EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 23.5.2022 SWD(2022) 626 final DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE Poročilo o državi – Slovenija 2022 Spremni dokument k Priporočilu za PRIPOROČILO SVETU v zvezi z nacionalnim reformnim programom Slovenije za leto 2022 in mnenje Sveta o programu stabilnosti Slovenije za leto 2022 {COM(2022) 626 final} - {SWD(2022) 640 final}



Bruselj, maj 2022 SWD(2022) DELOVNI DOKUMENT SLUŽB KOMISIJE Poročilo o državi – Slovenija 2022 Spremni dokument k SPOROČILU KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, EVRPSKEMU SVETU, EVROPSKI CENTRALNI BANKI IN EUROSKUPINI Evropski semester 2022: ocena napredka pri strukturnih reformah in preprečevanju in odpravljanju makroekonomskih neravnotežij ter rezultati poglobljenih pregledov v skladu z Uredbo (EU) št. 117/2011 Slovensko gospodarstvo se je izkazalo za odporno

Pandemija COVID-19 je prekinila obdobje močne rasti in izboljševanja razmer na trgu dela (glej Prilogo 12). Med letoma 2014 in 2019 je gospodarstvo zraslo za približno 20 %. V letu 2020 je BDP na prebivalca znašal 89 % povprečja EU. Z izbruhom pandemije leta 2020 in izvajanjem strogih ukrepov za boj proti COVID-19 se je BDP zmanjšal za 4,2 %. Ukrepi politike za ublažitev socialno-ekonomskih učinkov krize so preprečili hiter porast brezposelnosti in stečajev ter tako močno zmanjšali vpliv recesije. Slovenija je sprejela deset podpornih svežnjev v vrednosti približno 4,9 milijarde EUR. Prejela je tudi 1,1 milijarde EUR začasne podpore EU za zaščito delovnih mest in dohodkov (program SURE). To je pripomoglo k hitremu okrevanju gospodarstva, ki je v letu 2021 zraslo za 8,1 %. Do tretjega četrtletja 2021 je že doseglo svojo predpandemično raven. Ruska vojna agresija proti Ukrajini povečuje negotovost in poslabšuje obete Gospodarstvo naj bi po napovedih še naprej močno raslo, čeprav se je v začetku leta 2022 soočalo z nekaterimi ovirami. Tako kot v drugih državah so hitro rastoče cene nafte in plina poganjale inflacijo. Poleg tega so bila ozka grla pri oskrbi že očitna in so zmanjšala proizvodno zmogljivost. Hkrati je brezposelnost dosegla zelo nizko raven, število novih prostih delovnih mest pa je bilo na najvišji ravni doslej (glej Prilogo 12). Vlada je v letu 2022 tudi zvišala minimalno plačo, in sicer za skoraj 5 odstotnih točk na približno 50 % povprečne mesečne plače. Ruska vojna agresija proti Ukrajini in širše geopolitične napetosti še dodatno vplivajo na gospodarske obete. Rusija je leta 2021 predstavljala 2,2 % celotnega izvoza blaga, najbolj izpostavljen pa je farmacevtski sektor. Tudi pri oskrbi z energijo, kovinami in kemičnimi izdelki je Slovenija odvisna od Ukrajine in Rusije. Država je odvisna od ruskega plina (čeprav ga večinoma kupuje prek Avstrije), vendar zemeljski plin na splošno nima zelo pomembne vloge v mešanici energijskih virov. Nadaljevala naj bi se zmerna rast, inflacija pa bo predvidoma ostala visoka. Poleg neposrednega vpliva vojne na zunanjo trgovino se pričakuje, da bo ta zaradi dodatne negotovosti, višjih vhodnih cen in težav v dobavnih verigah znatno vplivala na rast. Ti dejavniki naj bi negativno vplivali na rast zasebnih naložb. Glede na pomladansko napoved Komisije 2022 naj bi se rast BDP tako upočasnila na 3,7 % v letu 2022 in na 3,1 % v letu 2023. Inflacija bo po pričakovanjih dosegla ravni, ki niso bile zabeležene že nekaj desetletij, in sicer 6,1 % v letu 2022 in 3,3 % v letu 2023. Rast bo predvidoma poganjalo predvsem domače povpraševanje, saj znižanje stopnje dohodnine in nadaljnja rast zaposlovanja podpirata zasebno potrošnjo. Višje uvozne cene, ki so posledica poslabšanja trgovinskih pogojev, naj bi prav tako znižale presežek na tekočem računu. Stopnja brezposelnosti naj bi v primerjavi z letom 2021 ostala nespremenjena pri 4,8 %, v letu 2023 pa naj bi se izboljšala na 4,6 %. Nekateri dolgotrajni izzivi še vedno niso bili obravnavani Skromne naložbe že vrsto let zavirajo rast. () Naložbe kot odstotek BDP ostajajo razmeroma nizke, saj so bile leta 2019 skoraj 3 odstotne točke BDP pod povprečjem EU. Gospodarska rast temelji bolj na povečanju udeležbe delovne sile in izboljšani skupni faktorski produktivnosti kot na naložbah. Sloveniji ni uspelo znatno povečati naložb v raziskave in razvoj, da bi tako postala vodilna inovatorka. Odhodki Slovenije za raziskave in inovacije znašajo 0,22 odstotne točke BDP manj od povprečja EU in 0,5 odstotne točke BDP manj kot v petih vodilnih državah, pri čemer se vrzel sčasoma povečuje. Medtem je gospodarstvo še vedno energijsko intenzivno in ima visoko intenzivnost emisij toplogrednih plinov, ki se znižujejo počasi, digitalno infrastrukturo države pa bi bilo mogoče izboljšati, zlasti kar zadeva povezljivost 5G in digitalne javne storitve. Hitra rast cen stanovanj kaže na vse večje ranljivosti na trgu stanovanjskih nepremičnin. Cene stanovanjskih nepremičnin v zadnjih letih hitro rastejo, in sicer so se v tretjem četrtletju 2021 v primerjavi z istim četrtletjem 2020 povečale za 12,9 %, kar je precej več kot v euroobmočju (8,8 %). Pomanjkanje zmogljivosti in naraščajoči stroški omejujejo gradnjo novih stanovanj. Tveganje precenitve se je povečalo, saj ocene kažejo, da je trg stanovanjskih nepremičnin trenutno precenjen za 8,9 %. Medtem ko je zadolženost gospodinjstev v primerjavi z drugimi državami nizka, je rast hipotekarnih posojil v letu 2021 dosegla 9 %. Naraščajoče obrestne mere bodo verjetno dodatno obremenile bilance stanja gospodinjstev in podjetij. Graf 1.1: Produktivnost po sektorjih (indeks) Vir: Izračuni Komisije na podlagi podatkov Eurostata. Visok delež podjetij v državni lasti bi lahko bil delni vzrok za nadaljnjo slabo uspešnost Slovenije pri privabljanju neposrednih tujih naložb v nekaterih sektorjih. 31. decembra 2020 je knjigovodska vrednost portfelja podjetij v državni lasti znašala 9,9 milijarde EUR. () Država ima visok delež v sektorjih, ki običajno veljajo za nestrateške, kot so turizem, telekomunikacije in zavarovanje (). Zamude pri plačilih so med pandemijo postale resen problem. Tako kot v drugih državah članicah EU je imelo več kot 40 % podjetij v letu 2021 težave zaradi zamud pri plačilih. () Vendar kaže, da je bil ta vpliv na podjetja v Sloveniji izrazitejši, saj je bil delež podjetij, ki so morala odložiti plačila dobaviteljem ali spremeniti svoje naložbene načrte ali načrte zaposlovanja, 50 % višji od povprečja EU. Slovensko gospodarstvo v povprečju beleži višjo intenzivnost emisij toplogrednih plinov in energijsko intenzivnost kot gospodarstva drugih držav članic EU. To kaže, da bi bilo njegovo odpornost in trajnostnost mogoče okrepiti. Čeprav naj bi Slovenija po pričakovanjih presegla svoj cilj do leta 2030 glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, je od leta 1990 med 25 % najmanj uspešnimi državami članicami glede zmanjševanja emisij v celotnem gospodarstvu. Hkrati je energijska intenzivnost v industriji, storitvah in stanovanjskem sektorju še vedno razmeroma visoka, določena izpostavljenost pa ostaja tudi pri proizvodnji energije iz premoga, lignita in fosilnih goriv. Energijsko intenzivna industrija zagotavlja delovna mesta 4,2 % celotne zaposlene delovne sile, za te ljudi pa bi bilo lahko izpopolnjevanje in preusposabljanje še posebej pomembno (glej Prilogo 6). Reforme so namenjene izboljšanju konkurenčnosti Slovenija izvaja strukturne reforme za povečanje produktivnosti v gospodarstvu. Slovenski izvozni tržni deleži so se v obdobju 2016–2020 povečali za 20,2 %, močna je bila tudi rast produktivnosti v predelovalnem sektorju. Vendar približevanje povprečni ravni euroobmočja ne poteka zadovoljivo, saj produktivnost dela v Sloveniji od leta 2005 ostaja večinoma nespremenjena glede na EU (niha med 80 in 85 % povprečja EU). Poleg tega obstajajo velike regionalne razlike v produktivnosti, razlike med Zahodno in Vzhodno Slovenijo ter na ravni NUTS 3 pa ovirajo uravnotežen razvoj države (glej Prilogo 15). Za povečanje produktivnosti in konkurenčnosti je bistveno okrepiti javne in zasebne naložbe v znanja in spretnosti, fizični kapital ter digitalne tehnologije. Ciljno usmerjene reforme v ključnih sektorjih lahko okrepijo poslovno okolje in povečajo konkurenčnost Slovenije. Slovenija je znatno zmanjšala število reguliranih poklicev, vendar se je napredek pri tem procesu v zadnjih letih upočasnil: v Sloveniji je regulativna omejevalnost za poklice, kot so gradbeni inženirji, arhitekti, odvetniki, turistični vodniki in nepremičninski posredniki, višja od povprečja EU. () Sprejeti so bili ukrepi za zmanjšanje upravnega bremena, izboljšanje dostopa do financiranja in pospešitev plačil za pomoč podjetjem pri likvidnosti, vendar je treba ta prizadevanja nadaljevati. Javne finance se kratkoročno soočajo s pritiski Znatna fiskalna spodbuda je pomagala preprečiti globoko in dolgotrajno recesijo. Pred pandemijo je bil slovenski proračun ob močni gospodarski rasti dve leti v presežku, javni dolg pa se je zmanjševal. Ta trend se je v letu 2020 obrnil zaradi obsežnih podpornih ukrepov zaradi COVID-19, znatnega upada BDP in nižjih prihodkov po pretekli davčni reformi. Po najvišji ravni, zabeleženi leta 2020, sta se proračunski primanjkljaj in dolg v letu 2021 znižala na 5,2 % oziroma 74,7 % BDP. Proračunski primanjkljaj naj bi se v prihodnjih letih zmanjšal, vendar odhodki ostajajo visoki. Proračunski primanjkljaj in javni dolg naj bi se do leta 2023 pod vplivom močnega ponovnega okrevanja gospodarske aktivnosti in postopne ukinitve začasnih ukrepov zaradi COVID-19 znižala na 3,4 % oziroma 72,7 % BDP. Vendar bo državna potrošnja ostala visoka, predvsem zaradi zvišanja plač za delavce v zdravstvu in socialnem varstvu, ki mu je sledil pritisk na plače v drugih sektorjih. Zaradi dodatnih stroškov za dolgotrajno oskrbo v višini do 0,8 % BDP in nižjih prihodkov zaradi nedavno odobrenih rezov dohodnine za do 1,3 % BDP naj bi proračunski primanjkljaj ostal povišan do leta 2025. Staranje prebivalstva ostaja velik izziv Starajoče se prebivalstvo predstavlja velik izziv za obete za rast. Podobno kot v drugih državah članicah se pričakuje, da se bo slovensko delovno sposobno prebivalstvo v naslednjih desetletjih skrčilo, posledično pa se bo koeficient starostne odvisnosti starih povečal. Zaradi staranja prebivalstva naj bi se javnofinančni odhodki za pokojnine, zdravstveno varstvo in dolgotrajno oskrbo do leta 2070 povečali za kar 8,8 odstotne točke BDP, večina tega povečanja pa se pričakuje že do leta 2045. () Ti stroški staranja prispevajo k izzivom glede vzdržnosti javnih financ, s katerimi se bo Slovenija soočala srednje- in dolgoročno (glej Prilogo 19). Čeprav je Slovenija pandemijo COVID-19 razmeroma dobro obvladala, so se v krizi pokazale pomanjkanje delovne sile in druge pomanjkljivosti na področju zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe. S staranjem prebivalstva se bodo navedeni izzivi v teh sektorjih v prihodnjih letih in desetletjih le še zaostrili. Vendar je med starejšimi velik neizkoriščen potencial, saj je zaposlenih le polovica oseb, starih od 55 do 64 let (v EU-27 znaša ta delež 59,6 %; glej Prilogo 12).

