EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 19.12.2017 COM(2017) 795 final 2017/0353(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o določitvi pravil in postopkov za skladnost s harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih in njeno izvrševanje ter spremembi uredb (EU) št. 305/2011, (EU) št. 528/2012, (EU) 2016/424, (EU) 2016/425, (EU) 2016/426 in (EU) 2017/1369 Evropskega parlamenta in Sveta ter direktiv 2004/42/ES, 2009/48/ES, 2010/35/EU, 2013/29/EU, 2013/53/EU, 2014/28/EU, 2014/29/EU, 2014/30/EU, 2014/31/EU, 2014/32/EU, 2014/33/EU, 2014/34/EU, 2014/35/EU, 2014/53/EU, 2014/68/EU in 2014/90/EU Evropskega parlamenta in Sveta (Besedilo velja za EGP) {SWD(2017) 466 final}

{SWD(2017) 467 final}

{SWD(2017) 468 final}

{SWD(2017) 469 final}

{SWD(2017) 470 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA 1.1Razlogi za predlog in njegovi cilji Doseganje bolj poglobljenega in pravičnejšega enotnega trga, ki se opira na svoje prednosti in v celoti izkorišča svoj potencial v vseh razsežnostih, je ena od ključnih političnih prednostnih nalog Evropske komisije. Eden od glavnih ciljev delovnega programa Komisije za leto 2017 je izvajanje sporočila iz leta 2015 z naslovom Izpopolnitev enotnega trga: več priložnosti za prebivalstvo in gospodarstvo ter nadaljnje ukrepanje na podlagi navedenega sporočila. Na enotnem trgu je prosti pretok blaga svoboščina, ki je od vseh štirih temeljnih svoboščin najbolj razvita. Ustvarja približno 25 % BDP EU in 75 % blagovne menjave med državami članicami EU. Delež EU v svetovni blagovni menjavi znaša približno eno šestino. Leta 2015 je bila vrednost blagovne menjave med državami članicami EU 3 063 milijard EUR. Vendar pa je potrebnega še precej dela, da bomo ustvarili poglobljen in pravičen enotni evropski trg. Na trgu je vedno večje število nezakonitih in neskladnih izdelkov, kar izkrivlja konkurenco in ogroža potrošnike. Mnogi gospodarski subjekti ne upoštevajo pravil zaradi pomanjkanja znanja ali namenoma, da bi pridobili konkurenčno prednost. Potrebna so učinkovitejša odvračilna sredstva, vendar pa imajo organi za nadzor trga pogosto na voljo premalo finančnih sredstev, ovirajo pa jih tudi nacionalne meje. Podjetja so pogosto dejavna v EU in po vsem svetu, sodobne dobavne verige pa se hitro razvijajo. Zlasti pri e-trgovini imajo organi za nadzor trga velike težave pri sledenju neskladnih izdelkov, uvoženih v Unijo, ter pri iskanju odgovornega subjekta v svoji jurisdikciji. Komisija je v svojem delovnem programu za leto 2017 napovedala pobudo za povečanje skladnosti izdelkov in boljše izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih kot del blagovnega svežnja. Pobuda naj bi obravnavala vedno večje število neskladnih izdelkov na trgu Unije, hkrati pa spodbujala večjo skladnost s predpisi ter zagotovila pošteno in enakopravno obravnavo, ki bo koristila državljanom in podjetjem. Pobuda naj bi predvsem zagotovila prave spodbude za podjetja, okrepila preglede skladnosti in spodbudila tesnejše čezmejno sodelovanje med izvršilnimi organi. Pobuda bo: ·utrdila obstoječi okvir za dejavnosti nadzora trga; ·spodbudila skupne ukrepe organov za nadzor trga iz različnih držav članic; ·izboljšala izmenjavo informacij in spodbujala usklajevanje programov za nadzor trga; ·vzpostavila okrepljen okvir za kontrolo izdelkov, ki vstopajo na trg Unije, ter za boljše sodelovanje med organi za nadzor trga in carinskimi organi. 1.2Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike (a)Uredba (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta in Sklep št. 768/2008/ES Evropskega parlamenta in Sveta Uredba (ES) št. 765/2008 določa veljavni okvir za nadzor trga izdelkov in dopolnjuje Sklep št. 768/2008/ES. Navedeni sklep uvaja referenčne določbe za zakonodajo Unije, s katerimi bi harmonizirali pogoje trženja izdelkov, zlasti obveznosti podjetij v dobavni verigi. Predlagano je, da se členi 15 do 29 Uredbe (ES) št. 765/2008 ne bodo več uporabljali za zakonodajo, ki je navedena v Prilogi k temu zakonodajnemu predlogu. Referenčne določbe iz Sklepa št. 768/2008/ES bodo še naprej zagotavljale splošni okvir za obveznosti proizvajalcev, pooblaščenih zastopnikov, uvoznikov in distributerjev. (b)Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o nadzoru trga proizvodov in spremembi direktiv Sveta 89/686/EGS in 93/15/EGS ter direktiv 94/9/ES, 94/25/ES, 95/16/ES, 97/23/ES, 1999/5/ES, 2000/9/ES, 2000/14/ES, 2001/95/ES, 2004/108/ES, 2006/42/ES, 2006/95/ES, 2007/23/ES, 2008/57/ES, 2009/48/ES, 2009/105/ES, 2009/142/ES, 2011/65/EU, Uredbe (EU) št. 305/2011, Uredbe (ES) št. 764/2008 in Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta Ta predlog je v skladu s predlogom uredbe o nadzoru trga proizvodov, ki ga je Komisija sprejela februarja 2013 [COM(2013) 75] kot del svežnja ukrepov za varnost potrošniških izdelkov in nadzor trga. Krovni cilj predloga COM(2013) 75 je bil temeljito poenostaviti okvir Unije za nadzor trga na področju neživilskih izdelkov z zmanjšanjem števila zakonodajnih aktov, ki vključujejo pravila o nadzoru trga, ter pripraviti enotirni sistem, v katerem bi bila vsa pravila združena v enem instrumentu. Predvsem pa je bil predlog COM(2013) 75 zasnovan z namenom, da se pravila o nadzoru trga iz Direktive 2001/95/ES o splošni varnosti proizvodov, Uredbe (ES) št. 765/2008 in številnih sektorskih aktov harmonizacijske zakonodaje Unije revidirajo ter združijo v enotni pravni instrument, ki bi se uporabljal horizontalno v vseh sektorjih.

Evropski parlament je sprejel svoje stališče o predlogu v prvi obravnavi 15. aprila 2014. Vendar pa so zakonodajne razprave v letu 2015 zastale. Če se bodo zakonodajne razprave o predlogu COM(2013) 75 nadaljevale, bi se lahko pri napredku, ki sta ga dosegla sozakonodajalca v zvezi s predlogom, upoštevala analiza harmonizacijske zakonodaje Unije, ki se uporablja v danem trenutku, pri čemer bi se upošteval razvoj od leta 2013, ter ta predlog, skladno z Medinstitucionalnim sporazumom med Evropskim parlamentom, Svetom Evropske unije in Evropsko komisijo o boljši pripravi zakonodaje. Ta predlog vključuje določbe lex generalis, da bi preprečili vsakršno tveganje prekrivanja določb ali nasprotujočih si določb iz „predloga o nadzoru trga“ COM(2013) 75. (c)Harmonizacijska zakonodaja Unije o izdelkih Harmonizacijska zakonodaja Unije o izdelkih določa skupne zahteve o tem, kako mora biti izdelek proizveden, med drugim tudi pravila o njihovih značilnostih, velikosti in sestavi. Njen cilj ni le odpraviti ovire pri prostem pretoku blaga na enotnem trgu, ampak tudi zagotoviti, da se v EU prodajajo le varni in skladni izdelki. Na ta način bodo imeli pošteni trgovci enake konkurenčne pogoje, to pa bo omogočilo zaščito potrošnikov in poklicnih uporabnikov ter spodbujalo konkurenčen enotni trg. Harmonizacijska zakonodaja Unije o izdelkih, navedena v Prilogi k predlagani uredbi, določa poseben okvir za trženje vsake kategorije izdelkov, ki jih zajema, in tudi obveznosti posameznih podjetij v dobavni verigi. Nemoteno sodelovanje in dobri stiki med proizvajalci in organi za nadzor trga so ključnega pomena za zagotavljanje, da so izdelki skladni s harmonizacijsko zakonodajo Unije. Na podlagi te pobude se lahko izdelek da na voljo na trgu samo, če ima oseba, odgovorna za informacije o skladnosti, sedež v Uniji in je lahko neposreden sogovornik organov za nadzor trga. Ta oseba je lahko proizvajalec, uvoznik ali kateri koli drug gospodarski subjekt, ki ga pooblasti proizvajalec. (d)Direktiva 2001/95/ES o splošni varnosti proizvodov Direktiva zagotavlja, da so izdelki, dani na trg Unije, varni, saj je poudarek zlasti na izdelkih, ki predstavljajo resno tveganje in katerih trženje ali uporabo nameravajo države članice zavrniti ali prepovedati ter tako omejiti tveganje za zdravje in varnost potrošnikov. (e)Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije Sodelovanje med organi za nadzor trga in carinskimi organi je ključnega pomena za učinkovito izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih. Razlog za to je ta, da je najpomembnejši filter za neskladne izdelke na zunanjih mejah EU, kjer imajo organi popoln pregled nad trgovinskimi tokovi. Poleg tega je treba pravila o varnosti in nadzoru skladnosti izvrševati bolj enotno. To je mogoče doseči samo s sistematičnim sodelovanjem med organi za nadzor trga in organi, zadolženimi za preverjanje izdelkov na zunanjih mejah EU. Uspešno in učinkovito sodelovanje je prav tako pomembno, kadar je za preverjanje, ali uvoženo blago izpolnjuje pravila o varnosti izdelkov, odgovornih več organov v državah članicah. Navedeni organi morajo sodelovati, in sicer zlasti tako, da si izmenjujejo ustrezne informacije. 1.3Skladnost z drugimi politikami Unije Komisija je priznala ključno vlogo mrež izvrševanja in namerava spodbujati in podpirati države članice pri izboljšanju njihove zmogljivosti za izvrševanje zakonodaje Unije ter zagotoviti, da bodo upravni organi in inšpektorati ustrezno opremljeni za izvajanje svojih nalog. Da bi okrepila izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih, je Komisija upoštevala podobna nedavna prizadevanja za boljše izvrševanje zakonodaje na drugih področjih. Eno od takih področij je področje živil in krme, na katerem bo Uredba (EU) 2017/625 o izvajanju uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, da se zagotovi uporaba zakonodaje o živilih in krmi, pravil o zdravju in dobrobiti živali ter zdravju rastlin in fitofarmacevtskih sredstvih državam članicam omogočila, da bodo bolj učinkovite pri preprečevanju, odpravljanju ali zmanjševanju tveganj za zdravje ljudi, živali in rastlin. Komisija je predložila tudi predlog reforme Uredbe o sodelovanju na področju varstva potrošnikov v zvezi s pooblastili izvršilnih organov ter možnim načinom njihovega sodelovanja. Komisija je predlagala tudi nova pravila, da bi dodatno okrepila vlogo organov držav članic, pristojnih za konkurenco, ter zagotovila, da imajo vsa orodja, ki jih potrebujejo za učinkovitejše izvrševanje protimonopolnih pravil EU. Večja pooblastila na področju izvrševanja so pomembno vprašanje tudi v drugih nedavnih zakonodajnih pobudah in zakonodaji o varstvu podatkov ter nedavno sprejeti zakonodaji o gnojilih. Povečanje uvoza izdelkov ob sočasnem zmanjševanju sredstev za carinski sektor pomeni, da je treba upravljanje carinske unije bolje prilagoditi sedanjim in prihodnjim izzivom. Določbe tega predloga upoštevajo priporočene mehanizme za usklajevanje in sodelovanje med agencijami ter izboljšane ocene tveganja, vključno z učinkovitejšimi in uspešnejšimi kontrolami na ravni carinske unije. V zvezi s svetovno trgovino je Komisija ponovno potrdila svojo politiko, ki temelji na odprtosti in sodelovanju. Da pa bi se lahko ustrezno odzvala v primerih, ko pravila obstajajo, vendar se ne upoštevajo, bi morala imeti EU na voljo instrumente za ponovno vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev in odločno ukrepati proti državam ali podjetjem, ki izvajajo nepoštene prakse. Dosledno izvrševanje pravil Unije bi tudi zagotovilo, da bodo vsa podjetja, ki so prisotna ali dejavna v Uniji in kršijo pravila, kaznovana. To bo izvedeno v sodelovanju z organi držav članic in z okrepljenim obvladovanjem tveganja na carinskem področju v Uniji za spodbujanje in pospeševanje zakonite trgovina EU ob zagotavljanju varnosti in zaščite državljanov s preprečevanjem vstopa ponarejenega ali nevarnega blaga na ozemlje EU. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST 2.1Pravna podlaga

