SL Uradni list Evropske unije C 360/37

Utemeljitev Sveta: Stališče Sveta (EU) št. 13/2015 v prvi obravnavi z namenom sprejetja Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o paketnih potovanjih in povezanih potovalnih aranžmajih, spremembi Uredbe (ES) št. 2006/2004 in Direktive 2011/83/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi Direktive Sveta 90/314/EGS

(2015/C 360/02)

I. UVOD

1. Komisija je 9. julija 2013 predložila predlog na podlagi člena 114 Pogodbe in sporočilo o prenosu pravil EU o turističnih paketih v digitalno dobo.

2. Svet je 6. septembra 2013 sklenil, da se bo posvetoval z Ekonomsko-socialnim odborom, ki je mnenje sprejel 11. decembra 2013. Svet je 19. septembra 2013 sklenil, da se bo posvetoval z Odborom regij, ki se je odločil, da ne bo predložil mnenja.

3. Evropski parlament (EP) je 12. marca 2014 sprejel stališče v prvi obravnavi in v njem predlagal 132 sprememb predloga Komisije. EP je novembra 2014 imenoval Birgit COLLIN-LANGEN (PPE/DE) za novo poročevalko, saj prejšnji poročevalec Hans Peter MAYER (PPE/DE) ni kandidiral za ponovno izvolitev.

4. Delovna skupina za varstvo in informiranje potrošnikov je predlog začela preučevati septembra 2013. Oceno učinka, ki jo je pripravila Komisija, je delovna skupina obravnavala na prvi seji o tej zadevi. Med obravnavo se je pokazalo, da so bile delegacije na splošno zadovoljne z metodami in merili, ki jih je v oceni učinka uporabila Komisija.

5. Svet za konkurenčnost je 4. decembra 2014 sprejel splošni pristop, na podlagi katerega se je predsedstvo lahko začelo pogajati z EP (dok. 16054/14).

6. Štirje neuradni trialogi so bili opravljeni 4. februarja, 5. marca, 22. aprila in 5. maja 2015. Na sestanku 5. maja sta EP in predsedstvo začasno soglašala s splošnim kompromisnim svežnjem, v katerem je doseženo dobro ravnotežje med različnimi interesi.

7. Na tej podlagi je Svet za konkurenčnost na seji 28. maja 2015 sprejel politični dogovor iz dok. 8969/15 in 8969/15 COR 1.

8. Nato je EP v pismu z dne 17. junija 2015 obvestil Svet, da bo v drugi obravnavi odobril stališče Sveta brez sprememb.

II. CILJ

9. Splošni cilj predloga je izboljšati delovanje notranjega trga in zagotoviti visoko raven varstva potrošnikov v sektorju paketnih potovanj. S sedanjo direktivo, sprejeto leta 1990, so bile uvedene pravice za potnike, ki kupujejo počitniške pakete, v katerih sta običajno zajeta prevoz in nastanitev potnikov. V sodbi Sodišča iz leta 2002 je bilo pojasnjeno, da pojem „vnaprej dogovorjena kombinacija“ zajema tudi potovalne storitve, ki jih je združil potovalni agent na izrecno zahtevo stranke, tik preden sta strani sklenili pogodbo. Kljub navedeni sodbi Sodišča ni jasno, v kolikšni meri so v direktivi zajeti sodobni načini kombiniranja potovalnih storitev.

III. ANALIZA STALIŠČA SVETA V PRVI OBRAVNAVI

A. Splošno

10. Prvotni predlog Komisije je bil spremenjen in delno preoblikovan na podlagi dogovora, ki sta ga dosegla Svet in EP. Z direktivo naj bi sistematično odpravili ovire za čezmejno trgovino ter tako zmanjšali pravno razdrobljenost, ustvarili enake pogoje za vse in okrepili evropski turistični trg, s čimer bi prispevali tudi k pravilnemu delovanju notranjega trga in visoki ravni varstva potrošnikov.

B. Ključna politična vprašanja

11. Stopnja harmonizacije (člen 2(3) in člen 4)

Svet je v skladu s spremembo, ki jo je predlagal EP, dodal poseben nov člen o stopnji harmonizacije, v katerem je poudaril načelo „čim večje harmonizacije“, ter ga dopolnil z dodatnim odstavkom (iz direktive o pravicah potrošnikov), s katerim se ohranja uporaba nacionalnega pogodbenega prava. Z uporabo tega načela naj bi izboljšali preglednost trga, zlasti spletnega, ter tako povečali zaupanje potnikov in okrepili povpraševanje.