Pri kazalnikih trajnostnosti in socialnih kazalnikih je Slovenija razmeroma uspešna Slovenija je v primerjavi z drugimi državami članicami razmeroma uspešna pri doseganju večine ciljev trajnostnega razvoja, čeprav so na nekaterih področjih še prisotni izzivi. Nadaljnji napredek je potreben pri trajnostnih mestih in skupnostih (11); partnerstvih za doseganje ciljev v industriji, inovacijah in infrastrukturi (9); podnebnih ukrepih (13); ter odpravi lakote (2). Slovenija napreduje pri doseganju cilja trajnostnega razvoja 12 glede odgovorne porabe in proizvodnje, vendar dosega slabše rezultate od povprečja EU. Slovenija dosega boljše rezultate od povprečja EU pri cilju trajnostnega razvoja 15 glede življenja na kopnem, vendar se oddaljuje od doseganja cilja (glej Prilogo 1). Slovenija po oceni dosega vsaj povprečne rezultate pri 14 od 16 kazalnikov iz pregleda socialnih kazalnikov, ki podpirajo evropski steber socialnih pravic. Pri kazalnikih „tveganje revščine ali socialne izključenosti“ in „vrzel v zaposlenosti invalidov“ država po oceni dosega dobre rezultate, vendar je potrebno spremljanje (glej Prilogo 12). Skupni proračun slovenskega načrta za okrevanje in odpornost (v nadaljnjem besedilu: NOO) znaša približno 2,5 milijarde EUR (4,8 % BDP) ter zajema nepovratno finančno podporo v višini 1,78 milijarde EUR in posojila v višini 705 milijonov EUR. Ta sredstva so dodatna k 3,54 milijarde EUR sredstev kohezijske politike EU za obdobje 2021–2027 (glej Prilogo 3). NOO zajema zeleni in digitalni prehod, pametno, trajnostno in vključujočo rast, zdravstvo in socialno varnost (za podrobnosti o obsegu in strukturi NOO glej Prilogo 2). Ukrepi NOO zajemajo vseh sedem vodilnih pobud EU in štiri večdržavne projekte. Pričakuje se, da bo izvajanje reform in naložb pripomoglo k reševanju skoraj vseh izzivov, opredeljenih v specifičnih priporočilih, ki so bila na Slovenijo naslovljena v letih 2019 in 2020, razen priporočila glede privatizacije. Slovenija namerava v letu 2022 predložiti prva zahtevka za izplačilo. Velik del NOO je namenjen dvojnemu prehodu NOO je močno osredotočen na pospešitev zelenega prehoda z razogljičenjem energetskega sektorja. NOO vključuje ključne reforme, katerih cilj je reševanje regulativnih izzivov in večja integracija omrežja obnovljivih virov energije. Vsebuje tudi ukrepe za energijsko učinkovitost v industriji in posebno komponento za energetsko prenovo stavb. Pričakuje se, da se bo s tem izboljšala tudi kakovost zraka, ki je v Sloveniji precej zaskrbljujoča. NOO obravnava tudi podnebje, okolje in promet. Vključuje protipoplavne ukrepe, saj znaten delež slovenskega prebivalstva živi na poplavnih območjih. Namen NOO je povečati trajnostnost prometnega sistema z nadgradnjo železniške infrastrukture in reorganizacijo sistema javnega prometa. To naj bi pripomoglo k znižanju visoke intenzivnosti toplogrednih plinov, okrepilo zniževanje emisij v Sloveniji in po možnosti povečalo uporabo javnega prevoza, ki je glede na mednarodne standarde trenutno nizka. NOO naj bi pospešil prehod na krožno gospodarstvo s povečanjem odgovornosti proizvajalcev in spodbujanjem vključevanja recikliranih materialov v nove izdelke. Cilj NOO je znatno prispevati k digitalni preobrazbi. Načrt se osredotoča na digitalizacijo javnega sektorja in izboljšanje razpoložljivosti e-storitev. Naložbe v širokopasovno povezljivost, zmogljivosti v oblaku ter digitalne spretnosti in znanja bodo pomagale zmanjšati digitalni razkorak. NOO vključuje tudi reforme na področju kibernetske varnosti in digitalizacije podjetij ter navaja sodelovanje Slovenije v štirih večdržavnih projektih. NOO vključuje prepotrebne strukturne reforme Namen treh vodilnih reform NOO je obravnavati izzive, povezane s hitro starajočo se družbo, ter prispevati k izvajanju evropskega stebra socialnih pravic. Te ambiciozne reforme pokojninskega sistema ter sistema zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe naj bi znatno prispevale k posodobitvi sistema socialnega varstva v Sloveniji in reševanju izzivov po pandemiji COVID-19. Načrtovana pokojninska reforma naj bi zagotovila ustrezne pokojnine in finančno vzdržnost pokojninskega sistema. Uvedla naj bi spremembe parametrov za odpravo ključnih pomanjkljivosti sedanjega sistema, vključno z zagotavljanjem, da delavci dlje ostanejo aktivni na trgu dela, in prilagoditvijo pogojev za upokojitev (kot sta višja upokojitvena starost ali usklajevanje pokojnin). NOO vključuje ukrepe za povečanje stopenj delovne aktivnosti nizko kvalificiranih oseb, ki so trenutno pod povprečjem EU (glej Prilogo 12). To je ključnega pomena, da Slovenija doseže krovne cilje EU glede zaposlovanja ter znanj in spretnosti do leta 2030. Pričakuje se, da bodo reforme sistemov zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe izboljšale njuno preglednost in ustreznost. Vzpostavitev skladnega regulativnega okvira za dolgotrajno oskrbo je bila dolgoletno specifično priporočilo za Slovenijo. Kot del NOO je Slovenija decembra 2021 sprejela krovni Zakon o dolgotrajni oskrbi. Vendar je bila uvedba obveznega zavarovanja za dolgotrajno oskrbo, ki naj bi krilo vsaj 30 % stroškov, odložena na leto 2025. Reforma, dopolnjena z naložbami v dodatne zmogljivosti za dolgotrajno oskrbo, naj bi privedla do znatnih izboljšav za ljudi, ki potrebujejo dolgotrajno oskrbo. Z reformo zdravstvenega sistema naj bi se izboljšale njegova kakovost, dostopnost in odpornost ter spremenili viri financiranja (glej Prilogo 14). Med cilji NOO je tudi izpolnjevanje potreb mladih. Načrt se močno osredotoča na pridobivanje kompetenc (digitalna, zelena in finančna pismenost) na vseh ravneh izobraževanja, cilj pa je podpreti naložbe v sodobno, digitalno in okolju prijazno izobraževanje (glej Prilogo 13). Naložbe v cenovno dostopna stanovanja naj bi zmanjšale socialne učinke krize za marginalizirane skupine, zlasti mlade in mlade družine, ter dolgoročno izboljšale njihove življenjske pogoje. Izvajanje reform za izboljšanje poslovnega in raziskovalno-inovacijskega okolja postopno napreduje. Slovenija je že sprejela številne zakone, med drugim o „debirokratizaciji“, spodbujanju investicij, spodbudah za razvoj turizma, javnem naročanju ter raziskavah in inovacijah ter spremenjeni stanovanjski zakon (glej prilogi 10 in 12). Poleg tega so se začeli izvajati čezmejni projekti. V letu 2023 naj bi se nadaljevalo delo v zvezi z reformami, izvajati pa naj bi se začeli tudi veliki naložbeni projekti. Uveljavljena naj bi bila zakon o vzpostavitvi sheme skrajšanega delovnega časa za resen upad gospodarske aktivnosti in prepoved fosilnih goriv za ogrevanje v novih stavbah. Pričakuje se, da bodo oddana naročila za projekte na številnih področjih. Ta vključujejo investicije v protipoplavno varnost, odvajanje in čiščenje komunalne odpadne vode, gradnjo infekcijskih klinik v Mariboru in Ljubljani, nacionalni sistem medicine na daljavo in zmogljivosti za dolgotrajno oskrbo. Predlogi sprememb pokojninske zakonodaje naj bi bili po posvetovanju z delodajalci in sindikati predloženi nacionalnemu parlamentu.



