[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 14.7.2010

COM(2010) 382 konč.

POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Zaščita finančnih interesov Evropske unije – Boj proti goljufijam – Letno poročilo 2009

SEC(2010) 897 SEC(2010) 898

KAZALO

POROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU Zaščita finančnih interesov Evropske unije – Boj proti goljufijam – Letno poročilo 2009 1

Uvod….. 4

1. Rezultati boja proti goljufijam: statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih 5

1.1 Statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih, ki so jih leta 2009 prijavile države članice in službe Komisije 5

1.2 Prihodki 6

1.2.1 Tradicionalna lastna sredstva 6

1.3 Odhodki – splošna analiza 8

1.3.1 Kmetijski odhodki 9

1.3.2 Kohezijska politika 12

1.3.3 Predpristopna sredstva 14

1.3.4 Statistični podatki o odhodkih, ki jih neposredno upravlja Komisija 15

1.4 Statistični podatki o dejavnostih urada OLAF 15

2. Mednarodna razsežnost zaščite finančnih interesov Evropske unije 17

2.1 Večstranski sporazumi o boju proti korupciji 17

2.2 Pogajanja o dvostranskih sporazumih o boju proti goljufijam 17

2.3 Pogajanja o določbah v zvezi z bojem proti goljufijam, ki jih je treba vključiti v pridružitvene sporazume ter sporazume o partnerstvu in sodelovanju 18

2.4 Boj proti nezakoniti mednarodni trgovini s tobačnimi izdelki 18

2.5 Proces ratifikacije instrumentov za zaščito finančnih interesov 19

3. Drugi ukrepi operativne podpore, ki jih je Komisija sprejela v letu 2009: napredek na področju carin 19

3.1 Skupna carinska akcija Diabolo II 20

3.2 Uporaba izboljšanih podatkovnih zbirk – identifikacijska podatkovna baza carinskih datotek (FIDE) 20

4. Rezultati vprašalnika o sodelovanju z državami članicami pri pregledih na kraju samem 20

4.1 Nacionalni pogoji za pridobitev dostopa do informacij 22

4.2 Nacionalne postopkovne zahteve za preglede na kraju samem in pripravo poročil o upravnih inšpekcijskih pregledih 23

4.3 Pomoč nacionalnih organov v primeru nasprotovanja gospodarskih subjektov 24

4.4 Nacionalni previdnostni ukrepi za preprečitev izgube ali uničenja dokazov 24

4.5 Splošne sklepne ugotovitve 25

5. Izterjava 25

5.1 Ukrepi za zajamčenje izterjave nepravilnih zneskov 25

5.1.1 Nacionalna zakonodaja o izterjavi sredstev EU 25

5.1.2 Evidentiranje nepravilnosti in izterjava dolgov v državni upravi 26

5.1.3 Sklepne ugotovitve 26

5.2 Izterjava nepravilnih zneskov v letu 2009 27

5.2.1 Tradicionalna lastna sredstva 27

5.2.2 Kmetijstvo 27

5.2.3 Kohezijska politika 28

5.2.4 Predpristopna sredstva 29

5.2.5 Neposredni odhodki 30

5.2.6 Izterjava po preiskavi urada OLAF 30

UVOD

Zaščita finančnih interesov EU in boj proti goljufijam sta področji, na katerih imajo Evropska unija in države članice deljeno odgovornost. Komisija vsako leto v sodelovanju z državami članicami in v skladu s členom 325(5) PDEU sestavi poročilo, v katerem so predstavljeni statistični podatki in novi ukrepi, ki so jih sprejele za izpolnjevanje obveznosti na tem področju. Poročilo se pošlje Evropskemu parlamentu in Svetu ter objavi[1]. V letošnjem poročilu sta analizirani tudi posebni temi, za kateri so se Komisija in države članice dogovorile, da ju bodo predstavile v poročilu za leto 2009, in h katerima so države članice prispevale z izpolnjevanjem vprašalnika[2]. Ti temi sta „sodelovanje med Komisijo in državami članicami pri pregledih na kraju samem“ in „ukrepi, ki so jih države članice sprejele za izterjavo nepravilnih zneskov“. Obe temi sta posebno pomembni za institucije EU[3] in pristojne nacionalne organe.

Prvi del vsebuje povzetek statističnih podatkov v zvezi z nepravilnostmi , ki so jih prijavile države članice na tistih področjih, na katerih proračun izvršujejo države članice (kmetijska politika, kohezijska politika in predpristopna sredstva, tj. približno 80 % proračuna), ter pri zbiranju tradicionalnih lastnih sredstev EU. Vsebuje tudi oceno nepravilnosti na področju odhodkov, ki jih neposredno upravlja Komisija, in pregled operativnih dejavnosti Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF). Statistične podatke je treba brati in uporabljati zelo previdno: sporočena nepravilnost v večini primerov ni morebitna goljufija (ki je namerno dejanje). Prijavljeni sum goljufije ni nujno goljufija, ki se potrdi s sodbo sodišča. Vse predstavljene nepravilnosti se obravnavajo in spremljajo na različne načine, kot je opisano v delih 1 in 5.

V drugem delu je glavna pozornost namenjena mednarodni razsežnosti zaščite finančnih interesov EU, predstavljeno pa je tudi stanje na področju ratifikacije instrumentov za zaščito finančnih interesov.

V tretjem delu poročila so obravnavani upravni ukrepi, ki jih je Komisija sprejela za boj proti goljufijam in nepravilnostim na področju carin.

V četrtem delu je predstavljen pregled rezultatov vprašalnika v zvezi s sodelovanjem med Komisijo (uradom OLAF) in državami članicami pri pregledih na kraju samem [4].

V zadnjem delu poročila so obravnavane izterjave v letu 2009 na vseh področjih proračuna, predstavljeni pa so tudi ukrepi, ki jih države članice sprejmejo za zajamčenje izterjave nepravilnih zneskov.

Poročilu sta priložena dva delovna dokumenta Komisije[5].

REZULTATI BOJA PROTI GOLJUFIJAM: STATISTIčNI PODATKI O GOLJUFIJAH IN DRUGIH NEPRAVILNOSTIH

Statistični podatki o goljufijah in drugih nepravilnostih, ki so jih leta 2009 prijavile države članice in službe Komisije

Z zakonodajo EU je določeno, da morajo države članice na tistih področjih, na katerih proračun izvršujejo države članice, in v zvezi z zbiranjem lastnih sredstev EU prijavljati sume goljufij ter druge ugotovljene nepravilnosti, ki vplivajo na finančne interese EU.

Razlikovati je treba med goljufijami in drugimi nepravilnostmi. Nepravilnost je vsaka kršitev določb zakonodaje EU s strani gospodarskega subjekta, ki je ali bi lahko škodljivo vplivala na finančne interese EU[6], goljufija pa je namerno povzročena nepravilnost, ki pomeni kaznivo dejanje[7]. Države članice morajo opredeliti, katere nepravilnosti pomenijo sum goljufije. Dejanski finančni učinek goljufij se lahko oceni šele po koncu sodnih postopkov.

Delovni dokument Komisije z naslovom Statistična ocena nepravilnosti [8] vsebuje temeljito analizo informacij, ki so jih sporočile države članice, ter vključuje statistične podatke o goljufijah in drugih nepravilnostih, ki so jih službe Komisije odkrile na področjih proračuna v okviru centraliziranega neposrednega upravljanja.

Preglednica 1: Število nepravilnosti in zneski – leto 2009

Področje | Število prijavljenih nepravilnosti | Ocenjeni skupni finančni učinek nepravilnosti, vključno s sumi goljufij (zneski v milijonih EUR) | Ocenjeni finančni učinek izključno sumov goljufij (zneski v milijonih EUR) |

2008[9] | 2009 | 2008[10] | 2009 | 2008 | 2009 |

Kmetijstvo | 1 133 | 1 621 | 102,3 (0,24 % dodelitev) | 125 (0,24 % dodelitev) | 4 (0,01 % dodelitev) | 13,3 (0,03 % dodelitev) |

Kohezijska politika | 4 007 | 4 931 | 585,2 (~0,11 % dodelitev) | 1 223 (2,53 % dodelitev) | 57 (~0,11 % dodelitev) | 109 (~0,23 % dodelitev) |

Predpristopna sredstva | 523 | 706 | 61 (~0,9 % dodelitev) | 117 (~0,78 % dodelitev) | 13 (~0,9 % dodelitev) | 57 (~0,38 % dodelitev) |

Neposredni odhodki | 932 | 705 | 34,7 (~0,17 % dodelitev) | 27,5 (~0,17 % dodelitev) | 3,2 (~0,02 % dodelitev) | 1,5 (~0,01 % dodelitev) |

Skupni odhodki | 6 595 | 7 963 | 783,2(~0,07 % odhodkov na štirih področjih) | 1 492,5 (1,13 % vseh odhodkov na štirih področjih) | 77,2 (~0,07 % odhodkov na štirih področjih) | 180,8 (0,13 % odhodkov na štirih področjih) |

Lastna sredstva[11] | 6 075 | 4 648 | 375 (~0,46 % skupnega zneska lastnih sredstev)[12] | 343 (~0,23 % skupnega zneska lastnih sredstev) | 75 (~0,46 % skupnega zneska lastnih sredstev) | 99 (~0,68 % skupnega zneska lastnih sredstev) |

Prihodki

Tradicionalna lastna sredstva

Leta 2009 je bilo prijavljenih za 23 % manj primerov nepravilnosti kot leta 2008 (leta 2009 je bilo 4 648 primerov v primerjavi s 6 075 primeri leta 2008), pri čemer je tudi ocenjeni znesek za 8,5 % nižji (375 milijonov EUR leta 2008 v primerjavi s 343 milijoni EUR leta 2009). Število obvestil iz desetih novih držav članic se je nenehno povečevalo od njihovega pristopa leta 2004 do leta 2007. Leta 2008 se je rast ustavila in leta 2009 je bilo v primerjavi z letom 2008 prijavljenih za 2 % manj primerov, čeprav se je znesek tradicionalnih lastnih sredstev od leta 2008 do leta 2009 povečal za 20 %.

Sumi goljufij so obsegali približno 19 % prijavljenih primerov nepravilnosti, pri čemer je bil ocenjeni finančni učinek približno 99 milijonov EUR.

