skladu z zahtevo iz člena 17 direktive o habitatih in 
člena 12 direktive o pticah  
 
2 1. U VOD 
1.1.  OZADJE  
Evropejci živimo na enem najgosteje poseljenih obmo čij na svetu, ki ima dolgo zgodovino 
rabe zemljiš č. To močno vpliva na naravo in je ustvarilo raznolike kulturne krajine, v katerih 
prebiva veliko rastlinskih in živalskih vrst. Vend ar pa je razvoj, zlasti  v 20. stoletju, povzro čil 
tudi obsežno uni čenje narave. Med letom 1900 in sred ino osemdesetih le t 20. stoletja je 
zaradi spremembe rabe zemljiš č, razvoja infrastrukture, onesnaževanja in širjenja mestnih 
območij Evropa že izgubila dve tretjini mokriš č1 in skoraj tri četrtine peš čenih sipin in resave. 
Ta izguba naravnega kapita la je zelo zaskrbljujo ča. Od narave so odvisni naša pridelava 
hrane, energija, surovine , zrak in voda, ki omogo čajo življenje. Poleg tega je narava osrednji 
gospodarski dejavnik, ki prispeva h gospodarstvu na na čine, ki jih šele za čenjamo v celoti 
razumeti,  in zagotavlja storitve, ki so klju čnega pomena za ohranjanje ter ustvarjanje delovnih 
mest in rasti. Je tudi vir na vdiha, znanja, prostor za rekreacijo  in sestavni del naše kulturne 
dediščine. 
Direktivi o pticah2 in habitatih3 sta glavna zakonodajna instrumenta za zagotavljanje 
ohranjanja in trajnostne rabe narave  v EU, zlasti v okviru omrežja obmo čij velikega pomena 
za ohranjanje biotske raznovrstnosti Natura 2000. Ti direktivi sta klju čna elementa strategije 
EU za biotsko raznovrstnost, katere namen je dose či krovni cilj EU, in sicer „ zaustaviti 
izgubo biotske raznovrstnosti in degradacija ekos istemskih storitev v EU do leta 2020 in jih, 
kolikor je mogo če, obnoviti“.  So tudi bistvenega pomena za izpolnjevanje skupnih obveznosti 
EU v okviru Konvencije o biološki raz novrstnosti, sklenjene oktobra 2010 v Nagoyi. 
1.2.  NAMEN PORO ČILA 
Kakovostno znanje o stanju in trendih za habitate in vrste, zaš čitene z direktivama, je temelj 
za učinkovito izvajanje direktiv. To poro čilo izpolnjuje pravno zahte vo, v skladu s katero 
mora Komisija redno ocenjevati na predek pri izvajanju direktiv  na podlagi spremljanja in 
poročanja s strani držav članic. 
To poročilo opisuje glavne rezultate za obdobje poro čanja 2007–12 in predstavlja najvišjo 
raven sodelovanja med državami članicami in evropskimi institucijami doslej. Podlaga za to 
poročilo je edinstvena podatkovna baza4 o naravi EU, ki vklju čuje več kot 17 000 
podatkovnih nizov ter ocen posameznih vrst in habitatov. Vsebuje informacije  o statusu 
približno 450 prosto žive čih vrst ptic, 231 habitatnih tipov in ve č kot 1 200 drugih vrst, ki so 
v interesu Skupnosti. Čeprav je to samo del celotne biot ske raznovrstnosti v EU, je zelo 
pomemben vzorec, ki odraža grožnje in pr itiske na biotsko raznovrstnost v državah članicah. 
Po zaslugi u činkovitejšega poro čanja je prvi č mogoče predstaviti in oceniti rezultate v okviru 
obeh direktiv skupaj, pa tudi natan čneje prou čiti prispevek omrežja Natura 2000 k stanju 
narave in z njo povezanim trendom. To poro čilo na kratko povzema iz črpne in podrobne 
                                                            
1 Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu „O smotrni rabi in ohranjanju mo čvirij“ - 
COM(1995) 189 final, 29.5.1995.  
2 Direktiva 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto žive čih ptic. 
3 Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto žive čih živalskih in rastlinskih vrst. 
4 Vsebino je mogo če prenesti s podatkovnega centra za biotsko raznovrstnost Evropske agencije za okolje (EEA) 
(http://www.eea.europa.eu/th emes/biodiversity/dc). 
 
3 informacije ter temelji na poglobljenih an alizah Evropske agencije za okolje (EEA)5, ki 
zagotavlja tudi dodatne metodološke podrobnosti.  
Rezultati te ocene bodo zagotovili klju čen vpogled in znanje, ki  bosta podprla morebitne 
nadaljnje ukrepe, potrebne za dosego ciljev direktiv o pticah in habitatih, ter izboljšala njihov 
prispevek k uresni čevanju ciljev strategije EU za biotsko raznovrstnost za leto 2020. 
Ko proučujemo, kako se je spremenilo stanje ne katerih habitatov in vrst, je pomembno 
poudariti, da je bila v času, ko so bili navedeni v direktivah, ve čina habitatov in vrst že v 
kritičnem stanju, kar je pomenilo, da bo treba vložiti veliko časa in prizadevanj za 
zagotovitev njihovega okrevanja. Obstajajo tudi omejitve zaradi časovne vrste le dveh 
obdobij poro čanja v skladu z direktivo o habitatih. 
 
2. O CENJEVANJA STANJA – KAKO SE IZVAJAJO  
2.1. Ocenjevanje stanja ohranjenosti habitato v in vrst (direk tiva o habitatih) 
Ukrepi, sprejeti na podlagi dire ktive o habitatih, so namenjeni „ vzdrževanju ali obnovitvi 
ugodnega stanja ohranjenosti naravnih habitatov in prosto žive čih živalskih in rastlinskih 
vrst v interesu Skupnosti“.  V Direktivi je izraz „stanje ohr anjenosti“ opredeljen glede na ve č 
dejavnikov: obseg, populacija, obmo čje habitata, primernost habitata za vrste, struktura in 
delovanje habitatov ter obeti za prihodnost. Ti tvorijo osnovo za zbiranje podatkov. Za vsak 
habitat in vrsto se vsak od teh dejavnikov oceni z ugodno,6 nezadostno7 ali slabo8 (ali 
neznano) v skladu z dogovorjeno ocenjevalno matriko, kar pomeni, da se splošna ocena 
stanja ohranjenosti deli v 4 razrede. Za ha bitate in vrste v neugodnem stanju so bile 
ugotovljene 4 vrste trend ov stanja (tabela 1).  
 