Okvir 2.1: Ključni pričakovani rezultati načrta za okrevanje in odpornost v letih 2022–2023 ·Reforma spodbujanja obnovljivih virov energije in obravnava regulativnih izzivov, da bi utrli pot zasebnim naložbam na tem področju. ·Začetek veljavnosti novega načrta zmanjševanja poplavne ogroženosti in investicija v višini 24,64 milijona EUR v preprečevanje poplav in zemeljskih plazov. ·Reorganizacija in izboljšanje sistema javnega potniškega prometa, vključno z znatnimi naložbami v železniško infrastrukturo. ·Sprejetje načrta razvoja širokopasovnih omrežij 2021–2025 in uvedba omrežja 5G do leta 2023. ·Priprava reforme pokojninskega sistema za zagotovitev ustreznosti in dolgoročne vzdržnosti ter posvetovanje s socialnimi partnerji. ·Vzpostavitev vzdržnega sistema dolgotrajne oskrbe za izboljšanje dostopa splošne javnosti do storitev dolgotrajne oskrbe. ·Okrepitev ključnih kompetenc 1 300 mladih in pomoč tem mladim pri iskanju zaposlitve. ·Odprava upravnih ovir z reformami javnih institucij in izboljšavami na področju javnega naročanja. ·Reforma upravljanja raziskav in inovacij z izvajanjem določb novega zakona o raziskavah in inovacijah ter ustanovitvijo programskega odbora za usklajevanje politike na področju raziskav in inovacij. Poleg izzivov, obravnavanih v NOO, kot je opisano zgoraj, se Slovenija sooča z dodatnimi izzivi, ki v načrtu niso zajeti v zadostni meri. Nedavno so bili uvedeni nekateri ukrepi (glej Prilogo 4 o napredku pri izvajanju specifičnih priporočil za državo), vendar je potrebno nadaljnje ukrepanje, zlasti v zvezi z vzdržnostjo javnih financ, produktivnostjo in poslovnim okoljem. Poleg tega ostaja izziv tudi odpravljanje različnih ozkih grl pri dostopu do zdravstvenega varstva ter pospešitev zelenega prehoda. Zmanjšanje regionalnih razlik med Zahodno in Vzhodno Slovenijo bi povečalo gospodarski potencial države. Obravnavanje teh izzivov bo pripomoglo tudi k nadaljnjemu napredku pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja, povezanih z makroekonomsko stabilnostjo in produktivnostjo (glej Prilogo 1 o ciljih trajnostnega razvoja). Znatni izzivi za vzdržnost javnih financ Vzdržnost javnih financ Slovenije je izpostavljena znatnim srednje- in dolgoročnim izzivom. Odhodki, povezani s staranjem, kot delež BDP naj bi se po letu 2035 povečevali po tretji najvišji stopnji v EU in do leta 2045 presegli povprečje EU (glej graf 3.1). Pričakovano povečanje stroškov staranja prebivalstva naj bi se pospešilo predvsem po letu 2030 in bo v veliki meri temeljilo na odhodkih za pokojnine, ki naj bi po ocenah do leta 2050 dosegli 15,7 % BDP, kar je druga najvišja raven v EU, sledijo pa jim odhodki za zdravstveno varstvo in dolgotrajno oskrbo. Te projekcije še ne vključujejo dodatnih stroškov, ki izhajajo iz nedavno sprejetega Zakona o dolgotrajni oskrbi, ki naj bi po pričakovanjih dodatno obremenil javne finance.

Reformi zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe, načrtovani v NOO, sicer obravnavata glavne izzive, vendar še ne zagotavljata dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Čeprav je javno financiranje zdravstvenega sistema pod povprečjem EU (72,8 % v letu 2019 v primerjavi z 79,7 % v EU), se pričakuje strmo povečanje porabe za zdravstvo, ki mu bo sledila podvojitev stroškov dolgotrajne oskrbe do leta 2055. () To kaže na potrebo po dodatnem financiranju. Reforme na teh področjih, izvedene v zadnjih letih, pa so večinoma razširile dostop do visokokakovostnih storitev ter izboljšale socialno vključenost in pravice. To posledično še dodatno obremenjuje javne finance. Reforme, vključene v NOO, so večinoma osredotočene na kakovost zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe, dostop do njiju in stabilno prihodkovno osnovo zanju. Čeprav je to lahko učinkovito orodje za kratkoročno podporo vzdržnosti javnih financ, so za reševanje izzivov dolgoročne vzdržnosti javnih financ, ki izhajajo iz staranja prebivalstva, kot so naraščajoče potrebe in poraba ob krčenju zmogljivosti za ustvarjanje prihodkov, potrebni dodatni ukrepi. Zaradi nedavnih rezov obdavčitve dela so potrebni izravnalni ukrepi za zapolnitev prihodkovne vrzeli. Ne glede na močno rast zaposlenosti v zadnjem letu se ocenjuje, da bodo spremembe dohodnine, sprejete z namenom povečanja plač po obdavčitvi, do leta 2025 postopoma znižale davčne prihodke za do 1,3 % BDP. Do zdaj ni bil predlagan noben ukrep za nadomestitev te izgube. Poleg tega so bila leta 2020 izvedena znižanja dohodnine, ki so bila le delno financirana z višjimi davki za podjetja. () Čeprav se pričakuje, da bodo spremembe obdavčitve dela dolgoročno povečale ponudbo delovne sile in BDP, verjetno ne bodo kmalu nadomestile nižjih prihodkov. Simulacije nacionalnega Fiskalnega sveta kažejo, da bi lahko nedavna davčna reforma srednjeročno povečala javni dolg za 4 do 14 odstotnih točk BDP. () Graf 3.1: Skupni stroški staranja kot % BDP Vir: Poročilo o staranju prebivalstva za leto 2021: ekonomske in proračunske projekcije za države članice EU (2019–2070), Evropska komisija. Davčna mešanica v Sloveniji omogoča znaten manevrski prostor za povečanje prihodkov (glej Prilogo 17). Čeprav država dosega dobre rezultate pri številnih kazalnikih, povezanih z okoljskim obdavčenjem, bi bilo mogoče ustvariti dodatne prihodke, npr. z omejevanjem okolju škodljivih subvencij, kot so vračilo trošarine za komercialni prevoz, indeksiranje davkov na energijo ali uvedba dajatev za osebna vozila glede na prevoženo razdaljo. () Še en potencialni vir prihodkov bi bili višji periodični davki na nepremičnine, saj so prihodki od teh davkov v Sloveniji razmeroma nizki (0,5 % BDP v primerjavi s povprečno 1,2 % BDP v EU). Uskladitev vrednosti nepremičnin s tržnimi vrednostmi in upoštevanje energijske učinkovitosti stavb bi lahko pripomogla k povečanju rasti, zmanjšanju neenakosti in spodbujanju energijske učinkovitosti (glej Prilogo 18). () Potrebne so nadaljnje reforme poslovnega okolja Spodbujanje konkurenčnih in inovativnih podjetij, ki so globalno integrirana, ostaja izziv (glej Prilogo 8). Delež raziskovalnega osebja v Sloveniji je na splošno višji kot v EU, vendar sta uspešnost znanstvenih raziskav v državi () in prenos tehnologije () še vedno skromna. () Kar zadeva splošno uspešnost digitalizacije gospodarstva in družbe, se je Slovenija uvrstila na 13. mesto med državami članicami EU in je bila še vedno pod povprečjem EU (glej Prilogo 8). () Privabljanje tujih talentov je eden ključnih izzivov za podjetja, zlasti tehnološka zagonska podjetja. Vloga podjetij v državni lasti v ključnih panogah morda ovira vstop podjetij na trg in naložbe. Slovenija je sicer zmanjšala svoje deleže v finančnem sektorju, vendar je nedavno povečala raven lastništva v turističnem sektorju. Slovensko državno premoženje upravlja Slovenski državni holding (SDH). Pred krizo je SDH uspelo povečati donosnost lastniškega kapitala za sredstva, ki jih upravlja, na skoraj 7 % (2019). Država ima še naprej deleže v treh finančnih družbah, ki kotirajo na borzi, in številnih podjetjih, ki zagotavljajo turistične in druge storitve. V skladu z oceno OECD () bi lahko država določila ožjo skupino podjetij v državni lasti, ki se štejejo za pomembna ali strateška (in zahtevajo obvladujoči ali večinski državni delež), ter odprodala nestrateška sredstva. Podjetja bi se nato lahko osredotočila na svoje osnovne dejavnosti. Poleg tega bi morala Slovenija razmisliti o nadaljnji okrepitvi upravljanja podjetij v državni lasti, in sicer z omogočanjem večje prožnosti v zvezi s plačilom za vodstvo, okrepitvijo nadzornih svetov in opustitvijo politično motiviranih zamenjav članov upravnih odborov. Kljub državnim politikam za nadaljnjo podporo lastniškemu financiranju se podjetja še naprej močno zanašajo na bančna posojila. Preveliko zanašanje na bančno financiranje podjetja izpostavlja tveganjem glede financiranja in lahko omeji njihov potencial za izposojanje in rast, zlasti pri inovativnih malih in srednjih podjetja (MSP). Bolj raznoliko financiranje podjetij, vključno z lastniškim kapitalom, bi lahko povečalo njihovo odpornost. Večja uporaba lastniškega financiranja s strani podjetij bi pripomogla tudi k diverzifikaciji portfeljev institucionalnih in zasebnih vlagateljev v Sloveniji. Slovenija se še vedno sooča z regulativnimi težavami, ki lahko negativno vplivajo na poslovno okolje. Čeprav regulativne ovire na splošno niso večje od povprečja OECD, je birokracija po mnenju podjetij eden od najbolj problematičnih dejavnikov pri poslovanju v Sloveniji. Gradbeništvo je izrazit primer, saj izdaja dovoljenj ostaja izziv. Zmanjšanje regulativnih ovir v sektorju poklicnih storitev bo podjetjem olajšalo vstop ter izboljšalo kakovost in cene. Regulativna restriktivnost je v Sloveniji v povprečju višja kot v EU za vse poklice, ki jih je analizirala Evropska komisija, z nekaj izjemami. () Slovenija nekatere poklice zelo strogo regulira: omejevanje trženja, omogočanje le omejenih vstopnih poti in omejevanje pristojbin. Poleg odvetnikov in gradbenih inženirjev se z znatnimi omejitvami soočajo tudi drugi poklicni strokovnjaki, kot so nepremičninski posredniki in turistični vodniki. Podobno bi bilo mogoče dodatno zmanjšati regulativne ovire v nekaterih segmentih prodaje na drobno, kot je maloprodaja zdravil, pa tudi v sektorju cestnega tovornega prometa, kjer imajo predstavniki panoge vlogo pri izdajanju dovoljenj, kar lahko izkrivlja konkurenco s preprečevanjem vstopa novih podjetij. Dostopnost zdravstvenega varstva ostaja izziv Zdravstveni sektor se sooča z izzivi glede dostopa zaradi pomanjkanja zdravstvenih delavcev, zlasti splošnih zdravnikov, na nekaterih področjih pa tudi negovalnega osebja. Pomanjkanje osebja v zdravstvu je najbolj pereče v družinski medicini in na pediatriji na primarni ravni (), kar ovira zmožnost sistema primarnega zdravstvenega varstva, da deluje kot učinkovita vstopna točka in usklajevalni mehanizem za različne ravni oskrbe. Prav tako primanjkuje registriranega negovalnega osebja v bolnišnicah in za zagotavljanje storitev dolgotrajne oskrbe, tako v domovih za starejše kot na domu. Sektor je treba posodobiti, zlasti da bi bolje izkoristili znanja in spretnosti ter poskrbeli za privlačnost poklicev na področju oskrbe in nege, poleg drugih dejavnikov zadržanja, kot so tisti, povezani s plačilom. Dolge čakalne dobe za nekatera zdravljenja so se med pandemijo še podaljšale. Leta 2019 je 2,7 % prebivalstva poročalo o neizpolnjenih potrebah po zdravstveni oskrbi, kar je nad povprečjem EU. Približno četrtina prebivalstva je poročala, da so v prvih 12 mesecih pandemije ostali brez zdravstvene oskrbe. () Dolge čakalne dobe za nekatera zdravljenja so v Sloveniji dolgotrajna težava (glej tudi Prilogo 14). Slaba koordinacija med sistemi zdravstvenega varstva in neučinkovitost pri upravljanju sta bila opredeljena kot glavna dejavnika tega problema. Dolge čakalne dobe, zlasti za javno financirane specialistične storitve na sekundarni ravni () (kot sta ortopedija, kardiologija), povzročajo neizpolnjene potrebe po zdravstveni oskrbi v Sloveniji, kar vzbuja zaskrbljenost glede dostopnosti zdravstvenih storitev za družbo kot celoto. Potreba po zagotovitvi energetske varnosti in pospešitvi prizadevanj za razogljičenje Slovenija ima raznoliko mešanico energijskih virov. Nafta trenutno predstavlja največji delež (31 %) v mešanici energijskih virov, sledita ji jedrska energija s 23 % in obnovljivi viri energije z 18 % (glej Prilogo 5). Do leta 2030 naj bi se delež obnovljivih virov energije, jedrske energije in zemeljskega plina v mešanici energijskih virov v Sloveniji povečal, medtem ko naj bi se delež nafte in trdnih goriv v primerjavi s sedanjo mešanico znatno zmanjšal. Zemeljski plin predstavlja 11,3 % mešanice, vendar je 100 % zemeljskega plina uvoženega iz Rusije, torej je odvisnost od ruskega plina, ki ga Slovenija v veliki večini zagotavlja z uvozom iz Avstrije, še vedno visoka. Zato se bo Slovenija podobno kot nekatere druge države članice soočala z izzivom zmanjšanja svoje odvisnosti od ruskega plina. Čeprav je plin v Sloveniji trenutno manj pomemben kot v celotni EU (razen v nekaterih panogah, zlasti jeklarstvu in papirni industriji), je mogoče, da se bo njegova vloga v bližnji prihodnosti povečala zaradi nadomeščanja trdnih goriv glede na napovedano postopno opuščanje premoga do leta 2033. Zato je treba zagotoviti izvajanje energetskih projektov skupnega interesa, zlasti kar zadeva plinsko infrastrukturo in medsebojne povezave s sosednjimi državami članicami. Slovenija bi morala razmisliti o tem, da bi se za diverzifikacijo oskrbe s plinom zanašala na dostop do terminalov za utekočinjeni zemeljski plin v sosednjih državah članicah. Glede na nove geopolitične napetosti je diverzifikacija oskrbe z energijo z nadaljnjim poudarkom na obnovljivih virih energije in energijski učinkovitosti pomembnejša kot kdaj koli prej. Potrebnih je več naložb za pomoč pri razširitvi energije iz obnovljivih virov, pa tudi v omrežje in infrastrukturo za shranjevanje energije. Slovenija je dosegla svoj cilj glede obnovljivih virov energije za leto 2020 z uporabo mehanizma EU za čezmejno sodelovanje v skladu z Direktivo 2018/2001/EU (statistični prenosi). Pričakuje se, da bodo ukrepi v okviru slovenskega NOO za spodbujanje rabe energije iz obnovljivih virov in podporo energijski učinkovitosti prispevali k izboljšanju njene uspešnosti. Vendar morda ne bodo zadostovali za dosego cilja 27 % obnovljivih virov energije v končni porabi energije do leta 2030, kot je določen v njenem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Glede na omejitve gradnje obratov za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov na okoljsko zavarovanih območjih bi proaktivna vnaprejšnja določitev sprejemljivih lokacij za njihovo gradnjo nosilcem projektov olajšala izbiro lokacije. Obstoječe shranjevanje energije v Sloveniji je premalo razvito in nezadostno, da bi zadostilo potrebam lokalne proizvodnje energije iz obnovljivih virov. Izboljšanje razpoložljivosti omrežne zmogljivosti na ravni nizkonapetostnega omrežja bi lahko pripomoglo k vključevanju fotovoltaičnih modulov na strehah v omrežje. Poleg tega Slovenija sodeluje v projektu skupnega interesa za plinske povezave in kompresorsko postajo. Prihodnje naložbe bi morale biti primerne za prihodnost, kjer je to mogoče, da se preprečijo učinki vezave na poti do podnebne nevtralnosti. Izvajanje teh projektov je glede na rusko invazijo na Ukrajino prednostna naloga. Slovenija je okrepila svoja prizadevanja za zeleni prehod v prometnem sektorju, vendar so še vedno prisotni pomembni izzivi. V Sloveniji emisije iz prometa predstavljajo več kot dve petini skupnih emisij CO2 v državi. Potrebna so nadaljnja prizadevanja za spodbujanje prehoda z osebnih avtomobilov na uporabo javnega prevoza. () Na poti h krožnemu gospodarstvu se Slovenija kljub določenemu napredku še vedno sooča z izzivi. Sektor okoljskega blaga in storitev že zagotavlja delovna mesta za 2,8 % zaposlenega prebivalstva v primerjavi z 2,1 % v EU (glej Prilogo 6). Krožna ali sekundarna uporaba surovin v Sloveniji se v zadnjih letih stalno povečuje, vendar je še vedno pod povprečjem EU (12,3 % v letu 2020 v primerjavi z 12,8 % v EU, glej Prilogo 7). () Poleg tega je produktivnost virov še vedno precej pod povprečjem EU. () Po drugi strani pa je nastajanje komunalnih odpadkov v zadnjih letih začelo naraščati. () Ti dejavniki kažejo, da gospodarska rast Slovenije še ni ločena od nastajanja odpadkov. Čeprav NOO zajema več pomembnih ukrepov za prehod na krožno gospodarstvo, bodo potrebna nadaljnja prizadevanja za dosego ciljev za leto 2030. Slovenski načrt za okrevanje in odpornost vključuje ukrepe za obravnavo vrste strukturnih izzivov, in sicer:

·izboljšanje infrastrukture za energijo iz obnovljivih virov in povečanje zmogljivosti za obnovljive vire energije, spodbujanje uporabe trajnostnih prevoznih sredstev, npr. z izboljšanjem obstoječe in razvojem nove infrastrukture, naložbe v protipoplavno zaščito, vključno z naravnimi rešitvami, energijsko učinkovitimi vodnimi sistemi in krožnim gospodarstvom, ·odprava upravnih ovir in ozkih grl za povečanje investicij, digitalizacija javnega sektorja in razvoj širokopasovne infrastrukture, ·reforma nacionalnih sistemov zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe ter pokojninskega sistema, ·spodbujanje udeležbe in vključevanja mladih na trg dela. Poleg reform in naložb, predvidenih v NOO, bi bilo za Slovenijo koristno, da bi: ·zagotovila srednje- in dolgoročno vzdržnost javnih financ s postopno normalizacijo fiskalne politike, omejevanjem povečanj primarnih odhodkov in izvedbo reform, ki obravnavajo dolgoročno vzdržnost sistemov zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe, ·uporabila dodatne vire prihodkov za financiranje nedavnih znižanj obdavčitve dela ter ponovno uravnotežila davčno mešanico z zelenimi in rasti prijaznejšimi davki, ·izboljšala poslovno okolje z izvajanjem ukrepov za pospešitev plačil v celotnem gospodarstvu, zmanjšala regulativno in upravno breme ter odpravila ovire za konkurenco na področju storitev, zlasti poklicnih, ·poskrbela, da velika prisotnost/prevlada podjetij v državni lasti in pod državnim nadzorom v nekaterih nestrateških sektorjih ne ogroža vstopa na trg in konkurence ter da so ta podjetja upravljana učinkovito na podlagi sprejetih standardov korporativnega upravljanja, ·naložbe osredotočila na zeleni prehod in diverzifikacijo oskrbe z energijo, zlasti s pospeševanjem uporabe obnovljivih virov energije, predvsem z nadaljnjimi prizadevanji za poenostavitev in pospešitev postopkov izdaje dovoljenj in upravnih postopkov, okrepitvijo distribucijskih omrežij električne energije, izboljšanjem energijske učinkovitosti, pa tudi z izboljšanjem energetske infrastrukture in železniškega potniškega prometa, ·izboljšala krožnost gospodarstva in ekoinovacije. Presečni kazalniki napredka A1.Cilji trajnostnega razvoja A2.Načrt za okrevanje in odpornost – izvajanje A3.Drugi instrumenti EU za okrevanje in rast A3. Drugi instrumenti EU za okrevanje in rast A4.Napredek pri izvajanju specifičnih priporočil za državo Okoljska trajnostnost

A5.Zeleni dogovor A6.Učinek zelenega prehoda na zaposlovanje in socialno področje Produktivnost A7.Učinkovita raba virov in produktivnost A8.Digitalni prehod A9.Inovacije A10.Industrija in enotni trg A11.Javna uprava Pravičnost A12.Izzivi na področju zaposlovanja, znanj in spretnosti ter socialne politike glede na evropski steber socialnih pravic A13.Izobraževanje ter znanja in spretnosti A14.Zdravje in zdravstveni sistemi A15. Gospodarska in socialna uspešnost na regionalni ravni Makroekonomska stabilnost A16. Ključna gibanja v finančnem sektorju A17. Obdavčitev A18.Ključni gospodarski in finančni kazalniki A19.Analiza vzdržnosti dolga SEZNAM tabel