Metode odkrivanja nepravilnosti se med državami članicami razlikujejo, vendar je bila leta 2009 velika večina primerov (75 %) odkrita bodisi med osnovnimi nacionalnimi inšpekcijskimi pregledi bodisi med naknadnimi nadzornimi revizijami. Velika skupina držav članic[13] za odkrivanje nepravilnosti večinoma uporablja „naknadni nadzor“. Osnovni inšpekcijski pregledi se uporabljajo zlasti na Danskem, v Sloveniji, Romuniji, na Malti in v Grčiji.

Na grafičnem prikazu 1 je ponazorjeno, na podlagi katere metode so države članice leta 2009 odkrile primere OWNRES[14] – v zneskih. Za namene predstavitve izraz „naknadni nadzori“ vključuje naslednje metode: revizijo obračunov, inšpekcijske preglede Komisije, inšpekcijske preglede s strani služb za preprečevanje goljufij, inšpekcijske obiske, naknadne nacionalne revizije in davčne revizije.

[pic]

Grafični prikaz 1: Odkrivanje nepravilnosti v letu 2009 – metode

Blago, na katero se nanašajo nepravilnosti in goljufije, ki zahtevajo pozornost držav članic, je zelo raznoliko. Televizijski sprejemniki in zasloni, oblačila in seveda tobačni izdelki so ostali pomembni tudi v letu 2009 in so kot v prejšnjih letih najpomembnejše blago, ki se je pojavljalo v evidentiranih primerih nepravilnosti ali goljufij. Tudi poreklo zadevnega blaga je raznoliko, čeprav so nekatere države stalno na vrhu lestvice (Kitajska, Združene države Amerike, Japonska).

Odhodki – splošna analiza

V poročilu so analizirane štiri glavne postavke na odhodkovni strani proračuna EU: kmetijstvo, kohezijska politika, predpristopna pomoč in neposredni odhodki, ki zajemajo različne politike od raziskav in razvoja do humanitarne pomoči.

[pic]

Grafični prikaz 2: Delež zgoraj navedenih štirih proračunskih področij glede na prijavljene nepravilnosti in sume goljufij (notranji kolobar) ter z njimi povezani finančni zneski (zunanji kolobar) v letu 2009

Delež nepravilnosti na področjih kohezijske politike in predpristopne pomoči močno presega njun delež virov v celotnem proračunu, kar kaže, da ostajata sektorja, v katerih sistemi upravljanja in nadzora potrebujejo nadaljnje izboljšave.

Na splošno je treba v zvezi s prijavljanjem nepravilnosti za odhodkovni del proračuna EU leto 2009 obravnavati kot prehodno leto zaradi uvedbe spletnega sistema poročanja (sistem upravljanja nepravilnosti; Irregularity Management System – IMS), ki je morda povzročila težave v zvezi s prijavljanjem, evidentiranjem in selitvijo nepravilnosti v novi sistem. Vendar so bili z novim sistemom poročanja izboljšani splošni pogoji za prijavljanje nepravilnosti. Njegovo uvedbo zato pozdravlja večina držav članic, ki so ga že uporabljale za leto poročanja 2009. Vse države članice morajo v celoti izvajati sistem IMS in biti pripravljene za njegovo uporabo za poročanje v letu 2010.

Kmetijski odhodki

Države članice so leta 2009 prijavile 1 621 novih primerov, ki so se nanašali na približno 125 milijonov EUR. V primerjavi z letom 2008 je bilo evidentirano 43-odstotno povečanje števila prijavljenih primerov in 23-odstotno povečanje prijavljenih zneskov nepravilnosti. Razlog za to povečanje je začetek delovanja sistema IMS, ki je obdelavo sporočil omogočil veliko večjemu številu uporabnikov, kar je neposredno vplivalo na število prijavljenih primerov. Španija je prijavila največ primerov (404), Italija pa največje zadevne zneske (54 milijonov EUR).

Skladnost držav članic se je izboljšala z uvedbo novega spletnega sistema poročanja, čeprav je treba nekaj pozornosti še vedno posvečati vprašanjem, kot so pravočasno poročanje, osebni podatki in zadevni ukrepi.

Komisija zato države članice poziva, naj še izboljšajo skladnost s posebnim sklicevanjem na zgoraj navedena vprašanja z uporabo novega spletnega sistema poročanja.

Države članice so za odhodke iz proračunskih let 2006–2009 doslej prijavile 2 086 primerov nepravilnosti v skupnem zadevnem znesku v višini 97 milijonov EUR. Španija je prijavila največ primerov (377), Italija pa največje zneske, povezane z nepravilnostmi (14 milijonov EUR). Največje odhodke je imela Francija (20 %), pri čemer število primerov nepravilnosti (127) in ustrezni zneski, povezani z nepravilnostmi (9 milijonov EUR, kar pomeni 0,09 % odhodkov), ki jih je prijavila Francija, ostajajo razmeroma majhni v primerjavi z odhodki. Države članice so za ista proračunska leta prijavile 288 primerov sumov goljufij v skupnem zadevnem znesku 12 milijonov EUR.

Sektorji z razmeroma visoko stopnjo nepravilnosti so „sladkor“, „prašičje meso, jajca in perutnina“, „žita“, „razvoj podeželja“ ter „sadje in zelenjava“. Te številke je treba obravnavati kot vmesne rezultate, saj se bodo primeri nepravilnosti v zvezi z odhodki v obdobju 2006–2009 v prihodnjih letih še prijavljali.

Dokončne številke je mogoče opredeliti le za leta, ki jih je mogoče šteti za „končana“. Proračunsko leto 2004 je zadnje proračunsko leto, ki ga je mogoče šteti za končano. Revizijski načrti so bili izvedeni, postopki izterjave so se začeli, nepravilnosti pa so bile prijavljene.

Skupni odhodki za leto 2004 so znašali približno 43 milijard EUR. Države članice so prijavile skupaj 2 216 primerov v skupnem zadevnem znesku približno 99 milijonov EUR. To pomeni 0,23-odstotno stopnjo nepravilnosti.

V grafičnem prikazu 3 je podan pregled stopenj nepravilnosti po državah članicah[15] v letu 2004. Stopnja nepravilnosti se med državami članicami zelo razlikuje. To lahko kaže na učinkovitost vzpostavljenih sistemov nadzora, to vprašanje pa bo zahtevalo nadaljnje spremljanje. Države članice so 37 primerov razvrstile za sume goljufij, od tega je 23 primerov (62 %) prijavila Italija.

[pic]

Grafični prikaz 3: Stopnja nepravilnosti po državah članicah EU-25 v letu 2004

Kohezijska politika

Leta 2009 je bilo prijavljenih 4 931 primerov nepravilnosti v skupnem znesku 1,22 milijarde EUR. Prijavljene nepravilnosti in povezani finančni zneski se glede na leto 2008 povečujejo. Povečanje je precejšnje glede na število prijavljenih nepravilnosti (+23 %) in nepravilne zneske (+109 %). Ta povečanja je mogoče pojasniti z več dejavniki: prijavljene nepravilnosti zadevajo tri različna programska obdobja (1994–1999, 2000–2006 in 2007–2013); nepravilnosti sta prijavili tako Romunija kot Bolgarija; bliža se konec programskega obdobja 2000–2006, kar vključuje povečanje števila pregledov in revizij.

Zadnji argument se zdi najustreznejši, če upoštevamo tudi, da je bil položaj ob koncu programskega obdobja 1994–1999 podoben (in da so bile razlike glede na leto pred tem celo večje).

Vendar zaradi večletne narave programov, ki se izvajajo v okviru kohezijske politike, analiza po programskih obdobjih zagotavlja zanimivejše napovedi kot analiza, ki temelji na letnih proračunih.

V celotnem programskem obdobju 2000–2006, ki se približuje koncu (2010), je splošna stopnja nepravilnosti skoraj 1,6-odstotna, stopnja goljufij pa približno 0,25-odstotna. Ti stopnji izključno predstavljata ocenjeni učinek, ki jih imajo nepravilnosti (vključno s sumi goljufij in dokazanimi goljufijami) oziroma (samo) sumi goljufij na plačila Komisije državam članicam. V obeh primerih zato ti stopnji ne izražata dejanske razsežnosti nepravilnosti in goljufij. Izražata rezultate pregledov in revizij, ki jih opravijo pristojni nacionalni organi, ekstrapolacija pa ni dovoljena, če ni znana velikost revidiranega in pregledanega vzorca.

Najvišje stopnje nepravilnosti se nanašajo na Evropski sklad za regionalni razvoj (ESRR)[16] in programe na podlagi cilja 2 (namenjene ponovni oživitvi območij, ki se spopadajo s strukturnimi težavami). Najverjetnejša razlaga v zvezi s skladom ESRR je, da se iz njega financirajo projekti večje vrednosti, zato tudi nepravilnosti vključujejo večje zneske. V zvezi s programi na podlagi cilja 2 so na splošno stopnjo lahko vplivale zelo visoke stopnje nepravilnosti Združenega kraljestva in Nizozemske, ki imata največ koristi od tovrstnih programov.

Glede na stopnjo sumov goljufij ostaja sklad ESRR sklad z najvišjo zadevno stopnjo (0,29 %). Najvišja stopnja (0,30 %) je pri programih na podlagi cilja 1 (podpora razvoju v manj razvitih regijah), sledijo programi na podlagi cilja 3 (ki podpirajo prilagajanje in posodabljanje politik in sistemov izobraževanja, usposabljanja in zaposlovanja v regijah, ki niso regije cilja 1) z 0,17 %[17].

Italija, Poljska, Estonija in Slovaška imajo najvišje stopnje sumov goljufij med državami članicami, kot je ponazorjeno v grafičnem prikazu 4 :

[pic]

Grafični prikaz 4: Stopnja goljufij po državah članicah (EU-25) za programsko obdobje 2000–2006

Vendar višje stopnje sumov goljufij ne pomenijo nujno, da se v nekaterih državah članicah dogaja več goljufivih dejavnosti, ki vplivajo na finančne interese EU. Nasprotno, to kaže, da vzpostavljeni sistemi za boj proti goljufijam dobro delujejo (so sposobni odkriti goljufije in jih pripravljeni prijaviti), kar ima vedno za posledico višje rezultate. Komisija bo še naprej spremljala te rezultate ter analizirala razmerje med vzpostavljenimi sistemi za boj proti goljufijam in prijavljenimi stopnjami sumov goljufij.

Med državami članicami z zelo nizkimi stopnjami sumov goljufij izstopata Španija in Francija (zlasti glede na njuno velikost in prejeto finančno podporo). Ti rezultati lahko zlasti kažejo manjšo zmožnost odkrivanja goljufij ali dejstvo, da delež odkritih goljufij ostane neprijavljen.

