SL Uradni list Evropske unije C 81/14

Objava vloge v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

2013/C 81/07

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper vlogo.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila (2)

„LONZO DE CORSE“/„LONZO DE CORSE — LONZU“

ES št.: FR-PDO-0005-0994-26.04.2012

ZGO ( ) ZOP ( X )

1. Ime:

„Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“

2. Država članica ali tretja država:

Francija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda:

Skupina 1.2 Mesni izdelki (kuhani, soljeni, dimljeni itd.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz 1. točke:

Označba porekla „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“ se nanaša na soljena, sušena in zorena ledja prašičev lokalne pasme „nustrale“.

Faze soljenja, sušenja in zorenja trajajo najmanj tri mesece, pri čemer zorenje traja več kot en mesec (zadnja faza izdelave proizvoda, ki se izvaja izključno v naravnih okoljskih razmerah, je bistvena za teksturo proizvoda in razvoj arom).

Značilnosti proizvoda so: je podolgovat, s cilindričnim do ovalnim prerezom, iz svinjskega fileja, ki je odrezan tako, da je ohranjena podkožna maščoba. Dolg je med 15 in 30 centimetri, težak pa med 0,5 in 1,1 kg.

Pripravi se v ovoju iz prašičjega čreva ali sala, ki se zveže z vrvico ali mrežo.

Rezina, ki je včasih mastnega videza, je sestavljena iz enotne mišične skupine homogene rožnato rdeče do rdeče barve z redkimi ali pogostejšimi nitkami slanine in ledvene maščobe bele do rožnato bele barve.

Razmerje med mastnim in pustim delom suhega proizvoda je med 25 % in 35 %.

Maščoba ima precej mehko teksturo. Pusto meso je čvrsto in včasih prožno.

Značilne so arome (okus po suhem pršutu, ali lešnikih, ali gobah, ali lesu), značilen slan okus in priokus po popru.

Možna sta nežen vonj in okus po dimu.

Fizikalno-kemijske in biokemijske značilnosti so (delež v suhem proizvodu):

— lipidov v maščobi skupaj ≥ 89 %,

— delež soli med 6,5 % in 10 %,

— lipidov v mišicah ≥ 5 %,

— sledi nitrita/nitrata,

— vlažnost pustega mesa med 35 in 50 %,

— oleinske kisline ≥ 45 %.

Proizvod se lahko trži cel, v vakuumsko zapakiranih rezinah ali vakuumsko zapakiranih kosih, ki tehtajo po najmanj 200 gramov.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

Značilnosti trupov

Proizvodi so narejeni iz trupov prašičev pasme „nustrale“, ki so ob zakolu stari od 12 do 36 mesecev in katerih trupi tehtajo med 85 in 140 kg. Plast slanine znaša med 2,5 in 6 cm.

Lastnosti pasme „nustrale“, visoka starost ob zakolu, vzreja na izpustih in končno pitanje predvsem s kostanjem in/ali želodom dajejo surovini posebno kakovost: meso je rdeče do poudarjeno rdeče barve, ima visoko vsebnost lipidov in posebno kakovostno maščobo.

Značilnosti svežega proizvoda

— Samo file in kare.

— Štirje kosi na prašiča.

— Pripravljen v obliki paralelepipeda.

— Morebitna delna odstranitev podkožne maščobe.

— Mokra teža med 0,7 kg in 1,5 kg.

— Prepovedani so kakršni koli postopki pri negativnih temperaturah (zamrzovanje itd.).

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

Po odstavitvi se živali vzrejajo na izpustih. Ti izpusti pomenijo premeščanje čred na gozdno-pašna območja, pri čemer je upravljanje črede med drugim odvisno od razpoložljivosti krmnih virov in letnih časov.