Predlog temelji na členih 33, 114 in 207 Pogodbe o delovanju Evropske unije. 2.2Subsidiarnost Dejavnosti nadzora trga, zlasti izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih, so v pristojnosti nacionalnih organov držav članic. To se ne bo spremenilo. Da pa bi bil nadzor trga učinkovit, bi moral biti enoten po vsej Uniji. Če je nadzor trga v nekaterih delih EU blažji, nastanejo šibke točke, ki ogrožajo javni interes, ustvarjajo nepoštene pogoje trgovanja in spodbujajo izbiranje najugodnejše jurisdikcije. Tveganje za različne javne interese, ki jih skuša harmonizacijska zakonodaja Unije zaščititi, bi bilo treba obravnavati tudi v zvezi z izdelki, uvoženimi v Unijo. Zato je potreben učinkovit nadzor trga vzdolž celotne zunanje meje Unije. V ta namen je treba okrepiti izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih, ohraniti zaščito javnih interesov na tem področju, zlasti varovanje zdravja, ter omogočiti enake konkurenčne pogoje za podjetja s sedežem v EU in zunaj nje. Organi za nadzor trga bi morali dobiti sklop pooblastil, ki bi jim omogočala, da učinkovito izvršujejo harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih. Njihovo čezmejno sodelovanje in sodelovanje s carinskimi organi bi bilo treba povečati. Prav tako bi bilo treba okrepiti kontrole na zunanjih mejah Unije. Zato je treba vzpostaviti instrumente in mehanizme za nadzor trga, ki omogočajo in spodbujajo takšna prizadevanja, zlasti z vzpostavitvijo mreže Unije za skladnost izdelkov, katere glavna naloga bo usklajevanje izvrševanja zakonodaje po vsej Uniji. Financiranje in poročanje je treba prav tako obravnavati na ravni Unije. 2.3Sorazmernost Predlog ne posega v pristojnosti držav članic na področju izvrševanja. Vendar bodo morda morale nekatere države članice prilagoditi svoje nacionalno postopkovno pravo in tako zagotoviti, da lahko njihovi organi za nadzor trga učinkovito uporabijo svoja izvršilna pooblastila v čezmejnem okviru ter sodelujejo in obravnavajo neskladnost izdelkov v EU. Ukrepi iz tega predloga ne presegajo tistega, kar je potrebno za rešitev opredeljenih težav in doseganje ciljev predloga. Predlog določa skupen sklop pooblastil za vse pristojne organe v državah članicah, ki naj bi pripomogla h krepitvi izvrševanja harmonizacijskih pravil Unije o izdelkih in zagotavljanja skladnosti z njimi. Izbrana raven harmonizacije je potrebna, da se zagotovi nemoteno sodelovanje in izmenjava dokazov med pristojnimi organi. Poleg tega je treba popraviti sedanji položaj, ko se nekatere zahteve za izdelke, določene v harmonizacijski zakonodaji Unije, na enotnem trgu ne izvršujejo dosledno in usklajeno, ker organi za nadzor trga v nekaterih državah članicah nimajo potrebnih pooblastil za preiskovanje in odpravo neskladnosti. Predlog bo izboljšal sodelovanje pri izvrševanju, ne da bi pri tem naložil nesorazmerno ali preveliko breme organom držav članic. Predlog zato ne presega tega, kar je potrebno za doseganje njegovih ciljev. 2.4Izbira instrumenta Edini primeren instrument za doseganje cilja izboljšanja izvrševanja harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih in zagotavljanja skladnosti z njo je uredba. Z direktivo ne bi dosegli ciljev predloga, saj bi se po njenem prenosu ohranile omejitve pristojnosti in nadaljevali morebitni spori glede pristojnosti. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA 3.1Naknadne ocene/preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje Kot del delovnega programa Komisije za leto 2017 je bila opravljena ocena sedanjega pravnega okvira za nadzor trga, zlasti določb členov 15 do 29 Uredbe (ES) št. 765/2008. V oceno je bilo zajeto obdobje od leta 2010 (datum začetka uporabe navedene uredbe) do leta 2015. Uspešnost Pri oceni Uredbe (ES) št. 765/2008 je bilo ugotovljeno, da je bila navedena uredba le delno uspešna pri doseganju posebnih in strateških ciljev. Glavni razlog za to je, da usklajevanje in sodelovanje še vedno nista na zadovoljivi ravni. Orodja, kot sta sistem Unije za hitro obveščanje o nevarnih neživilskih izdelkih (RAPEX) ter informacijski in komunikacijski sistem za nadzor trga (ICSMS), zagotavljata čezmejno sodelovanje pri nadzoru trga, vendar ju države članice ne uporabljajo dovolj. Tako denimo organi za nadzor trga redko omejijo trženje izdelka, če jih ustrezni organ v drugi državi članici obvesti o ukrepih v zvezi z izdelkom. Zdi se, da imajo organi za nadzor trga in carinski organi omejene možnosti, da uporabijo ugotovitve (vključno s poročili o preizkusih) takih organov iz druge države članice ter se tako izognejo podvajanju dela. Poleg tega se Uredba (ES) št. 765/2008 še vedno ne uporablja enotno zaradi precejšnjih razlik v tem, kako jo države članice izvajajo. To zadeva organizacijo nadzora trga na nacionalni ravni, razpoložljivost finančnih, človeških in tehničnih virov, strategije za nadzor trga, pooblastila za izvajanje pregledov in kaznovanje ter sisteme spremljanja in poročanja. Poleg tega se zdijo mejne kontrole uvoženih izdelkov nezadostne. Glavne težave izhajajo iz tega, da organi za nadzor trga nimajo pristojnosti zunaj svoje države članice, zlasti ko gre za spletno prodajo. Zato je mogoče oceniti, da Uredba (ES) št. 765/2008 ne dosega v celoti svojih strateških ciljev izboljšanja zaščite javnih interesov ter zagotavljanja poštenih pogojev trgovanja za gospodarske subjekte z zmanjšanjem števila neskladnih izdelkov na enotnem trgu. Razpoložljivi podatki kažejo, da se neskladni izdelki še naprej dajejo na trg in da se njihovo število morda celo povečuje. Učinkovitost Večino stroškov nadzora trga krijejo države članice in njihovi organi za nadzor trga, ti stroški pa se med državami članicami znatno razlikujejo. Vzrok za to je po eni strani to, da različni nacionalni organizacijski modeli zahtevajo različne ravni človeških in finančnih virov, po drugi strani pa je to posledica različnih pristopov organov za nadzor trga pri sporočanju podatkov o porabljenih finančnih virih in izvedenih dejavnostih. Stroški gospodarskih subjektov v povezavi z zagotavljanjem informacij na podlagi Uredbe (ES) št. 765/2008 se štejejo za zanemarljive. Vendar podjetja opozarjajo na negativne posledice, ki jih imajo splošne nedoslednosti v pristopu držav članic k nadzoru trga na njihove dejavnosti, in ob tem poudarjajo, da sedanji mehanizem izvrševanja ne more ustvariti enakih pogojev za podjetja.

V smislu koristi Uredba (ES) št. 765/2008 ni izboljšala varnosti za potrošnike in druge končne uporabnike, kot je bilo pričakovano. Nadaljnji obstoj in povečanje števila neskladnih izdelkov kažeta tudi, da navedena uredba ni ustvarila poštenih pogojev trgovanja za podjetja. Usklajenost Pri oceni so se pokazale težave s skladnostjo z Direktivo 2001/95/ES o splošni varnosti proizvodov, v kateri opredelitve niso vedno usklajene z opredelitvami iz navedene uredbe. V tem predlogu so pojasnjene razmejitve med Direktivo o splošni varnosti proizvodov in Uredbo (ES) št. 765/2008. Skladnost Uredbe (ES) št. 765/2008 s sektorskimi direktivami se zadostno ohranja z določbo lex specialis. V nekaterih primerih razhajanja in vrzeli v opredelitvah pojmov in terminologiji v različnih zakonodajnih aktih sicer zmanjšujejo splošno jasnost okvira za nadzor trga, vendar pri tem ne ovirajo izvajanja Uredbe (ES) št. 765/2008. Ustreznost V oceni so bile poudarjene nekatere težave z razumevanjem področja uporabe Uredbe (ES) št. 765/2008. Medtem ko so njene opredelitve na splošno jasne in primerne, pa niso popolne in aktualne, zlasti kar zadeva spletno prodajo. Uredba (ES) št. 765/2008 je ustrezna, ko gre za upoštevanje sedanjih potreb zainteresiranih strani, kot sta sodelovanje in izmenjava informacij, ter mejne kontrole, vendar je manj ustrezna pri obravnavi potreb, povezanih s sedanjo tržno dinamiko (povečanje spletnega trgovanja, proračunske omejitve na nacionalni ravni), ki zahtevajo hitro ukrepanje. Samo revidiran okvir za nadzor trga bi lahko pomagal doseči pričakovano raven zaščite javnih interesov in zagotoviti poštene pogoje trgovanja za udeležence na trgu. Dodana vrednost EU Države članice so odgovorne za izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije in sprejetje učinkovitih ukrepov proti izdelkom, ki predstavljajo tveganje. Enotni trg brez notranjih meja je izziv za javne organe pri izvrševanju te zakonodaje, saj jih ovirajo omejitve pristojnosti. Poleg tega pomanjkljivosti v organizaciji nadzora trga v eni državi članici predstavljajo šibke člene v verigi. Da bi se zagotovilo dosledno izvrševanje zakonodaje in učinkovito preprečevala neskladnost izdelkov v več državah članicah je treba usklajevati dejavnosti po celotni Uniji. Pri oceni se je pokazalo, da so prednosti, ki jih ima en sam evropski zakonodajni akt o harmonizaciji nadzora trga v primerjavi z več različnimi nacionalnimi zakonodajnimi akti, splošno priznane. Dodana vrednost Uredbe (ES) št. 765/2008 za EU v glavnem izhaja iz določb, ki uvajajo skupne informacijske sisteme, ki podpirajo upravno sodelovanje in krepijo sodelovanje med organi za nadzor trga in organi, zadolženimi za kontrolo izdelkov na zunanjih mejah EU. Dodana vrednost EU se še vedno ne dosega v celoti zaradi trenutno nezadostne čezmejne izmenjave informacij in nezadostnega sodelovanja, neenotnega izvajanja okvira za nadzor trga na nacionalni ravni in pomanjkanja virov. 3.2Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi Posvetovanja z organi za nadzor trga so potekala med sestanki strokovne skupine za notranji trg izdelkov 1. februarja 2016, 21. oktobra 2016 in 31. marca 2017. Na zadnjem sestanku je bil poudarek na zakonodajnem predlogu in njegovih glavnih ciljih ter zlasti na vprašanju, kako okrepiti sodelovanje med državami članicami, ustvariti enotno in zadostno raven nadzora trga ter uvesti strožje mejne kontrole izdelkov, uvoženih na trg Unije. Komisija je 17. junija 2016 organizirala konferenco zainteresiranih strani, na kateri so lahko sodelovali predstavniki industrije, potrošniki, javni organi in drugi. Na konferenci naj bi se opredelila glavna vprašanja, povezana s skladnostjo izdelkov na enotnem trgu, poiskali načini za boljše izvrševanje harmonizacijske zakonodaje in določili mogoči nadaljnji koraki. Javno posvetovanje v vseh uradnih jezikih EU je bilo objavljeno na spletišču za posvetovanje na portalu Europa. Posvetovanje je potekalo od 1. julija do 31. oktobra 2016. Namen posvetovanja je bil zbrati dokaze in mnenja o ukrepih za izboljšanje izvrševanja zakonodaje in skladnosti z njo na enotnem trgu blaga. Evropska podjetniška mreža je na posvetovanju spodbujala in podpirala mala in srednja podjetja. Komisija je prejela 239 odgovorov podjetij (127), javnih organov (80) in državljanov (32). Rezultati posvetovanja kažejo, da je treba ukrepati, da bi se zagotovila večja skladnost izdelkov s pravili na enotnem trgu, saj neskladnost negativno vpliva ne samo na potrošnike in druge končne uporabnike, ampak tudi na prodajo in/ali tržne deleže podjetij, ki izpolnjujejo pravne obveznosti. Poleg tega so vprašani predlagali, da je najboljši način za zmanjšanje neskladnosti kombinacija tega, da javni organi zagotavljajo informacije in podporo ter izvršujejo zakonodajo. V zvezi z neskladnimi izdelki, s katerimi trgujejo podjetja s sedežem v državi nečlanici EU, so rezultati posvetovanja pokazali, da bi morali carinski organi in organi za nadzor trga bolje usklajevati kontrolo izdelkov, ki vstopajo na trg Unije. Na posvetovanju so vprašani opozorili tudi na potrebo po tem, da bi od podjetij s sedežem v državah nečlanicah EU zahtevali, da imenujejo osebo v Uniji, ki bo odgovorna za informacije o skladnosti. 3.3Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Komisija ali zunanji izvajalci so med letoma 2012 in 2016 opravili več raziskav, posvetovanj in študij. Potekala so tudi posvetovanja z državami članicami o učinkovitosti nadzora trga v Uniji. Med julijem 2016 in majem 2017 je bila izvedena zunanja ocena uporabe Uredbe (ES) št. 765/2008. Njeni rezultati so bili upoštevani pri tem zakonodajnem predlogu, da bi se izboljšalo izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih.