12. Opredelitev turističnega paketa – vključitev spletnih povezav do nadaljnjih ponudb (člen 3(2)(b)(v) in uvodna izjava 13)

Na zahtevo EP se je Svet strinjal, da spletne povezave do nadaljnjih ponudb ostanejo vključene v opredelitev turističnega paketa. Do spletne povezave do nadaljnjih ponudb pride, kadar se pri različnih trgovcih prek povezanih postopkov spletne rezervacije kupita vsaj dve različni vrsti potovalnih storitev in si trgovca v 24 urah med seboj posredujeta ime in elektronski naslov potnika ter podatke o plačilu. Poleg tega je bila dodana klavzula o pregledu, v skladu s katero mora Komisija tri leta po začetku veljavnosti direktive oceniti učinkovitost navedene določbe, zlasti opredelitev spletnih povezav do nadaljnjih ponudb, nato pa lahko pripravi tudi zakonodajni predlog.

13. Povezan potovalni aranžma (člen 3(5) in člen 19)

Povezan potovalni aranžma, za katerega se je prvotno uporabljala besedna zveza „pomoč pri organizaciji potovanja“, je sedaj opredeljen natančneje, saj je izrecno določeno, da mora potnik različne potovalne storitve izbrati in plačati ločeno. Poleg tega je natančno določeno, da mora trgovec usmerjeno omogočiti nakup dodatnih potovalnih storitev drugega trgovca, pri čemer mora biti naknadna pogodba s tem drugim trgovcem sklenjena največ 24 ur po potrditvi nakupa prve potovalne storitve. V to opredelitev so zajeti primeri, ko potnik ločeno kupi različne potovalne storitve za isto potovanje ali počitnice in nakup teh storitev omogoči trgovec, vendar ni izpolnjeno nobeno merilo, ki velja za turistične pakete. Glavni namen je zagotoviti, da bo potnik ob nakupu povezanega potovalnega aranžmaja zavarovan v primeru insolventnosti trgovca, ki omogoča povezan potovalni aranžma. Potnik bo tako imel pravico do povratka, če bi zaradi insolventnosti trgovca, odgovornega za prevoz potnikov, ostal v izbranem kraju potovanja. Pred sklenitvijo pogodbe, ki ustvarja povezan potovalni aranžma, mora trgovec poleg tega potnika z uporabo standardnega obrazca obvestiti, da ne bo mogel uveljavljati nobenih pravic, ki izhajajo iz te direktive, razen varstva v primeru insolventnosti.

14. Opredelitev turističnega paketa – kombinacije, ki sestavljajo turistični paket (člen 3(2)(b) in uvodna izjava 18)

Da bi zmanjšali finančno in upravno obremenitev malih podjetij, zlasti hotelov in gostišč, kjer ponujajo nočitev z zajtrkom, je Svet jasneje opredelil turistični paket.

Pojasnjeno je zlasti, da opredelitev turističnega paketa ne bi smela vključevati rezervirane dodatne potovalne storitve, ki ne predstavlja 25 % ali več vrednosti kombinacije potovalnih storitev ter ni bistveni element potovanja, ali dodatne potovalne storitve, ki je izbrana in kupljena šele po tem, ko je bila prva potovalna storitev že opravljena.

15. Varstvo v primeru insolventnosti (člena 17 in 19 ter uvodne izjave 38 do 44)

Glavna cilja Sveta sta bila učinkovitost sheme varstva in diskrecijska pravica držav članic pri načinu urejanja varstva v primeru insolventnosti. Zato je v besedilu določeno, da bi moralo varstvo v primeru insolventnosti zagotavljati ustrezno kritje v vseh verjetnih okoliščinah ter odražati raven finančnega tveganja, povezanega z dejavnostmi trgovca, vendar pa ta odgovornost ne bi smela biti neomejena. Odgovornost iz sheme varstva v primeru insolventnosti bi morala veljati le za okoliščine, ki jih je mogoče predvideti v običajni oceni tveganja. Vendar pa pri učinkovitem varstvu v primeru insolventnosti ne bi bilo treba upoštevati zelo malo verjetnih tveganj, saj ni upravičeno pričakovati, da bodo sheme krile nepredvidljive stroške. Nadaljnji pomemben cilj je bilo preprečevanje nepotrebnih finančnih in upravnih bremen za mala in srednja podjetja. Zato je v besedilu določeno, da bi morale države članice pri določanju pravil o varstvu v primeru insolventnosti, ki ga morajo za turistične pakete in povezane potovalne aranžmaje zagotoviti trgovci, upoštevati posebni položaj manjših podjetij.