Živali si na teh izpustih hrano deloma poiščejo same (zeli, korenine, gomolje itd.). Dodatne obroke na območju reje čredam prinesejo rejci, in sicer na dan največ dva kilograma na prašiča. Dodatna hrana je sestavljena iz vsaj 90 % žit, oljnic, stročnic in proizvodov iz njih glede na težo krmnega obroka in tehtano povprečje, z najmanj 60 % žit (pšenica, ječmen, koruza) in proizvodov iz njih. Koruza je v tej dodatni hrani dovoljena do petinštirideset dni pred začetkom končnega pitanja.

Končno pitanje poteka med oktobrom in marcem ter traja vsaj 45 dni. V tem obdobju se živali hranijo izključno z želodom in kostanjem, ki ga najdejo med gibanjem po območju za končno pitanje (v hrastovem in kostanjevem gozdu), vsaj prvih 30 dni. Nato je dovoljeno dodajanje ječmena. Obrok ječmena je manjši od 4 kg dnevno na prašiča. Med končnim pitanjem skupna količina dnevnih obrokov ječmena, ki jo prinese rejec, ne sme presegati 30 % hrane v obliki kostanja in/ali želoda.

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

Vsi proizvodni postopki (skotitev, vzreja, končno pitanje, zakol prašičev, predelava in zorenje mesnine) se obvezno izvedejo na opredeljenem geografskem območju.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn.:

Razkosanje, rezanje in pakiranje se obvezno izvedejo na geografskem območju zaradi naslednjih razlogov:

— izguba nadzora nad organoleptično kakovostjo pri skladiščenju in ravnanju s proizvodi,

— izguba nadzora nad sledenjem proizvodov, sledljivostjo in ponovnim označevanjem.

Proizvod se reže ročno, izključno z nožem, da bi preprečili segretje mesa, s čimer bi lahko poslabšali posebne organoleptične značilnosti proizvoda. Dovoljeno je naslednje orodje: nož za rezanje in opora.

Ovoj (naravno črevo ali salo) se pri razrezanih proizvodih predhodno odstrani.

Po razkosanju in razrezu se proizvodi takoj vakuumsko zapakirajo.

Za pusto meso je značilna rdeča do poudarjeno rdeča barva. Ker ni drugih konzervansov (ki bi omogočili omejitev oksidacije in s tem stabilizacijo barve proizvoda) razen soli, je proizvod treba kar najhitreje vakuumsko zapakirati, da bi preprečili počrnitev mesa.

Maščoba, za katero so značilni njej lastni okus, vonj, barva in sijaj, ob stiku z zrakom hitro postane žaltava, kar je še dodaten razlog, zakaj je treba proizvod čim prej vakuumsko zapakirati.

Prav tako se načet kos v celoti zapakira v 12 urah.

Namen teh postopkov je preprečiti kakršno koli denaturacijo proizvoda, predvsem kar zadeva njegove organoleptične značilnosti.

3.7 Posebna pravila za označevanje:

Ne glede na regulativne določbe, ki veljajo za mesnine, je na etiketi proizvodov z označbo porekla „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“ navedeno:

— ime označbe porekla „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“,

— znak ZOP Evropske unije od registracije na ravni Evropske unije.

Na označbi je navedba „končno pitanje s kostanjem in/ali želodom“, ali „prašiči, v zadnji fazi pitani s kostanjem in/ali želodom“, ali „100-odstotni kostanj/želod“ dovoljena samo za proizvode iz živali, ki so v zadnji fazi jedle izključno kostanj in/ali želod.

4. Kratka opredelitev geografskega območja:

Opredeljeno geografsko območje označbe porekla „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“ zajema občine, katerih fizično okolje ustreza pogojem za vzrejo in tradicionalno predelavo „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“, kar pomeni, da zajema celotno Korziko, razen obale, ki ne izpolnjuje pogojev za proizvodnjo proizvoda.