Razred stanja ohranjenosti Barva  Trend stanja ohranjenosti 
(obdobje2007–2012)   Barva 
ugodno   se izboljšuje  
neugodno – nezadostno   stabilno  
neugodno – slabo   se slabša  
ni znano   ni znano  
Tabela 1 – barvne kode za razrede in trende  stanja ohranjenosti za habitate in vrste  
 
Da se omogo či smiselna primerjava med državami članicami, je Evropa razdeljena na 
9 biogeografskih kopenskih in 5 morski h regij, ki imajo podobne ekološke 
razmere (zemljevid 1). Države članice, katerih ozemlje vklju čuje več kot eno biogeografsko 
regijo, so predložile lo čeno oceno za vsako biogeografsko regijo ter za vsako vrsto in 
habitatni tip, ki se pojav lja na njihovem ozemlju. 
                                                            
5 Poročilo EEA št. 2/2015 – Stanje narave v EU: Rezultati poro čanja v okviru direktiv o naravi 2007–2012. 
6 Habitatni tip ali vrsta je uspešna (po kakovosti in koli čini) in ima za to dobre možnosti tudi v prihodnosti. 
7 Potrebna je sprememba upravljanja za vrnitev habitatnega tip a v ugodno stanje, vendar v bližn ji prihodnosti ni nevarnosti izum rtja. 
8 Stanje habitatnega tipa še zdale č ni dobro ali pa obstaja celo resna nevar nost izumrtja (vsaj na regionalni ravni).  
 
4  
 
Zemljevid 1 —  biogeografske in morske regije EU27 za obdobje poro čanja 2007–129 
 
Poleg ocen, ki so jih pripravile države članice, sta na biogeografski ravni EU podatke zbrala 
in ocenila tudi EEA in njen Evropski temats ki center za biotsko r aznovrstnost (ETC-BD). 
 
2.2. Ocenjevanje stanja in trendov populac ije za vrste ptic (direktiva o pticah) 
V zvezi z direktivo o pticah, katere namen je zaš čititi vse vrste prosto žive čih ptic v EU, so 
države članice prvi č predložile podatke o velikosti in trendih populacije na svojem 
nacionalnem ozemlju. Stanje populac ije je bilo ocenjeno samo na ravni EU. Razredi stanja, ki 
se uporabljajo za ptice, temeljijo na znanstveni h merilih, razvitih za ugotavljanje tveganja 
izumrtja, ki so bila uporabljena za vzpostavljanje rde čih seznamov vrst Mednarodne zveze za 
ohranjanje narave (IUCN). Za trend populacije negotovih vrst, ki se nanaša na obdobje 2001–
201210, so bile ugotovljene 4 vrst e trendov populacije (tabela 2). 
                                                            
9 Poročilo velja za EU27, saj se nanaša na čas pred pristopom Hrvaške.  
10 Z državami članicami je bilo dogovorjeno 12-letno obdobje trendov, saj bi bilo 6 let prekratko obdobje za ugotavljanje pomembnih 
trendov populacije. 
 
5  
Razred stanja populacije EU Barva  Trend populacije11 Barva 
varno   rasto če  
potencialno ogroženo, upadajo če ali 
osiromašeno   stabilno  
 spremenljivo  ogroženo (tj. ob čutljivo, ogroženo, 
kritično ogroženo, izumrlo na 
regionalni ravni)   upadajo če  
ni znano ali ni ocenjeno   ni znano  
Tabela 2 – barvne kode za razrede stanja popul acije EU in trende populacije za vrste ptic 
 
2.3.  UPORABA TRENDOV  
Analiza na ravni EU temelji na združevan ju podatkov, ki jih predložijo države članice. To 
pomeni, da veliko primerov pozitiv nega razvoja, doseženega na lokalni, regionalni ali celo 
nacionalni ravni, s tega širšega vidika morda ne bo vidnih. Sprememba enega razreda stanja 
ohranjenosti/populacije v nasled njega prav tako zah teva pomembne spremembe enega ali ve č 
posameznih dejavnikov/meril, kar je težko dose či v kratkem obdobju 6 let. Posledi čno bi 
lahko dolgoro čne spremembe (izboljšanja ali poslabš anja), ki niso dovolj velike, da bi 
sprožile spremembo razreda st anja, lahko ostale neopažene, če so prikazane samo informacije 
o dejanskem stanju. Zato to poro čilo poleg informacij o stanju navaja tudi informacije o 
trendih stanja ohranjenosti za elemente  direktive o habitatih v obdobju 2007–2012 in 
informacije o trendih populacije p tic v obdobju 2001–2012. V oddelku 6 o omrežju 
Natura 2000 so predstavljeni tudi dolgoro čni trendi populacije p tic (za obdobje 1980–2012).  
3. S TANJE OHRANJENOSTI IN TRENDI  
3.1.  IZČRPNOST IN KAKOVOST PODATKOV  
Od zadnjega obdobja poro čanja je bil dosežen velik napredek na podro čju razpoložljivosti, 
kakovosti in standardizacije informacij v skladu  z direktivo o habitatih. Število ocen „ ni 
znano “ na ravni EU je bilo prepolovljeno (z 18 % na 7 % za habitate in z 31 % na 17 % za 
vrste, ki niso ptice). Tudi poznavanje populacij  in trendov ptic se je v zadnjem desetletju 
pomembno izboljšalo, kar omogo ča veliko boljše in bolj ci ljno usmerjene ukrepe za 
ohranjanje narave. 
Vendar pa se stopnja skladnosti in  kakovost podatkov v nacionalnih poro čilih razlikuje in ju 
je mogoče prek ciljno usmerjenih programov za sprem ljanje še izboljšati. Morski habitati in 
vrste so še vedno najmanj znani in njihov o spremljanje zahteva precejšnja dodatna 
prizadevanja. Z zagotavljanjem ve čje skladnosti na tem podro čju z okvirno direktivo o 
morski strategiji bi se mo ralo to stanje izboljšati. 
                                                            
11 Kratkoro čno obdobje trendov: 2001–2012, dolgoro čno obdobje trendov: 1980–2012 
 
6 3.2.  VSE VRSTE PTIC  
Stanje ve č kot polovice vseh prostožive čih vrst ptic je bilo ocenjeno kot varno. Približno 
15 % vrst ptic je potencialno ogroženih, upadajo čih ali osiromašenih,17 % vrst pa je 
ogroženih (Slika 1). Kratkoro čni trendi populacije vrst ptic kažejo, da je samo 4 % vrst 
negotovih, vendar naraš čajo, medtem ko je 6 % negotovih in st abilnih, 20 % pa je negotovih 
in upadajo (Slika 2). 
 