3.4 Ustreznost in poenostavitev ureditve V oceni sedanjega pravnega okvira za nadzor trga (glej točko 3.1 zgoraj) je bilo ugotovljeno, da večino stroškov izvrševanja, ki izhajajo iz sedanjih predpisov o nadzoru trga, krijejo javni organi, medtem ko so stroški za podjetja povezani le z obveznostmi zagotavljanja informacij (odzivanje na zahtevke organov, informacije o ugotovljenih neskladnostih) in so zato zanje zanemarljivi. Boljše usklajevanje izvrševanja in določanje prednostnih nalog, ki ju podpirajo mreža Unije za skladnost izdelkov in medsebojno strokovno pregledane strategije za izvrševanje, bi zagotovila bolj enakovredne konkurenčne pogoje ter zmanjšala nekatere negativne posledice, s katerimi se srečujejo podjetja zaradi splošne neusklajenosti pri izvrševanju. Kljub temu pa so javni organi tisti, ki lahko najbolj poenostavijo ureditev in zmanjšajo bremena. V oceni učinka, na kateri temelji ta predlog, so bile za vsak cilj preučene možne poenostavitve in/ali zmanjšanja upravnega bremena, kot so boljša uporaba orodij informacijske tehnologije, ki se uporabljajo za lažjo in hitrejšo izmenjavo informacij o načrtovanih kontrolah, učinkovitejši zahtevki za medsebojno pomoč, prenosljivost dokazov in odločb v zvezi z izvrševanjem za preprečevanje podvajanja dela organov, skupna preiskovalna in izvršilna pooblastila ter lažji dostop organov za nadzor trga do informacij o skladnosti z imenovanjem osebe, odgovorne za informacije o skladnosti. 3.5 Ocena učinka Poročilo o oceni učinka, ki ga je pripravila Komisija, zajema vse vidike tega zakonodajnega predloga. Predvidene možnosti politike zajemajo od ohranitve sedanjega stanja do bolj ambicioznih ukrepov ter usklajevanja in dejavnosti na ravni EU, in sicer: (1)osnovni scenarij; (2)izboljšanje obstoječih orodij in mehanizmov sodelovanja; (3)možnost (2) in poleg tega povečan odvračilni učinek, ki ga zagotavljajo orodja za izvrševanje ter okrepljeno usklajevanje na ravni EU, ter (4)dodatno okrepljeno centralizirano izvrševanje na ravni EU v nekaterih primerih. Prednostna možnost je možnost (3), ki vključuje zlasti: (a)razširitev svetovalne vloge kontaktnih točk za proizvode, ki so na voljo podjetjem in priložnostnim javno-zasebnim partnerstvom; (b)vzpostavitev digitalnih sistemov, prek katerih bi proizvajalci ali uvozniki objavljali informacije o skladnosti, ki bi bile na voljo potrošnikom in organom za nadzor trga, obveznost proizvajalcev, da imenujejo osebo s sedežem v Uniji, odgovorno za informacije o skladnosti, ter vzpostavitev skupnega evropskega portala za prostovoljne ukrepe; (c)uvedbo pravil za objavljanje odločb o omejitvi trženja izdelkov, natančnejšo opredelitev pooblastil organov (zlasti v zvezi z uvozom iz držav nečlanic EU prek spletne prodaje), povračilo stroškov za kontrolo izdelkov, za katere je bilo ugotovljeno, da niso skladni, ter (d)strožje obveznosti glede medsebojne pomoči in pravno domnevo, da so izdelki, za katere je bilo v eni državi članici ugotovljeno, da niso skladni, neskladni v vsej EU. Poleg tega je v strategijah držav članic za izvrševanje, v katerih so določene nacionalne dejavnosti na področju kontrole in potrebe po krepitvi zmogljivosti, izražena zahteva za vzpostavitev mreže Unije za skladnost izdelkov. Ta mreža bi zagotavljala upravno podporno strukturo za medsebojni pregled uspešnosti držav članic ter usklajevala skupne dejavnosti izvrševanja v državah članicah in podpirala njihovo izvajanje. Odbor za regulativni nadzor je 7. aprila 2017 najprej izdal negativno mnenje o oceni učinka, nato pa 8. junija 2017 pozitivno mnenje s pridržki. Priporočila iz mnenj so bila vključena v poročilo. Spremenjeno poročilo vključuje obsežnejše opise sedanjega okvira za nadzor trga, povezavo s svežnjem ukrepov za varnost potrošniških izdelkov in nadzor trga iz leta 2013 ter rezultate ocene. Predstavitev težav, ciljev in možnosti je bila preoblikovana ter dodana so bila ustrezna dokazila in ocena stroškov. Kar zadeva mrežo Unije za skladnost izdelkov, so v poročilu navedeni pričakovani rezultati in stroški v različnih scenarijih ter obravnavani učinki in izvedljivost možnosti upravljanja v zvezi z vzpostavitvijo mreže Unije za skladnost izdelkov v okviru obstoječe agencije ali Komisije. Glede na to, da je ustanovitveno uredbo obstoječe agencije zapleteno spremeniti, ta predlog Komisiji nalaga, da vzpostavi podporni sekretariat mreže. V zvezi z obveznostjo proizvajalcev, da imenujejo osebo s sedežem v Uniji, ki je odgovorna za informacije o skladnosti, so v poročilu o oceni učinka opisani glavni zadevni trgovinski in poslovni modeli, zlasti prodaja na daljavo iz držav zunaj EU. Poročilo pojasnjuje pristojnost osebe, odgovorne za informacije o skladnosti. Prav tako so v njem ocenjeni stroški, povezani z olajšanjem zagotavljanja informacij o skladnosti, ter obravnavane posledice za trgovce iz tretjih držav in pošteni tržni pogoji za podjetja, ki poslujejo v Uniji. 3.6Temeljne pravice Pri učinku različnih pregledanih možnosti je bil upoštevan tudi učinek na zadevne temeljne pravice. Ta zakonodajni predlog spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki so priznana zlasti v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Zato bi se moral razlagati in uporabljati v skladu z navedenimi pravicami in načeli. Organi za nadzor trga bi pooblastila iz te uredbe izvajali na podlagi sorazmernosti in nujnosti, ob upoštevanju nacionalnih postopkovnih jamstev. Ta zakonodajni predlog vzpostavlja premišljeno ravnovesje med interesi, ki jih varujejo temeljne pravice, kot so zdravje in varnost, varstvo potrošnikov in okolja ter svoboda gospodarske pobude in svoboda obveščanja.

4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog zahteva človeške in upravne vire, pa tudi odobritve za poslovanje, kot je poudarjeno v oceni finančnih posledic. 5.DRUGI ELEMENTI 5.1Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo 5 let po začetku uporabe te uredbe pregledala njeno izvajanje ter Evropskemu parlamentu in Svetu predložila poročilo o oceni. V poročilu bo ocenjeno, ali je uredba dosegla svoje cilje, zlasti v zvezi z zmanjšanjem števila neskladnih izdelkov, zagotavljanjem uspešnega in učinkovitega izvrševanja harmonizacijske zakonodaje Unije, izboljšanjem sodelovanja med pristojnimi organi in okrepitvijo kontrole izdelkov, ki vstopajo na trg Unije, ob upoštevanju njenega učinka na podjetja, zlasti mala in srednja. 5.2Začetek uporabnosti Na podlagi predloga bi se začetek uporabe uredbe odložil do 1. januarja 2020, da bi lahko države članice, organi za nadzor trga in Evropska komisija prek mreže Unije za skladnost izdelkov vzpostavili potrebne praktične ureditve in spremenili zakonodajo. 5.3Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predlog sestavlja 11 poglavij s 64 členi in ena priloga. Poglavje I – Splošne določbe V tem poglavju so opredeljeni področje uporabe in glavni pojmi, ki se uporabljajo v tej uredbi. Posodobljene so opredelitve iz Uredbe (ES) št. 765/2008, zlasti zato, da se upoštevata raznolikost udeležencev v dobavni verigi in potreba, da morajo vsi izvrševati harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih. Predlagana opredelitev pojma „gospodarski subjekt“ vključuje vse akterje, ki jih ta zakonodaja neposredno zadeva. Poglavje II – Informacije o skladnosti To poglavje uvaja pojem osebe s sedežem v Uniji, odgovorne za informacije o skladnost izdelka kot nujen pogoj za dajanje izdelkov na voljo na trgu. Glavna cilja sta izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih z omogočanjem dobrih stikov med proizvajalci ali njihovimi pooblaščenimi zastopniki in organi za nadzor trga ter ustvarjanje poštenih pogojev trgovanja na trgu Unije. Oseba, odgovorna za informacije o skladnosti izdelka, je lahko proizvajalec, uvoznik ali kateri koli drug gospodarski subjekt, ki ga določi proizvajalec. Glavne naloge osebe, odgovorne za informacije o skladnosti izdelka, so zagotoviti informacije o izdelku organom za nadzor trga in sodelovati s pristojnimi organi. Poglavje III – Pomoč gospodarskim subjektom in sodelovanje z njimi V tem poglavju je določen način imenovanja pristojnih organov in enotnih povezovalnih uradov za namene te uredbe, pojasnjene pa so tudi vloge enotnih povezovalnih uradov. Države članice so v njem pozvane, naj zagotovijo nemoteno sodelovanje med člani mreže za izvrševanje na svojem ozemlju. Od držav članic zahteva, naj zagotovijo, da drugi nacionalni organi podprejo delo pristojnih organov, zlasti kadar so za ustavitev kršitev potrebne kazenske sankcije. Poglavje IV – Organizacija in splošna načela nadzora trga Uredba določa obveznosti držav članic glede organizacije nadzora trga na njihovem ozemlju. Poleg tega določa postopke, ki jih morajo države članice vzpostaviti za obravnavanje pritožb ali vprašanj v zvezi s tveganji; spremljanje nesreč in nevarnosti za zdravje končnih uporabnikov; preverjanje popravljalnih ukrepov, ki jih sprejmejo gospodarski subjekti, in nadgrajevanje znanstvenega in strokovnega znanja o varnostnih vprašanjih. Uredba opredeljuje, kako bi morale države članice imenovati organe za nadzor trga in enotne povezovalne urade. Določa tudi načela delovanja organov za nadzor trga, in sicer, da mora biti nadzor učinkovit, ukrepi sorazmerni s skladnostjo, da morajo organi uporabiti pristop na podlagi tveganja glede na opredeljene dejavnike ter ravnati v skladu z načeli preglednosti, neodvisnosti in nepristranskosti.

Uredba zahteva tudi, da države članice redno izdajajo nacionalne strategije za nadzor trga, in določa, kaj morajo te strategije vključevati. Poglavje V – Pooblastila in ukrepi za nadzor trga Ta uredba določa pooblastila za organe za nadzor trga, da se zagotovi učinkovito čezmejno izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih. Ta pooblastila vključujejo dostop do podatkov in dokumentov o primeru neskladnosti ter naložitev obveznosti predložitve vseh informacij, ki se nanašajo na primer neskladnosti, gospodarskim in javnim subjektom; opravljanje pregledov na kraju samem; opravljanje preizkusnih nakupov in prikritega nakupovanja; sprejetje začasnih ukrepov; uvedbo preiskav ali postopkov za odpravo neskladnosti; prepoved dobave izdelkov ali umik in odpoklic ter uničenje izdelkov; naložitev kazni in odreditev vračila dobička, pridobljenega zaradi neskladnosti, ter objavo odločb, vključno z identiteto zadevnega gospodarskega subjekta. Pri izvajanju teh pooblastil imajo države članice še naprej možnost odločanja, ali bodo pristojni organi minimalna pooblastila izvajali neposredno v okviru lastnih pristojnosti ali pa se bodo ta pooblastila izvajala z zahtevkom, naslovljenim na sodišča, v skladu z nacionalno zakonodajo. Uredba določa tudi ukrepe za nadzor trga ter postopke in načela, ki jih je treba upoštevati. Kar zadeva izdelke, ki predstavljajo resno tveganje, ki zahteva hitro ukrepanje, se to poglavje navezuje na Direktivo 2001/95/ES in sistem Unije za hitro obveščanje, vzpostavljen na podlagi navedene direktive. Uredba uvaja tudi možnost vzpostavitve preizkuševalnih zmogljivosti Unije in opredeljuje njihove naloge. V tem poglavju je poleg načela financiranja nadzora trga določeno tudi, da organi za nadzor trga krijejo stroške tako, da gospodarskim subjektom zaračunavajo upravne pristojbine za neskladnost izdelkov. Poglavje VI – Sodelovanje in postopek za medsebojno pomoč Medsebojna pomoč ima lahko dve obliki: ·zahtevki za informacije, ki omogočajo organom za nadzor trga v eni državi članici, da pridobijo informacije in dokaze iz druge države članice; ter ·zahtevki za izvršilne ukrepe, s katerimi lahko organi za nadzor trga od ustreznih organov v drugi državi članici zahtevajo, da sprejmejo izvršilne ukrepe. Uredba določa postopek v zvezi z zahtevki za medsebojno pomoč. Navedeni zahtevki morajo biti prek informacijskega in komunikacijskega sistema poslani v enotna povezovalna urada v državi članici organa prosilca in državi članici zaprošenega organa, pri čemer se uporabijo standardni obrazci. Uredba tudi določa, da se pridobljeni dokazi in ugotovitve preiskave v eni državi članici lahko uporabijo v drugi državi članici. Temeljno načelo je, da izdelke, za katere se na podlagi odločitve organov za nadzor trga v eni državi članici šteje, da so neskladni, organi za nadzor trga v drugi državi članici prav tako obravnavajo kot neskladne, razen če lahko zadevni gospodarski subjekt dokaže nasprotno. Cilj instrumentov medsebojne pomoči je obravnavati primere neskladnosti izdelkov v čezmejnem okviru in omogočiti ukrepe za odpravo neskladnosti ali prepoved izdelka v vseh državah članicah. Uredba bo tudi omogočila, da se bodo lahko dokazi in ugotovitve preiskav, ki so bili pridobljeni z minimalnimi pooblastili organov za nadzor trga, uporabili v drugih državah članicah. V skladu z uredbo mora zaprošeni organ na zahtevek za medsebojno pomoč odgovoriti v roku, določenem v izvedbenih ukrepih. Uredba zagotavlja zaščito poklicnih in poslovnih skrivnosti z določbo, da se informacije, sporočene organom za nadzor trga, uporabljajo samo za zagotovitev skladnosti s harmonizacijsko zakonodajo Unije. Poglavje VII – Izdelki, ki vstopajo na trg Unije Uredba določa okrepljen okvir za kontrolo izdelkov, ki vstopajo na trg Unije. To izhaja iz domneve, da je najučinkovitejši način za zagotovitev, da se nevarni ali neskladni izdelki ne dajo na trg Unije, izvajanje ustreznih preverjanj pred sprostitvijo izdelkov v prosti promet. Carinski organi izvajajo kontrole na podlagi analize tveganja. Poleg tega se s to uredbo izboljšuje izmenjava informacij med organi za nadzor trga in carinskimi organi, zlasti s postopki za sprostitev izdelkov, zadržanje in zavrnitev sprostitve v prosti promet. Od organov za nadzor trga se lahko zahteva, da predložijo informacije o izdelkih in gospodarskih subjektih, kadar se ugotovi povečano tveganje za neskladnost. Carinski organi morajo pravočasno obvestiti organe za nadzor trga o sprostitvi izdelkov v prosti promet in rezultatih kontrol, če so te informacije pomembne za izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije. Sprostitev v prosti promet se lahko zadrži, če: ·izdelku ni priložena zahtevana dokumentacija, ni označen v skladu z zahtevami, ni opremljen z oznako CE ali drugo oznako, ki se zahteva na podlagi harmonizacijske zakonodaje Unije;