Opredeljeno geografsko območje obsega naslednje občine ali njihove dele v departmajih Corse-du-Sud in Haute-Corse:

departma Corse-du-Sud: Afa, Ajaccio, Alata, Albitreccia, Ambiegna, Appietto, Arbellara, Arbori, Arro, Bastelicaccia, Belvédère-Campomoro, Bonifacio, Calcatoggio, Cannelle, Cargèse, Casaglione, Casalabriva, Cauro, Coggia, Cognocoli-Monticchi, Conca, Coti-Chiavari, Cuttoli-Corticchiato, Eccica-Suarella, Figari, Fozzano, Grosseto-Prugna, Lecci, Lopigna, Loreto-di-Tallano, Marignana, Monacia-d'Aullène, Olmeto, Olmiccia, Osani, Ota, Partinello, Piana, Pianottoli-Caldarello, Pietrosella, Pila-Canale, Porto-Vecchio, Propriano, Sainte-Lucie-de-Tallano, San-Gavino-di-Carbini, Sant'Andréa-d'Orcino, Sari-Solenzara, Sarrola-Carcopino, Sartène, Serra-di-Ferro, Serriera, Sollacaro, Sotta, Vico, Viggianello, Villanova, Zonza;

departma Haute-Corse: Aghione, Aléria, Algajola, Antisanti, Aregno, Barbaggio, Barrettali, Bastia, Belgodère, Biguglia, Borgo, Brando, Cagnano, Calenzana, Calvi, Canale-di-Verde, Canari, Castellare-di-Casinca, Centuri, Cervione, Chiatra, Corbara, Ersa, Farinole, Furiani, Galéria, Ghisonaccia, Giuncaggio, L'Ile-Rousse, Linguizzetta, Lucciana, Lugo-di-Nazza, Lumio, Luri, Meria, Monte, Montegrosso, Monticello, Morsiglia, Nonza, Novella, Occhiatana, Ogliastro, Oletta, Olmeta-di-Capocorso, Olmeta-di-Tuda, Olmo, Palasca, Pancheraccia, Patrimonio, Penta-di-Casinca, Pietracorbara, Pietroso, Piève, Pigna, Pino, Poggio-di-Nazza, Poggio-d'Oletta, Poggio-Mezzana, Prunelli-di-Casacconi, Prunelli-di-Fiumorbo, Pruno, Rapale, Rogliano, Rutali, Saint-Florent, San-Gavino-di-Tenda, San-Giuliano, San-Martino-di-Lota, San-Nicolao, Santa-Lucia-di-Moriani, Santa-Maria-di-Lota, Santa-Maria-Poggio, Santa-Reparata-di-Balagna, Santo-Pietro-di-Tenda, Serra-di-Fiumorbo, Sisco, Solaro, Sorbo-Ocagnano, Speloncato, Taglio-Isolaccio, Talasani, Tallone, Tomino, Tox, Urtaca, Vallecalle, Valle-di-Campoloro, Ventiseri, Venzolasca, Vescovato, Vignale, Ville-di-Paraso, Ville-di-Pietrabugno, Volpajola.

Za delno zajete občine se v mestni hiši hrani kartografski dokument, ki opredeljuje meje geografskega območja. Za te občine je kartografska določitev območij dostopna na spletni strani pristojnega nacionalnega organa v skladu z zahtevami direktive INSPIRE.

5. Povezanost z geografskim območjem:

5.1 Posebnosti geografskega območja:

Korzika ima zelo posebno naravno okolje, kar zadeva podnebne, orografske in pedološke značilnosti, pa tudi delovanje ekosistemov.

Geološko ločimo hercinsko Korziko na zahodu, kjer prevladujejo graniti, graniti z belo sljudo in porfirji, zaradi katerih so reliefi zelo odsekani, ter alpsko Korziko na severovzhodu, kjer prevladujejo svetli skrilavci in različna sedimentna tla, nadmorska višina je manjša, relief pa bolj gričevnat. Skupaj s klimatskimi razporeditvami tla omogočajo pomemben rastlinski pokrov in zasaditev rastlinja, ki je koristno za vzrejo posebnega staleža prašičev.