A2.1 Ključni elementi slovenskega NOO21 A4.1Preglednica specifičnih priporočil za Slovenijo za leta 2019, 2020 in 202126 A5.1 Kazalniki, ki podpirajo napredek pri evropskem zelenem dogovoru z makroekonomskega vidika31 A7.1.Izbrani kazalniki učinkovite rabe virov36 A8.1Ključni kazalniki indeksa digitalnega gospodarstva in družbe38 A9.1Ključni kazalniki raziskav, razvoja in inovacij40 A10.1Ključni kazalniki enotnega trga in industrije43 A11.1:Kazalniki delovanja javne uprave – Slovenija46 A12.1.Pregled socialnih kazalnikov za Slovenijo47 A13.1Cilji na ravni EU in drugi kontekstualni kazalniki v okviru strateškega okvira za evropski izobraževalni prostor50 A14.1Ključni kazalniki zdravja52 A15.1.Izbrani kazalniki na regionalni ravni – Slovenija53 A16.1:Kazalniki finančne trdnosti57 A17.1Kazalniki obdavčitve 58 A18.1.Ključni gospodarski in finančni kazalniki60 A19.1.Analiza vzdržnosti dolga za Slovenijo61 A19.2.Toplotna karta tveganj za vzdržnost javnih financ za Slovenijo62 SEZNAM grafov A1.1.Napredek pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja v Sloveniji v zadnjih petih letih

A2.1Delež sredstev iz mehanizma za okrevanje in odpornost, ki prispevajo k vsakemu stebru politike21 A3.1Evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI) za obdobje 2014–2020 – skupni proračun po skladih (v milijardah EUR, %)22 A3.2Prispevek kohezijske politike k ciljem trajnostnega razvoja (v milijardah EUR)23 A4.1.Napredek Slovenije pri izvajanju specifičnih priporočil za leti 2019–2020 (cikel evropskega semestra 2022)25 A5.1.Fiskalni vidiki zelenega prehoda28 A5.2.Tematski graf – Energija: delež v energijski mešanici (trdna goriva, nafta, plin, jedrska energija, obnovljivi viri)29 A5.3.Tematski graf – Biotska raznovrstnost: kopenska zavarovana območja in ekološko kmetovanje30 A5.4.Tematski graf – Mobilnost: delež brezemisijskih vozil v mobilnosti (% novih registracij)30 A6.1.Izzivi pravičnega zelenega prehoda34 A6.2.Energetska revščina po dohodkovnih decilih34 A7.1Gospodarski pomen in širitev krožnega gospodarstva – zaposlovanje in dodana vrednost v sektorjih krožnega gospodarstva36 A11.1:Uspešnost pri kazalnikih z dokazi podprtega oblikovanja politik44 A11.2:Uspešnosti pri kazalniku javnega naročanja na enotnem trgu44 A13.1Vrzeli v deležu prebivalstva s terciarno izobrazbo, 202049 A14.1Pričakovana življenjska doba ob rojstvu (v letih)51 A14.2Predvideno povečanje javnofinančnih odhodkov za zdravstveno varstvo v obdobju 2019–2070 (referenčni scenarij)51 A15.1.BDP na prebivalca (2010) in rast BDP (2010–2019) v Sloveniji53 A15.2.Produktivnost dela (realna bruto dodana vrednost na delavca), EU27, Slovenija (regije NUTS-2), 2000–201953 A15.3.Območja Slovenije, ki jih bo podnebni prehod najbolj prizadel (raven NUTS-3)54 A15.4.Socialni kazalniki po stopnji urbanizacije v Sloveniji, 202054

A16.1:Rast kreditov56 A16.2:Gibanje indeksa cen stanovanjskih nepremičnin56 A17.1.Kazalniki davčnega primeža59 V tej prilogi je ocenjen napredek Slovenije pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja v skladu s štirimi razsežnostmi konkurenčne trajnostnosti. 17 ciljev trajnostnega razvoja in z njimi povezani kazalniki tvorijo okvir politike v okviru agende ZN za trajnostni razvoj do leta 2030. Cilj je odpraviti vse oblike revščine, se boriti proti neenakostim in obvladati podnebne spremembe ter pri tem poskrbeti, da nihče ne bo prezrt. EU in njene države članice so zavezane temu zgodovinskemu svetovnemu okvirnemu sporazumu in imajo aktivno vlogo pri doseganju čim večjega napredka pri ciljih trajnostnega razvoja. Zgornji graf temelji na sklopu kazalnikov EU za cilje trajnostnega razvoja, ki so bili razviti za spremljanje napredka pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja v okviru EU. Slovenija se je pri več kazalnikih, povezanih z okoljsko trajnostnostjo, odrezala zelo dobro, dobro ali pa se njena uspešnost izboljšuje, (cilji trajnostnega razvoja 2, 6, 7, 9, 11, 15). „Stopnja recikliranja komunalnih odpadkov“ se je izboljšala s 54,1 % v letu 2015 na 59,3 % v letu 2020, kar je nad povprečjem EU, ki znaša 47,8 %. Slovenija napreduje pri povečanju deleža energije iz obnovljivih virov v bruto porabi končne energije (cilj trajnostnega razvoja 7) in ga je uspela povečati z 22,9 % v letu 2015 na 24,1 % v letu 2020. NOO naj bi z obravnavanjem regulativnih izzivov prinesel znatne spremembe na področju energije iz obnovljivih virov. Kar zadeva trajnostno infrastrukturo (cilj trajnostnega razvoja 9), je Slovenija pod povprečjem EU glede deleža avtobusov in vlakov v potniškem prometu (SI: 13,4 % potniških kilometrov v letu 2019; povprečje EU: 17,2 %). Pričakuje se, da bo NOO pomagal pri reševanju izzivov, povezanih s trajnostno mobilnostjo, da bi se povečala trenutno nizka uporaba javnega prevoza. To vključuje ukrepe za posodobitev železniške infrastrukture v državi. Slovenija je na splošno zelo uspešna ali se izboljšuje pri kazalnikih ciljev trajnostnega razvoja, ki merijo pravičnost družbe in gospodarstva (cilji trajnostnega razvoja 1, 2, 3, 4, 5, 8, 10). () Slovenija je v primerjavi s povprečjem EU zelo uspešna pri kazalnikih revščine in osnovnih potreb (cilj trajnostnega razvoja 1), vendar je v zadnjih letih nazadovala pri dostopu do zdravstvene oskrbe (cilj trajnostnega razvoja 3). Reševanju tega izziva je namenjenih več ukrepov v NOO. V okviru pravičnosti v družbi Slovenija presega povprečje EU pri osnovnem in terciarnem izobraževanju (cilj trajnostnega razvoja 4). NOO vključuje ključne reforme na področju dolgotrajne oskrbe, zdravstva, izobraževanja in trga dela, kar bo Sloveniji pomagalo pri doseganju ciljev evropskega stebra socialnih pravic. Slovenija je zelo uspešna pri večini kazalnikov ciljev trajnostnega razvoja, povezanih s produktivnostjo (cilja trajnostnega razvoja 4, 8), pri drugih pa se izboljšuje (cilj trajnostnega razvoja 9). Leta 2020 je bil delež gospodinjstev z visokohitrostno internetno povezavo v Sloveniji (65,6 %) precej nad povprečjem EU (59,3 %), kar kaže na znaten napredek pri tem kazalniku od leta 2015. Delež odraslih z vsaj osnovnimi digitalnimi spretnostmi in znanji se je v zadnjih letih izboljšal (2015: 51 %; 2019: 55 %), vendar je še vedno rahlo pod povprečjem EU (2015: 54 %; 2019: 56 %). Čeprav se javnofinančni odhodki za raziskave in inovacije povečujejo (0,56 % BDP v letu 2020), so še vedno pod ravnjo iz leta 2010 (0,66 % BDP) in povprečjem EU (0,78 % BDP). NOO bo prispeval k digitalizaciji javnega in zasebnega sektorja v Sloveniji ter krepitvi digitalnih spretnosti in znanj. Novi Zakon o znanstvenoraziskovalni in inovacijski dejavnosti povečuje javnofinančne odhodke za raziskave na najmanj 1 % BDP. Ti ukrepi bodo zagotovili nadaljnji napredek pri navedenih ciljih trajnostnega razvoja. Slovenija na splošno dosega zelo dobre rezultate pri kazalnikih ciljev trajnostnega razvoja, povezanih z makroekonomsko stabilnostjo (cilja trajnostnega razvoja 8 in 16). Slovenija dosega dobre rezultate pri kazalnikih, ki merijo zaposlenost (cilj trajnostnega razvoja 8). Stopnja dolgotrajne brezposelnosti se je znižala s 4,7 % v letu 2015 na 1,9 % v letu 2020, kar je pod povprečjem EU, ki znaša 2,4 %. NOO vključuje ukrepe za zmanjšanje brezposelnosti mladih in pomoč mladim, da hitro vstopijo na trg dela, kar naj bi državi pomagalo doseči nadaljnji napredek pri uresničevanju cilja trajnostnega razvoja 8. Graf A1.1: Napredek pri doseganju ciljev trajnostnega razvoja v Sloveniji v zadnjih petih letih Vir: Eurostat, zadnja posodobitev 28. aprila 2022. Podatki se nanašajo predvsem na obdobji 2015–2020 in 2016–2021. Tabela A2.1: Ključni elementi slovenskega NOO Dodelitve skupaj 1,8 milijarde EUR v nepovratnih sredstvih (3,7 % BDP leta 2019) in 0,7 milijarde EUR v posojilih Investicije in reforme 59 investicij in 34 reform Skupno število mejnikov in ciljev 209 Ocenjeni makroekonomski učinek (1) Povečanje BDP za 1,1 %–1,7 % do leta 2026 (0,6 % v obliki učinkov prelivanja) Izplačano predhodno financiranje 231 milijonov EUR (september 2021) Prvi obrok Slovenija še ni predložila prvega zahtevka za plačilo (1) Glej Pfeiffer P., Varga J. in ’t Veld J. (2021), „Quantifying Spillovers of NGEU investment“ (Kvantifikacija učinkov prelivanja naložb instrumenta Next Generation EU), European Economy Discussion Paper, št. 144, in Afman et al. (2021), „An overview of the economics of the Recovery and Resilience Facility“ (Pregled ekonomike mehanizma za okrevanje in odpornost), Quarterly Report on the Euro Area, zvezek 20, št. 3, str. 7–16. Vir: Evropska komisija, 2022 Mehanizem za okrevanje in odpornost je osrednji element prizadevanj EU za podporo okrevanju po pandemiji COVID-19, pospešitev dvojnega prehoda in krepitev odpornosti na prihodnje šoke. Slovenija je svoj načrt za okrevanje in odpornost (NOO) predložila 30. aprila 2021. Pozitivna ocena Komisije z dne 1. julija 2021 in odobritev Sveta z dne 28. julija 2021 sta omogočili izplačilo v višini 1,8 milijarde EUR nepovratnih sredstev in 0,7 milijarde EUR posojil v okviru mehanizma za okrevanje in odpornost za obdobje 2021–2026. Sporazum o financiranju je bil podpisan 13. septembra 2021. Ključni elementi slovenskega NOO so navedeni v tabeli A2.1. Delež sredstev, ki prispevajo k vsakemu od šestih stebrov politike mehanizma za okrevanje in odpornost, je razviden iz spodnjega grafa. Napredek, ki ga je Slovenija dosegla pri izvajanju svojega načrta, je naveden v preglednici kazalnikov okrevanja in odpornosti. Preglednica vsebuje tudi jasen pregled napredka pri izvajanju mehanizma za okrevanje in odpornost kot celote. Graf A2.1: Delež sredstev iz mehanizma za okrevanje in odpornost, ki prispevajo k vsakemu stebru politike Vir: Preglednica kazalnikov mehanizma za okrevanje in odpornost https://ec.europa.eu/economy_finance/recovery-and-resilience-scoreboard/country_overview.html