52%
15%17%16%
Varno
Potencialno ogroženo,
upadajoče ali osiromašeno
Ogroženo
Ni znano
 52%
4%6%20%2%16%
Varno
Negotovo - naraš čajoče
Negotovo - stabilno
Negotovo - upadajo če
Negotovo - negotovo / ni znano
Ni znano
Slika 1 – stanje populacije ptic  Slika 2 – stanje populacije ptic z dodanimi 
kratkoro čnimi trendi populacije za negotove 
vrste ptic  
 
Zdi se, da nekaterim vrstam ptic koristijo ci ljno usmerjeni ohranitveni ukrepi, katerih namen 
je prilagajanje praks rabe zemljiš č, zlasti na obmo čjih omrežja Natura 2000. Na primer 
kmetijsko okoljski programi in programi za gospodarjenje z zemljiš či, ki jih uspešno izvajajo 
Španija, Portugalska, Avst rija, Madžarska in Nem čija, so pripomogli k okrevanju velike 
droplje ( Otis tarda ), vrste, ki je odvisna od odprte krajine (traviš ča, stepe in nemotene 
obdelovalne površine) in v dr ugih delih Evrope izginja.  Kljub izrazitemu upadu populacije v 
nekaterih državah EU se je populacija  belohrbtega detla ( Dendrocopos leucotos ), ki je 
močno odvisen od starega in odmrl ega drevja listavcev, pove čala na Finskem, in sicer po 
zaslugi spreminjanja praks gospodarjenja z gozdovi na obmo čjih Natura 2000. Populacije ve č 
vrst ptic ujed, vklju čno z vzhodnim kraljevim orlom ( Aquila heliaca ), so narasle po zaslugi 
ukrepov, kot je ohranjanje gnezdiš č in upravljanje habitatov. 
 
3.3. VRSTE V INTERESU SKUPNOSTI  (DIREKTIVA O HABITATIH ) 
 
7 Približno 23 % ocen vrst na ravni EU izkazu je ugodno stanje, medtem ko je 60 % neugodnih, 
od teh pa 18 % neugodnih – slab ih. Kar zadeva trende stanj,  je 60 % neugodnih ocen 
sestavljenih iz 4 %, ki se izboljšuj ejo, 20 %, ki so stabilni, 22 %, ki se slabšajo, in 14 %, pri 
katerih trendi niso znani (sliki 3 in 4). 
 
23%
42%18%17%
Ugodno
Neugodno - neprimerno
Neugodno - slabo
Ni znano
 23%
4%
20%
22%14%17%
Ugodno
Neugodno - se izboljšuje
Neugodno - stabilno
Neugodno - se slabša
Neugodno - neznan trend
Ni znano
Slika 3 – stanje ohranjenosti vrst Slika 4 – stanje ohranjenosti vrst in trendi za 
tiste, ki so bile ocenjene kot neugodne  
 
Najvišji delež ugodnih ocen za kopenske biogeografske regije je bil ugotovljen za Črno 
morje (32 %) in alpske regije  (31 %), medt em ko imata borealna in atlantska regija najve čji 
delež neugodnih – slabih ocen (29 % oziroma 32 %). Čeprav za morske regije obstaja manj 
ocen vrst, je delež neznanih ocen pri te h veliko višji (do 88 % v makaronezijskem obmo čju). 
Regija Baltskega morja kaže najslabše stanje  s 60 % neugodnih – slabih ocen, sledi pa ji 
črnomorska regija (33 %). 
Vaskularne rastline in dvož ivke kažejo z 29 % oziroma 28 % najvišji delež ugodnih ocen 
(slika 5). Veliko slabega stanja/trendov slabša nja beležimo za vrste, povezane z vodnimi 
okolji, kot so reke, jezera in mokriš ča. To je v skladu z ugotovitvijo, da za sladkovodne 
habitate ve činoma velja neugodno – nezadostno stanje ohranjenosti. Grozijo jim spremembe 
hidrološkega delovanja, ki jih povzro ča človek, izguba povezljivosti, kanalizacija, 
odstranjevanje usedlin ter evtrofikacija in onesnaževanje. 
Veliko vrst, kot so ribe selivke, povezan ih s sladkovodnimi habitati, zaskrbljujo če upada. 
Vendar pa so obsežni partnerski projek ti za ribe selivke, kot npr. za bolene ( Aspius aspius ) na 
Švedskem in za atlantske čepe (  Alosa alosa ) v Nemčiji, uspešno okrepili populacije, in sicer 
 
8 tako, da so obnovili vodne tokove in z izgradnjo prehodov za ribe odstranili ovire pri selitvi. 
V Avstriji je odpravljanje ovir pri selitvi rib v zgornji Donavi  izboljšalo selitvene možnosti za 
sulce ( Hucho hucho ) in druge ogrožene vrste rib.  
 
0% 25% 50% 75% 100%Nevaskularne rastline…Vaskularne rastline (842)Mehkužci (99)Členonožci (415)Ribe (304)Dvoživke (182)Plazilci (215)Sesalci (495)Drugi nevreten čarji (14)
Ugodno Neugodno - se izboljšuje Neugodno - neznan trend Ni znano Neugodno - stabilno Neugodno - se slabša
 
Slika 5 – stanje ohranjenosti in trendi za vrste po taksonomskih skupinah  
 
 
3.4.  HABITATNI TIPI  
Stanje in trendi ohranjenosti hab itatov so slabši kot pri vrsta h. To je verjetno zato, ker je 
tradicija ukrepov za ohranjanje vrst bolje vzposta vljena, ter zato, ker je okrevanje vrst manj 
zapleteno in so rezultati hitrej e vidni. Na ravni celotne EU  je 16 % ocen habitatov ugodnih, 
medtem ko je ve č kot tri četrt habitatov neugodnih, od tega  30 % neugodnih – slabih. Kar 
zadeva trende stanj, je 77 % neugodnih ocen sestav ljenih iz 4 %, ki se izboljšujejo, 33 %, ki 
so stabilni, 30 %, ki se slabšajo, in 10 %,  pri katerih trendi niso  znani (sliki 6 in 7). 
 