Ne nazadnje, podatki v zvezi s Kohezijskim skladom so preveč razdrobljeni, zato ne zagotavljajo zanesljive slike. Komisija si prizadeva za popolno uporabo sistema IMS tudi za Kohezijski sklad, kar naj bi po pričakovanjih izboljšalo stanje v prihodnjih letih. Države članice[18], ki še niso uvedle novega sistema poročanja, so pozvane, naj si za njegovo izvajanje prizadevajo po svojih najboljših močeh.

Za poenostavitev postopka prijavljanja nepravilnosti je bila 1. septembra 2009 spremenjena[19] Uredba Komisije (ES) št. 1828/2006[20]. Glavni cilji uvedenih sprememb so bili pojasniti veljavne določbe na podlagi izkušenj, ki so jih Komisija in države članice pridobile pri uporabi Uredbe (ES) št. 1681/94 o nepravilnostih in izterjavi nepravilno plačanih zneskov v okviru financiranja strukturnih politik ter organizaciji ustreznega informacijskega sistema na tem področju[21], z lajšanjem prijavljanja in hkratnim zagotavljanjem, da se pomembni podatki za analizo tveganja ne izgubijo, in določbe o poročanju v zvezi s strukturnimi skladi večinoma prilagoditi določbam, ki se uporabljajo za kmetijski sektor.

Predpristopna sredstva

Nacionalni organi v 14 državah poročevalkah so leta 2009 prijavili 706 novoodkritih primerov nepravilnosti v zadevnem znesku 117 milijonov EUR. Evidentirano je 35-odstotno povečanje števila primerov. To kaže, da se število odkritih nepravilnosti na področju predpristopne pomoči postopoma ne zmanjšuje, temveč se premika k manjši skupini držav, tj. EU-2 in državam kandidatkam. Bolgarske in romunske nepravilnosti skupaj pomenijo 81 % primerov in 93 % nepravilnih zneskov, prijavljenih leta 2009. Vendar povečanje velja le za Bolgarijo, v kateri se je število primerov povečalo za 134 %. Zato na gibanja močno vplivata njuna vzorca prijavljanja, zaradi česar je jedro analize zoženo.

Zneski EU, povezani z nepravilnostmi, se povečujejo in se tako kopičijo glede na celotno programsko obdobje, medtem ko dodelitve ostajajo nespremenjene, plačila pa se postopoma zmanjšujejo. Stopnji nepravilnosti in sumov goljufij se zato zvišujeta.

Pet držav članic (Bolgarija, Madžarska, Poljska, Romunija, Slovaška) in Turčija so prijavile primere sumov goljufij v letu 2009. Primerov sumov goljufij je bilo 262, njihov finančni vpliv pa je znašal 57 milijonov EUR.

Bolgarija je prijavila največ primerov sumov goljufij. Daleč največ jih je bilo odkritih pri programu SAPARD[22], ki pomenijo 67 % vseh primerov iz te države. Bolgarski primeri v zvezi s programom SAPARD dejansko pomenijo 92 % vseh sumov goljufij v zvezi s programom SAPARD, ki so bili leta 2009 prijavljeni uradu OLAF. Komisija je od bolgarskih organov zahtevala, naj okrepijo sisteme nadzora in opravijo dodatne preglede, kar se kaže v vedno več odkritih in prijavljenih primerih sumov goljufij. Izrazito naraščajoč delež sumov goljufij naj bi se po pričakovanjih zmanjšal po dokončanju sodnih postopkov in sporočanju posodobljenih poročil v prihodnjih letih.

Skupna stopnja sumov goljufij za celotno programsko obdobje programa SAPARD znaša 2,8 %. Bolgarija ima 20-odstotno stopnjo goljufij za program SAPARD, medtem ko imajo Češka republika, Estonija, Latvija in Slovaška nično stopnjo goljufij, kar na primer vzbuja dvom o zanesljivosti sporočenih informacij ali zmožnosti odkrivanja goljufij v sektorju SAPARD.

V grafičnem prikazu 5 je predstavljena stopnja goljufij v zvezi s programom SAPARD po državah.

[pic]

Grafični prikaz 5: Stopnja sumov goljufij za program SAPARD po državah članicah in državah kandidatkah v letu 2009

Zdi se, da je nadzor dobro razširjen. Nadzor dokumentov in revizija sta bili najpogosteje uporabljeni metodi odkrivanja nepravilnosti v letu 2009. Večina primerov sumov goljufij v Bolgariji je bila odkrita med revizijo. Izjemno stanje v Bolgariji kaže na nekatere slabosti nacionalnega sistema za boj proti goljufijam.

Države članice in države kandidatke so pozvane, naj začnejo prijavljati nepravilnosti prek novega modula predpristopne pomoči sistema IMS takoj, ko bo ta modul začel delovati[23].

Statistični podatki o odhodkih, ki jih neposredno upravlja Komisija

Letošnja analiza nepravilnosti na tem področju je temeljila na podatkih, shranjenih v računovodskem sistemu Komisije ABAC – prečnem in transakcijskem informacijskem sistemu, ki Komisiji omogoča izvajanje in spremljanje vseh proračunskih in računovodskih operacij. Ena od funkcionalnosti sistema ABAC je „okvir izterjav“, ki zbira podrobne informacije o nalogih za izterjavo, ki jih izdajo službe Komisije in se evidentirajo v sistemu ABAC. Okvir izterjav je razmeroma nova funkcionalnost tega sistema. Zbiranje podatkov od služb Komisije se je začelo šele pred kratkim, sedanji podatki, ki so na voljo v sistemu ABAC, pa se nanašajo na naloge za izterjavo, izdane od leta 2008. Zato je treba predložene podatke obravnavati posebno previdno, ne pa kot empirični dokaz o stopnji goljufij in nepravilnosti.

Nalogov za izterjavo v zvezi s primeri nepravilnosti in sumi goljufij na tem področju je bilo 705, predvideni finančni učinek pa je znašal 27,5 milijona EUR, od tega se je 1,5 milijona EUR nanašalo na 15 prijavljenih primerov sumov goljufije. Primeri nepravilnosti na področju zunanjih ukrepov so znašali 4,4 milijona EUR, na področju notranje politike pa 23,1 milijona EUR.

Statistični podatki o dejavnostih urada OLAF

Po predhodni oceni prejetih informacij se lahko urad OLAF odloči za enega od petih načinov posredovanja: notranjo preiskavo, zunanjo preiskavo, primer usklajevanja, primer pomoči v kazenskih zadevah ali primer medsebojne pomoči. Število primerov, odprtih vsako leto, je nespremenljivo (220 v letu 2009, 204 v letu 2008 in 201 v letu 2007). Raven števila preiskav, ki jih je sprožil urad OLAF na lastno pobudo (notranje in zunanje preiskave), je bila od leta 2004 sprva enaka, nato pa je presegla število primerov, ki jih je urad OLAF odprl, da bi nacionalnim organom zagotovil pomoč in storitve usklajevanja (primeri usklajevanja in pomoči v kazenskih zadevah). Od leta 2005 so preiskave urada OLAF na lastno pobudo pomenile približno 75 % vseh odprtih primerov. Število odprtih primerov se je povečalo (455 na koncu leta 2009 v primerjavi s 425 na koncu leta 2008). V spodnji preglednici je prikazano stanje konec leta 2009. Rahlo povečanje števila odprtih preiskav v primerjavi z letom 2008 je deloma posledica uvedbe politike de minimis , s čimer urad OLAF osredotoča svoje operativne vire na bolj zapletene primere goljufij, katerih narava zahteva daljša obdobja preiskave.

Preglednica 2: Odprti primeri na dan 31. decembra 2009 po sektorjih in njihov finančni učinek

Sektor | Primeri v fazi odprte preiskave na dan 31. decembra 2009 | Finančni učinek (v mio EUR) |

Kmetijstvo | 79 | 106,48 |

Cigarete | 32 | 65,31 |

Carine | 36 | 245,23 |

Neposredni odhodki | 47 | 65,41 |

Institucije in organi EU | 133 | 25,07 |

Zunanja pomoč | 86 | 153,31 |

Strukturni skladi | 43 | 658,19 |

Trgovina | 1 | 0,29 |

Skupaj | 457 | 1 319,29 |

Za več podrobnosti in primerjavo s prejšnjimi leti glej poročilo urada OLAF[24].

MEDNARODNA RAZSEžNOST ZAščITE FINANčNIH INTERESOV EVROPSKE UNIJE

Zaščita finančnih interesov ter boj proti goljufijam in korupciji sta nalogi Evropske unije, ki presegata njene meje, zato ju je treba vključiti v mednarodne sporazume, ki jih Unija sklepa s tretjimi državami, ali večstranske konvencije, katerih pogodbenica postane.

EU se za učinkovit boj proti goljufijam, korupciji, tihotapljenju cigaret in drugim nezakonitim dejavnostim, ki škodujejo njenim finančnim interesom, v svojem imenu in imenu držav članic pogaja o sporazumih o boju proti goljufijam s tretjimi državami in sodeluje v večstranskih sporazumih ali konvencijah.

Večstranski sporazumi o boju proti korupciji

Evropska komisija se je v imenu Evropske unije pogajala o pogojih za izvajanje Konvencije Združenih narodov proti korupciji (United Nations Convention against Corruption – UNCAC) na tretji konferenci držav pogodbenic. Evropska unija je skupaj z državami članicami „pogodbena stranka“ Konvencije na svojem področju pristojnosti (preventivni ukrepi v javnem in zasebnem sektorju, kot je vzpostavitev protikorupcijskih organov, ter preglednost in odgovornost na področju javnih financ, učinkovitega odvzema premoženjske koristi in mednarodnega sodelovanja). Od strank se med drugim zahteva, naj sprejmejo ukrepe, ki bodo podpirali sledenje, zamrznitev, zaplembo in odvzem premoženjske koristi, pridobljene s korupcijo. Na konferenci so bile sprejete tudi naloge in pristojnosti mehanizma pregleda za Konvencijo. Od Evropske unije bo zahteval, naj oceni svojo skladnost s standardi konvencije UNCAC in se pripravi na pregled v prihodnjih letih.

Komisija sodeluje tudi v dejavnostih evropske protikorupcijske mreže, ki jo je Svet oblikoval leta 2008[25]. Uradno je bila ustanovljena na srečanju evropskih protikorupcijskih partnerjev (European Partners against Corruption – EPAC) novembra 2009 v Sloveniji, na katerem je bil sprejet poslovnik, ustanovljeni pa so bili tudi vodstveni organi. Komisija (urad OLAF) je uradna članica organizacije EPAC.