·ni mogoče določiti identitete osebe s sedežem v Uniji, odgovorne za informacije o skladnosti izdelka; ali ·obstaja razlog za domnevo, da izdelek ni dan na trg v skladu z zahtevami iz harmonizacijske zakonodaje Unije. Uredba določa tudi ugodnejšo obravnavo izdelkov, ki so jih pooblaščeni gospodarski subjekti s posebnim statusom na podlagi Uredbe (EU) št. 952/2013 prijavili za sprostitev v prosti promet. Določa tudi pogoje za začasno ukinitev te ugodnejše obravnave, če se pri kontroli ugotovi neskladnost. Postopkovna pravila za izmenjavo informacij o pooblaščenih gospodarskih subjektih med organi za nadzor trga in carinskimi organi bodo določena v izvedbenih ukrepih. Poglavje VIII – Usklajeno izvrševanje in mednarodno sodelovanje S to uredbo se vzpostavlja mreža Unije za skladnost izdelkov (v nadaljnjem besedilu: mreža) v okviru Komisije. Mreža je sestavljena iz odbora, skupin za upravno usklajevanje in sekretariata, njene naloge pa so opisane v tej uredbi. Mreža bo usklajevala izvrševanje, s čimer bo krepila sodelovanje pri nadzoru trga na ravni EU. Poleg tega bo mreža odgovorna za vzdrževanje informacijskega in komunikacijskega sistema za zbiranje in shranjevanje informacij o izvrševanju harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih. Sistem je na voljo Komisiji in organom za nadzor trga v državah članicah, imel pa bo tudi javni vmesnik zaradi izpolnitve obveznosti obveščanja širše javnosti in zagotovitve preglednosti. Uredba določa okvir za mednarodno sodelovanje s tretjimi državami ali mednarodnimi organizacijami, da se zagotovi izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih. Prav tako vzpostavlja sistem kontrole izdelkov pred izvozom, ki jo izvede tretja država pred izvozom izdelkov v Unijo. Podrobnosti izvajanja tega sistema bodo določene z izvedbenimi akti. Poglavje IX – Finančne določbe Uredba določa, da Komisija financira vse dejavnosti, ki spadajo na področje splošne politike Unije za nadzor trga. Uredba vključuje splošne določbe o zaščiti finančnih interesov Unije. Poglavje X – Končne določbe Uredba določa, da se členi od 15 do 29 Uredbe (ES) št. 765/2008 ne uporabljajo za harmonizacijsko zakonodajo Unije, ki je navedena v Prilogi. Spremeniti je treba 23 pravnih aktov, navedenih v Prilogi k tej uredbi, in sicer tako, da se črta sklicevanje na člene 15 do 29 Uredbe (ES) št. 765/2008. Uredba spreminja tudi Direktivo 2004/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Poglavje XI – Kazni, ocenjevanje, postopek v odboru ter začetek veljavnosti in uporaba Uredba priznava, da je določitev kazni v nacionalni pristojnosti, vendar pa določa vodilno načelo za kazni. Ta uredba vključuje tudi standardne določbe o ocenjevanju uporabe te uredbe in o postopku v odboru za sprejetje izvedbenih aktov. Priloga V prilogi so navedeni harmonizacijski pravni akti Unije o izdelkih, s čimer se določi področje uporabe te uredbe.

2017/0353 (COD) Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o določitvi pravil in postopkov za skladnost s harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih in njeno izvrševanje ter spremembi uredb (EU) št. 305/2011, (EU) št. 528/2012, (EU) 2016/424, (EU) 2016/425, (EU) 2016/426 in (EU) 2017/1369 Evropskega parlamenta in Sveta ter direktiv 2004/42/ES, 2009/48/ES, 2010/35/EU, 2013/29/EU, 2013/53/EU, 2014/28/EU, 2014/29/EU, 2014/30/EU, 2014/31/EU, 2014/32/EU, 2014/33/EU, 2014/34/EU, 2014/35/EU, 2014/53/EU, 2014/68/EU in 2014/90/EU Evropskega parlamenta in Sveta (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 33, 114 in 207 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Da se zagotovi prosti pretok izdelkov v Uniji, je treba zagotoviti, da ti izdelki izpolnjujejo zahteve, ki zagotavljajo visoko stopnjo zaščite javnih interesov, kot so varovanje zdravja in varnosti nasploh, varnost in zdravje pri delu ter varstvo potrošnikov, okolja in javne varnosti. Strogo izvrševanje teh zahtev je bistveno za ustrezno zaščito teh interesov in ustvarjanje pogojev, v katerih lahko uspeva poštena konkurenca na trgu blaga v Uniji. Da se to izvrševanje zagotovi na celotnem notranjem trgu, tudi v zvezi z izdelki, ki v Unijo prihajajo iz tretjih držav, so potrebna pravila. (2)Okrepitev enotnega trga blaga s še intenzivnejšimi prizadevanji za preprečitev dajanja neskladnih izdelkov na trg Unije je Komisija v svojem sporočilu „Izpopolnitev enotnega trga: več priložnosti za prebivalstvo in gospodarstvo“ opredelila kot prednostno nalogo. To bi bilo treba doseči s krepitvijo nadzora trga, dajanjem pravih spodbud gospodarskim subjektom, pogostejšimi kontrolami skladnosti in spodbujanjem čezmejnega sodelovanja med izvršilnimi organi, vključno s sodelovanjem s carinskimi organi. (3)Da se dodatno izboljša skladnost s harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih, bi bilo treba okrepiti okvir za nadzor trga. (4)Direktiva 2001/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta določa splošne varnostne zahteve za vse izdelke za potrošnike in določa posebne obveznosti in pooblastila držav članic v zvezi z nevarnimi izdelki ter izmenjavo informacij v ta namen prek sistema Unije za hitro obveščanje o nevarnih neživilskih izdelkih (RAPEX). Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da sprejmejo bolj specifične ukrepe, ki so jim na voljo na podlagi navedene direktive. Da bi dosegli višjo stopnjo varnosti izdelkov za potrošnike, bi bilo treba dopolniti mehanizme za izmenjavo informacij in situacije, ki zahtevajo hitro ukrepanje, iz Direktive 2001/95/ES, ki je okrepljena z Uredbo (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta, da bi bili učinkovitejši. (5)V tej uredbi bi morali biti zajeti izdelki, za katere velja harmonizacijska zakonodaja Unije iz Priloge. Zakonodaja, navedena v Prilogi, bi morala zajemati vso zadevno harmonizacijsko zakonodajo Unije v zvezi s proizvodnimi izdelki, razen živil, krme, zdravil za uporabo v humani in veterinarski medicini, živih rastlin in živali, proizvodov človeškega izvora ter proizvodov rastlin in živali, neposredno vezanih na njihovo prihodnje razmnoževanje. To bo zagotovilo enoten okvir za nadzor trga navedenih izdelkov na ravni Unije. Zato je treba spremeniti več instrumentov harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih, zlasti za odstranitev sklicev na določene določbe Uredbe (ES) št. 765/2008. Če bo v prihodnje sprejeta nova harmonizacijska zakonodaja Unije, bo morala navedena zakonodaja določati, ali naj se ta uredba uporablja tudi zanjo. (6)Da bi racionalizirali in poenostavili splošni zakonodajni okvir ter hkrati uresničevali cilj glede boljše priprave zakonodaje, bi bilo treba ponovno preučiti pravila, ki se uporabljajo za kontrole izdelkov, ki vstopajo na trg Unije, in jih vključiti v enoten zakonodajni okvir za kontrole izdelkov na zunanjih mejah. (7)Varnost potrošnikov je v veliki meri odvisna od dejavnega izvrševanja harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih, ki določa varnostne zahteve. Zato je treba okrepiti izvršilne ukrepe. Da bi lahko odgovorili na zdajšnje izzive globalnega trga in vse kompleksnejših dobavnih verig, bi bilo treba stalno izboljševati in povečevati učinkovitost teh ukrepov. (8)Okvir, vzpostavljen s to uredbo, bi moral dopolniti in okrepiti obstoječe določbe harmonizacijske zakonodaje Unije v zvezi z zagotavljanjem informacij o skladnosti izdelkov in okvirom za sodelovanje z gospodarskimi subjekti, nadzorom trga izdelkov ter kontrolami navedenih izdelkov ob vstopu v Unijo. Vendar bi se v skladu z načelom lex specialis ta uredba morala uporabljati le, če v drugih obstoječih ali prihodnjih določbah harmonizacijske zakonodaje Unije ni posebnih določb z istim ciljem, naravo ali učinkom. Ustrezne določbe te uredbe se torej ne bi smele uporabljati na področjih, ki jih zajemajo take posebne določbe, na primer tiste iz Uredbe (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta o predhodnih sestavinah pri prepovedanih drogah, Uredbe (ES) št. 1223/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o kozmetičnih izdelkih, Uredbe (EU) 2017/745 Evropskega parlamenta in Sveta o medicinskih pripomočkih in Uredbe (EU) 2017/746 Evropskega parlamenta in Sveta o in vitro diagnostičnih medicinskih pripomočkih. (9)Za izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije bi morale biti odgovorne države članice, katerih organi za nadzor trga bi morali zagotavljati, da se zakonodaja v celoti upošteva. Države članice bi zato morale zato vzpostaviti sistematične pristope k zagotavljanju učinkovitega nadzora trga in drugih dejavnosti v zvezi z izvrševanjem. (10)Nekatere opredelitve pojmov iz Uredbe (ES) št. 765/2008 bi bilo treba uskladiti z opredelitvami pojmov iz drugih aktov Unije in bi morale, kadar je ustrezno, odražati strukturo sodobnih dobavnih verig.