 
9 16%
47%30%7%
Ugodno
Neugodno - neprimerno
Neugodno - slabo
Ni znano
 16%
4%
33%30%10%7%
Ugodno
Neugodno - se izboljšuje
Neugodno - stabilno
Neugodno - se slabša
Nugodno - neznan trend
Ni znano
 
Slika 6 – stanje ohranjenosti habitatov  Slika 7 – stanje ohranjenosti in trendi za 
habitate v neugodnem stanju  
 
Medtem ko imata atlantska in bor ealna biogeografska regija najve čji delež neugodnih – 
slabih ocen (obe 51 %), je v teh dveh regijah dosežen tudi najve čji delež izboljšanja (11 % 
oziroma 10 %). Čeprav je na primer stanje obalnih la gun v atlantski regiji Danske še vedno 
neugodno – slabo, so ciljno usmerjeni ukrepi projektov LIFE in kmetijsko-okoljske sheme 
pomagale obnoviti nekatere obalne lagune in oko liške obalne travnike. V Latviji, ki je del 
borealne regije, se širijo in na splošno izkazujejo pozitiven trend suhe peš čene resave. Te so 
večinoma zaš čitene v okviru omrežja natura 2000 in so vklju čene v projekte LIFE in 
inovativno partnerstvo z upravniki obmo čij za vojaško usposabljanje. Uspešna obnova 
sredozemskih slanih traviš č v Sloveniji z zagotavljanjem tradicionalnih dejavnosti v solinah 
in drugih ukrepov za upravljanje je omogo čila izboljšanje stanja ohranjenosti tega 
habitatnega tipa. 
 
3.5.  NAPREDEK PRI DOSEGANJU CILJA ŠT . 1 STRATEGIJE ZA BIOTSKO RAZNOVRSTNOST  
Glavni cilj strategije EU za biotsko ra znovrstnost je zaustaviti izgubljanje biotske 
raznovrstnosti in degradacijo ekosistemskih storitev v EU do leta 2020 ter jih obnoviti, 
kolikor je mogo če. Cilj št. 1 strategije dolo ča merljive cilje za izboljšanje stanja ohranjenosti 
habitatov in vrst, ki jih š čitita direktivi o naravi. Z uporabo poro čila za leto 2009, 
pripravljenega v skladu z direktivo o habitati h, in oceno stanja „Ptice v EU“ iz leta 200412 kot 
referenčnih vrednosti, so bili dolo čeni naslednji cilji: 
                                                            
12 BirdLife International (2004) Birds in the European Union: a st atus assessment. Wageningen, The Netherlands: BirdLife Internati onal. 
 
10 • 100 % ve č ocen habitatov (34  %) in 50 % ve č ocen vrst (25,5  %) v skladu z direktivo o 
habitatih z ugodnim ali izboljšan im stanjem ohranjenosti; in  
• 50 % več ocen vrst (78  %) v skladu z direktivo o pticah z varnim ali izboljšanim 
stanjem.  
Ti cilji so temeljili na optimalnem, vendar uresni čljivem scenariju, ki je predvideval, da 
države članice v celoti izvajajo ukrepe v skla du z direktivama za izboljšanje stanja 
ohranjenosti. 
Slika 8 prikazuje napredek pri doseganju zastavlje nih ciljev. Vendar pa je  pri primerjavi ocen 
za različna obdobja bistveno, da se v čim večji meri zagotovi, da so ugotovljene spremembe 
resnične in ne zgolj rezultat boljše razpoložljivosti podatkov ali druga čne metodologije13. 
Glavne to čke so: 
• Na podro čju habitatnih tipov doslej ni bilo po membnejših sprememb. Ocene, prej 
določene kot ugodne, so ostale takšne. Pri nobene m dodatnem habitatu ni bilo doseženo 
ugodno stanje ohranjenosti (16 %). 4% ocen je zdaj neugodnih, ve ndar se izboljšujejo,  
30 % ocen se še vedno slabša, 42 % ocen pa se ni spremenilo od leta 200614. 
• Spremembe med obdobji poro čanja za vrste je teže oceniti. Izboljšanje podatkov in 
metodologije je poleg morebitnih resni čnih sprememb samega st anja pomembno vplivalo 
na ocene. Ob upoštevanju tega se zdi, da je za 22 % vrst, in ne 17 %, verjetno, da so imele 
ugodno stanje leta 2007. Glede na navedeno je mogo če sklepati, da je dejansko pove čanje 
deleža ugodnih ocen za vrste zelo majhno (1–2 % ve č kot leta 2007). Slika 8 torej deluje 
tudi retrospektivno, saj k aže, kakšen bi bil resni čen cilj, če bile te vrste leta 2007 ocenjene 
kot ugodne. Ob upoštevanju vseh ocen vrst je 5 % ocen zdaj neugodnih, vendar se 
izboljšujejo, 22 % ocen se še vedno slabša, 33 % ocen pa se ni spremenilo od leta 2006. 
• Delež ocen vrst ptic v „var nem“ stanju je še vedno 52 % (enako kot leta 2004). Od vseh 
ocen ptic skupaj je 8,5 % vrst negotovih, vendar naraš čajočih, 2 % negotovih in stabilnih, 
20 % pa pri ča o nadaljnjem upadanju. 
Zdi se, da je splošni trend za habitate okvirno podoben trendu za vrste. Tiste, ki so že v 
ugodnem/varnem stanju, ostajajo stabilne ali pa se izboljšujejo. Majhen delež 
neugodnih/negotovih ocen se sicer  izboljšuje, vendar se ve čji delež, ki je bil prehodno 
ocenjen kot neugoden, še naprej slabša. Če se trendi mo čno ne izboljšajo, cilja št. 1 ne bo 
mogoče doseči do leta 2020.  
                                                            
13 Za več podrobnosti glej poro čilo EEA št. 2/2015 – Stanje narave v EU: Rezultati poro čanja v okviru direktiv o naravi 2007–2012. 
14 Vključno s tistimi, ki so ostale „neznane“.  
 