Korzika ima sredozemsko podnebje, ki je zaradi otoške lege ter različnih nadmorskih višin in izpostavljenosti, ki so posledica kompleksne topografije, izjemno niansirano, iz česar izhajajo včasih presenetljivi kontrasti med dolinami ali celo bližnjimi pobočji.

Sedanje korziško rastlinje je predvsem paleosredozemsko. Izoliranost je spodbudila razvoj vrst, zato je za korziško rastlinstvo značilen velik delež endemičnih vrst.

Med različnimi rastlinskimi terasami najdemo sredozemsko polvlažno teraso, za katero sta značilna hrast plutovec in črničevje. Na tej terasi je najbolj razširjena makija.

Za vlažni sredozemski sloj je značilen kostanj. Na tej višini izginejo oljke, katerih zgornja višinska meja sovpada s spodnjo višinsko mejo kostanja.

Tako je Korzika gozdnata dežela, saj so talne in podnebne razmere v celoti zelo ugodne za uspevanje gozdov. Na celotnem otoku sta zlasti dobro zastopana kostanj in hrast.

Mesnine so starodaven proizvod in skupaj z mlečnimi proizvodi že zelo dolgo glavni viri živalskih beljakovin v tradicionalni otoški prehrani.

Sedanji sistemi vzreje izhajajo iz stare pašniške tradicije, ko so črede prašičev selili na gozdno-pašna območja v gorah ali poleti na planinah (izpusti) glede na samorasle krmne vire v okolju.

Prašiči pasme „nustrale“ so lokalna pasma iberskega tipa. To je odporna žival, ki je posebno prilagojena za tovrstno vzrejo. Precej dobro izkoristi naravne vire, ki jih najde. Svinje vodijo črede na različne izpuste, ki se med seboj razlikujejo (gozdnata območja, planine itd.). Izpusti se lahko spreminjajo glede na letne čase in krmne vire v okolju.

Od odstavitve do konca rasti rejec prinaša živalim na izpustih obroke hrane, ki so nujni za njihov razvoj. Prašiči poiščejo tudi krmne vire, ki rastejo na območjih (zeli, korenine, gomolje itd.).

V obdobju končnega pitanja, ko drevesa obrodijo, se živali gibljejo v hrastovih in kostanjevih gozdovih. Skozi celotno jesen in zimo se hranijo pretežno s kostanjem in/ali želodom. Dovoljena dodatna hrana je samo ječmen.

To obdobje je ključna faza, ki neposredno učinkuje na pridobivanje teže in kakovost maščobe (velik delež mononenasičenih maščobnih kislin in majhen delež nasičenih maščobnih kislin).

Zaradi podnebnih razmer na območjih vzreje se je bilo treba zateči k prilagojenim postopkom konzerviranja. Uveljavile so se torej suhe mesnine, pri katerih se kot metodi konzerviranja uporabljata soljenje in sušenje.

Ker ni bilo umetnega hlajenja, ki se je pojavilo šele konec 19. stoletja, so otočani izkoristili možnosti, ki jim jih je ponujalo okolje. Zato sta zakol in predelava bila in sta še vedno zelo sezonsko pogojena, uživanje „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“ pa se začne februarja in konča septembra. To je „zgodnji“ proizvod v kategoriji anatomskih delov suhih mesnin; na začetku obeda prvi okrasi mizo. Zaradi tega uživanja predvsem spomladi je to proizvod, ki se uživa pogosto in vsakodnevno.

Pri predelavi se uporabljajo naravni postopki. Edine sestavine, ki so bile pri proizvodnji na razpolago že v preteklosti in ki se uporabljajo še danes, so sol, poper in piment (brez konzervansov). Proizvod se suši s toploto, ki nastaja pri gorenju lesa lokalnih listavcev.