(11)Od gospodarskih subjektov v celotni dobavni verigi bi se moralo pričakovati, da pri dajanju izdelkov na trg ali dajanju izdelkov na voljo na trgu ravnajo odgovorno in povsem v skladu z veljavnimi pravnimi zahtevami, da se zagotovi skladnost s harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih. Ta uredba ne bi smela posegati v obveznosti, ki ustrezajo vlogi vsakega gospodarskega subjekta v postopku dobave in distribucije v skladu s posebnimi določbami harmonizacijske zakonodaje Unije, pri čemer končno odgovornost za skladnost izdelka z zahtevami harmonizacijske zakonodaje Unije ohranja proizvajalec. (12)Sodobne dobavne verige zajemajo najrazličnejše gospodarske subjekte, ki bi morali biti ob ustreznem upoštevanju njihove zadevne vloge v dobavni verigi in mere, v kateri prispevajo k dajanju izdelkov na voljo na trgu Unije, predmet izvrševanja harmonizacijske zakonodaje Unije. Zato je treba to uredbo uporabljati za gospodarske subjekte, ki jih neposredno zadeva Uredba (ES) št. 273/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (ES) št. 1272/2008 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (ES) št. 1222/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (ES) št. 1223/2009, Uredba (EU) 2016/424 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (EU) 2016/425 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (EU) 2016/426 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (EU) 2017/1369 Evropskega parlamenta in Sveta, Uredba (EU) 2017/745 in Uredba (EU) 2017/746 ter Direktiva 2006/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2006/66/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2009/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2010/35/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2013/29/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2013/53/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/28/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/29/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/33/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/35/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Direktiva 2014/68/EU Evropskega parlamenta in Sveta ter Direktiva 2014/90/EU Evropskega parlamenta in Sveta. (13)Razvoj elektronskega trgovanja je v veliki meri posledica vse večjega števila ponudnikov storitev informacijske družbe, ki običajno prek platform in za plačilo ponujajo posredniške storitve tako, da shranjujejo vsebine tretjih strani, a ne da bi izvajali kakršen koli nadzor nad takimi vsebinami, torej ne delujejo v imenu gospodarskega subjekta. Odstranjevanje vsebine v zvezi z neskladnimi izdelki ali, če to ni izvedljivo, preprečitev dostopa do neskladnih izdelkov, ki jih ponujajo s svojimi storitvami, ne bi smelo posegati v pravila iz Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Zlasti se ponudnikom storitev ne bi smelo naložiti kakršne koli splošne obveznosti spremljanja informacij, ki jih posredujejo ali shranjujejo, ter splošne obveznosti, da dejavno iščejo dejstva ali okoliščine, ki kažejo na nezakonito dejavnost. Ponudniki storitev gostovanja poleg tega ne bi smeli biti odgovorni, dokler dejansko ne vedo za nezakonito dejavnost ali informacijo oziroma ne poznajo dejstev ali okoliščin, iz katerih je razvidno, da gre za nezakonito dejavnost ali informacijo. (14)Pravičnejši enotni trg bi moral zagotoviti enake konkurenčne pogoje za vse gospodarske subjekte ter varstvo pred nelojalno konkurenco. Za ta namen je potrebno okrepljeno izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih. Dobro sodelovanje med proizvajalci in organi za nadzor trga je ključni element, ki omogoča takojšnje ukrepanje in popravljalne ukrepe v zvezi z izdelkom. Pomembno je, da se določi kontaktna oseba s sedežem v Uniji, na katero se organi za nadzor trga lahko obrnejo z vprašanji v zvezi s skladnostjo izdelka s harmonizacijsko zakonodajo Unije. Oseba, odgovorna za zagotavljanje takih informacij o skladnosti bi morala biti proizvajalec ali uvoznik ali druga oseba, ki jo je proizvajalec določil za ta namen, na primer drug gospodarski subjekt. Vloga osebe, odgovorne informacije o skladnosti, ki ima sedež v Uniji, je bistvena, da se organom za nadzor trga zagotovi sogovornik s sedežem v Uniji, in da se posebne naloge opravijo pravočasno, s čimer se zagotovi, da izdelki izpolnjujejo zahteve iz harmonizacijske zakonodaje Unije, kar koristi potrošnikom, delavcem in podjetjem v Uniji. Določbe iz te uredbe, v skladu s katerimi mora imeti oseba s sedežem v Uniji odgovornost za informacije o skladnosti, se ne bi smele uporabljati, kadar imajo posebne zahteve iz določenih pravnih instrumentov o izdelkih enak učinek (na primer člen 4 Uredbe (ES) št. 1223/2009 , členu 15 Uredbe (EU) 2017/745 in člen 15 Uredbe 2017/746). (15)Države članice bi morale gospodarskim subjektom zagotavljati pomoč s podajanjem informacij o veljavni harmonizacijski zakonodaji Unije prek kontaktnih točk za proizvode, vzpostavljenih na podlagi Uredbe (EU) [vstaviti sklic na novo uredbo o vzajemnem priznavanju], ali s smernicami organa za nadzor trga o zadevni harmonizacijski zakonodaji Unije v okviru sporazumov o partnerstvu za skladnost. Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da nadgradijo obstoječe sodelovanje z zainteresiranimi stranmi in da z njimi sklepajo memorandume o soglasju, da bi tako spodbujali zagotavljanje skladnosti ali odkrili neskladnosti v zvezi s kategorijami izdelkov na določenem geografskem območju. (16)Države članice bi morale imenovati svoje organe za nadzor trga. Da bi olajšale upravno pomoč in sodelovanje, bi morale države članice imenovati tudi enotni povezovalni urad. Povezovalni uradi bi morali zagotavljati usklajevanje dejavnosti izvrševanja in nadzora trga ter komunikacijo z organi za nadzor trga drugih držav članic in Komisijo. (17)Vzpostaviti je treba mrežo Unije za skladnost izdelkov v okviru Komisije, katere cilj je usklajevanje in olajševanje izvajanja skupnih dejavnosti držav članic v zvezi z izvrševanjem, kot so skupne preiskave. Ta upravna podporna struktura bi morala omogočiti združevanje virov in vzdrževati komunikacijski in informacijski sistem med državami članicami in Komisijo, s čimer bi prispevala h krepitvi izvrševanja harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih in odvračanja od kršitev. (18)Dejavnosti nadzora trga bi morale biti temeljite in učinkovite, da se zagotovi pravilno izvajanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih. Kontrole lahko pomenijo breme za gospodarske subjekte, zato bi morali organi za nadzor trga inšpekcijske dejavnosti organizirati in izvajati ob upoštevanju njihovih interesov ter navedeno breme omejiti na to, kar je nujno potrebno za izvedbo učinkovitih in uspešnih kontrol. Poleg tega bi morali pristojni organi države članice dejavnosti nadzora trga izvajati z enako ravnjo skrbnosti ne glede na to, ali je neskladnost določenega izdelka relevantna na ozemlju navedene države članice in ali je verjetno, da bo vplivala na trg druge države članice. (19)Da se zagotovi pravilno izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih, bi morali organi za nadzor trga imeti skupen nabor preiskovalnih in izvršilnih pooblastil, zaradi česar bi organi za nadzor trga lahko bolje sodelovali med seboj, gospodarske subjekte, ki zavestno kršijo harmonizacijsko zakonodajo Unije, pa bi bilo tudi lažje učinkoviteje odvračati od kršitev. Navedena pooblastila bi morali biti zadosti trdna za reševanje izzivov glede izvrševanja harmonizacijske zakonodaje Unije ter izzivov v zvezi z e-trgovanjem in digitalnim okoljem ter da se gospodarskim subjektom prepreči izkoriščanje vrzeli v sistemu izvrševanja, tako da dejavnost preselijo v države članice, katerih organi za nadzor trga niso opremljeni za obravnavanje nezakonitih praks. Zlasti bi bilo treba s pooblastili zagotoviti, da si lahko pristojni organi izmenjajo informacije in dokaze, tako da se izvrševanje lahko izvaja enako v vseh državah članicah. (20)Ta uredba ne bi smela posegati v možnost držav članic, da izberejo sistem izvrševanja, ki se jim zdi ustrezen. Države članice bi morale imeti možnost proste presoje, ali lahko njihovi organi za nadzor trga preiskave in izvrševanje izvedejo neposredno v okviru lastnih pristojnosti ali z vložitvijo zahtevka pri pristojnih sodnih organih. (21)Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da preiskave začnejo na lastno pobudo, če izvedo za neskladne izdelke, ki so dani na trg. (22)Organi za nadzor trga bi morali imeti dostop do vseh potrebnih dokazov, podatkov in informacij v zvezi s predmetom preiskave, da ugotovijo, ali je bila kršena harmonizacijska zakonodaja Unije, in zlasti, da določijo odgovorni gospodarski subjekt, ne glede na to, čigavi so zadevni dokazi, informacije ali podatki, kje se nahajajo in v kakšnem formatu so. Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da od tretjih oseb v digitalni vrednostni verigi zahtevajo vse potrebne dokaze, podatke in informacije. (23)Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da opravijo potrebne inšpekcijske preglede na kraju samem in bi morali imeti pooblastilo, da vstopijo v katere koli prostore, zemljišče ali prevozno sredstvo, ki ga gospodarski subjekt uporablja za namene, povezane s svojo trgovino, podjetjem, obrtjo ali poklicem. (24)Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da od zastopnika ali člana osebja zadevnega gospodarskega subjekta zahtevajo pojasnila ali predložitev dejstev, informacij ali dokumentov v zvezi s predmetom pregleda na kraju samem in evidentirajo odgovore tega zastopnika ali člana osebja. (25)Organi za nadzor trga bi morali imeti možnost, da preverijo skladnost izdelkov, ki bodo dani na voljo na trgu, s harmonizacijsko zakonodajo Unije in pridobijo dokaze o neskladnosti. Zato bi morali imeti pooblastilo za opravljanje preizkusnih nakupov in, kadar dokazov ni mogoče pridobiti na drug način, za nakup izdelkov s skrivno identiteto. (26)Zlasti v digitalnem okolju bi organi za nadzor trga morali imeti možnost, da hitro in učinkovito odpravijo neskladnost, predvsem kadar gospodarski subjekt, ki prodaja izdelek, prikrije svojo identiteto ali preseli dejavnost znotraj Unije ali v tretjo državo, da bi se izognil izvrševanju. Kadar zaradi neskladnosti obstaja tveganje resne in nepopravljive škode za končne uporabnike, bi organi za nadzor trga morali imeti možnost, da sprejmejo začasne ukrepe, kadar ni na voljo drugega načina za preprečitev ali ublažitev take škode, po potrebi tudi s preprečitvijo dostopa do spletišča, storitve, računa ali blokiranjem popolnoma določenega imena domene za določeno časovno obdobje v skladu z načeli iz Direktive 2000/31/ES. Poleg tega bi morali organi za nadzor trga imeti pooblastilo, da ukinejo spletišče, storitev ali račun ali da izbrišejo popolnoma določeno ime domene oziroma da zahtevajo od ponudnika storitev tretje strani, da to stori v celoti ali delno. (27)Organi za nadzor trga delujejo v interesu gospodarskih subjektov, končnih uporabnikov in splošne javnosti, da zagotovijo, da se z ustreznimi izvršilnimi ukrepi dosledno ohranja in varuje javni interes, vzpostavljen s harmonizacijsko zakonodajo Unije o izdelkih, ter da je skladnost z navedeno zakonodajo z ustreznimi kontrolami zagotovljena po vsej dobavni verigi. Zato bi morali organi za nadzor trga glede učinkovitosti in uspešnosti dejavnosti, ki jih opravljajo, odgovarjati gospodarskim subjektom, končnim uporabnikom in širši javnosti. Zagotavljati bi morali dostop do informacij o organizaciji in izvajanju svojih dejavnosti, vključno s kontrolami, ter redno objavljati informacije o opravljenih dejavnostih in njihovih rezultatih. Pod določenimi pogoji bi morali imeti tudi pravico, da objavijo ali dajo na voljo informacije o pretekli skladnosti posameznih gospodarskih subjektov na podlagi rezultatov kontrol v okviru nadzora trga. (28)Gospodarski subjekti bi morali v celoti sodelovati z organi za nadzor trga in drugimi pristojnimi organi, da se zagotovi nemoteno izvajanje dejavnosti nadzora trga in organom omogoči opravljanje njihovih nalog. (29)Ta uredba ne bi smela posegati v delovanje sistema RAPEX v skladu z Direktivo 2001/95/ES in Uredbo (ES) št. 765/2008. (30)Ta uredba ne bi smela posegati v postopek glede zaščitne klavzule, ki jih določa sektorska harmonizacijska zakonodaja Unije v skladu s členom 114(10) Pogodbe. Za zagotovitev enake ravni zaščite v vsej Uniji bi moralo biti državam članicam dovoljeno, da sprejmejo omejevalne ukrepe v zvezi z izdelki, ki predstavljajo tveganje za zdravje in varnost ali druge vidike zaščite javnega interesa. Od njih bi se prav tako moralo zahtevati, da o teh ukrepih uradno obvestijo druge države članice in Komisijo, s čimer Komisiji omogočijo, da zavzame stališče o nacionalnih ukrepih, ki omejujejo prosti pretok izdelkov, da se zagotovi delovanje notranjega trga.

(31)Za informacije, ki si jih izmenjajo organi za nadzor trga in uporaba dokazov ter ugotovitev preiskav, bi moralo veljati najstrožje varovanje zaupnosti ter poklicnih in poslovnih skrivnosti. Informacije bi bilo treba obravnavati v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo, da se zagotovi, da preiskave in ugled gospodarskega subjekta niso ogroženi. (32)Kadar je za namene te uredbe potrebna obdelava osebnih podatkov, se izvede v skladu s pravom Unije o varstvu osebnih podatkov. Za vsako obdelavo osebnih podatkov na podlagi te uredbe odvisno od primera veljata Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta. (33)Da se zagotovi zanesljivost in doslednost preizkušanja po vsej Uniji v okviru za nadzor trga, bi morala Komisija določiti preizkuševalne zmogljivosti. Poleg tega bi bilo treba v izogib nepotrebnemu podvajanju in za zagotavljanje večje doslednosti razviti celovitejši informacijski sistem za izmenjavo rezultatov preizkusov v Uniji. (34)Laboratoriji, ki jih Komisija imenuje za preizkuševalne zmogljivosti v Uniji, bi morali imeti strokovno znanje, opremo, infrastrukturo in osebje za izvajanje nalog po najvišjih standardih. Da se zagotovijo točni in zanesljivi rezultati, bi morali biti preizkuševalne zmogljivosti akreditirane v skladu z ustreznimi harmoniziranimi standardi Unije. Akreditacijo bi moral izdati nacionalni akreditacijski organ, ki deluje v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008. (35)Države članice bi morale zagotoviti, da so vedno na voljo ustrezna finančna sredstva za ustrezno osebje in opremo organov za nadzor trga. Za učinkovito dejavnost nadzora trga je potrebno veliko virov, zato bi bilo treba zagotavljati stabilne vire na ravni, ki ustreza izvršilnim potrebam v vsakem danem trenutku. Javno financiranje bi bilo zato treba dopolniti s pobiranjem pristojbin za kritje stroškov, nastalih pri opravljanju dejavnosti nadzora trga, povezanih z izdelki, za katere je bilo ugotovljeno, da niso skladni, ter ustrezno upoštevati preteklo skladnost gospodarskega subjekta. (36)Financiranje dejavnosti nadzora trga s pristojbinami, ki jih plačajo gospodarski subjekti, bi moralo biti popolnoma pregledno, da bi državljani in podjetja lahko razumeli metodo in podatke, ki se uporabljajo za določanje pristojbin, ter bili obveščeni o uporabi prihodka od pristojbin. (37)Primerno je, da države članice imenujejo organe, odgovorne za uporabo carinske zakonodaje, in vse druge organe, ki so v skladu z nacionalnim pravom pristojni za kontrolo izdelkov, ki vstopajo na trg Unije; (38)Učinkovit način za zagotavljanje, da nevarni ali neskladni izdelki niso dani na trg Unije, bi bilo odkrivanje takih izdelkov pred sprostitvijo v prosti promet. Carinski organi imajo kot organi, pristojni za kontrolo izdelkov, ki vstopajo na carinsko območje Unije, popoln pregled nad trgovinskimi tokovi prek zunanjih meja in bi se zato od njih moralo zahtevati opravljanje ustreznih kontrol na podlagi ocene tveganja, da bi prispevali k varnejšemu trgu. Enotno izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih se lahko doseže samo s sistematičnim sodelovanjem in izmenjavo informacij med organi za nadzor trga in carinskimi organi. Ti organi bi morali od organov za nadzor trga dovolj vnaprej prejeti vse potrebne informacije v zvezi z neskladnimi izdelki ali informacije o gospodarskih subjektih, glede katerih je bilo ugotovljeno večje tveganje neskladnosti. Carinski organi bi morali prav tako pravočasno obvestiti organe za nadzor trga o sprostitvi izdelkov v prosti promet in rezultatih kontrol, če so te informacije pomembne za izvrševanje harmonizacije zakonodaje Unije o izdelkih. Kadar Komisija izve za resno tveganje, ki ga predstavlja uvoženi izdelek, bi morala poleg tega o navedenih tveganjih obvestiti države članice, da se zagotovi usklajen in učinkovitejši nadzor skladnosti ter izvrševanja na prvih točkah vstopa v Unijo. (39)Da bi carinske organe in organe za tržni nadzor podprli pri opravljanju nalog v zvezi s kontrolami izdelkov, ki vstopajo na carinsko območje Unije, bi bilo za izdelke, ki jih je pooblaščeni gospodarski subjekt prijavil za prosti promet v skladu s členom 38(2) Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta, treba odobriti ugodnejšo obravnavo do uvedbe postopka za izmenjavo informacij o statusu pooblaščenih gospodarskih subjektov in njihovi pretekli skladnosti v zvezi z varnostjo izdelkov. Tak pristop bi omogočil bolj ciljno usmerjeno kontrolo izdelkov, sproščenih v prosti promet, ki temelji na tveganju. (40)Da se zagotovi skladnost pred izvozom izdelkov na trg Unije, bi morala Komisija imeti možnost, da si informacije v zvezi z nadzorom trga izmenjuje z regulativnimi organi tretjih držav ali mednarodnih organizacij. (41)V zvezi s tem je treba vzdrževati in nadalje razvijati obstoječi informacijski in komunikacijski sistem za nadzor trga (ICSMS). Za namen zbiranja informacij o izvrševanju harmonizacijske zakonodaje Unije o izdelkih bi bilo treba sistem ICSMS nadgraditi in ga prek javnega vmesnika narediti dostopnega Komisiji, enotnim povezovalnim uradom in organom za nadzor trga ter širši javnosti. Poleg tega bi bilo treba razviti elektronski vmesnik, ki omogoča učinkovito izmenjavo informacij med nacionalnimi carinskimi sistemi in organi za nadzor trga. (42)Komisija bi morala opraviti oceno te uredbe z vidika v njej zastavljenih ciljev. V skladu s točko 22 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje bi morala ocena, ki temelji na uspešnosti, učinkovitosti, ustreznosti, skladnosti in dodani vrednosti, biti podlaga za oceno učinka glede možnosti za nadaljnje ukrepanje. (43)Finančne interese Unije bi bilo treba v celotnem ciklu odhodkov zaščititi s sorazmernimi ukrepi, ki vključujejo preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje nepravilnosti, povračilo izgubljenih, neupravičeno izplačanih ali nepravilno porabljenih sredstev ter po potrebi upravne in denarne kazni. (44)Neenotne kazni v Uniji so eden glavnih razlogov za neustrezen odvračilni učinek ter neenako varstvo. Pravila o določitvi kazni, vključno z denarnimi kaznimi, so v nacionalni pristojnosti in bi jih zato moralo določati nacionalno pravo. Vendar bi bilo treba določiti skupna merila in usmeritvena načela o ravni kazni, da se doseže enoten in učinkovit odvračilni učinek po vsej Uniji. Opredelitev sklopa meril za določitev učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih ravni kazni po vsej Uniji, zlasti v zvezi s preteklim vedenjem gospodarskim subjektov, njihovim sodelovanjem med preiskavo organov za nadzor trga in ravnjo škode, je bistvena za preprečevanje šibkih točk, ki bi lahko spodbujale izbiranje najugodnejše jurisdikcije. (45)Da se zagotovijo enotni pogoji za izvajanje te uredbe, bi bilo treba prenesti na Komisijo izvedbena pooblastila v zvezi s postopki za imenovanje preizkuševalnih zmogljivosti Unije, postopkom za zahtevke po informacijah in zahtevke za izvršilne ukrepe, statističnimi podatki, ki zajemajo kontrole, ki jih izvajajo carinski organi v zvezi z izdelki, za katere velja harmonizacijska zakonodaja Unije, podatki, ki jih je treba izmenjati, in postopkom, ki ga je treba upoštevati, za izmenjavo informacij med carinskimi organi in organi za nadzor trga o statusu odobrenih gospodarskih subjektov, podrobnostmi izvedbenih ureditev v zvezi z informacijskim in komunikacijskim sistemom ter podatki v zvezi z vključitvijo izdelkov v carinski postopek „sprostitve v prsti promet“, ki jih posredujejo carinski organi, ter izvajanjem sistema kontrol v zvezi z izdelki pred izvozom, vključno z modelom potrdila o skladnosti ali verifikaciji, ki jih je treba uporabiti. Navedena pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (46)Ker cilja te uredbe, tj. zagotoviti, da izdelki, dani na trg Unije, izpolnjujejo zahteve harmonizacijske zakonodaje Unije, države članice zaradi potrebe po visoki stopnji sodelovanja, medsebojnih stikov in usklajenega ukrepanja vseh pristojnih organov v vseh državah članicah ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi obsega in učinkov predlaganega ukrepa lahko lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. (47)Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana zlasti v Listini o temeljnih pravicah Evropske unije. To uredbo je zato treba razlagati in uporabljati v skladu s temi pravicami in načeli. Namen te uredbe je zlasti zagotoviti polno spoštovanje varstva potrošnikov, svobodo gospodarske pobude, svobodo izražanja in obveščanja, lastninske pravice in pravice do varstva osebnih podatkov – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Poglavje I Splošne določbe