Pogajanja o dvostranskih sporazumih o boju proti goljufijam

Komisija je na podlagi okrepljene zavezanosti EU in skupine držav G-20 k vzpostavitvi visoke ravni mednarodnega sodelovanja s finančnimi središči in davčnimi oazami v tretjih državah, ki ustreza standardom OECD o sodelovanju na davčnem področju, in po srečanju Ekonomsko-finančnega sveta februarja 2009 spremenila svoj predlog, sprejet 10. decembra 2008, za sklepa Sveta o podpisu in o sklenitvi Sporazuma o sodelovanju med Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na eni strani ter Kneževino Lihtenštajn na drugi strani o boju proti goljufijam in vsem drugim nezakonitim dejavnostim, ki škodijo njihovim finančnim interesom.

Spremenjena predloga[26] sta bila sprejeta novembra 2009, upoštevani pa so nedavni standardi za določbe o izmenjavi informacij na področju obdavčevanja ter spremembe, ki so posledica začetka veljavnosti Lizbonske pogodbe.

Ta sporazum bi zagotovil precejšnjo dodano vrednost, saj njegovo področje uporabe pokriva ne le davčne utaje, davčne goljufije in druge nezakonite dejavnosti, ki vplivajo na finančne interese pogodbenic, temveč tudi izmenjavo informacij v davčnih zadevah v skladu s standardom OECD, s čimer se prepreči sklicevanje na bančno skrivnost kot izjemo, ki preprečuje izmenjavo informacij. Ta sporazum vključuje določbe o upravni pomoči, zlasti uradni pomoči na zahtevo (zahtevo za informacije, zahtevo za nadzor in zahtevo za preiskave) ter posebnih oblikah sodelovanja in izterjave. Vendar omogoča tudi medsebojno pravno pomoč v vseh zadevah v zvezi z davčnimi kršitvami.

Ta sporazum je izjemno pomemben, saj naj bi se uporabljal tudi kot vzorčni sporazum za sporazume o boju proti goljufijam z drugimi tretjimi državami (Andoro, Monakom, San Marinom in Švicarsko konfederacijo) v skladu s priporočilom, ki ga je Komisija sprejela junija 2009. Ta sporazum je zato treba nemudoma podpisati, Svet pa mora dati soglasje.

Pogajanja o določbah v zvezi z bojem proti goljufijam, ki jih je treba vključiti v pridružitvene sporazume ter sporazume o partnerstvu in sodelovanju

Evropska komisija v skladu z okrepljeno evropsko sosedsko politiko (ESP) vodi pogajanja za nov celovit sporazum z Ukrajino, prednostno partnersko državo v okviru ESP. Odnosi med EU in Ukrajino od leta 1998 temeljijo na sporazumu o partnerstvu in sodelovanju, ki zagotavlja celovit okvir za sodelovanje med pogodbenicama.

Na vrhu v Parizu med EU in Ukrajino septembra 2008 je bil dosežen dogovor o začetku pogajanj o pridružitvenem sporazumu EU-Ukrajina, ki bo nasledil sporazum o partnerstvu in sodelovanju. V pridružitvenem sporazumu je treba obnoviti skupni institucionalni okvir EU in Ukrajine, kar bo olajšalo poglobitev odnosov na vseh področjih, vključno z zaščito finančnih interesov EU ter bojem proti goljufijam in korupciji, ki vplivajo na sredstva EU.

Določbe iz poglavja o finančnem sodelovanju, o katerem so potekala pogajanja z ukrajinskimi sogovorniki, so najizčrpnejši in najširši sklop določb v zvezi z bojem proti goljufijam in nadzornih določb v zvezi s pristojnostmi Komisije na tem področju. Poglavje vključuje številne določbe glede izmenjave informacij in nadaljnjega sodelovanja na operativni ravni, preprečevanja nepravilnosti, goljufij in korupcije, sporočanja nepravilnosti, pregledov na kraju samem, upravnih ukrepov in kazni itd.

Komisija prek urada OLAF trenutno vodi več postopkov pogajanj o sporazumih o partnerstvu in sodelovanju ter pridružitvenih sporazumih[27] v zvezi s finančnim sodelovanjem ter zaščito finančnih interesov EU in njenih partnerskih držav. Poglavje o finančnem sodelovanju iz pridružitvenega sporazuma EU-Ukrajina bi bilo mogoče uporabiti kot trdno podlago za prihodnja pogajanja.

Boj proti nezakoniti mednarodni trgovini s tobačnimi izdelki

Nezakonita trgovina s tobačnimi izdelki je kriminalna dejavnost z več posebno škodljivimi vidiki. Komisija prek urada OLAF pomaga in podpira organe kazenskega pregona v celotni EU pri njihovih operativnih primerih ter usklajuje pomembnejše davčne in kazenske preiskave z državami članicami in tretjimi državami. Urad OLAF organizira in usklajuje evropske in svetovne carinske akcije za obravnavo posebnih težav, kot so akcija Diabolo iz leta 2007 (katere namen je bil prestreči ponarejene proizvode iz Kitajske, ki se tihotapijo v zabojnikih, namenjenih v EU), akcija Mudan iz leta 2008 (za rešitev vse večje težave tihotapljenja cigaret po pošti) in akcija Diabolo II (ki je imela enake cilje kot prva akcija Diabolo) iz septembra 2009.

Komisija je imela leta 2009 še naprej vodilno vlogo pri pogajanjih o protokolu za odpravo nezakonite trgovine s tobačnimi izdelki. Ta protokol temelji na Okvirni konvenciji SZO o nadzoru tobaka, mednarodni pogodbi, ki ima trenutno 168 pogodbenic. Komisija (ki jo zastopata urad OLAF in GD SANCO) tesno in učinkovito sodeluje z državami članicami in Svetom v okviru delovne skupine o carinski uniji (zakonodaja in politika) za usklajevanje stališča EU za ta medvladna pogajanja. Bistvena za to usklajeno stališče je določba člena 7 (odkrivanje in sledenje). Komisija meni, da je ta posebna določba osrednja točka Protokola in bistveni instrument v boju proti nezakoniti trgovini.

Komisija poziva države članice, naj nadaljujejo skupna prizadevanja za uspešno sklenitev teh pogajanj.

Proces ratifikacije instrumentov za zaščito finančnih interesov

Drugi protokol h Konvenciji o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti[28], ki vključuje zlasti določbe o odgovornosti pravnih oseb, zaplembi in pranju denarja, je začel veljati 19. maja 2009, potem ko so zadevne države članice podale uradno obvestilo o ratifikaciji[29].

Madžarska je ratificirala Konvencijo in njene protokole[30] 18. januarja 2010 z eno izjavo v zvezi s protokolom o razlagi Konvencije, ki jo je podalo Sodišče Evropskih skupnosti. Estonija tega zadnjega protokola še ni ratificirala. Češka republika in Malta ostajata edini državi članici, ki še nista ratificirali Konvencije o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti ali njenih protokolov . Komisija je v zvezi s spremljanjem drugega poročila o tem, kako države članice izvajajo te instrumente[31], opravila dodatno analizo o skladnosti nacionalnih določb, zlasti za Avstrijo, Belgijo, Francijo, Nemčijo, Irsko, Italijo in Luksemburg.

Države članice so pozvane, naj nemudoma nadaljujejo ratifikacijo teh pravnih instrumentov.

DRUGI UKREPI OPERATIVNE PODPORE, KI JIH JE KOMISIJA SPREJELA V LETU 2009: NAPREDEK NA PODROčJU CARIN

V letu 2009 je bil z začetkom izvajanja nove carinske podatkovne baze in skupne carinske akcije Diabolo II v skladu z novo uredbo št. 766/2008[32] dosežen nadaljnji napredek na področju carin.

Skupna carinska akcija Diabolo II

Ta skupna carinska akcija je privedla do zaplembe več kot 65 milijonov ponarejenih cigaret in 369 000 drugih ponarejenih izdelkov (obutve, igrač, fotografskih aparatov, slušalk, klobukov, kap, rokavic, ročnih torbic itd.) več kot 20 različnih blagovnih znamk. Spodbudila je tudi nadaljnje mednarodne preiskave kriminalnih dejavnosti. Akcija, ki jo je usklajevala Evropska komisija prek Evropskega urada za boj proti goljufijam (OLAF), se je imenovala „Diabolo II“ po uspešni skupni carinski akciji „Diabolo I“ iz leta 2007.

Uspeh te skupne akcije poudarja pomen ohranjanja tesnega sodelovanja med vsemi partnerji za boj proti svetovni trgovini s ponarejenim blagom in zaščito zakonite trgovine s pristnimi proizvodi. Ta akcija je izvrsten model za prihodnje operativno sodelovanje, ki temelji na zaupanju in vključuje vse partnerje ASEM (azijsko-evropski vrh)[33].

ASEM, ki ima 45 evropskih in azijskih članov, se je še enkrat izkazal za učinkovito platformo za sodelovanje med carinskimi upravami. Akcija Diabolo II je bila osredotočena na tihotapljenje ponarejenih cigaret in drugega ponarejenega blaga v okviru ASEM. Potekala je septembra in oktobra 2009, usklajeval pa jo je urad OLAF ob podpori Europola in Interpola.

Uspeh akcije je rezultat sodelovanja in učinkovitega dela carinskih uradnikov iz 13 azijskih držav in 27 držav članic EU ter je spodbuda za nadaljnje izvajanje skupnih akcij.

Uporaba izboljšanih podatkovnih zbirk – identifikacijska podatkovna baza carinskih datotek (FIDE)

Cilj podatkovne baze FIDE (nove podatkovne baze, ki jo uporabljajo carinski organi držav članic) je pomagati pri preprečevanju dejavnosti, ki kršijo carinsko in kmetijsko zakonodajo, ki se uporablja za blago, ki vstopa na carinsko območje EU ali izstopa z njega, ter lajšati in pospeševati njihovo odkrivanje in pregon. Svet je 30. novembra 2009 sprejel sklep, s katerim je nadomestil Konvencijo CIS in njen protokol FIDE[34].

Podatkovna baza FIDE omogoča, da nacionalni organi, pristojni za carinske preiskave, pri odprtju preiskovalne datoteke ali pri preiskavi ene ali več oseb ali podjetij ugotovijo, kateri pristojni organi drugih držav članic izvajajo ali so izvedli preiskavo o teh osebah ali podjetjih, da uskladijo svoje preiskave. Podatkovna baza FIDE deluje kot register oseb ali podjetij, ki so predmet preiskave, ne da bi bile razkrite podrobnosti o preiskavi.

