EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o finančnih instrumentih, proračunskih jamstvih, finančni pomoči in pogojnih obveznostih Stanje 31. decembra 2020

1.Uvod

To je prvo poročilo v skladu z zahtevami iz člena 250 finančne uredbe. Pripravljeno je bilo v povezavi z:

—delovnima dokumentoma X in XI, priloženima predlogu proračuna za leto 2022, ki vsebujeta podrobne informacije o finančnih instrumentih in proračunskih jamstvih EU, ter

—poročilom o dolgoročni napovedi prihodnjih prilivov in odlivov proračuna EU, ki vsebuje napovedi za razpoložljivo finančno sposobnost EU v obdobju 2021–2027 ob upoštevanju načrtovanih proračunskih odhodkov.

Namen tega dokumenta je zagotoviti pregled pogojnih obveznosti, ki bremenijo proračun EU na dan 31. decembra 2020, ter množice ukrepov in zaščitnih ukrepov, ki jih ima Komisija na voljo za celovito zaščito proračuna EU pred morebitnimi izgubami zaradi navedenih obveznosti.

Za splošnim uvodom, v katerem so navedeni opredelitev in viri pogojnih obveznosti, so v poročilu predstavljene ključne značilnosti dveh kategorij pogojnih obveznosti (pogojne obveznosti, za katere se oblikujejo rezervacije, in pogojne obveznosti, za katere se ne oblikujejo rezervacije) s posebnim poudarkom na analizi okvira EU za spremljanje in obvladovanje tveganj, nastalih zaradi pogojnih obveznosti.

Nazadnje, v poročilu je predstavljena ocena dolgoročne vzdržnosti pogojnih obveznosti Unije na podlagi kvalitativnih in kvantitativnih dejavnikov. Ocena je opravljena ob upoštevanju:

—zneska obstoječih rezervacij v jamstvenih skladih, ki jih je Komisija določila za proračunska jamstva in finančno pomoč tretjim državam;

—zgornjih mej lastnih sredstev in razpoložljivega manevrskega prostora za pogojne obveznosti, za katere se ne oblikujejo rezervacije in ki izhajajo iz finančne pomoči državam članicam.

Glavna sklepna ugotovitev analize vzdržnosti je, da ima proračun EU načeloma zadostna sredstva za spopadanje z morebitno uresničitvijo pogojnih obveznosti. Zlasti:

—niso bile ugotovljene nobene težave zaradi nezadostnega oblikovanja rezervacij za pogojne obveznosti, ki izhajajo iz proračunskih jamstev in finančne pomoči tretjim državam;

—finančna sposobnost EU na podlagi obstoječega pravnega okvira (tj. sklepa o lastnih sredstvih in uredbe o večletnem finančnem okviru za obdobje 2021–2027) zadostuje za kritje obstoječih obveznosti Unije v zvezi s programi porabe sredstev in finančnimi trgi (za dolg, izdan državam članicam v okviru programov finančne pomoči), tudi v skrajno neugodnih razmerah.

To poročilo zajema pogojne obveznosti, nastale pred koncem leta 2020, v njem pa je ocenjeno, kako je zanje poskrbljeno na podlagi večletnega finančnega okvira za obdobje 2021–2027. Zato ne zajema pogojnih obveznosti, ki izhajajo iz instrumenta NextGenerationEU in so se začele uresničevati šele v letu 2021 ter za katere je bila z začasnim povišanjem zgornje meje lastnih sredstev zagotovljena dodatna finančna sposobnost.

2.Kaj so pogojne obveznosti?

Pogojne obveznosti so morebitne finančne obveznosti EU, ki izhajajo iz obstoječih zavezujočih obveznosti ali preteklih dogodkov. Ali bodo zaradi teh pogojnih obveznosti nastale dejanske izgube ali ne, je odvisno od prihodnjih dogodkov, nad katerimi EU nima popolnega nadzora.

Za EU obstajajo trije glavni viri pogojnih obveznosti:

—Proračunska jamstva, ki so jamstva, dana skupini Evropske investicijske banke (EIB) ali drugim izvajalskim partnerjem na podlagi pooblastil Evropskega sklada za strateške naložbe (EFSI), Evropskega sklada za trajnostni razvoj (EFSD) in mandata za zunanja posojila. EU na podlagi vseh teh instrumentov izvajalskim partnerjem zagotavlja (delno) jamstvo za izgube, ki izhajajo iz njihovih zajamčenih operacij financiranja in naložbenih operacij (tj. dolžniških operacij in operacij v zvezi z lastniškim kapitalom). Na podlagi večletnega finančnega okvira za obdobje 2021–2027 so v okviru programa InvestEU z enim jamstvom EU zajeti dejavnosti, ki so se pred tem izvajale na podlagi EFSI in več drugih finančnih instrumentov, pri čemer je bil dostop do dela jamstva EU zagotovljen stebrno ocenjenim izvajalskim partnerjem, ki niso skupina EIB . Podobno je EFSD nasledil EFSD+, ki je bil vzpostavljen z uredbo o Instrumentu za sosedstvo ter razvojno in mednarodno sodelovanje – Globalna Evropa in zdaj deluje kot finančna veja okrepljenega načrta za zunanje naložbe.

—Posojila in z njimi povezana najeta posojila za zagotavljanje finančne pomoči tretjim državam (tj. posojila za makrofinančno pomoč in posojila Euratom tretjim državam), ki se načeloma financirajo z vzajemnimi posli najemanja posojil. To konkretno pomeni, da se vsako posojilo financira z ustrezno obveznico EU, ki po zapadlosti, obrestni meri in načrtu odplačevanja v celoti ustreza posojilu EU. Tako so vlagatelji v obveznice EU izpostavljeni le kreditnemu tveganju EU in ne kreditnemu tveganju vsake posamezne države upravičenke. Za EU je obveznost pogojna, saj načeloma za poravnavo dolga EU ni potreben odliv sredstev EU, država upravičenka pa ima pogodbeno obveznost zagotoviti tok prihodkov.

—Posojila in z njimi povezana najeta posojila za zagotavljanje finančne pomoči državam članicam EU, tj. plačilnobilančna posojila, posojila v okviru evropskega mehanizma za finančno stabilizacijo (EFSM), posojila Euratom in posojila v okviru evropskega instrumenta za začasno podporo za ublažitev tveganj za brezposelnost v izrednih razmerah (SURE). Ta posojila se dodelijo državam članicam EU po isti vzajemni metodi kot finančna pomoč tretjim državam . Prihodki od vračil držav članic upravičenk se usmerijo v servisiranje dolga EU. Ne štejejo se za lastna sredstva v okviru zadevne zgornje meje lastnih sredstev.