Člen 1 Predmet urejanja Ta uredba določa pravila in postopke za zagotavljanje informacij o skladnosti v zvezi z nekaterimi izdelki, obravnavanimi v aktih Unije, ki usklajujejo pogoje za trženje teh izdelkov. Vzpostavlja okvir za sodelovanje z gospodarskimi subjekti v zvezi s takimi izdelki. Zagotavlja tudi okvir za nadzor trga takih izdelkov za zagotovitev, da ti izdelki izpolnjujejo zahteve, ki zagotavljajo visoko stopnjo zaščite javnih interesov, kot so varovanje zdravja nasploh, varnost in zdravje pri delu, varstvo potrošnikov, varstvo okolja in varnost. Ta uredba določa tudi okvir za kontrole takih izdelkov, ki vstopajo na trg Unije. Člen 2 Področje uporabe 1.Ta uredba se uporablja za vse izdelke, za katere velja harmonizacijska zakonodaja Unije, navedena v Prilogi k tej uredbi (v nadaljnjem besedilu: harmonizacijska zakonodaja Unije). 2.Vse določbe te uredbe se uporabljajo, kolikor ni drugih posebnih določb z enakim ciljem v harmonizacijski zakonodaji Unije, ki bolj specifično ureja nekatere vidike nadzora trga in izvrševanja. 3. Uporaba te uredbe organom za nadzor trga ne preprečuje sprejemanja bolj specifičnih ukrepov, kot je določeno v Direktivi 2001/95/ES. 4.Ta uredba ne posega v člene 12, 13, 14 in 15 Direktive 2000/31/ES. Člen 3 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1)„dajanje na voljo na trgu“ pomeni vsako dobavo izdelka za distribucijo, porabo ali uporabo na trgu Unije v okviru gospodarske dejavnosti v zameno za plačilo ali brezplačno; (2)„dajanje na trg“ pomeni prvo dajanje izdelka na voljo na trgu Unije; (3)„nadzor trga“ pomeni dejavnosti, ki jih izvajajo javni organi, in ukrepe, ki jih ti sprejmejo za zagotovitev, da so izdelki skladni z veljavnimi zahtevami iz harmonizacijske zakonodaje Unije in ne ogrožajo zdravja, varnosti ali drugega vidika zaščite javnega interesa; (4)„organ za nadzor trga“ pomeni organ, ki ga država članica v skladu s členom 11 imenuje za organ za nadzor trga na ozemlju te države članice; (5)„organ prosilec“ pomeni organ za nadzor trga, ki vloži zahtevek za medsebojno pomoč; (6)„zaprošeni organ“ pomeni organ za nadzor trga, ki prejme zahtevek za medsebojno pomoč;

(7)„neskladnost“ pomeni neizpolnjevanje katerekoli zahteve iz harmonizacijske zakonodaje Unije, ki se uporablja za zadevni izdelek; (8) „proizvajalec“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, ki proizvaja izdelek ali za katero se tak izdelek načrtuje ali izdeluje in ki trži ta izdelek pod svojim imenom ali blagovno znamko; (9)„uvoznik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo s sedežem v Uniji, ki izdelek iz tretje države da na trg Unije; (10)„distributer“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo v dobavni verigi razen proizvajalca ali uvoznika, ki daje izdelek na voljo na trgu; (11) „pooblaščeni zastopnik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo s sedežem v Uniji, ki jo je proizvajalec pisno pooblastil, da v njegovem imenu izvaja določene naloge, povezane z obveznostmi proizvajalca, v skladu z ustrezno harmonizacijsko zakonodajo Unije; (12)„gospodarski subjekt“ pomeni proizvajalca, pooblaščenega zastopnika, uvoznika ali distributerja in vključuje: (a)kateri koli gospodarski subjekt iz direktiv 2006/66/ES, 2009/48/ES, 2010/35/EU, 2013/29/EU, 2013/53/EU, 2014/28/EU, 2014/29/EU, 2014/30/EU, 2014/31/EU, 2014/32/EU, 2014/33/EU, 2014/34/EU, 2014/35/EU, 2014/53/EU, 2014/68/EU in 2014/90/EU ter uredb (EU) št. 305/2011, (EU) 2016/424, (EU) (EU) 2016/425, (EU) 2016/426, (EU) 2017/745 in (EU) 2017/746; (b)izvajalce, kot so opredeljeni v Uredbi (ES) št. 273/2004; (c)proizvajalce izdelkov in nadaljnje uporabnike, kot so za vsak primer posebej opredeljeni v Uredbi (ES) št. 1907/2006 in Uredbi (ES) št. 1272/2008; (d)zasebne uvoznike, kot so opredeljeni v Direktivi 2013/53/EU; (e)monterje, kot so opredeljeni v direktivah 2006/42/ES in 2014/33/EU; (f)dobavitelje in distributerje, kot so opredeljeni v Uredbi (ES) št. 1222/2009; (g)trgovce, kot so opredeljeni v Uredbi (EU) 2017/1369; (h)katere koli druge fizične ali pravne osebe s sedežem v Uniji razen distributerjev, ki skladiščijo, pakirajo in dobavljajo izdelke na trg Unije ali znotraj njega; (13)„popravljalni ukrep“ pomeni vsak ukrep gospodarskega subjekta, sprejet z namenom odprave neskladnosti, vključno z ukrepi za omejitev dajanja izdelkov na voljo na trgu ali za uničenje izdelka na trgu; (14)„začasni ukrep“ pomeni kakršen koli začasni ukrep organa za nadzor trga, katerega cilj je začasni preklic ali omejitev dajanja izdelkov na voljo na trgu pred pripravo dokončne ugotovitve o neskladnosti, brez poseganja v kakršne koli nadaljnje odločitve; (15)„resno tveganje“ pomeni kakršno koli resno tveganje, vključno s takšnim, ki nima neposrednih učinkov, v zvezi s katerim je potrebno hitro ukrepanje organov za nadzor trga; (16)„končni uporabnik“ pomeni katero koli fizično ali pravno osebo, ki prebiva ali ima sedež v Uniji, ki ji je bil izdelek dan na voljo kot potrošniku, izven okvira izvajanja kakršnih koli trgovskih, poslovnih, obrtnih ali poklicnih dejavnosti, ali kot poklicnemu končnemu uporabniku v okviru njegovih gospodarskih ali strokovnih dejavnosti; (17)„odpoklic“ pomeni kakršen koli ukrep za dosego vračila izdelka, ki je že dan na voljo končnemu uporabniku; (18)„umik“ pomeni kakršen koli ukrep za preprečitev dajanja izdelka iz dobavne verige na voljo na trgu;

(19)„carinski organi“ pomeni carinske organe, kot so opredeljeni v členu 5(1) Uredbe (EU) št. 952/2013; (20)„sprostitev v prosti promet“ pomeni postopek, določen v členu 201 Uredbe (EU) št. 952/2013; (21)„izdelki, ki vstopajo na trg Unije“ pomeni izdelke iz tretjih držav, ki so namenjeni za dajanje na trg Unije ali za zasebno uporabo ali porabo na carinskem območju Unije in so vključeni v carinski postopek „sprostitve v prosti promet“; (22)„pooblaščeni gospodarski subjekt“ pomeni gospodarski subjekt s statusom, podeljenim v skladu s členom 38(1) Uredbe (EU) št. 952/2013. Poglavje II Informacije o skladnosti Člen 4 Oseba, odgovorna za informacije o skladnosti 1. Izdelek se lahko da na voljo na trgu samo, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a)proizvajalec ima sedež v Uniji ali v zvezi z izdelkom velja vsaj ena od naslednjih točk: (i) ima uvoznika; (ii) obstaja fizična ali pravna oseba s prebivališčem ali sedežem v Uniji, ki jo je proizvajalec s pisnim pooblastilom imenoval za osebo, odgovorno za izvajanje nalog iz odstavka 3, in od nje zahteva izvajanje teh nalog v imenu proizvajalca; (b)identiteta in kontaktni podatki proizvajalca, uvoznika ali druge osebe, ki izpolnjuje zahteve iz točke (a), so javno dostopni v skladu z odstavkom 4 in navedeni ali jih je mogoče razbrati v skladu z odstavkom 5. 2.V tem členu „oseba, odgovorna za informacije o skladnosti“ pomeni osebo, najsibo to proizvajalec, uvoznik ali druga oseba, ki izpolnjuje zahteve iz odstavka 1(a) v zvezi z izdelkom ali, če je takšnih oseb več, katero koli od njih. 3.Oseba, odgovorna za informacije o skladnosti, izvaja naslednje naloge: (a)če harmonizacijska zakonodaja Unije, ki se uporablja za izdelek, zahteva izjavo EU o skladnosti in tehnično dokumentacijo, hrani izjavo in tehnično dokumentacijo in jo da na voljo organom za nadzor trga za obdobje, kot ga zahteva navedena zakonodaja; (b)organu za nadzor trga na njegovo utemeljeno zahtevo predloži vse informacije in dokumentacijo, ki so potrebne, da se dokaže skladnost izdelka, v enem od uradnih jezikov Unije, ki ga določi zadevna država članica; (c)na njihovo zahtevo sodeluje z organi za nadzor trga v zvezi s kakršnimi koli ukrepi za odpravo ali, če ta ni mogoča, zmanjševanje tveganj, ki jih povzroča izdelek. 4. Proizvajalci objavijo identiteto in kontaktne podatke osebe, odgovorne za informacije o skladnosti izdelka, na svojem spletišču ali, če nimajo spletišča, na kakršen koli drug način, ki širši javnosti omogoča enostaven in brezplačen dostop do teh informacij v Uniji.