Proračun EU v višini več kot 1,2 bilijona EUR za obdobje 2021–2027 predstavlja naložbeni vzvod za pomoč pri izvajanju prednostnih nalog EU. Prek instrumenta Next Generation EU in njegovega največjega instrumenta, mehanizma za okrevanje in odpornost, je podprt s približno 800 milijardami EUR in tako zagotavlja pomembno podporo okrevanju in trajnostni rasti. V obdobju 2021–2027 bodo skladi kohezijske politike () podpirali dolgoročne razvojne cilje Slovenije z naložbami v vrednosti 3,54 milijarde EUR (), od tega 258,7 milijona EUR iz Sklada za pravični prehod za ublažitev socialno-ekonomskih posledic zelenega prehoda v najbolj ranljivih regijah. Sporazum o partnerstvu in programi v okviru skladov kohezijske politike za obdobje 2021–2027 so zasnovani ob upoštevanju specifičnih priporočil za države za leti 2019–2020 in naložbenih smernic, pripravljenih v okviru evropskega semestra, ter zagotavljajo sinergije in dopolnjevanje z drugim financiranjem EU. Poleg tega bo Slovenija v obdobju 2023–27 prejela 1,2 milijarde EUR podpore iz skupne kmetijske politike, ki podpira socialno, okoljsko in gospodarsko trajnostnost ter inovacije v kmetijstvu in na podeželskih območjih, kar bo prispevalo k evropskemu zelenemu dogovoru in zagotavljalo dolgoročno prehransko varnost. Graf A3.1: Evropski strukturni in investicijski skladi (skladi ESI) za obdobje 2014–2020 – skupni proračun po skladih (v milijardah EUR, %) Opomba: Podatki za EKSRP in REACT-EU se nanašajo na obdobje 2014–2022. Vir: Evropska komisija, 2022 Za obdobje 2014–2020 je bilo iz evropskih strukturnih in investicijskih skladov (skladi ESI) za Slovenijo namenjenih 4,50 milijarde EUR () naložb iz proračuna EU. Skupne naložbe, vključno z nacionalnim financiranjem, znašajo 5,65 milijarde EUR (graf A3.1), kar predstavlja približno 1,85 % BDP za obdobje 2014–2020 in 39,24 % javnih naložb (). Do 31. decembra 2021 je bilo posameznim projektom dodeljenih 108 % vseh sredstev, 68 % sredstev pa je bilo po poročanju porabljenih, kar pomeni, da je za porabo do konca leta 2023 ostalo še 1,81 milijarde EUR (). Med 11 cilji financiranja kohezijske politike v Sloveniji so v ospredju raziskave in inovacije, konkurenčnost MSP, varstvo okolja in učinkovita raba virov, omrežna infrastruktura v prometu in energetiki ter trajnostna in kakovostna delovna mesta (skupaj 2,5 milijarde EUR). Do konca leta 2020 so naložbe kohezijske politike (i) podprle več kot 13 500 podjetij s skoraj 1 300 novimi, neposredno ustvarjenimi delovnimi mesti, (ii) pomagale izboljšati oskrbo z vodo za skoraj 160 000 ljudi in (iii) privedle do zmanjšanja letne porabe energije v javnih stavbah za približno 57 GWh/leto. Poleg tega je približno 320 000 ljudi sodelovalo v projektih, financiranih iz Evropskega socialnega sklada (ESS), vključno s približno 31 600 dolgotrajno brezposelnimi in skoraj 81 000 mladimi. Ti ukrepi so skoraj 45 000 ljudem omogočili pridobitev kvalifikacije, več kot 18 400 pa jih je našlo zaposlitev. Skladi kohezijske politike že znatno prispevajo k doseganju ciljev trajnostnega razvoja. V Sloveniji skladi kohezijske politike podpirajo 11 od 17 ciljev trajnostnega razvoja, pri čemer k tem ciljem prispevajo do 93 % odhodkov. Instrument REACT-EU (pomoč pri okrevanju za kohezijo in območja Evrope) v okviru instrumenta NextGenerationEU je zagotovil 278 milijonov EUR dodatnega financiranja poleg dodelitev iz kohezijskih sredstev za obdobje 2014–2020 za Slovenijo. Ta sredstva naj bi zagotovila uravnoteženo okrevanje, spodbujala konvergenco in zagotovila ključno podporo regijam po izbruhu COVID-19. Instrument REACT-EU je v Sloveniji zagotovil podporo za (i) okrepitev zdravstvenega sistema, npr. s spodbujanjem energijske učinkovitosti v bolnišnicah, (ii) krepitev odpornosti storitev dolgotrajne oskrbe, (iii) prispevanje k shemam skrajšanega delovnega časa, (iv) krepitev digitalnega in zelenega prehoda ter (v) zmanjšanje materialne prikrajšanosti z neposredno dostavo hrane. Graf A3.2: Prispevek kohezijske politike k ciljem trajnostnega razvoja (v milijardah EUR) Vir: Evropska komisija, 2022 Naložbena pobuda v odziv na koronavirus () je Sloveniji zagotovila prvo nujno pomoč EU v zvezi s pandemijo COVID-19. Uvedla je izredno prožnost, ki je Sloveniji omogočila prerazporeditev sredstev za takojšnje potrebe na področju javnega zdravja (19 milijonov EUR) in podporo podjetjem (58 milijonov EUR). Slovenija je na primer preusmerila sredstva v nakup zaščitnega in zdravstvenega materiala, povečanje zmogljivosti v zdravstvenem sektorju, zagotavljanje obratnega kapitala za MSP, zaščito delovnih mest in podporo digitalizaciji izobraževalnega sistema. Slovenija je prejela podporo v okviru evropskega instrumenta za začasno podporo za ublažitev tveganj za brezposelnost v izrednih razmerah (SURE) za financiranje shem skrajšanega delovnega časa in podobnih ukrepov. Svet je septembra 2020 Sloveniji odobril finančno pomoč v okviru instrumenta SURE v višini največ 1,113 milijarde EUR, ki je bila izplačana do februarja 2021. Ocenjuje se, da je instrument SURE v letu 2020 vsaj en mesec podpiral približno 60 % delavcev in 80 % podjetij, zlasti v predelovalnih dejavnostih, trgovini na debelo in drobno ter nastanitvenih in gostinskih storitvah. Slovenija je po oceni zaradi nižjih obrestnih mer instrumenta SURE pri plačilih obresti prihranila skupaj 0,05 milijarde EUR. Komisija Sloveniji prek Instrumenta za tehnično podporo zagotavlja prilagojeno strokovno znanje za pomoč pri oblikovanju in izvajanju reform za spodbujanje rasti, vključno s strokovnim znanjem za pomoč pri izvajanju NOO. Slovenija je od leta 2016 prejela pomoč prek 53 projektov tehnične podpore. Projekti, izvedeni leta 2021, so bili namenjeni npr. razvoju lokalnih kapitalskih trgov, pripravi nacionalne strategije za preusmeritev s premoga in prenosu svežnja EU za čisto energijo. Komisija Sloveniji pomaga tudi pri izvajanju posameznih reform in naložb, vključenih v NOO, npr. za digitalno preobrazbo zdravstva in spodbujanje obnovljivih virov energije. Leta 2022 se bodo začeli novi projekti, ki bodo med drugim podpirali optimizacijo modela upravljanja ekosistema raziskav in inovacij ali inovativne digitalne finance. Slovenija prejema sredstva tudi iz drugih programov EU, kot sta Instrument za povezovanje Evrope, v okviru katerega je bilo za posebne projekte v zvezi s strateškimi prometnimi omrežji dodeljenih 349,3 milijona EUR, in Obzorje 2020, v okviru katerega je bilo dodeljenih 379,4 milijona EUR. Komisija je ocenila izvajanje specifičnih priporočil za obdobje 2019–2021 (), naslovljenih na Slovenijo v okviru evropskega semestra. V oceni so upoštevani dosedanji ukrepi politike, ki jih je sprejela Slovenija (), ter zaveze iz načrta za okrevanje in odpornost (NOO) (). V tej zgodnji fazi izvajanja NOO je bil na splošno pri 66 % specifičnih priporočilih za Slovenijo, ki so bila v letih 2019 in 2020 osredotočena na strukturna vprašanja, zabeležen vsaj „določen napredek“, pri 34 % pa je bil dosežen „omejen“ napredek ali pa „ni bilo napredka“ (glej graf spodaj). V prihodnjih letih se pričakuje znaten dodaten napredek pri izvajanju strukturnih specifičnih priporočil za državo z nadaljnjim izvajanjem NOO. Graf A4.1: Napredek Slovenije pri izvajanju specifičnih priporočil za leti 2019–2020 (cikel evropskega semestra 2022) Vir: Evropska komisija.