Države članice, ki še ne uporabljajo podatkovne baze FIDE, so pozvane, naj to storijo za boljše usklajevanje svojih preiskav.

REZULTATI VPRAšALNIKA O SODELOVANJU Z DRžAVAMI čLANICAMI PRI PREGLEDIH NA KRAJU SAMEM

Pregledi in inšpekcijski pregledi na kraju samem so eno od najmočnejših orodij, ki so Komisiji na voljo za izvajanje upravnih preiskav zunaj institucij in organov EU za izpolnitev cilja boja proti goljufijam in drugim nezakonitim dejavnostim, ki škodujejo finančnim interesom EU. Pregled na kraju samem je inšpekcijski pregled, ki se opravi v prostorih gospodarskega subjekta. Pristojnost za opravljanje takih pregledov je bila z Uredbo št. 2185/1996[35] prenesena na Komisijo. Odgovornost je nato potrdil zakonodajalec EU z ustanovitvijo urada OLAF, ki izvaja pooblastila, z Uredbo št. 2185/1996[36] prenesena na Komisijo.

Izvajanje te uredbe temelji na tesnem obojestranskem sodelovanju med uradom OLAF in pristojnimi nacionalnimi organi[37]. Zaželena je udeležba preiskovalnih organov držav članic, ker lajša in povečuje učinkovitost pregledov in inšpekcijskih pregledov, zlasti v primeru nasprotovanja gospodarskih subjektov, kadar je mogoče uporabiti zavezujoče ukrepe nacionalne zakonodaje in mogoče hitre postopke. Sodelovanje je ključnega pomena, začenši s predoperativno fazo inšpekcijskega pregleda, v kateri mora OLAF uradno obvestiti pristojni nacionalni organ o predmetu, namenu in pravni podlagi pregleda, ki ga namerava opraviti. OLAF mora zato pravilno opredeliti pristojni nacionalni organ, kar se je včasih izkazalo za zahtevno nalogo, zlasti na področju neposrednih odhodkov.

Države članice so za rešitev te težave uradu OLAF z izpolnitvijo vprašalnika sporočile popolne kontaktne podatke nacionalnih organov za vsa področja odhodkov, vključno z neposrednimi odhodki[38], s čimer so preiskovalcem urada OLAF omogočile, da pred pregledom pravočasno opredelijo pristojni organ in navežejo stik z njim. Urad OLAF bo ohranil tesne stike z državami članicami za nenehno posodabljanje teh informacij.

V vseh državah članicah se močno priporoča imenovanje nacionalnega upravnega in sodnega organa s pristojnostmi, ki so razširjene na področje neposrednih odhodkov.

Upoštevanje pripravljalnih ukrepov za inšpekcijske preglede, učinkovita vključenost pristojnih nacionalnih organov na terenu in zagotavljanje pomoči preiskovalcem urada OLAF v primeru nasprotovanja gospodarskih subjektov so bistveni dejavniki za zagotavljanje uspeha inšpekcijskega pregleda. Če zakonodaja EU ne določa posebnih pravil, morajo inšpektorji urada OLAF med opravljanjem pregleda na kraju samem spoštovati procesna pravila, ki jih določa zakonodaja zadevne države članice. Za Komisijo je tako pomembno, da bolje razume nacionalne zakone, prakse in upravne postopke pri opravljanju teh pregledov, zato so države članice z izpolnitvijo vprašalnika zagotovile informacije o teh temah. Popolni odgovori na vprašalnik, ki so jih države članice zagotovile, so vključeni v delovni dokument služb[39], ki spremlja to poročilo in predstavlja splošne informacije glede nacionalnih zahtev in praks, ki preiskovalcem urada OLAF koristijo pri pripravi pregledov na kraju samem v državah članicah.

Nacionalni pogoji za pridobitev dostopa do informacij

Inšpektorji Komisije imajo na podlagi člena 7 Uredbe št. 2185/1996 dostop do vseh informacij in dokumentacije o zadevnih poslih pod istimi pogoji kot nacionalni upravni inšpektorji. Vse države članice so poročale, da je z nacionalno zakonodajo inšpektorjem zagotovljen popoln dostop do razpoložljivih informacij in dokumentacije o zadevnih poslih. V primerih, v katerih je operater prejemnik dotacije EU, je obveznost zagotavljanja dostopa do dokumentacije in informacij vključena kot obveznost v sporazum o dotaciji[40] ter je zato pomemben previdnostni ukrep. Posebni pogoji se uporabljajo za izvršilne ukrepe, kot so preiskave ali zaplembe, v zvezi s katerimi mora organ kazenskega pregona izdati sodni nalog[41]. Nacionalni inšpektorji imajo praviloma tudi dostop do informacij, ki niso v prostorih gospodarskega subjekta, in lahko pregledajo take prostore; vendar pregledi v zasebnih prebivališčih niso mogoči brez sodnega naloga v skladu z Evropsko konvencijo o človekovih pravicah (EKČP) ter ustavnimi določbami[42] glede temeljnih pravic in svoboščin. Če je bilo v nekaterih državah članicah[43] primerno, so bile pri pridobivanju informacij v zvezi s pregledi na kraju samem iz dokumentov, elektronskih virov ali razgovorov glavne navedene pravne omejitve zahteve varstva podatkov, pravila o bančni skrivnosti in pravila o varovanju poslovne skrivnosti.

Za varovanje nadzorne verige in nenehnega posedovanja evidenc, izbranih med pregledi na kraju samem, lahko nacionalni inšpektorji naredijo kopije evidenc (na papirju ali elektronskih evidenc), predmete pa lahko fotografirajo in posnamejo. V številnih državah članicah imajo inšpektorji pristojnost, da v utemeljenih primerih zaplenijo in zadržijo izvirne dokumente, ki spadajo na področje nadzora, če je tveganje, da bodo dokazi skriti ali uničeni ali če je treba ohraniti izvirnike za nadaljnjo preučitev[44].

Na splošno z nacionalno zakonodajo ni zagotovljena navzočnost odvetnika med upravnimi pregledi na kraju samem. Nacionalne določbe zato zadevnemu operaterju ne dovoljujejo odloga dostopa do informacij, dokler se ne posvetuje z odvetnikom. Vendar se v večini nacionalnih zakonodaj[45] priznava, da se načelo zaupnosti med odvetnikom in stranko uporablja za upravne preglede pod pogoji, ki se med državami članicami razlikujejo[46]. Nacionalni inšpektorji imajo v vseh državah članicah dostop do informacij in dokumentacije v zvezi s pregledi na kraju samem in lahko zadržijo izvirne dokumente ali naredijo kopijo izvirnikov. Nekatere omejitve so posledica potrebe po nalogu za preiskave in zaplembe.

Urad OLAF je v zvezi s forenzično preiskavo računalnikov nedavno oblikoval letak z informacijami za gospodarske subjekte. V dokumentu so navedene pravice gospodarskih subjektov, opisan pa je tudi postopek za forenzično preiskavo računalnikov med pregledi na kraju samem, ki jih opravlja urad OLAF. Letak je zlasti pomemben za države članice, ki nimajo posebnih zakonodajnih določb v zvezi s tem postopkom.

Kadar je gospodarski subjekt, ki je predmet pregleda na kraju samem, prejemnik dotacije EU, mora sporazum o dotaciji praviloma vključevati obveznost gospodarskega subjekta, da inšpektorjem urada OLAF omogoči dostop do informacij in tako olajša pregled.

Nacionalne postopkovne zahteve za preglede na kraju samem in pripravo poročil o upravnih preiskavah

Člen 6(1) Uredbe št. 2185/1996 določa, da morajo inšpektorji Komisije med pregledi na kraju samem upoštevati procesna pravila, ki jih določa zakonodaja zadevne države članice. Države članice so navedle, da so ti postopki nacionalnim inšpektorjem običajno na voljo v priročnikih in navodilih. Države članice so med temi postopkovnimi zahtevami navedle: neobveščanje o pregledih, razen če je to potrebno, omejitve dostopa do zasebnih prebivališč (glej zgoraj) in spoštovanje zakonodaje o uporabi jezikov[47]. Inšpektorji morajo predložiti pisno pooblastilo ali nalog za preiskavo in posebno identifikacijsko izkaznico[48]; pregled mora potekati ob navzočnosti zadevnega gospodarskega subjekta[49] in med določenimi urami, odvisno od nacionalne zakonodaje[50]. Pripraviti je treba inšpekcijsko poročilo, v nekaterih primerih pa je treba pred pripravo poročila opraviti končni razgovor z odgovorno stranko[51]. Nekatere postopkovne zahteve se uporabljajo za nacionalna upravna poročila: nacionalni inšpektorji v večini držav članic uporabljajo standardno predlogo, v vsebini pa so opisani odkrite nepravilnosti, pravne določbe, ki so bile kršene, in rezultati pregleda. Poročilo morajo v vseh primerih podpisati nacionalni inšpektorji, ki opravijo pregled, v nekaterih primerih pa tudi gospodarski subjekt. Če gospodarski subjekt noče podpisati poročila, je to treba navesti v poročilu. Poročilo običajno odobri nadrejeni inšpektorja, pristojnega za pregled. Države članice so na splošno navedle, da ni omejitev glede dopustnosti poročil o upravnih preiskavah v upravnih ali sodnih postopkih. Izjeme so vključevale primere, v katerih so bile nepravilnosti storjene med zbiranjem informacij iz poročila[52], in primere, v katerih nacionalna zakonodaja določa, da se dokazi, pridobljeni v upravnih postopkih, ne smejo uporabljati v kazenskih postopkih[53].

Da so nacionalna upravna poročila, pripravljena po pregledu na kraju samem, dopustna v upravnih ali sodnih postopkih, morajo prav tako izpolnjevati nekatere zahteve, vključno s podpisom nacionalnih inšpektorjev. Iz izkušenj urada OLAF je razvidno, da nacionalni inšpektor včasih odloži ali zavrne podpis poročila, ne da bi med skupnimi inšpekcijskimi pregledi to kako utemeljil.

Zato je bistveno, da nacionalni inšpektor, ki sodeluje pri pregledu na kraju samem, ki ga izvaja urad OLAF, brez nepotrebnega odlašanja podpiše tudi poročilo urada OLAF, s čimer se prepreči tveganje, da poročilo ne bi bilo dopustno ali bi imelo manjšo dokazno vrednost v upravnih ali sodnih postopkih.