5.Identiteta in kontaktni podatki osebe, odgovorne za informacije o skladnosti izdelka, so navedeni na izdelku, njegovi embalaži, paketu ali priloženemu dokumentu ali jih je mogoče razbrati iz informacij, navedenih na njih. 6.Za namene odstavka 1: (a)proizvajalci lahko imenujejo osebo v skladu z odstavkom 1(a)(ii), ne glede na to, ali imajo pravico ali dolžnost imenovati pooblaščenega zastopnika v skladu s harmonizacijsko zakonodajo Unije, ki se uporablja za izdelek; (b)kadar proizvajalec ima takšno pravico ali dolžnost v skladu s harmonizacijsko zakonodajo Unije, se imenovanje pooblaščenega zastopnika v skladu z navedeno zakonodajo lahko šteje za imenovanje za namene odstavka 1(a)(ii), če imenovanje izpolnjuje zahteve navedenega odstavka. 7.Ta člen se ne uporablja za izdelke, za katere velja Uredba (ES) št. 1223/2009 , Uredba (EU) 2017/745, Uredba (EU) 2017/746 ali Uredba (EU) 2017/1369. Člen 5 Izjava o skladnosti Kadar harmonizacijska zakonodaja Unije zahteva izjavo EU o skladnosti, proizvajalci izjavo javno objavijo na svojem spletišču ali, če nimajo spletišča, na kakršen koli drug način, ki širši javnosti omogoča enostaven in brezplačen dostop do izjave v Uniji. Poglavje III Pomoč gospodarskim subjektom in sodelovanje z njimi Člen 6 Posredovanje informacij gospodarskim subjektom Kontaktne točke za proizvode iz [Uredbe (ES) št. 764/2008 Evropskega parlamenta in Sveta/Uredbe (EU) ... Evropskega parlamenta in Sveta] gospodarskim subjektom na njihovo zahtevo in brezplačno zagotovijo informacije v zvezi s harmonizacijsko zakonodajo Unije, ki se uporablja za izdelek. Člen 7 Sporazum o partnerstvu za skladnost 1.Organ za nadzor trga lahko z gospodarskim subjektom, ustanovljenim na njegovem ozemlju, sklene sporazum o partnerstvu, v skladu s katerim organ gospodarskemu subjektu zagotovi nasvete in smernice v zvezi s harmonizacijsko zakonodajo Unije, ki se uporablja za izdelke, za katere je gospodarski subjekt odgovoren. Sporazum ne zajema izvajanja dejavnosti za ugotavljanje skladnosti, ki so zaupane priglašenim organom v skladu s harmonizacijsko zakonodajo Unije. 2.Če organ za nadzor trga sklene sporazum o partnerstvu v skladu z odstavkom 1, to dejstvo skupaj s podrobnostmi glede področja uporabe sporazuma, svojim imenom in naslovom ter imenom in naslovom gospodarskega subjekta vnese v sistem iz člena 34. 3.Če organ za nadzor trga sklene sporazum o partnerstvu v skladu z odstavkom 1, ga drugi organi za nadzor trga obvestijo o vseh začasnih ukrepih, ki so jih sprejeli v zvezi z zadevnim gospodarskim subjektom, ter o vseh popravljalnih ukrepih, ki jih je ta gospodarski subjekt sprejel v zvezi z zagotavljanjem skladnosti z veljavno harmonizacijsko zakonodajo Unije. 4.Organ za nadzor trga, ki sklene sporazum o partnerstvu v skladu z odstavkom 1, lahko gospodarskemu subjektu zaračuna pristojbine, ki odražajo razumne stroške, ki nastanejo organu pri izvajanju svojih nalog iz odstavkov 1 in 2.

Člen 8 Memorandumi o soglasju z zainteresiranimi stranmi 1. Organi za nadzor trga lahko sklenejo memorandume o soglasju s podjetji ali organizacijami, ki zastopajo podjetja ali končne uporabnike, za izvajanje ali financiranje skupnih dejavnosti, katerih cilj je odkrivanje neskladnosti ali spodbujanje zagotavljanja skladnosti na določenih geografskih območjih ali pri določenih kategorijah izdelkov. Zadevni organ za nadzor trga memorandum o soglasju da na voljo širši javnosti in ga vnese v sistem iz člena 34. 2.Organ za nadzor trga lahko vse informacije iz dejavnosti, ki jih izvajajo ali financirajo druge stranke memoranduma o sporazumu, ki ga je sklenil v skladu z odstavkom 1, uporabi v okviru kakršne koli preiskave neskladnosti, ki jo izvaja, vendar samo, če je bila zadevna dejavnost izvedena neodvisno, nepristransko in brez predsodkov. 3.Za vse izmenjave informacij med organi za nadzor trga in podjetji ali organizacijami iz odstavka 1, opravljene za namene priprave ali izvajanja memoranduma o soglasju, ki so ga sklenili v skladu z navedenim odstavkom, se šteje, da ne kršijo zahtev o varovanju poslovnih skrivnosti. Člen 9 Objavljanje prostovoljnih ukrepov 1. Komisija vzpostavi in vzdržuje spletni portal, na katerem lahko gospodarski subjekti objavljajo informacije o svojih prostovoljnih ukrepih v zvezi s proizvodom, kot je opredeljen v Direktivi 2001/95/ES, ali izdelkom, ki so ga dali na voljo na trgu, kadar tveganja, ki jih povzroča izdelek, presegajo ozemeljske meje ene države članice. Spletni portal mora biti takšen, da do njega lahko dostopajo končni uporabniki in organi za nadzor trga. 2. Če se gospodarski subjekt odloči za objavo informacij na portalu iz odstavka 1, zagotovi, da je na podlagi objavljenih informacij izdelek mogoče nedvoumno prepoznati in da so tveganja pojasnjena tako, da lahko končni uporabniki ocenijo, kako bi lahko ustrezno ukrepali kot odziv na ta tveganja. Objavljene informacije so podane v vseh uradnih jezikih držav članic, kjer so zadevni izdelki na voljo na trgu, za podajanje in točnost informacij pa je odgovoren gospodarski subjekt. 3.Objava iz odstavka 1 ne posega v nobeno obveznost gospodarskih subjektov, ki izhaja iz veljavne harmonizacijske zakonodaje Unije ali Direktive 2001/95/ES. Poglavje IV Organizacija in splošna načela nadzora trga Člen 10 Obveznosti organov za nadzor trga glede organizacije 1. Organi za nadzor trga vzpostavijo ustrezne mehanizme za komunikacijo in usklajevanje z drugimi organi za nadzor trga. 2. Organi za nadzor trga vzpostavijo naslednje postopke v povezavi z izdelki, za katere velja harmonizacijska zakonodaja Unije, navedena v Prilogi: (a)postopke za ukrepanje v primeru pritožb ali na podlagi poročil o vprašanjih, povezanih s tveganji; (b)postopke za spremljanje kakršnih koli nesreč ali ogrožanja zdravja ali varnosti končnih uporabnikov, za katere se sumi, da so jih povzročili takšni izdelki;

(c)postopke za potrditev, da so gospodarski subjekti sprejeli potrebne popravljalne ukrepe; (d)postopke za iskanje in zbiranje znanstvenega in strokovnega znanja o varnostnih vprašanjih. Člen 11 Organi za nadzor trga in enotni povezovalni uradi 1. Vsaka država članica imenuje enega ali več organov za nadzor trga na svojem ozemlju. Preko mreže, vzpostavljene v skladu s členom 31, s pomočjo informacijskega in komunikacijskega sistema iz člena 34 Komisiji in drugim državam članicam sporoči organe za nadzor trga, ki jih je imenovala, in področja, za katera je vsak od navedenih organov pristojen. 2.Vsaka država članica enega od svojih organov za nadzor trga ali kateri koli drug pristojni organ imenuje za enotni povezovalni urad. 3. Enotni povezovalni urad države članice je odgovoren za usklajevanje dejavnosti izvrševanja in nadzora trga, ki jih izvajajo organi za nadzor trga, ki jih je imenovala ta država članica. 4. Države članice zagotovijo, da imajo njihovi organi za nadzor trga in enotni povezovalni urad zadostne vire, vključno z zadostnimi proračunskimi in drugimi viri, strokovnim znanjem, postopki in drugimi ureditvami, ki omogočajo ustrezno izvajanje njihovih nalog. 5. Kadar na njihovem ozemlju deluje več organov za nadzor trga, države članice zagotovijo, da so naloge vsakega takega organa jasno opredeljene in da ti organi tesno sodelujejo med seboj, da lahko svoje naloge opravljajo kar najbolj učinkovito. Člen 12 Dejavnosti organov za nadzor trga 1.Organi za nadzor trga opravljajo svoje dejavnosti, da lahko: (a)zagotovijo učinkovit nadzor trga na svojem ozemlju v zvezi z vsemi izdelki, za katere velja harmonizacijska zakonodaja Unije, navedena v Prilogi; (b)sami sprejmejo ustrezne in sorazmerne začasne ukrepe in gospodarski subjekti sprejmejo ustrezne in sorazmerne popravljalne ukrepe za zagotovitev skladnosti z navedeno zakonodajo in to uredbo. 2.Organi za nadzor trga kot del svojih dejavnosti iz odstavka 1 izvajajo kontrole s pristopom na podlagi tveganja, pri čemer upoštevajo vsaj naslednje dejavnike: (a)znana tveganja, povezana z: (i) izdelkom, na primer količino izdelkov na trgu in kakršne koli nevarnosti, povezane z zadevnim izdelkom; (ii) dejavnostmi in postopki pod nadzorom gospodarskega subjekta; (b)zgodovino neskladnosti gospodarskega subjekta, vključno s pripravo profila tveganja in statusom pooblaščenega gospodarskega subjekta; (c)vse nadaljnje informacije, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati o neskladnosti določenega izdelka.

3.Organi za nadzor trga zagotovijo, da se izdelek umakne ali odpokliče s trga in da se prepove ali omeji dajanje izdelka na voljo na trgu, če je ob njegovi uporabi v skladu z njegovim predvidenim namenom ali v razmerah, ki jih je mogoče razumno predvideti, in ko je pravilno vgrajen in vzdrževan, izpolnjen eden od naslednjih pogojev: (a)izdelek lahko ogrozi zdravje ali varnost končnih uporabnikov; (b)izdelek ne izpolnjuje veljavnih zahtev iz harmonizacijske zakonodaje Unije. Če se izdelki umaknejo, odpokličejo, prepovejo ali omejijo, organ za nadzor trga o tem ustrezno obvesti Komisijo prek mreže, vzpostavljene v skladu s členom 31, druge države članice in končne uporabnike. 4.Organi za nadzor trga svoje dejavnosti izvajajo z visoko stopnjo preglednosti in širši javnosti dajo na voljo vse informacije, za katere menijo, da jo zadevajo. Zagotovijo tudi, da se v sistem iz člena 34 vnesejo naslednje informacije: (a)vrsta, število in rezultati preverjanj, ki so jih izvedli; (b)vrsta in število neskladnosti, ki so jih odkrili; (c)narava začasnih ukrepov, ki so jih sprejeli v zvezi z gospodarskimi subjekti, in narava popravljalnih ukrepov, ki so jih sprejeli gospodarski subjekti; (d)podrobnosti o primerih neskladnosti, v katerih so naložili kazni. 5. Organi za nadzor trga svoja pooblastila in svoje dolžnosti izvajajo neodvisno, nepristransko in brez predsodkov. Člen 13 Nacionalne strategije za nadzor trga 1. Vsaka država članica najmanj vsaka 3 leta pripravi nacionalno strategijo za nadzor trga. Strategija spodbuja dosleden, celovit in skladen pristop k nadzoru trga in izvrševanju harmonizacijske zakonodaje Unije na ozemlju države članice ter zajema vse sektorje in člene v dobavni verigi izdelka, vključno z uvozom in digitalnimi dobavnimi verigami. 2. Nacionalna strategija za nadzor trga mora vsebovati vsaj naslednje elemente: (a)oceno pojavljanja neskladnih izdelkov, zlasti ob upoštevanju kontrol na podlagi tveganja iz členov 12(2) in 26(3) ter tržnih trendov, ki bi lahko vplivali na stopnje neskladnosti v posameznih kategorijah izdelkov; (b)področja, ki so bila ugotovljena kot prednostna za izvrševanje harmonizacijske zakonodaje Unije; (c)načrtovane izvršilne ukrepe za zmanjšanje pojavljanja neskladnosti na področjih, ki so bila ugotovljena kot prednostna, vključno z minimalnimi ravnmi kontrol, če je to ustrezno, za kategorije izdelkov, ki kažejo znatne ravni neskladnosti; (d)oceno učinkovitosti in usklajenosti dejavnosti za nadzor trga na podlagi te uredbe ter, če je ustrezno, opredelitev potreb in ukrepov za krepitev zmogljivosti; (e)oceno sodelovanja z organi za nadzor trga iz drugih držav članic in, če je ustrezno, skupnih ukrepov; (f)program spremljanja za namene merjenja napredka pri izvajanju strategije in potrjevanja skladnosti s to uredbo.