11 0%10%20%30%40%50%60%70%80%
Habitati
(stanje ohranjenosti)Vrste
(stanje ohranjenosti)Vse ptice
(stanje populacije)Ugodno Varno
Neugodno - se izboljšuje Negotovo - naraš čajoče
Neugodno - ni sprememb Negotovo - stabilno
Neugodno - se slabša Upadajoče
Cilj Cilj
Retrospektivni cilj
 
Slika 8 — Napredek pri doseganju cilja št. 1 strategije za biotsko raznovrstnost (primeri „ni znano“ 
niso prikazani) 
 
4.  P RITISKI IN GROŽNJE  
Za boljše razumevanje dejavn ikov, ki vplivajo na stanje in trende, so države članice 
zagotovile strukturirane informac ije o pritiskih in grožnjah,15 tj. temeljnih vzrokih, ki vplivajo 
na vrste in habitate. V primeru kopenskih sistemov (slika 9) so „kmetijstvo“  in „spremembe 
naravnih pogojev“, ki jih povzro či človek, najve čje težave, ugotovljene za vse tri 
skupine (ptice, druge vrste in  habitate). Kar zadeva „ kmetijstvo “, so spremembe na činov 
obdelovanja, paša (vklju čno z opuš čanjem pastirskih pašnih sistemov/pomanjkanjem paše), 
gnojila in pesticidi najpogoste je omenjeni pritiski in grožnje. Kar zadeva „ spremembe 
naravnih pogojev “, so dejavniki, o kate rih se najpogosteje poro ča, naslednji: spremembe 
hidroloških pogojev in pogojev vodnih teles, ki jih povzro či človek, spremembe 
hidrografskega delovanja, zmanjšanje povezanosti habitatov in odvzemanje vode iz 
podzemnih voda. Ta ocena je skladna s tisto,  ki je bila opravljena v skladu z okvirno 
                                                            
15  Države članice so morale vsako ugotovljeno grož njo/pritisk glede na pomembnost oceniti z „visoko“, „srednje“ ali „nizko“. 
 
12 direktivo o vodah – v njej je ugotovljeno, da st a kmetijstvo in hidromorfologija glavna 
pritiska, ki vplivata na vodna telesa16.  
0% 5% 10% 15% 20% 25% 30%XO - Grožnje in pritiski zunaj držav članicXE - Grožnje in pritiski zunaj EUM - Podnebne spremembeL - Geološki dogodki, naravne nesre čeK - Naravni procesi (razen nesre č)J - Spreminjanje naravnih pogojevI - Invazivne in vnesene vrsteH - OnesnaževanjeG - Motnje zaradi človekovih dejavnostiF - Uporaba živih virovE - Urbanizacija ipd.D - Transport in storitvena infrastrukturaC - Pridobivanje rudnin in kamnin ter energijeB - GozdarstvoA - Kmetijstvo
Ptice Habitati Vrste, ki niso ptice
 
Slika9 – Pogostost (%) visoko uvrš čenih pritiskov in groženj 1. stopnje (skupaj) – kopno 
 
Kar zadeva morske sisteme, se kot gla vna pritiska in grožnji navajata „ uporaba živih virov “ 
(predvsem ribolov in pobiranje morskih virov, pa tudi – v manjši meri– ribogojstvo) in 
„onesnaževanje “ (slika 10). 
Kot pomembni se navajajo tudi „ spreminjanje naravnih pogojev“  (poglabljanje dna, 
spreminjanje hidroloških režimo v in upravljanje obal) in „ motnje zaradi človeških 
dejavnosti “, pa tudi vpliv podnebnih sp rememb na morske ptice. 
 
                                                            
16  Glej Načrt za varovanje evropskih vodnih virov COM(2012) 673 ter Sporo čilo Komisije v zvezi z okvirno direktivo o vodah in 
direktivo o poplavah: Ukrepi za dosego „dobrega stanja“ voda v EU in za zmanjšanje poplavne ogroženosti COM(2015) 120. 
 
13 0% 5% 10% 15% 20% 25% 30% 35%XO - Grožnje in pritiski zunaj držav članicXE - Grožnje in pritiski zunaj EUM - Podnebne spremembeL - Geološki dogodki, naravne nesre čeK - Naravni procesi (razen nesre č)J - Spreminjanje naravnih pogojevI - Invazivne in vnesene vrsteH - OnesnaževanjeG - Motnje zaradi človekovih dejavnostiF - Uporaba živih virovE - Urbanizacija ipd.D - Transport in storitvena infrastrukturaC - Pridobivanje rudnin in kamnin ter energijeB - GozdarstvoA - Kmetijstvo
Ptice Habitati Vrste, ki niso ptice
 
 
Slika 10 – pogostost (%) visoko uvrš čenih pritiskov in groženj 1. stopnje (skupaj) – morje  
 
5. E KOSISTEMSKI VIDIK  
Opravljena je bila analiza stanja ohranjenosti in  trendov za habitate in vrste glede na njihovo 
povezanost z ekosistemi, navedenimi v tipologiji, razviti na podlagi pobude  EU „Kartiranje in 
ocenjevanje stanja ekosistem ov ter njihovih storitev“ (MAES)17. Slika 11 prikazuje stanje 
ohranjenosti ter trende habitatov in  vrst glede na vrsto ekosistema. 
 
5.1. K OPENSKI EKOSISTEMI  
Stanje ohranjenosti ter trendi ha bitatov in vrst se med razli čnimi kopenskimi ekosistemi 
občutno razlikujejo. Med traviš či in mokriš či je najve čji delež habitatov v neugodnem – 
slabem in slabšajo čem se stanju. To potrjujejo tudi ugot ovitve o pritiskih in grožnjah, ki so 
pokazale, da na te sisteme še posebej vpliv ajo kmetijstvo in hidrološke spremembe. 
 
 
                                                            
17 http://biodiversity.europa.eu/maes . 
 