Trajanje in tradicionalni pogoji zorenja (v naravni jami in pri temperaturi okolice) omogočajo pridobitev posebnih organoleptičnih značilnosti, zlasti razvoj arom in teksture.

5.2 Posebnosti proizvoda:

Posebnosti „Lonzo de Corse“/„Lonzo de Corse — Lonzu“ so:

— V rezini je pusto meso homogene rožnate do rdeče barve, kar je povezano z deležem pigmenta v mišicah.

— Pusto meso je prepredeno z redkimi nitkami slanine, kar je povezano z deležem lipidov v mišicah, ki znaša vsaj 5 %.

— Rezina je včasih mastnega videza, kar je povezano z velikim deležem oleinske kisline.

— Tekstura maščobe je precej mehka, kar je povezano z visoko stopnjo lipolize.

— Rezina ima majhno aromatično intenzivnost (okus po suhem pršutu, ali lešnikih, ali gobah, ali lesu), značilen slan okus zaradi deleža soli med 6,5 in 10 % in priokus po popru.

5.3 Vzročna povezanost geografskega območja s kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma z določeno kakovostjo, slovesom ali značilnostjo proizvoda (pri ZGO):

Prašiči pasme „nustrale“ so bistveni element območja. Dejansko so odpornost te lokalne pasme, ki je sposobna prenesti veliko podnebno in prehransko raznolikost ter hitro zbirati lipidne rezerve, kadar je hrane v izobilju, in pogoji njene vzreje izvirni in zlasti dobro prilagojeni območju: gorski predeli, vzreja na izpustih, dolg proizvodni cikel (visoka starost ob zakolu, pri čemer trup še vedno tehta manj kot 140 kg) in prehrana, ki temelji na naravnih virih, zlasti v fazi končnega pitanja.

Ekstenzivna prašičereja ima tako na skoraj celotnem korziškem ozemlju na razpolago obilne prehranske vire: kostanji in črničevje rastejo na naravnih gozdnih površinah, na katerih je čutiti velik vpliv človeka, in površinah, ki bi jih lahko označili kot gozdno-kmetijske.

Kombinacija prilagoditve pasme in razpoložljivih naravnih virov omogoča pridobivanje proizvoda, katerega kakovost se kaže v rožnati do rdeči barvi, dobri rejenosti (visokem razmerju med maščobo in pustim mesom ter prepredenostjo z nitkami slanine) in suhi teži proizvoda, ki je manjša od 1,1 kg.

Poleg tega ima faza končnega pitanja neposreden vpliv na:

— pridobivanje teže živali, zlasti povečanje vsebnosti podkožnih lipidov (več kot 2,5 cm),

— kakovost maščobe (velik delež mononenasičenih maščobnih kislin in majhen delež nasičenih maščobnih kislin).

Prašičje meso je torej zelo primerno za soljenje. Zelo slan končni proizvod je rezultat praks soljenja, pri katerih se uporablja izključno morska sol kot edino sredstvo za konzerviranje. Poleg tega ima proizvod poseben videz in obliko (delna prisotnost ledvene maščobe).

To prašičje meso omogoča tudi dolgo zorenje v naravnih razmerah. Zato se razvijejo posebne organoleptične značilnosti, kot je suha in včasih mehka tekstura z majhno aromatično intenzivnostjo.

Zaradi razmeroma velikega deleža soli in dolgega proizvodnega cikla (sušenja in zorenja) je stopnja proteolize nizka in stopnja lipolize visoka, rezultat česar so organoleptične značilnosti proizvoda, zlasti precej mehka tekstura.

Sklic na objavo specifikacije:

(člen 5(7) Uredbe (ES) št. 510/2006 (3))

http://agriculture.gouv.fr/IMG/pdf/CDCLonzoDeCorse_cle0e6156.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.

(2) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.

(3) Prim. opombo 2.