Pomoč nacionalnih organov v primeru nasprotovanja gospodarskih subjektov

Pomoč nacionalnih organov je pomembna in ni odvisna od sodelovanja nacionalnega organa pri pregledu. Potreba po podpori nacionalnih organov je celo nujnejša v primerih, v katerih gospodarski subjekt nasprotuje pregledu, ki ga opravijo inšpektorji Komisije. Pomoč in podpora nacionalnih organov sta izjemno pomembni ne glede na vrsto zadevnih odhodkov EU (neposredni odhodki ali deljeno upravljanje sredstev EU). Enako podporo, zlasti za varovanje dokazov, je treba zagotoviti, kadar se opravljajo pregledi v zvezi z neposrednimi odhodki, da se zagotovi enaka raven zaščite sredstev EU za vsa področja odhodkov.

V primerih, v katerih gospodarski subjekt nasprotuje pregledu, so nekatere države članice[54] navedle, da lahko inšpektorji Komisije med pregledom na kraju samem vstopijo v prostore zadevnega gospodarskega subjekta tudi brez njegovega predhodnega soglasja. Če nasprotovanje gospodarskega subjekta ovira pregled, lahko pristojni organi držav članic inšpektorjem Komisije pomagajo z izdajo sodnega ali upravnega naloga[55] ali jim po potrebi pomagajo – z upravičeno silo – dostopati do prostorov gospodarskega subjekta. V takih primerih nasprotovanja gospodarskih subjektov lahko posredujejo in inšpektorjem Komisije pomagajo policija ali nacionalni inšpektorji[56]. Drugi ukrepi, ki jih lahko sprejmejo države članice, lahko vključujejo začasno opustitev ali prenehanje izvajanja plačil v primeru prejemnikov dotacij EU ali naložitev kazni. Če zadevni subjekt zavrne dostop do informacij, lahko inšpektorji zapečatijo prostore[57] ter na podlagi sodnega ali upravnega naloga vzamejo in zadržijo poslovne knjige in druge papirne ali elektronske evidence[58]. Za zastopnike gospodarskega subjekta lahko uporabijo uradni postopek zaslišanja[59]. Kadar gospodarski subjekt zavrne dostop do informacij, se lahko uporabijo kazenske sankcije, kot so kazni ali začasna opustitev plačil prejemniku dotacij EU.

Države članice so v nacionalni zakonodaji sprejele zavezujoče ukrepe za zagotovitev, da lahko preiskovalci urada OLAF, ki opravljajo preglede na kraju samem, izkoristijo pomoč pristojnih nacionalnih organov v primerih, v katerih gospodarski subjekt nasprotuje pregledu. Nekateri od teh ukrepov, kot so izdaja sodnega ali upravnega naloga, zaplembe dokumentov ali postopki zaslišanja, dajo takojšnje rezultate, zato bi jim bilo treba dati prednost v nacionalni zakonodaji.

Dejavna udeležba nacionalnih organov na terenu lahko veliko prispeva k uspehu akcije. Zato morajo biti nacionalni inšpektorji dejavno vključeni v inšpekcijski pregled, ne pa samo sodelovati kot preprosti opazovalci, za kar so nekateri nacionalni organi v nekaterih primerih urada OLAF razglasili svoj status med pregledi na kraju samem. Inšpektorjem urada OLAF je treba enako raven pomoči zagotoviti za deljeno upravljanje in neposredne odhodke.

Nacionalni previdnostni ukrepi za preprečitev izgube ali uničenja dokazov

Večina nacionalnih zakonodaj omogoča nujne ukrepe, kot so zapečatenje poslovnih prostorov in fotografiranje ali snemanje objektov in naprav, vezij ali drugih predmetov. Včasih je mogoče take ukrepe sprejeti samo v okviru sodnega postopka[60]. Drugi previdnostni ukrepi vključujejo jemanje vzorcev s sodnim nalogom, zaplembo dokumentov ali po potrebi zahtevo za policijsko pomoč. Ti ukrepi se lahko sprejmejo v primerih, v katerih obstaja nevarnost izginotja, prikrivanja ali spremembe dokumentov, ali v primeru suma, da je bilo storjeno kaznivo dejanje[61]. Treba je evidentirati razloge za sprejetje takih ukrepov. V večini držav članic se je mogoče pritožiti zoper take ukrepe.

Splošne sklepne ugotovitve

Po tej dejavnosti je mogoče ugotoviti, da so države članice sprejele številne ukrepe za okrepitev izvajanja Uredbe št. 2185/1996; vendar so v praksi na tem področju mogoče nekatere izboljšave, vključno s sodelovanjem med uradom OLAF in nacionalnimi organi, kot je opisano zgoraj.

Komisija bo še naprej spremljala izvajanje teh priporočil v prihodnjih poročilih.

IZTERJAVA

Ukrepi za zajamčenje izterjave nepravilnih zneskov

Državam članicam so bila zastavljena vprašanja o njihovih nacionalnih določbah o izterjavi nepravilnih zneskov, pri čemer je bil poudarek na pravnih instrumentih in ukrepih za preprečevanje finančne izgube ali škode, ter o registraciji nepravilnosti in izterjavi dolgov. Evropski parlament je v Resoluciji z dne 24. aprila 2009 o zaščiti finančnih interesov Skupnosti in boju proti goljufijam – Letno poročilo 2007 (2008/2242(INI)) ugotovil, da so stopnje izterjave še vedno nizke, zlasti v sektorjih, v katerih izterjavo vodijo države članice. Evropski parlament je menil, da so potrebni primernejši in hitrejši postopki izterjave ter da je treba v prihodnjo zakonodajo o deljenem upravljanju vključiti zavezujoče in previdnostne elemente, da se omogoči izterjava nepravilnih zneskov na koncu postopka izterjave. Tako bi bilo mogoče učinkoviteje zajamčiti izterjavo davkoplačevalskega denarja.

Nacionalna zakonodaja o izterjavi sredstev EU

Odgovori držav članic kažejo, da imajo vse države članice v nacionalni zakonodaji določbe za zajamčenje izterjave nepravilnih zneskov v zvezi s prihodkovno in odhodkovno stranjo proračuna EU na področjih, za katera v zakonodaji EU pravila niso določena. Določbe se nanašajo na mehanizme pobotanja, previdnostnega izvrševanja, zaplembe in prisilne izterjave.

V zvezi z odhodki večina držav[62] za zajamčenje izterjave nepravilnih plačil iz pogodb, ki vključujejo sredstva EU, uporablja pravne instrumente, kot so različne vrste jamstev, zadolžnice, varščine, osebna ali skupna poroštva, pobotanje, bančne obveznice, hipoteke ali zavarovanja.

Dve tretjini držav članic[63] uporabljata pravne instrumente in ukrepe, kot so jamstva na zahtevo, pobotanje in začasna ustavitev plačil za pospešitev izterjave nepravilno plačanih zneskov.

Nacionalna zakonodaja večine držav članic[64] vključuje določbe o zaščitnih in previdnostnih ukrepih, ki jih je mogoče sprejeti po odkritju suma nepravilnih zneskov (prihodkov in odhodkov). Taki ukrepi so: zaplemba, upravna zaplemba, zadržanje obdavčenega blaga, denarne kazni, začasna opustitev, zavrnitev ali prilagoditev nadaljnjih plačil, prenehanje financiranja projektov in povrnitev plačanih sredstev, manjši obseg financiranja.

Nacionalna zakonodaja držav članic zagotavlja možnost (ne izrecno obveznosti), da imajo državne uprave status oškodovane stranke v kazenskem postopku zaradi goljufij zoper proračun EU.

Evidentiranje nepravilnosti in izterjava dolgov v državni upravi

Čeprav posameznih napak ni mogoče kategorično izključiti, lahko države članice v skladu z informacijami, prejetimi z vprašalnikom, načelno jamčijo popolnost evidentiranja nepravilnosti.

Po dokončanju izterjav se podatki o izterjavah v vseh državah članicah revidirajo na nacionalni ravni. Preglede in revizije izvajajo predvsem različni nacionalni organi, kot so službe za notranjo revizijo ustreznih institucij (organ upravljanja, organ za potrjevanje, posredniški organi, izvajalski organi), carinski organi in nacionalni revizijski urad.

V zvezi s prihodki in odhodki EU imata dve tretjini držav članic[65] na nacionalni ravni zakonsko reguliran prag, pod katerim se nalogi za izterjavo ne izdajajo. Ta prag se giblje od 3 EUR do 100 EUR, včasih pa v isti državi ni enak za vsa porabljena sredstva ali zadevna področja (kmetijstvo, strukturni skladi in carine).

V nekaterih državah članicah[66] nalog za izterjavo ni izvršljiv.

Le nekaj držav članic[67] bi deloma uporabilo napoved prihodkov kot metodo za predhodno oceno mogočega zneska nepravilnosti, ki ga je treba izterjati, pred dejanskim začetkom izterjave. Pri tem bi se ocene običajno zagotavljale v sistemu spremljanja in računovodskem sistemu, ki se uporabljata za upravljanje sredstev EU.

Sklepne ugotovitve

V zvezi z izterjavo nezakonitih zneskov so pravni instrumenti in ukrepi za preprečevanje finančne izgube ali škode in registracijo nepravilnosti ter izterjavo dolgov načelno vključeni v nacionalne pravosodne sisteme. Države članice tako dokazujejo, da so vzpostavljeni zaščitni ukrepi, vendar so nekatere izboljšave še mogoče.

V zakonodaji držav članic je treba dati prednost izvršljivosti nalogov za izterjavo, ki ima pomembno vlogo pri pospešitvi postopkov izterjave. Vse države članice morajo za zajamčenje izterjave nepravilnih plačil iz pogodb, ki vključujejo sredstva EU, v pogodbah opredeliti pravne instrumente, kot so različne vrste jamstev, zadolžnice, varščine, osebna ali skupna poroštva, pobotanje, bančne obveznice, hipoteke ali zavarovanja.

Za podporo hitrih postopkov izterjave je treba v zvezi s prihodnjo zakonodajo EU o deljenem upravljanju preučiti dodatne zavezujoče in previdnostne elemente.

Izterjava nepravilnih zneskov v letu 2009

Tradicionalna lastna sredstva

Države članice morajo izterjati ugotovljene zneske, vključno z zneski, evidentiranimi v skupni podatkovni zbirki OWNRES. Znesek, ki ga je treba izterjati zaradi ugotovljenih nepravilnosti v letu 2009, je približno 343 milijonov EUR.