14 0% 20% 40% 60% 80% 100%trendRedko poraš čena obmo čja (105)       CStrendResave in grmi čevje (106)       CStrendReke in jezera (94)       CStrendGozdna zemljiš ča in gozdovi (229)       CStrendObalna obmo čja (28)       CStrendPolica in odprto morje (14)       CStrendMokrišča (61)       CStrendTravišča (158)       CStrendMorski zatoki in somornice (51)       CS
Ugodno Neugodno - se izboljšuje Neugodno - neznan trend Ni znano
Neugodno - stabilno Neugodno - se slabša Neugodno - neprimerno Neugodno - slabo 
 
 
Slika 11 – stanje ohranjenosti in trendi za habi tate glede na vrsto ekosistema (Kartiranje in 
ocenjevanje stanja ekosistemov ter njihovih storitev – MAES) 
(število ocen je v oklepaju)  
 
Medtem ko je položaj v zvezi s tema dvema ekosistemoma neugoden v vseh biogeografskih 
regijah, študije primerov kažejo, da je izboljšanje mogo če, če se sprejmejo primerni, ciljno 
usmerjeni ukrepi. 
• Travišča 
Naravna in polnaravna traviš ča so med ekosistemi z najve čjim številom živalskih in 
rastlinskih vrst v EU. Traviš ča, za katera so bili v preteklosti zna čilni ekstenzivni sistemu 
upravljanja, so v zadnjih desetletjih mo čno upadla. Približno 49 % ocen EU za 45 habitatnih 
tipov traviš č v interesu Skupnosti je neugodnih – slabih. Poleg tega skoraj 50 % vrst ptic, 
povezanih s traviš či, upada, stanje ohranje nosti drugih vrst pa je ve činoma neugodno. 
Sedanji pritiski na traviš ča vključujejo okrepitev rabe zemljiš č, slabe obdelovalne prakse, 
spremembe rabe zemljiš č in opuščanje. V Litvi dve tretjini ocen habitatnih tipov traviš č 
kažeta trende slabšanja, medtem ko so vsa traviš ča v Združenem kraljestvu v neugodnem – 
slabem stanju. Zelo razširjene ptice, ki so odvisne od traviš č, kot sta kosec ( Crex crex ) in 
priba ( Vanellus vanellus ), prav tako mo čno upadajo v EU. 
 
15 Vendar pa je bilo tam, kjer so bili sprejeti pr imerni ukrepi na nacionalni ravni in na ravni EU, 
te negativne trende mogo če spremeniti v pozitivne. V Estoniji so bila na primer velika 
območja polnaravnih traviš č obnovljena s podporo EU v okviru Evropskega kmetijskega 
sklada za razvoj podeželja, Evropskega sklada za  regionalni razvoj in instrumenta LIFE. To 
je omogo čilo prilagoditev prak s košnje na obstoje čih travnikih in ponovno vzpostavitev 
obsežnih upravljaln ih ukrepov za opuš čene travnike. Vse to je bi lo sprva preizkušeno na 
območjih omrežja Natura 2000, zdaj pa se pogos teje uporablja za trajnostno upravljanje 
travnikov. 
• Mokrišča 
Mokrišča, vključno z barji, mo čvirji in nizkimi barji, so med najbolj ogroženimi ekosistemi v 
Evropi, saj jih je bilo v zadnj ih desetletjih zelo veliko izgubljenih. Predstavljajo sicer le 
približno 2 % ozemlja EU in 4,3 % obmo čja Natura 2000, vendar so zelo pomembna za 
številne vrste. Ve čina habitatnih tipov mokriš č v EU je zaš čitena.  
Ocene stanja ohranjenos ti kažejo, da je 51 % ha bitatov, povezanih z mokriš či, v slabem 
stanju. Spremembe hidrologije, ki jih povzro či človek (npr. izsuševanje), predstavljajo dale č 
največji pritisk. Na Irskem so na primer vsi habitatni tipi barij, mo čvirij in nizkih barij v 
neugodnem stanju ohranjenosti, barj a pa se še naprej slabšajo zaradi pridobivanja šote in 
izsuševanja. Zaradi obsežnega poslabšanja mokriš č v EU populacije neka terih vrst, ki so 
močno odvisne od mokriš č, npr. veliki škurh ( Numenius arquata) ali evropski nižinski 
urh ( Bombina bombina ) upadajo.  Vendar pa je te trende mogo če obrniti. V Belgiji na primer 
vse ocene habitatnih tipov mokriš č kažejo trende, ki so stabilni al i pa se izboljšujejo, in sicer 
po zaslugi številnih obsežnih projekt ov in stalnih prizadevanj na obmo čjih omrežja 
Natura 2000. 
Populacije vrst, ki so odvisne od mokriš č, kot je bobnarica ( Botaurus stellaris ), si po 
izvajanju ukrepov ohranjanja v njihovih ha bitatih znatno opomorejo. Enako velja za 
Združeno kraljestvo, ki je de ležno podpore programa LIFE. 
 
5.2. M ORSKI EKOSISTEMI  
Stanje ohranjenosti in trendi se mo čno razlikujejo tudi pri mors kih ekosistemih (slika 11). 
Vendar so zaradi razmeroma majhnega števila  elementov, povezanih z morjem, ki jih zajema 
direktiva o habitatih, in vis okega deleža ocen „ni znano“ , rezultati manj zanesljivi. 
61 % vrst ptic, povezanih z morskimi ekosistemi, je varnih. Približno četrtina je ogrožena, kar 
še poudarja vpliv groženj, kot so plenjenje in motenje kolonij, prilov in onesnaževanje morja. 
Zaradi zapletenosti dela v morskem okolju in relativnega pomanjkanja podatkov je bilo pri 
zaščiti morskih elementov in vzpostavljanju omrežja Natura 2000 (zlasti na morju) 
doseženega manj uspeha. Vendar pa lahko ukrepi, namenjeni boljšemu in natan čnejšemu 
upravljanju obmo čij in prepovedi škodljivih dejavnosti, pomagajo dose či hitro izboljšanje. Na 
Irskem je na primer nedavno izboljšanje stanja ohranjenosti alge maerl ( Lithothamnium 
coralloides ) povezano s sistemom varstva iz direktive o habitatih. Tudi nekaterim ogroženim 
vrstam morskih ptic so pomagali ukrepi ohran janja v okviru omrežja Natura 2000: Populacija 
 
16 rožnate čigre ( Sterna dougalli ) se je v EU znatno pove čala po zaslugi varovanja in 
upravljanja gnezdiš č, vključno z nadzorom nad plenilci. 
 