3. Države članice svoje nacionalne strategije za nadzor trga priglasijo prek sistema iz člena 34. Poglavje V Pooblastila in ukrepi za nadzor trga Člen 14 Pooblastila in naloge organov za nadzor trga 1. Države članice svojim organom za nadzor trga podelijo pooblastila za nadzor trga, preiskovanje in izvrševanje, ki so potrebna za izvajanje te uredbe in izvajanje harmonizacijske zakonodaje Unije, navedene v Prilogi k tej uredbi. 2.Pri podeljevanju pooblastil iz odstavka 1, vključno s pooblastilom, ki se zahteva v odstavku 3, lahko države članice določijo, da se pooblastilo izvaja na enega od naslednjih načinov, kot je ustrezno: (a)neposredno s strani organov za nadzor trga v okviru lastnih pristojnosti; (b)ob pomoči drugih pristojnih organov; (c)z vložitvijo zahtevka pri sodnih organih, pristojnih za izdajo potrebne odločbe za odobritev izvajanja tega pooblastila. 3.Pooblastila, ki so organom za nadzor trga podeljena v skladu z odstavkom 1, vključujejo najmanj naslednja: (a)pooblastilo, da od gospodarskih subjektov zahtevajo zagotavljanje informacij, potrebnih za določitev pogostosti preverjanj v skladu s členom 15, vključno z informacijami o številu izdelkov na trgu in dejavnostih teh subjektov; (b)pooblastilo za izvajanje sistemskih presoj v organizacijah gospodarskih subjektov, vključno s presojami vseh postopkov, ki so jih gospodarski subjekti vzpostavili za zagotavljanje skladnosti s to uredbo in veljavno harmonizacijsko zakonodajo Unije; (c)pooblastilo za dostop do vseh relevantnih dokumentov, podatkov ali informacij v zvezi s primerom neskladnosti v kakršni koli obliki ali formatu in neodvisno od nosilca ali mesta, na katerem so shranjeni; (d)pooblastilo, da za namene ugotavljanja, ali je prišlo oziroma prihaja do neskladnosti, in ugotavljanja podrobnosti takšne neskladnosti od katerega koli javnega organa, telesa ali agencije v državi članici, v kateri organ za nadzor trga deluje, ali katere koli fizične ali pravne osebe zahtevajo, da zagotovi vse informacije, podatke ali dokumente v kakršni koli obliki ali formatu in neodvisno od nosilca ali mesta, na katerem so shranjeni, vključno zlasti z informacijami, podatki ali dokumenti, potrebnimi za opredelitev in spremljanje finančnih in podatkovnih tokov, ugotavljanje istovetnosti in kontaktnih podatkov oseb, udeleženih v finančnih in podatkovnih tokovih, ter pridobitev informacij o bančnih računih in lastništvu spletišč; (e)pooblastilo, da za namene preiskave, ki jo izvaja organ za nadzor trga, ali na zahtevo organa prosilca naredijo ali da od drugega javnega organa zahtevajo, da naredi, nekaj od naslednjega: (1)opravijo preglede na kraju samem, kar vključuje tudi pooblastilo za vstop v kateri koli prostor, na katero koli zemljišče ali v katero koli prevozno sredstvo, ki ga zadevni gospodarski subjekt uporablja za svoje trgovske, poslovne, obrtne ali poklicne dejavnosti, da se preučijo, zasežejo, vzamejo ali pridobijo kopije informacij, podatkov ali dokumentov, neodvisno od nosilca; (2)med pregledom za potrebno obdobje in v obsegu, potrebnem za izvedbo preiskave, zapečatijo vse prostore ali zasežejo vse informacije, podatke ali dokumente gospodarskega subjekta; (3) od katerega koli zastopnika ali člana osebja zadevnega gospodarskega subjekta zahtevajo pojasnilo o dejstvih, informacijah ali dokumentih, ki se nanašajo na predmet pregleda, in zabeležijo njegove odgovore;

(f)pooblastilo, da za namen odkrivanja neskladnosti in pridobivanja dokazov brezplačno vzamejo vzorce izdelkov; (g)pooblastilo, da za namen odkrivanja neskladnosti in pridobivanja dokazov kupijo izdelke v smislu preizkusnega nakupa, tudi s skrivno identiteto; (h)pooblastilo, da kadar ni drugega učinkovitega načina za preprečitev resnega tveganja sprejmejo začasne ukrepe, vključno zlasti s posebnimi začasnimi ukrepi, ki od ponudnikov storitev gostovanja zahtevajo, da odstranijo, onemogočijo ali omejijo dostop do vsebine ali da začasno preprečijo ali omejijo dostopanje do spletišča, storitve ali računa, ali od registrov ali registratorjev domen zahtevajo, da za določeno obdobje blokirajo popolnoma določeno ime domene; (i)pooblastilo, da na lastno pobudo sprožijo preiskave ali postopke za odpravo primera neskladnosti na ozemlju zadevne države članice in, če je ustrezno, objavijo informacije o tej preiskavi prek sistema iz člena 34; (j)pooblastilo, da skušajo od gospodarskega subjekta pridobiti zavezo o odpravi primera neskladnosti; (k)pooblastilo za prepoved dajanja izdelkov na voljo na trgu ali za umik, odpoklic ali uničenje izdelkov, kadar gospodarski subjekti ne predložijo informacij, ki jih je zahteval organ za nadzor trga, da bi potrdil skladnost teh izdelkov, dokler jim te informacije niso zagotovljene; (l)pooblastilo, da gospodarskemu subjektu naložijo kazni, vključno z globami in periodičnimi denarnimi kaznimi, za neskladnost ali nespoštovanje katere koli odločbe, odredbe, začasnega ukrepa ali drugega ukrepa organa za nadzor trga; (m)pooblastilo za odreditev vračila dobička, pridobljenega zaradi primera neskladnosti; (n)pooblastilo za objavo vseh dokončnih odločb, končnih ukrepov, zavez gospodarskih subjektov ali odločb, sprejetih na podlagi te uredbe, vključno z objavo identitete gospodarskega subjekta, odgovornega za neskladnost. 4.Organi za nadzor trga objavijo vse zaveze, pridobljene od gospodarskih subjektov, podrobnosti o vseh popravljalnih ukrepih, ki so jih sprejeli gospodarski subjekti na njihovem ozemlju, in podrobnosti o vseh začasnih ukrepih, ki jih je organ za nadzor trga sprejel na podlagi te uredbe. 5.Organi za nadzor trga svoja pooblastila izvajajo v skladu z načelom sorazmernosti. Člen 15 Ukrepi za nadzor trga 1. Organi za nadzor trga izvajajo ustrezne preglede lastnosti izdelkov v zadostnem obsegu s preverjanji dokumentov ter, kjer je to primerno, s fizičnimi preverjanji in laboratorijskimi pregledi na podlagi reprezentativnega vzorca. Pri odločanju o tem, katera preverjanja bi bilo treba izvesti in v kakšnem obsegu, organi za nadzor trga upoštevajo zlasti uveljavljena načela za ocenjevanje tveganja in pritožbe. Kadar gospodarski subjekti predložijo poročila o preizkusih ali certifikate o skladnosti svojih izdelkov s harmonizacijsko zakonodajo Unije, ki jih je izdal akreditirani organ za ugotavljanje skladnosti, jih organi za nadzor trga ustrezno upoštevajo. 2. Organi za nadzor trga nemudoma sprejmejo ustrezne ukrepe za opozarjanje končnih uporabnikov na svojih ozemljih na nevarnosti, ki so jih ugotovili v zvezi s katerim koli izdelkom, da bi zmanjšali tveganje poškodb ali druge škode. Organi sodelujejo z gospodarskimi subjekti pri ukrepih za preprečitev ali zmanjšanje tveganj, ki jih povzročajo izdelki, ki so jih ti gospodarski subjekti dali na voljo. 3. Kadar organ za nadzor trga ene države članice sklene s trga umakniti izdelek, proizveden v drugi državi članici, o tem nemudoma obvesti zadevni gospodarski subjekt. Člen 16

Uporaba informacij ter varovanje poklicne in poslovne skrivnosti Organi za nadzor trga upoštevajo načelo zaupnosti, kadar je v skladu z nacionalno zakonodajo treba zaščititi poklicne in poslovne skrivnosti ali osebne podatke, ob upoštevanju zahteve, da se objavijo v največjem možnem obsegu za zaščito interesov končnih uporabnikov v Uniji. Člen 17 Omejevalni ukrepi 1. Vsak ukrep, odločba ali odredba organov za nadzor trga, sprejet na podlagi harmonizacijske zakonodaje Unije ali te uredbe za prepoved ali omejitev dajanja izdelkov na voljo na trgu ali za umik, odpoklic ali uničenje izdelkov na trgu, je sorazmeren in natančno navaja razloge, na katerih temelji. 2. Vsak tak ukrep, odločba ali odredba se nemudoma sporoči ustreznemu gospodarskemu subjektu, ki je hkrati obveščen tudi o pravnih sredstvih, ki so mu na voljo v skladu z zakonodajo zadevne države članice, in o rokih za ta pravna sredstva. 3. Pred sprejetjem ukrepa, odločbe ali odredbe iz odstavka 1 ima zadevni gospodarski subjekt možnost, da se v ustreznem roku, ki ni krajši od deset dni, izreče o zadevi, razen če mu te možnosti ni mogoče dati zaradi nujnosti ukrepa, odločbe ali odredbe glede na zdravstvene ali varnostne zahteve ali druge razloge, povezane z javnimi interesi, ki jih zajema zadevna harmonizacijska zakonodaja Unije. Če se ukrep, odločba ali odredba sprejme, ne da bi gospodarski subjekt imel možnost, da se izreče o zadevi, se gospodarskemu subjektu to možnost da v najkrajšem možnem času po tem, nakar organ tak ukrep, odločbo ali odredbo nemudoma revidira. 4. Organ za nadzor trga nemudoma umakne ali spremeni vsak ukrep, odločbo ali odredbo iz odstavka 1, če gospodarski subjekt lahko dokaže, da je sprejel učinkovit popravljalni ukrep. Člen 18 Izdelki, ki predstavljajo resno tveganje 1. Organi za nadzor trga sprejmejo ukrepe za odpoklic ali umik izdelka, ki predstavlja resno tveganje, ali za prepoved njegovega dajanja na voljo na trgu. O takih ukrepih nemudoma obvestijo Komisijo v skladu s členom 19. 2. Odločitev o tem, ali izdelek predstavlja resno tveganje, temelji na ustrezni oceni tveganj, ki upošteva naravo tveganja in verjetnost njegovega nastanka. Možnost doseganja višje stopnje varnosti ali razpoložljivost drugih izdelkov, ki predstavljajo nižjo stopnjo tveganja, ni podlaga za domnevo, da izdelek povzroča resno tveganje. Člen 19 Izmenjava informacij – sistem Unije za hitro obveščanje 1. Kadar organ za nadzor trga sprejme ali namerava sprejeti ukrep v skladu s členom 18 in meni, da razlogi, ki so izzvali ukrep, ali posledice sprejetega ukrepa segajo prek meja ozemlja države članice, v kateri deluje, v skladu z odstavkom 4 tega člena ta ukrep takoj priglasi Komisiji. Komisijo prav tako nemudoma obvesti o spremembi ali umiku vsakega takega ukrepa. 2. Če je izdelek, ki predstavlja resno tveganje, dan na voljo na trgu, organi za nadzor trga Komisiji priglasijo vse prostovoljne ukrepe, ki jih je sprejel in sporočil gospodarski subjekt. 3. Informacije, pridobljene v skladu z odstavkoma 1 in 2, vključujejo vse razpoložljive podrobnosti, zlasti v zvezi s podatki, potrebnimi za identifikacijo izdelka, izvora in dobavne verige izdelka, z njim povezanim tveganjem, naravo in trajanjem sprejetega nacionalnega ukrepa in morebitnimi prostovoljnimi ukrepi, ki so jih sprejeli gospodarski subjekti. 4. Za namene odstavkov 1, 2 in 3 se uporabljata sistem nadzora trga in sistem za izmenjavo informacij iz člena 12 Direktive 2001/95/ES. Odstavki 2, 3 in 4 člena 12 navedene direktive se uporabljajo smiselno. Člen 20

Preizkuševalne zmogljivosti v Uniji 1.Komisija bo imenovala preizkuševalne zmogljivosti v Uniji za posamezne izdelke ali posamezno kategorijo ali skupino izdelkov ali za posamezna tveganja, povezana s kategorijo ali skupino izdelkov, ki so dani na voljo na trgu. 2.Preizkuševalne zmogljivosti v Uniji iz odstavka 1 izpolnjujejo naslednja merila: (a)imeti morajo ustrezno kvalificirano osebje z ustrezno usposobljenostjo na področju analiznih tehnik, ki se uporabljajo na njihovem področju pristojnosti, ter ustrezno znanje o standardih in praksah; (b)biti morajo ustrezno opremljene za izvajanje nalog, ki so jim bile naložene v skladu z odstavkom 4; (c)delovati morajo v javnem interesu ter nepristransko in neodvisno; (d)kadar je ustrezno, morajo spoštovati zaupnost obravnavane tematike, rezultatov in korespondence; (e)biti morajo akreditirane v skladu s poglavjem II Uredbe (ES) št. 765/2008. 3.Priglašeni organ ali kateri koli drug organ za ugotavljanje skladnosti, imenovan na podlagi harmonizacijske zakonodaje Unije, ne more biti imenovan za preizkuševalno zmogljivost v Uniji. 4.Preizkuševalne zmogljivosti v Uniji v okviru svojih pristojnosti izvajajo vsaj naslednje naloge: (a)izvajanje preizkusov izdelkov v zvezi z dejavnostmi nadzora trga in preiskavami; (b)prispevanje k reševanju sporov med organi držav članic za nadzor trga, gospodarskimi subjekti in organi za ugotavljanje skladnosti; (c)dajanje neodvisnih tehničnih ali znanstvenih nasvetov Komisiji in državam članicam, vključno v zvezi z mrežo, vzpostavljeno v skladu s členom 31; (d)razvijanje novih analitskih tehnik in metod; (e)razširjanje informacij in zagotavljanje usposabljanja preizkuševalnim zmogljivostim v državah članicah. 5. Komisija sprejme izvedbene akte, ki opredeljujejo postopke za imenovanje preizkuševalnih zmogljivosti v Uniji. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 63. Člen 21 Financiranje organov za nadzor trga in povračilo njihovih stroškov 1.Države članice zagotovijo, da imajo organi za nadzor trga na njihovem ozemlju na voljo finančna sredstva, potrebna za ustrezno izvajanje svojih nalog. 2.Organi za nadzor trga lahko gospodarskemu subjektu zaračunajo upravne pristojbine za primere neskladnosti, ki so jih ugotovili pri tem gospodarske