Tabela A4.1: Preglednica specifičnih priporočil za Slovenijo za leta 2019, 2020 in 2021 (nadaljevanje na naslednji strani)

Preglednica (nadaljevanje) Vir: Evropska komisija. Cilj evropskega zelenega dogovora je preoblikovati Unijo v pravično in uspešno družbo s sodobnim, z viri gospodarnim in konkurenčnim gospodarstvom, v kateri leta 2050 ne bo več neto emisij toplogrednih plinov in bo gospodarska rast ločena od rabe virov. Ta priloga vsebuje pregled najbolj pomembnih in gospodarsko relevantnih sprememb v Sloveniji pri zadevnih gradnikih evropskega zelenega dogovora. Dopolnjuje jo Priloga 6 o učinku zelenega prehoda na zaposlovanje in socialno področje ter Priloga 7 o vidikih krožnega gospodarstva v okviru zelenega dogovora. Slovenija samo z obstoječimi ukrepi verjetno ne bo dosegla trenutno predlaganega cilja glede zmanjšanja toplogrednih plinov za leto 2030. Skupne emisije toplogrednih plinov so od leta 2016 ostale na približno podobnih ravneh, pri čemer je bilo v letih 2019 in 2020 opaziti rahlo zmanjšanje v primerjavi z ravnjo iz leta 1990. To zmanjšanje je precej manjše od povprečnega zmanjšanja v EU. Slovenija namerava emisije znižati bolj, kot je sedanji cilj v okviru porazdelitve prizadevanj v višini –15 % za leto 2030. Ocenjuje se, da bo Slovenija z dodatnimi ukrepi presegla ta cilj za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami, če bodo vsi izvedeni, in se približala doseganju predlaganega cilja za Slovenijo v okviru svežnja „Pripravljeni na 55“. Hkrati je energijska intenzivnost v industriji, storitvenem in stanovanjskem sektorju še vedno razmeroma visoka, pot razogljičenja države do dolgoročne podnebne nevtralnosti pa še vedno ni jasno začrtana. V skladu s sedanjimi praksami gospodarjenja z zemljišči naj bi Slovenija do leta 2030 zabeležila zmerne neto odvzeme. Slovenija je 42 % svojega načrta za okrevanje in odpornost (NOO) namenila podnebnim ciljem ter predstavila ključne reforme in naložbe za pospešitev prehoda na bolj trajnostno, nizkoogljično gospodarstvo, odporno proti podnebnim spremembam. Slovenija zbere več prihodkov od okoljskih davkov od povprečja EU, vendar so javne naložbe v varstvo okolja pod povprečjem. Prihodki Slovenije od okoljskih davkov kot delež skupnih davčnih prihodkov in kot delež BDP so nad povprečjem EU, k čemur prispevajo predvsem davki na energijo ter v manjši meri prometni davki in davki na onesnaževanje. Hkrati Slovenija porabi manjši delež svojih odhodkov za varstvo okolja kot v EU na splošno. Subvencije za fosilna goriva se od leta 2017 stalno zmanjšujejo. Kljub temu je bila Slovenija v pregledu Evropskega računskega sodišča izpostavljena kot ena od 15 držav članic, ki so v letu 2020 porabile več za subvencije za fosilna goriva kot za subvencije za energijo iz obnovljivih virov. () Medtem se podnebno tveganje za javne finance zaradi nezavarovanih sredstev šteje za nizko/srednje visoko z znatnim deležem nezavarovanih klimatoloških izgub. Za več kazalnikov o obdavčitvi glej Prilogo 18. Graf A5.1: Fiskalni vidiki zelenega prehoda Vir: Eurostat Graf A5.2: Tematski graf – Energija

Delež v energijski mešanici (trdna goriva, nafta, plin, jedrska energija, obnovljivi viri) Vir: Eurostat Poraba energije v Sloveniji ostaja odvisna od virov fosilnih goriv, obnovljive alternative pa so premalo izkoriščene. Obnovljivi viri energije in biogoriva so predstavljali le 18 % bruto nacionalne porabe energije Slovenije v letu 2020. Ta številka zajema 8 % primarnih trdnih biogoriv in 10 % drugih obnovljivih virov. Poleg tega je obstoječe shranjevanje energije v Sloveniji premalo razvito in nezadostno za zadovoljevanje potreb po lokalni proizvodnji energije iz obnovljivih virov. Potrebna so dodatna prizadevanja za poenostavitev izdajanja dovoljenj in upravnih postopkov za obrate za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov, kar bi lahko spodbudilo uporabo obnovljivih virov energije. Vendar namerava slovenski NOO odpraviti zakonodajne ovire za povečanje deleža obnovljivih virov energije. Slovenija je od leta 2019 dosegla določen napredek pri zmanjševanju svoje odvisnosti od virov fosilnih goriv, na primer z zmanjšanjem uporabe nafte in naftnih derivatov s 35 % na 31 % med letoma 2019 in 2020. Slovenija je sprejela tudi zavezujočo strategijo za postopno odpravo premoga za proizvodnjo električne energije do leta 2033 in prestrukturiranje premogovnih regij. Leta 2020 je toplota, proizvedena v jedrskih reaktorjih, predstavljala 23 % mešanice energijskih virov Slovenije v bruto nacionalni porabi energije, kar je nad povprečjem EU, ki znaša 13 %. Kar zadeva biotsko raznovrstnost in zdravje ekosistema, je Slovenija razmeroma uspešna, vendar z nekaj izjemami. Do leta 2021 je bilo 37,9 % kopenske površine Slovenije pokrite z območji Natura 2000 (povprečje v EU 18,1 %), pri čemer so posebna varstvena območja, določena v skladu z direktivo o pticah, zajemala 25 % (povprečje EU 12,3 %), območja, pomembna za Skupnost v skladu z direktivo o habitatih, pa 32,7 % (povprečje EU 13,8 %) ozemlja Slovenije. Čeprav se ukrepi v okviru omrežja Natura 2000 na kopnem lahko štejejo za zaključene in so nad povprečjem EU, še vedno obstaja vrzel pri razvrstitvi posebnih zavarovanih morskih območij za sredozemskega vranjka v slovenskih morskih vodah, zaradi česar je Komisija leta 2020 začela postopek za ugotavljanje kršitev. Ob upoštevanju območij Natura 2000 in drugih nacionalno določenih zavarovanih območij Slovenija pravno varuje 40,5 % svojih kopenskih območij (povprečje EU-27 26 %) in 2,48 % svojih morskih območij (povprečje EU-27 8 %). Glede na poročilo o stanju ohranjenosti habitatov in vrst po členu 17 direktive o habitatih za obdobje 2013–2018 (), ki ga je predložila Slovenija, se je delež habitatov s slabim stanjem ohranjenosti povečal na 61,8 %, delež ocen za vrste s slabim stanjem ohranjenosti pa na 53 %. Delež zemljišč, ki se uporabljajo za ekološko kmetovanje, se je do leta 2020 postopoma povečal na 10,8 %, kar je rahlo nad povprečjem EU, ki znaša 9,07 %. Kar zadeva onesnaženost, se kakovost zraka v Sloveniji izboljšuje. Število izgubljenih let življenja zaradi onesnaženosti zraka z delci PM2,5 se je zmanjšalo s 1 016 na 100 000 prebivalcev v letu 2018 na 744 v letu 2019, kar je pod povprečjem EU, ki znaša 762. Podobno se je število izgubljenih let življenja zaradi onesnaženosti z NO2 zmanjšalo z 29 na 100 000 prebivalcev v letu 2018 na 19 v letu 2019 (povprečje v EU je 99). Emisije ključnih onesnaževal zraka so se v Sloveniji v zadnjih letih znatno zmanjšale ob nadaljnji rasti BDP. Kar zadeva onesnaženost podzemne vode z nitrati, je stanje stabilno. Vendar se je stanje koncentracije nitratov v površinskih vodah poslabšalo s povečanjem evtrofikacije, in sicer s 4,2 % (2012–2015) na 19,4 % (2016–2019). Na področju mobilnosti se trg brezemisijskih vozil v Sloveniji razvija počasi, čeprav bo morda v bližnji prihodnosti dobil spodbudo, saj organi pripravljajo načrte za ambicioznejšo vzpostavitev polnilnih mest (operativni načrt za strukturne sklade). Približno polovica nacionalnega železniškega omrežja je elektrificirana. Prednost bi bilo treba nameniti ukrepom za zmanjšanje sedanje odvisnosti od fosilnih goriv (z nadomeščanjem obstoječih voznih parkov z nizkoemisijskimi in brezemisijskimi vozili ter spodbujanjem uporabe obnovljivih in nizkoogljičnih goriv). Sprejeti bi bilo treba ukrepe za obsežnejšo preusmeritev prometa na bolj trajnostne načine prevoza (zlasti povečanje števila potnikov v železniškem prometu ter potovanje na delo z javnim prevozom in na aktivne načine). Poleg tega je treba sprejeti ukrepe za nadaljnjo pospešitev obnove voznega parka, kot so I) sheme razreza, pri katerih je podpora za nakup brezemisijskega vozila vezana na razrez starega vozila, ii) spodbude za naknadno opremljanje starih vozil ali iii) ukrepi, ki odvračajo od uporabe starejših vozil v poslovnih in podjetniških voznih parkih. Graf A5.3: Tematski graf – Biotska raznovrstnost

Kopenska zavarovana območja in ekološko kmetovanje Vir: Evropska agencija za okolje (kopenska zavarovana območja) in Eurostat (ekološko kmetovanje) Graf A5.4: Tematski graf – Mobilnost

Delež brezemisijskih vozil v mobilnosti (% novih registracij) Vir: Evropska opazovalnica za alternativna goriva Tabela A5.1: Kazalniki podpore napredku pri evropskem zelenem dogovoru z makroekonomskega vidika „Pripravljeni na 55“ Cilj Oddaljenost Cilj Oddaljenost 2005 2019 2020 2030 ZOU ZDU 2030 ZOU ZDU Napredek pri doseganju ciljev politike Cilj zmanjšanja emisij toplogrednih plinov za sektorje, ki niso vključeni v ETS (1) Milijoni ton ekvivalenta CO2; %; o. t. (1a) 11,8 -9 % -15 % -15 % -6 11 -27 % -18 -1 Nacionalni prispevek k cilju EU za leto 2030 2005 2016 2017 2018 2019 2020 Delež energije iz obnovljivih virov v bruto končni porabi energije (1) % 20 % 22 % 22 % 21 % 22 % 25 % 27 % Energijska učinkovitost: poraba primarne energije (1) Mtoe 7,2 6,5 6,7 6,7 6,5 6,1 6,4 Energijska učinkovitost: poraba končne energije (1) Mtoe 5,1 4,9 4,9 5,0 4,9 4,4 4,7 SLOVENIJA EU 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2018 2019 2020 Fiskalni in finančni