6.  VLOGA OMREŽJA NATURA  2000 
Omrežje Natura 2000, ki vklju čuje posebna obmo čja varstva (POV) v skladu z direktivo o 
pticah in posebna ohranitvena obmo čja18 (POO) v skladu z direktivo o habitatih, zajema 
območja velikega pomena za ohranjanje biot ske raznovrstnosti. Trenutno vklju čuje več kot 
18 % kopnega EU in 4 % evropskih morij. To je  osrednji instrument direktiv o naravi za 
zagotavljanje dobrega/ugodnega stanja vrst  in habitatov. V tr enutnem obdobju poro čanja je 
število obmo čij naraslo za 9,3 % (POO) in 12,1 % (POV), medtem ko je obmo čje, ki ga 
zajema omrežje, naraslo za 41,2 % (POO) in 28,9 % (POV). Ve čina teh pove čanj je povezana 
s pristopom Bolgarije in Romunije, ki sta le ta 2007 pristopili k EU, in z morskim delom 
omrežja. 
Medtem ko je bil dosežen tudi pomemben napredek pri dolo čanju POO v nekaterih državah 
članicah in je bilo opravlje no nadaljnje delo v zvezi z na črtovanjem upravljanja, je treba 
celotni potencial omrežja še uresni čiti. To pa zato, ker potrebni ohranitveni ukrepi za 
območja še niso bili v celoti uvedeni, npr. glede na poro čila so za samo 50 % obmo čij 
pripravljeni celoviti na črti upravljanja. Prav tako se zdi, da je bilo v nekaterih državah 
članicah19 premalo naložb, da bi bilo ta cilj mogo če doseči, in da priložnosti, ki jih ponujajo 
na primer skupna kmetijska politika, skupna ri biška politika in regionalna politika EU, niso 
bile v celoti izkoriš čene. 
 
6.1.  PRISPEVEK MREŽE K STANJU OHRANJENOSTI (DIREKTIVA O HABITATIH ) 
Mreža v razli čnem obsegu zajema habitatne tipe iz Pril oge I in vrste iz Priloge II navedene 
direktive, za katere so dolo čena POO. Za povezavo omrežja Natura 2000 s stanjem in trendi 
so bile ocene glede na obseg, v katerem se habitatni tipi in vrste zastopani v omrežju 
Natura 2000, razdeljene v tri skupine, in sicer zastopanost nad 75 % (visoka), 35–75 % 
(srednja) in manj kot 35 % (nizka) (glej sliko 12). 
 
                                                            
18  Območja v skladu z direktivo o ha bitatih predlagajo države članice in so najprej znana kot „Obmo čja, pomembna za Skupnost“ (OPS), 
potem so formalno poimenovana POO – podatki v tem poro čilu se nanašajo na oboje. 
19  Financiranje omrežja Natura 2000 – naložbe v omrežje Natura  2000: Zagotavljanje koristi za naravo in ljudi, SEC(2011) 1573 fina l, 
12.12.2011. 
 
17 0% 20% 40% 60% 80% 100%0-35% (485)35-75% (606)75-100% (799)
Neugodno - se izboljšuje Neugodno - stabilno
Neugodno - ni znano Neugodno - se slabša
 
 
 
Slika 12 — trendi stanja ohranjenosti habitatov iz Priloge I, ki so jih države članice ocenile kot 
neugodne (za habitate z ve č kot 75 %, 35–75 % in manj kot 35 % obmo čij zajetih v omrežju 
Natura 2000) 
 
Splošnega stanja ohranjenosti habitatov in vrst ni mogo če pripisati zajetosti obmo čij v 
omrežje Natura 2000. Vendar pa je trend stanja ohranjenosti20 habitatov in vrst v neugodnem 
stanju tesno povezan z zajetostjo obmo čij v omrežje Natura 2000. Delež obmo čij, katerih 
stanje se glede na oceno slabša, je višji v primerih nizke zajetosti  (0–35 %) kot v primerih 
visoke zajetosti (75–100 %).  Nasprotno pa je za obmo čja z relativno višjo zajetostjo v 
omrežje Natura 2000 bolj verjetno, da bodo ocenjena kot stabilna. To poudarja klju čno vlogo 
omrežja za stabilizacijo stanja ohranjenosti 
Zanimiv primer je mogo če najti na Poljskem, kjer je 80–90 % prizadetih apnen častih traviš č 
habitatnega tipa 6210 zajetih v omrežje. Ta habitat je bil v pr eteklosti pogosto opuš čen ali 
slabo upravljan. Njegovo stanje se je pred nedavnim izbo ljšalo po zaslugi ohranitvenih 
ukrepov, izvedenih na obmo čjih omrežja Natura 2000, ki so vklju čevali odstranjevanje 
grmičevja, košnjo in v nekaterih primerih eksten zivno pašo. Ti ukrepi, financirani predvsem 
iz sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj, so omogo čili postopno pove čanje 
površine tega travniškega habitata ter zm anjšanje razdrobljenosti. To je posledi čno pomagalo 
pri okrevanju endemi čnega suslika ( Spermophilus suslicus ), katere populacija skoraj v celoti 
živi na obmo čjih, zajetih v omrežje Natura 2000. Ta primer jasno kaže, kako lahko človekove 
dejavnosti, tudi z gospodarskim namenom, po magajo pri ohranjanju habitatov in vrst, če se 
izvajajo trajnostno.  
 
6.2.  TRENDI ZA VRSTE V ODVISNOSTI OD OMREŽJA POV  (DIREKTIVA O PTICAH ) 
Večji delež vrst ptic iz Priloge I, za katere je dolo čitev POV navedena kot klju čni ukrep, kaže 
povečanje trendov plemenske populacije (slika 13) v primerjavi z vrstami, ki niso vklju čene v 
to prilogo. Iz tega sledi, da ciljno usmerjen i ukrepi za ohranjanje teh vrst, zlasti upravljanje 
                                                            
20 in za kratkoro čne trende populacij za vrste. 
 