16. Informacije pred sklenitvijo pogodbe (člen 5)

Kar zadeva informacije pred sklenitvijo pogodbe, skuša besedilo zagotoviti, da bodo imeli potniki potrebne informacije za sprejemanje premišljenih odločitev, ne da bi bilo potnikom in organizatorjem naloženih preveč zahtev o zagotavljanju informacij. Zato je bil predlog Komisije racionaliziran, kar je bilo doseženo zlasti s črtanjem vseh zahtev, da se pred sklenitvijo pogodbe zagotovijo informacije o okvirnih obdobjih za pridobitev vizumov, saj se ta obdobja izredno razlikujejo glede na državljanstvo potnika, za potnika pa v tej fazi niso pomembna. Vendar pa sta se Svet in EP strinjala, da je treba zagotoviti napotilo na splošne informacije o zahtevah glede potnih listov in vizumov, tudi okvirnih obdobjih za pridobitev vizumov.

17. Nastanitev v primeru neizogibnih in izrednih okoliščin (člen 13(7) in uvodna izjava 35)

V besedilu je določeno, da je v primeru neizogibnih in izrednih okoliščin, zaradi katerih pride do zamude pri vrnitvi potnika, nastanitev v (po možnosti) enakovredni kategoriji omejena na največ 3 noči, razen če je v zakonodaji Unije določeno drugače.

18. Sprememba bistvenih pogodbenih pogojev (člen 11(2) in uvodna izjava 33)

Če so bistveni pogodbeni pogoji spremenjeni, mora organizator potnika obvestiti o razumnem roku, v katerem ga mora potnik obvestiti o svoji odločitvi, tudi o možnosti, da odstopi od pogodbe.

19. Nadomestilo za nematerialno škodo (člen 14(2) in uvodna izjava 34)

Svet je potrdil, da ima potnik pravico do nadomestila za vso škodo. Del tega je tudi nadomestilo za nematerialno škodo, saj je v uvodni izjavi posebej določeno, da bi morala nadomestila kriti tudi nematerialno škodo, kot je nadomestilo za pokvarjeno potovanje ali počitnice zaradi znatnih težav pri izvedbi zadevnih potovalnih storitev.

20. Izvzetje občasnih in nepridobitnih turističnih paketov in povezanih potovalnih aranžmajev (člen 2(2)(b) in uvodna izjava 19)

Svet se je odločil, da občasnih in nepridobitnih turističnih paketov in povezanih potovalnih aranžmajev ne bo vključil v področje uporabe te direktive, saj je v teh primerih potreba po varstvu potnikov manjša. Vendar pa bi bilo treba javno objaviti ustrezne informacije, da taki aranžmaji niso zajeti v to direktivo, tako da bodo potniki lahko sprejemali premišljene odločitve.

21. Poslovna potovanja (člen 2(2)(c))

Poslovna potovanja na splošno niso vključena v besedilo, pa naj gre za turistične pakete ali povezane potovalne aranžmaje, kupljene na podlagi splošne pogodbe za organizacijo poslovnega potovanja med trgovcem in drugo fizično ali pravno osebo, ki deluje za namene v okviru svoje trgovske, poslovne, obrtne ali poklicne dejavnosti, saj za taka poslovna potovanja že velja raven varstva, primerljiva z varstvom za počitniške pakete.

22. Najem osebnih avtomobilov (člen 3(1)(c))

Enako kot najem osebnih vozil je vključen tudi najem motornih koles, za katera je v skladu s členom 4(3)(c) Direktive 2006/126/ES potrebno vozniško dovoljenje kategorije A. Ta kategorija motornih koles je rezervirana za večja motorna kolesa brez omejitev prostornine ali moči motorja.

23. Pogodbe, sklenjene po telefonu (člen 27(2))

Svet je racionaliziral zahteve po zagotavljanju informacij za pogodbe, sklenjene prek sredstev za komuniciranje na daljavo, tudi po telefonu, ter v ta namen uporabil člen 8(6) direktive o pravicah potrošnikov.

24. Prenos (člen 28)

Države članice bodo imele za prenos in začetek uporabe na voljo 24 oziroma 30 mesecev, saj je predlagana zakonodaja zlasti za nacionalne uprave in podjetja zelo kompleksna in bo imela daljnosežne posledice.

25. Prilogi I in II

Da bi bilo mogoče pojem „povezan potovalni aranžma“ uporabljati v praksi, je Svet dodal prilogi, v katerih so v preprostem jeziku standardizirano razložene pravice in obveznosti potnikov in trgovcev glede turističnih paketov in povezanih potovalnih aranžmajev.

IV. ZAKLJUČEK

Svet je pri oblikovanju svojega stališča v celoti upošteval predlog Komisije in stališče Evropskega parlamenta v prvi obravnavi. Sedanje besedilo, v katerem so pravično in uravnoteženo upoštevana različna stališča, izražena med pogajanji, bi moralo potnikom in podjetjem zagotoviti preprost, a učinkovit in na izzive prihodnosti pripravljen okvir, ki ga bo mogoče izvajati tudi v praksi.