Ugotovljenega zneska kljub prizadevanjem držav članic ni mogoče vedno izterjati v celoti. Ugotovljeni zneski se lahko spremenijo zaradi novih informacij ali sodnih postopkov ali pa se lahko dolg obravnava kot neizterljiv zaradi plačilne nesposobnosti dolžnika.

Za primere nepravilnosti v letu 2009 je stopnja izterjave trenutno 44 % (približno 152 milijonov EUR). To je povprečna izhodiščna točka, čeprav je višja kot lani, ko je znašala 38 %. Stopnja izterjave za vsa leta (1989–2009) je 45,1 %.

Kadar neizterjave ugotovljenega dolga ni mogoče pripisati državi članici, lahko ta zahteva odpis neizterljivega zneska. Komisija je leta 2009 zavrnila zahtevke držav članic za odpis v 61 primerih v skupni vrednosti približno 11,5 milijona EUR, ker je menila, da so za neizterjavo odgovorne države članice.

Poleg tega so nekatere države članice na podlagi finančne odgovornosti plačale skupni znesek več kot 9 milijonov EUR, ker niso ugotovile carinskih dolgov, ki bi jih morale ugotoviti.

Kmetijstvo

Člen 32 Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 določa samodejni mehanizem potrditve obračunov za neuspešne izterjave nepravilno plačanih zneskov. Če država članica v štirih letih po prvi upravni ali sodni ugotovitvi (ali v osmih letih v primeru postopkov pred nacionalnimi sodišči) od prejemnika ne izterja nepravilno plačanega zneska, se 50 % neizterjanega zneska vpiše v breme proračuna zadevne države članice kot del letne finančne potrditve obračunov za EKJS in EKSRP. Tudi po uporabi tega mehanizma morajo države članice še naprej izvajati postopke izterjave in 50 % učinkovito izterjanih zneskov nato vključiti v proračun EU. Če si niso dovolj prizadevale za izterjavo zneskov, se lahko Komisija odloči, da bo celoten znesek, ki ga je treba plačati, zaračunala zadevni državi članici.

Neupravičena plačila, ki so posledica upravnih napak nacionalnih organov, je treba odšteti od letnega obračuna zadevnih plačilnih agencij in jih tako izključiti iz financiranja EU.

V letu 2009 se je na podlagi odločbe o potrditvi obračunov za proračunsko leto 2008[68] mehanizem 50–50 uporabil za vse nedokončane primere neizterjanih zneskov iz leta 2004 ali leta 2000 (tj. pri štiri leta oziroma osem let starih primerih). Tako je bilo državam članicam naloženo plačilo v višini skupaj 31,4 milijona EUR, 20,1 milijona EUR pa je bilo kritega iz proračuna EU zaradi neizterljivosti. Državam članicam je bilo naloženo plačilo nadaljnjega 0,8 milijona EUR na podlagi naknadnega sklepa[69], s katerim so bili za proračunsko leto 2008 potrjeni računi tistih plačilnih agencij, ki so bili izključeni aprila 2009.

V proračunskem letu 2009 so države članice izterjale 167,3 milijona EUR, preostali znesek, ki ga je treba še izterjati od prejemnikov na koncu proračunskega leta, pa znaša 1 136,2 milijona EUR.

Finančne posledice neizterjave v primerih iz leta 2005 ali 2001 so se določile v skladu z zgoraj navedenim „pravilom 50–50“ z naložitvijo plačila 22,8 milijona EUR zadevnim državam članicam[70]. Poleg tega se je iz proračuna EU krilo 20,3 milijona EUR za primere, ki so bili v proračunskem letu 2009 prijavljeni kot neizterljivi. Za tiste plačilne agencije, katerih zaključni računi za leto 2009 niso bili vključeni v odločbo o potrditvi obračunov, se bo na podlagi naknadnih odločb Komisije za plačilo naložilo nadaljnjega 11,9 milijona EUR.

Zaradi uporabe mehanizma 50–50 od njegove uvedbe leta 2006 se je neporavnani znesek, ki ga države članice dolgujejo proračunu EU, zmanjšal na 830 milijonov EUR[71].

Komisija je med letoma 2007 in 2009 revidirala pravilno uporabo novega mehanizma potrditve obračunov s 15 pregledi na kraju samem, ki so zajemali 14 plačilnih agencij in 11 držav članic.

Organi držav članic imajo na splošno vzpostavljene ustrezne postopke za zaščito finančnih interesov Evropske unije. Pomanjkljivosti, odkrite med temi pregledi na kraju samem, se spremljajo v okviru postopkov potrjevanja skladnosti.

Kohezijska politika

Na področju strukturnih skladov je naloga držav članic izterjava nepravilno plačanih zneskov od prejemnikov, do katerih pride predvsem zaradi napake ali suma goljufije. Države članice morajo od prihodnjega zahtevka za plačilo odbiti tudi vsak znesek, ki je bil pred tem neupravičeno zahtevan iz proračuna EU.

Programi, ki jih sofinancirajo strukturni skladi, so večletni in delujejo na podlagi vmesnih plačil. Nepravilno plačani zneski se lahko izterjajo pred zaključkom programa ali po njem.

Za programsko obdobje 1994–1999 je bil rok za vložitev zahtevka za končno plačilo Komisiji 31. marec 2003. V tem obdobju je EU sofinancirala približno 1 000 programov v skupni vrednosti približno 159 milijard EUR[72]. Službe Komisije za odobritve in upravljanje ob pomoči urada OLAF zagotavljajo upravno in finančno spremljanje po zaključku teh programov.

Države članice so za programsko obdobje 1994–1999 poročale o 11 046 primerih nepravilnosti (21 v letu 2009) z ocenjenim finančnim učinkom 1,51 milijarde EUR[73] za prispevek EU (1,84 milijona EUR za leto 2009).

Med temi primeri jih je bilo 7 049 dokončno zaključenih na ravni Komisije, znesek 742 milijonov EUR pa se je upošteval pri končnem plačilu ali so zanj prenehale obveznosti po zaključku ali pa se je vrnil v proračun EU. Države članice so navedle, da so se v nadaljnjih 566 primerih zaključili upravni in sodni postopki na nacionalni ravni s finančnim učinkom v višini 52 milijonov EUR za isto obdobje. Komisija je začela postopke poravnave, da bi zaključila te primere.

Komisija je leta 2009 sprejela sedem odločb o tem, kako obravnavati 241 primerov nepravilnosti, za katere so zadevne države članice prosile Komisijo, naj prevzame finančne posledice neizterljivih zneskov. Tri odločbe v zvezi z 217 prijavami ESRR v znesku 1 773 541 EUR in štiri odločbe v zvezi z ESS v znesku 130 785 EUR so se pokrile iz proračuna EU.

Države članice so za programsko obdobje 2000–2006 do zdaj sporočile 20 991 primerov nepravilnosti (4 679 v letu 2009) s finančnim učinkom približno 3,49 milijarde EUR za prispevek EU (1,12 milijarde EUR za leto 2009).

Države članice so Komisiji sporočile, da so se v 10 655 primerih opravili upravni in/ali sodni postopki na nacionalni ravni in da se je izterjal znesek približno 1,73 milijarde EUR.

Stopnje izterjave v programskem obdobju 2000–2006 so dobre (presegajo 50 % – skoraj tako dobre kot stopnja za programsko obdobje 1994–1999, ki je 53 %), vendar lahko nanje močno vpliva praksa izključevanja projektov, za katere se je odkrilo, da so nepravilni, iz izkaza o izdatkih Komisiji. Tako se lahko sredstva EU znova uporabijo za financiranje drugih upravičenih projektov, breme izterjave pa se prenese na nacionalne proračune.

Države članice si morajo še naprej prizadevati za izterjavo nepravilnih zneskov.

Konec leta 2009 sta skupna zneska finančnih popravkov za programski obdobji 1994–1999 oziroma 2000–2006 znašala 2 510 milijonov EUR (515 milijonov EUR leta 2009) oziroma 5 119 milijonov EUR (1 806 milijonov EUR leta 2009). Ti finančni popravki so posledica revizij, ki sta jih opravila Komisija in Evropsko računsko sodišče, preiskav urada OLAF in postopka zaključevanja programov iz obeh programskih obdobij. Vključujejo odhodke, povezane z nepravilnostmi, ki jih je zato treba izključiti iz sofinanciranja iz proračuna EU. Poleg tega so države članice tudi vplivale na popravke, ki so sledili njihovim lastnim revizijam ali revizijam Komisije in Evropskega računskega sodišča. Ti niso evidentirani v računovodskem sistemu Komisije, vendar države članice Komisiji enkrat letno pošljejo informacije o tem.

Predpristopna sredstva

Leta 2009 so se zneski, prijavljeni kot zneski, ki jih je treba izterjati, povečali za 135 %. Največji znesek, ki ga je treba izterjati, izhaja iz programa SAPARD (61,6 milijona EUR, od tega mora 41 milijonov EUR izterjati Bolgarija). V zvezi s programom PHARE je treba izterjati skoraj 7 milijonov EUR, za program ISPA pa 4 milijone EUR. Stopnja izterjave se je v primerjavi z letom 2008 zmanjšala in je leta 2009 dosegla le 27,2 %.

Analiza stopnje izterjave za sume goljufij kaže le 4,6-odstotno stopnjo za celotno programsko obdobje. Postopek izterjave v primerih, ki so predmet kazenskega pregona, je zapleten in dolgotrajen. Upravni postopki in kazenska preiskava v večini držav ne sodelujejo, kar vpliva na stopnje izterjave.

Ker so stopnje izterjave nizke, je treba v zvezi s primeri sumov goljufij izvajati zaščitne ukrepe (v obliki zaplembe sredstev, začasne ustavitve plačil, bančnih jamstev itd. – glej točko 5.1.3 zgoraj), s čimer se zagotovi, da je izterjava še vedno mogoča po pravnomočni sodbi sodišča. Zadevne države članice morajo posvetiti posebno pozornost izterjavi predpristopnih sredstev.