18 POV, pozitivno vplivajo na njihove populacije. Vrste in  podvrste iz Priloge I,  za katere so bili 
pripravljeni akcijski na črti EU za posamezne vrste in ki imajo prednost pri financiranju v 
okviru programa LIFE, izkazujejo še ve čji delež trendov pove čanja populacije. 
Približno 35 % vrst iz Priloge I, katerih populacije se dolgoro čno zmanjšujejo, kratkoro čno 
kažejo naraš čajoče ali stabilne trende. To je jasno zn amenje stabilizacije in v nekaterih 
primerih izboljšanja stanja. Vendar pa se 45 % tistih, ki se dolgoro čno zmanjšujejo, 
zmanjšuje tudi kratkoro čno, kar pomeni, da je še vedno potrebno ve liko pozornosti in 
prizadevanj za prepre čevanje teh upadov. 
 
0%5%10%15%20%25%30%35%40%45%
Priloga I Ni v Prilogi I% taksonovNaraščajoče
Negotovo / ni znano
Stabilno
Spremenljivo
Upadajoče
 
 
Slika 13 – dolgoro čni (od leta 1980) trendi plemenske populacije (%) glede na prilogo 
 
Evrazijski žerjav ( Grus grus ), simboli čna vrsta iz priloge I, katerega razmnoževalna obmo čja, 
počivališča in prezimovališ ča so deležna posebne zaš čite v okviru omrežja Natura 2000 in za 
katerega je bilo izvedenih ve liko ciljno usmerjenih ohranitven ih ukrepov, si je po velikosti 
populacije in obsegu izjemno opomogel, odkar je na za četku 80. let za čela veljati direktiva o 
pticah. 
 
7. Z AKLJUČKI 
To je druga ocena stanja ohranjenosti v skladu z direktivo o habitatih in omogo ča izvedbo 
prvih primerjalnih ocen na ravni EU. Dodatna prednost je , da je bil od zadnjega obdobja 
poročanja dosežen precejšen napredek pri poznavanju stanja in trendov za zaš čitene vrste in 
 
19 habitate. Poleg tega je bilo podobno poro čanje izvedeno v skladu z direktivo o pticah, kar je 
omogočilo prvo celovito oceno stanja in trendov za vse vrste, ki jih zajema zakonodaja EU s 
področja narave. 
Nekatere vrste in habitati, ki jih ta zakonodaja zajema, kažejo znake okrevanja, o čemer 
pričajo tudi zgodbe o uspehu iz razli čnih delov Evrope. Obstajajo ja sni znaki, da ima omrežje 
Natura 2000 pomembno vlogo pri stabilizaciji ha bitatov in vrst v ne ugodnem stanju, zlasti 
tam, kjer so bili v zadostnem obsegu sprejeti ohranitveni ukrepi. 
Vendar pa se splošno stanje vrst in habitatov v EU v obdobju 2007–2012 ni bistveno 
spremenilo, saj je veliko habita tov in vrst v neugodnem stanju, pomemben delež le-teh pa se 
še dodatno slabša. Za dosego cilja št. 1 strate gije za biotsko raznovrstnost EU 2020 so torej 
potrebni veliko intenzivnejši ohr anitveni ukrepi. Posebno skrb z bujajo nekatere skupine vrst, 
kot so sladkovodne ribe, in habitati, kot so traviš ča ali mokriš ča. Če želimo spremeniti te 
trende v pozitivne, se je treba spopasti z zn atnimi pritiski in grožnjami zaradi sprememb 
kmetijskih praks in nadaljnjih sprememb hi droloških pogojev, pa tudi s prevelikim 
izkoriščanjem in onesnaževan jem morskega okolja. 
Učinkovito upravljanje in obnovitev obmo čij omrežja Natura 2000 je osrednjega pomena pri 
doseganju ciljev direktiv. Kljub napredku pri vz postavljanju omrežja ni bil dosežen zadosten 
napredek pri uvajanju ohranitvenih ciljev in ukrepov, ki bi v celoti upoštevali potrebe 
zaščitenih habitatov in vrst. Glede na poro čila so do konca leta 2012 le za 50 % obmo čij 
obstajali celoviti na črti upravljanja. Instrumenti financ iranja EU, ki ponujajo možnosti za 
podporo upravljanja in obnovo omrežja Natura 2000, niso bili v zadostni meri izkoriš čeni21. 
Stanje ohranjenosti vrst in habitatov je mogo če izboljšati prek ciljno usmerjenih ukrepov, kot 
je bilo dokazano na primer s programom LIFE Nature in prilagojenimi kmetijsko-okoljskimi 
ukrepi, ki jih sofinancira Evropski kmetijski sk lad za razvoj podeželja. Komisija sodeluje z 
državami članicami in deležniki na biogeografski ra vni EU, da bi tako spodbujala izmenjavo 
izkušenj in dobrih praks na podro čju upravljanja in obnove. Takš ne izboljšave bodo še naprej 
omogočale znatne gospodarske koris ti iz obširnih ekosistemskih storitev, ki jih zagotavlja 
omrežje Natura 2000 . Koristi, katerih vredno st je ocenjena na 200 do 300 milijard EUR 
samo za kopenska obmo čja, vključujejo shranjevanje ogljika, zmanjševanje naravnih nesre č, 
čiščenje vode, zdravje in turizem22. Te koristi bi morale spodbujati nadaljnje naložbe v 
omrežje.  
V okviru programa REFIT (program ustreznosti in uspešnosti predpisov Komisije) je 
Komisija pred kratkim za čela s „preverjanjem ustreznosti“ dire ktiv o naravi, da bi ocenila, ali 
direktivi služita svojemu namenu. Pr everjanje ustreznosti bo osredoto čeno na najrazli čnejša 
vprašanja v zvezi zakonodajo, in  sicer z njeno uspešnostjo, u činkovitostjo, skladnostjo, 
ustreznostjo in dodano vrednostjo EU. Poro čilo o stanju narave bo zagotovilo pomembne 
podatke za preverjanje ustreznosti, zlasti kar zadeva u činkovitost zakonodaje. Rezultati bodo 
upoštevani tudi v okviru vmesnega pregleda  strategije EU za bi otsko raznovrstnost. 
                                                            
21 Financiranje omrežja Natura 2000 – naložbe v omrežje Natura  2000: Zagotavljanje koristi za naravo in ljudi, SEC(2011) 1573 fin al, 
12.12.2011. 
22 Ocena splošne gospodarske vrednosti koris ti, zagotovljenih v okviru omrežja Natura  2000, Inštitut za evropsko okoljsko politiko  
(dec. 2011)