Neposredni odhodki

Na področjih, na katerih sredstva neposredno upravljajo institucije, nepravilno plačane zneske izterjajo same brez posredovanja držav članic. Finančna uredba in njena izvedbena pravila so določila različne stopnje v postopku izterjave:

– ocena in ugotovitev upravičenosti s strani odredbodajalca (ki mora zagotoviti, da je terjatev resnična, v fiksnem znesku in zapadla),

– priprava naloga za izterjavo (navodilo odredbodajalca računovodji, naj začne izterjavo), ki mu sledi pošiljanje opomina dolžniku, ter

– izterjava s strani računovodje, ki izterjavo po možnosti opravi s pobotom, če je terjatev dolžnika do Skupnosti resnična, v fiksnem znesku in zapadla.

Če po pošiljanju opozoril in uradnih opominov dolžnik ne plača dolga in računovodja ne more izterjati dolgovanega zneska s pobotom ali iz bančnega jamstva dolžnika, odredbodajalec takoj določi, kako naj se dolg prisilno izterja.

Obstajata dva načina za pridobitev izvršilnega naloga, ki se medsebojno izključujeta:

– sklep, ki je izvršilni nalog v smislu člena 256 Pogodbe ES (uradno ugotavlja upravičenost s sklepom, ki je izvršilni nalog);

– nalog pri nacionalnih sodiščih ali sodiščih EU. To vključuje tudi civilno tožbo v okviru kazenskega postopka, kadar sodna pristojnost to dovoljuje.

V primerih, ko so se nalogi za izterjavo v zvezi z nepravilnostmi in primeri goljufije izdali med letom 2009, se je v 478 prijavljenih primerih že napovedala celotna ali delna izterjava. Komisija je izterjala 15,5 milijona EUR. V 463 primerih se je izterjal celotni znesek nepravilnosti. Izterjati je treba še znesek v višini 12 milijonov EUR, ki zadeva 242 primerov.

Komisija bo nadaljevala postopke za celotno izterjavo teh zneskov.

Izterjava po preiskavi urada OLAF

Če je v končnem poročilu o preiskavi urada OLAF določeno, da so bili nekateri zneski prejemniku verjetno plačani v nasprotju s predpisi ali da nekateri zneski niso bili pobrani, čeprav bi morali biti, morajo navedene zneske izterjati odgovorni organi (običajno organi zadevnih držav članic ali tretjih držav). Urad OLAF spremlja potek teh postopkov izterjave.

Leta 2009 je urad OLAF uradno zaključil postopke finančnega spremljanja za več kot 249,2 milijona EUR. V kmetijskem sektorju se je izterjalo skupaj 137,2 milijona EUR, na področju strukturnih skladov pa 49,1 milijona EUR.

Urad OLAF bo še naprej sodeloval z generalnimi direktorati za odobritve pri Komisiji, pristojnimi za zadevne proračunske sektorje, da bi še izboljšal izterjave po preiskavah urada OLAF.

[pic][pic][pic]

[1] Poročila iz prejšnjih let: http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[2] Popolni rezultati vprašalnika so predstavljeni v dokumentu „Izvajanje člena 325 PDEU v državah članicah v letu 2009“ (spremni dokument št. 1 k temu poročilu).

[3] Glej tudi Resolucijo Evropskega parlamenta z dne 24. aprila 2009 o zaščiti finančnih interesov Skupnosti in boju proti goljufijam – Letno poročilo 2007 (2008/2242(INI)).

[4] Glej spremni dokument št. 1 „Izvajanje člena 325 PDEU v državah članicah v letu 2009“.

[5] Za sklice glej prvo stran tega poročila.

[6] Člen 1(2) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995).

[7] Člen 1(1)(a) Konvencije z dne 26. julija 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL C 316, 27.11.1995).

[8] Drugi spremni dokument k temu poročilu.

[9] Od objave poročila za leto 2008 so bile številke za nekatere sektorje posodobljene.

[10] Isto.

[11] Carine in kmetijski prelevmani.

[12] Ta delež temelji na oceni tradicionalnih lastnih sredstev v splošnem proračunu za leto 2009, ne na računovodskih evidencah.

[13] BG, CY, AT, SE, HU, SK, BE, EE, LT, DE, ES, PT, FR, IE, UK.

[14] OWNRES je okrajšava za lastna sredstva; podatkovna zbirka OWNRES je ključno orodje za pridobivanje podatkov za splošno analizo goljufij in nepravilnosti, ki vplivajo na tradicionalna lastna sredstva.

[15] CY in MT nista navedena na zemljevidu, ker v letu 2004 nista imela odhodkov za ta sektor.

[16] ESRR financira neposredno pomoč za naložbe v družbah (zlasti malih in srednjih podjetjih) za ustvarjanje trajnostnih delovnih mest; infrastrukturne projekte, povezane predvsem z raziskavami in inovacijami, telekomunikacijami, okoljem, energetiko in prometom; finančne instrumente (sklade za kapitalsko tveganje, sklade za lokalni razvoj itd.), za podporo regionalnega in lokalnega razvoja ter spodbujanje sodelovanja med mesti in regijami; ukrepe tehnične pomoči.

[17] Ker so regije, ki imajo koristi od programov na podlagi cilja 1, manj razvite regije, regije, ki imajo koristi od programov na podlagi cilja 3, pa najbogatejše, se zdi, da sta potreba in pohlep glavna dejavnika, ki spodbujata goljufije.

[18] Španija in Francija v letu 2009 nista uporabljali sistema IMS, Švedska in Irska pa ga še ne izvajata v celoti.

[19] UL L 250, 23.9.2009.

[20] UL L 371, 27.12.2006.

[21] UL L 172, 7.7.1994.

[22] Ta program podpira razvoj kmetijstva in podeželja v državah kandidatkah.

[23] Ko bo začel modul v celoti delovati, se bodo pokazale številne prednosti, kot so izboljšana skladnost, manjše število tehničnih napak, možnost, da organi poročanja z različnih ravni dostopajo do informacij o vseh že prijavljenih (odprtih) nepravilnostih.

[24] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html.

[25] Sklep Sveta 2008/852/PNZ z dne 24. oktobra 2008 o mreži kontaktnih točk za boj proti korupciji (UL L 301, 12.11.2008).

[26] COM(2009) 644 konč. z dne 23. novembra 2009 in COM(2009) 648 konč. z dne 2. decembra 2009.

[27] Armenija, Azerbajdžan, Brunej, Filipini, Gruzija, Irak, Kitajska, Libija, Malezija, Moldavija, Mongolija, Rusija, Ukrajina in Vietnam.

[28] UL C 316, 27.11.1995.

[29] Glej tudi Sporočilo Komisije o začetku veljavnosti Drugega protokola h Konvenciji o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti z 19. majem 2009, UL C 219, 12.9.2009.

[30] Prvi protokol z dne 27. septembra 1996 (UL C 313, 23.10.1996), Protokol z dne 29. novembra 1996 o razlagi Konvencije s predhodnim odločanjem Sodišča Evropskih skupnosti (UL C 151, 20.5.1997) in Drugi protokol z dne 19. junija 1997 (UL C 221, 19.7.1997).

[31] COM(2008) 77 konč. z dne 14. februarja 2008.

[32] UL L 218, 13.8.2008.

[33] Člani ASEM: Brunej, Filipini, Indija, Indonezija, Japonska, Kambodža, Kitajska, Koreja, Laos, Malezija, Mjanmar, Mongolija, Pakistan, Singapur, Tajska, Vietnam, sekretariat združenja ASEAN, vse države članice EU in Evropska komisija.

[34] Sklep 2009/917/PNZ, UL L 323, 10.12.2009.

[35] Uredba št. 2185/96 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL L 292, 15.11.1996).

[36] Na podlagi člena 3(1) uredb št. 1073/1999 in št. 1074/1999 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF).

[37] Glej člen 4 Uredbe št. 2185/1996.

[38] Vse države članice niso imenovale osrednjega organa, pristojnega za neposredne odhodke, vendar jih je razen Nemčije, Španije in Združenega kraljestva večina sporočila, da imajo preiskovalno službo, pristojno za to področje.

[39] Glej spremni dokument št. 1 „Izvajanje člena 325 PDEU v državah članicah v letu 2009“.

[40] LT, UK, AT.

[41] DE, LU.

[42] Kot je posebej poudarila DE.

[43] BE, CZ, DE, EE, IE, EL, IT, CY, HU, PL, RO, SK, SE, UK.

[44] BE, IE, EL, FR, CY, HU, MT, AT, PT, RO, LU, SI, SK, FI, UK.

[45] Izjeme: ES, LV, LT, PL.

[46] Glej dokument „Izvajanje člena 325 PDEU v državah članicah v letu 2009“ (spremni dokument št. 1 k temu poročilu).

[47] Kot je posebej poudarila BE.

[48] CY, IE.

[49] PL.

[50] PL, HU.

[51] SI.

[52] HU, BE, UK.

[53] EE.

[54] BE, CZ, IT, CY, LT, MT.

[55] BE, BG, CZ, DE, FR, CY, LV, LU, PT, UK.

[56] DK, RO, PL, UK.

[57] BE, BG, CZ, IE, EL, ES, FR, IT, CY, LT, AT.

[58] BE, BG, CZ, DK, IE, EL, ES, FR, CY, LV, LT, LU, AT, SI, UK.

[59] CZ, IE, EL, FR, MT, ES, CY, LT, AT.

[60] BE.

[61] DE, LV, AT, SK.

[62] BE, BG, CZ, DK, DE, EE, IE, EL, ES, FR, IT, LV, HU, PL, PT, RO, SI, SK, FI, UK.

[63] BE, BG, CZ, EE, EL, ES, FR, IE, LV, LT, LU, HU, NL, AT, PL, PT, RO, SI, UK.

[64] BE, BG, CZ, DK, EE, IE, EL, ES, FR, IT, CY, LV, LT, HU, MT, AT, PL, PT, RO, SI, SK, UK.

[65] BE, DK, DE, EE, ES, FR, IT, CY, LV, LT, LU, MT, NL, AT, PL, PT, SI, SK, FI.

[66] BG, DE, CY, MT, AT, PL, SI, SE.

[67] BE, CZ, AT, PT, SK.

[68] Odločba Komisije 2009/367/ES (UL L 111, 5.5.2009).

[69] Sklep Komisije 2010/56/EU (UL L 32, 4.2.2010).

[70] Sklep Komisije 2010/258/EU (UL L 112, 5.5.2010).

[71] Znesek vključuje posodobljene finančne informacije, ki so jih države članice predložile za proračunsko leto 2009.

[72] Gre za večletne programe. Ta znesek ne zajema projektov, ki se neposredno financirajo v okviru strukturnih skladov in Kohezijskega sklada.

[73] Stanje na podlagi podatkov iz baze ECR na dan 15. aprila 2009.