kazalniki Okoljski davki (v % BDP) % BDP 3,9 3,9 3,7 3,4 3,3 3,0 2,4 2,4 2,2 Okoljski davki (% celotnega obdavčenja) % obdavčenja (2) 10,3 10,3 9,8 9,1 8,9 7,8 6,0 5,9 5,6 Javnofinančni odhodki za varstvo okolja % skupnih odhodkov 2,13 1,22 1,03 1,24 1,31 1,24 1,66 1,70 1,61 Naložbe v varstvo okolja % BDP (3) 1,32 0,68 0,63 0,64 – – 0,42 0,38 0,41 Subvencije za fosilna goriva 2020, v mrd. EUR 0,08 0,08 0,09 0,08 0,06 – 56,87 55,70 – Vrzel pri varstvu podnebja ocena 1–4 1,5 od 4 (rahlo znižanje od pretekle ocene 1,8). To je kategorija nizkega/srednjega tveganja (4 pomeni visoko tveganje). Podnebje Neto emisije toplogrednih plinov 1990 = 100 91 95 95 95 92 86 79 76 69 Intenzivnost emisij toplogrednih plinov v gospodarstvu kg/EUR'10 0,48 0,49 0,48 0,45 0,43 0,43 0,32 0,31 0,30 Energijska intenzivnost gospodarstva kgoe/EUR'10 0,17 0,17 0,17 0,16 0,15 0,15 0,12 0,11 0,11 Energija Poraba končne energije (PKE) 2015 = 100 100,0 103,6 105,0 105,0 102,9 93,2 103,5 102,9 94,6 PKE v sektorju stanovanjskih stavb 2015 = 100 100,0 101,7 99,2 93,0 90,7 92,0 101,9 101,3 101,3 PKE v sektorju storitvenih stavb 2015 = 100 100,0 108,3 105,8 104,4 99,4 91,4 102,4 100,1 94,4 Onesnaževanje Intenzivnost emisij predhodnikov smoga (glede na BDP) (4) tone/EUR'10 1,30 1,22 1,12 1,07 0,99 – 0,99 0,93 – Leta izgubljenega življenja zaradi onesnaženosti zraka s PM2,5 na 100 000 prebivalcev 970 916 1021 1016 744 – 863 762 – Leta izgubljenega življenja zaradi onesnaženosti zraka z NO2 na 100 000 prebivalcev 88 39 68 29 19 – 120 99 – Nitrati v podzemni vodi mg NO3/liter 19,5 16,5 16,2 18,3 16,2 – 21,7 20,7 – Biotska raznovrstnost Kopenska zavarovana območja % vseh kopenskih območij – 52,6 53,6 – 40,4 40,4 – 25,7 25,7 Morska zavarovana območja % vseh morskih območij – – – – 5,2 – – 10,7 – Ekološko kmetovanje % vseh kmetijskih zemljišč v uporabi 8,9 9,1 9,6 10,0 10,4 10,8 8,0 8,5 9,1 2000–2006 2006-2012 2012-2018 00-06 06-12 12-18 Neto izkoriščanje zemljišč na 10 000 km2 5,3 2,6 3,0 13,0 11,0 5,0 2015 2016 2017 2018 2019 2020 2018 2019 2020 Mobilnost Intenzivnost emisij toplogrednih plinov iz prometa (glede na bruto dodano vrednost) (6) kg/EUR'10 0,78 0,79 0,72 0,71 0,68 0,62 0,89 0,87 0,83 Delež brezemisijskih vozil % novih registracij 0,2 0,3 0,5 0,6 0,8 3,1 1,0 1,9 5,4 Število priključnih električnih vozil na polnilno postajo 1 1 3 4 5 7 8 8 12 Delež elektrificiranih železniških prog % 41,4 41,4 50,5 50,5 50,5 – 55,6 56,0 – Zastoji (povprečno število ur, letno preživetih v zastojih v cestnem prometu na reprezentativnega voznika) 26,8 26,2 26,2 26,7 25,8 – 28,9 28,8 – Leto SI EU Digitalno področje Delež pametnih števcev na vseh merilnih mestih (7)

– električna energija % vseh števcev 2018 58,2 35,8 Delež pametnih števcev na vseh merilnih mestih (7)

– plin % vseh števcev 2018 0,1 13,1 IKT, uporabljene za okoljsko trajnostnost (8) % 2021 74,2 65,9





Vir: Eurostat, Skupno raziskovalno središče, Evropska komisija, Evropska agencija za okolje, evropska opazovalnica za alternativna goriva. Zeleni prehod ne obsega le izboljšav okoljske trajnostnosti, temveč vključuje tudi pomembno socialno razsežnost. Resda so ukrepi v zvezi s tem priložnost za trajnostno rast in ustvarjanje delovnih mest, vendar je treba ob tem zagotoviti, da nihče ne bo prezrt in da bodo koristi prehoda deležne vse družbene skupine. V Sloveniji zeleni prehod podpirajo pozitivni trendi na trgu dela in nedavni obetavni ukrepi politike. Hkrati delež energijsko intenzivnih sektorjev ostaja precejšen, prav tako pa je verjetno, da se bodo skupine z nižjimi dohodki in nekatera območja v državi pri tem soočali z izzivi. V slovenskem načrtu za okrevanje in odpornost (NOO) so opisane nekatere reforme in naložbe, ki naj bi podprle pravični zeleni prehod. NOO vključuje ukrepe za spodbujanje manjše uporabe fosilnih goriv in trajnostne rešitve za stanovanja, kot je financiranje cenovno dostopnih stanovanj v okviru NOO. Tudi druge naložbe v energijsko učinkovitost javnih stavb, preprečevanje poplav in namenske ukrepe za krožno gospodarstvo bodo podpirale prehod v ključnih sektorjih gospodarstva, med drugim z reformami na področju javnega naročanja. V NOO so vključeni tudi nekateri ukrepi za povečanje zelene razsežnosti v sistemu izobraževanja in usposabljanja ter za razvoj zelenih spretnosti. V celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu Slovenije iz leta 2020 so analizirani učinki na energetsko revščino, znanja in spretnosti ter do neke mere porazdelitev dohodka, razvit pa je tudi pristop za obravnavanje energetske revščine. Načrt vključuje časovni načrt uvedbe pravne opredelitve energetske revščine in vzpostavitev okvira za spremljanje s kazalniki in cilji. Vendar ne poroča o številu gospodinjstev, ki jih je prizadela energetska revščina, niti o specifičnih in merljivih ciljih, ki jih je treba doseči. () Gospodarstvo je nekoliko zmanjšalo svoj ogljični odtis. Ključni energijsko intenzivni sektorji so sicer še vedno precejšni, vendar je zeleno gospodarstvo razmeroma veliko in ima velik potencial za ustvarjanje delovnih mest. Intenzivnost emisij toplogrednih plinov v slovenskem gospodarstvu se je med letoma 2015 in 2020 rahlo zmanjšala (v smislu bruto dodane vrednosti) in je 50 % nad povprečjem EU, pri čemer ogljični odtis na delavca znaša 14,13 tone emisij toplogrednih plinov (kar je nekoliko nad povprečjem EU, ki znaša 13,61) (glej sliko 1). Nekateri sektorji v Sloveniji se bodo zaradi zelenega prehoda verjetno zmanjšali, med drugim proizvodnja energije iz premoga, lignita in fosilnih goriv. () Energijsko intenzivna industrija zagotavlja delovna mesta 4,2 % celotne zaposlene delovne sile, pri čemer imata lahko izpopolnjevanje in preusposabljanje še posebej pomembno vlogo (glej Prilogo 15). Nasprotno pa sektor okoljskega blaga in storitev že zagotavlja delovna mesta nadpovprečno velikemu deležu zaposlenih (2,8 % v primerjavi z 2,1 % v EU) (), nekaj potenciala sončne energije in izboljšave energijske učinkovitosti pa ponujajo priložnosti za zelena delovna mesta (). Vendar malenkostno povečanje stopnje prostih delovnih mest (2,8 % v tretjem četrtletju 2021 v primerjavi z 2,4 % v EU) kaže na potrebo po pozornem spremljanju morebitnega pomanjkanja delovne sile, zlasti v sektorjih, povezanih s prehodom na podnebno nevtralno gospodarstvo, kot je gradbeništvo (6,2-odstotna stopnja prostih delovnih mest). Z vidika socialne razsežnosti zelenega prehoda se zdi, da je zagotavljanje dostopa do osnovnih prometnih in energetskih storitev v Sloveniji na splošno manjši izziv. Na pragu revščine je razmeroma nizek delež prebivalstva na podeželskih območjih, ki se poleg tega rahlo zmanjšuje (12,2 % v primerjavi z 18,5 % v EU). () Delež prebivalstva, ki ne more ustrezno ogrevati svojih domov, se je s 5,6 % leta 2015 zmanjšal na 2,8 % leta 2020, kar je pod povprečjem EU (8,2 %). Najbolj sta prizadeta najnižja dohodkovna decila, čeprav se tudi približno 4,4 % oseb z nižjimi srednjimi dohodki sooča z energetsko revščino (glej sliko 2). Vzorci potrošnje se med prebivalstvom razlikujejo, pri čemer je povprečni ogljični odtis 10 % največjih onesnaževalcev 5,3-krat večji od ogljičnega odtisa 50 % prebivalstva, ki najmanj onesnažuje, kar je enako povprečju EU. Graf A6.1: Izzivi pravičnega zelenega prehoda Vir: Eurostat Davčni sistemi so ključni za zagotavljanje pravičnega prehoda na podnebno nevtralnost. (). Prihodki Slovenije od skupnih okoljskih davkov so se zmanjšali s 3,88 % BDP v letu 2015 na 3,34 % v letu 2019 in nato na 2,95 % v letu 2020 (v primerjavi z 2,24 % v EU). Davčni primež stroškov dela za osebe z nizkimi dohodki () se je med letoma 2015 in 2019 povečal s 35 % na 37,2 % in na 39,5 % leta 2021 v primerjavi z 31,9 % v EU (glej Prilogo 17). Prerazdelitveni ukrepi, ki spremljajo okoljsko obdavčitev, bi lahko spodbudili progresivne ukrepe in pozitivno vplivali na razpoložljivi dohodek gospodinjstev, zlasti tistih na najnižjih ravneh porazdelitve dohodka (). Graf A6.2: Energetska revščina po dohodkovnih decilih Vir: Eurostat Učinkovita raba virov je ključnega pomena za zagotavljanje konkurenčnosti in odprte strateške avtonomije ob hkratnem zmanjševanju vpliva na okolje. Zeleni prehod je pomembna priložnost za evropsko industrijo, saj ustvarja trge za čiste tehnologije in proizvode. Njegov učinek bo viden v celotni vrednostni verigi v sektorjih, kot so energija, promet, gradbeništvo in prenova, prehrambena industrija in elektronika, kar bo prispevalo k ustvarjanju trajnostnih, lokalnih in dobro plačanih delovnih mest po vsej Evropi. Učinkovita raba virov je ključnega pomena za zagotavljanje konkurenčnosti in odprte strateške avtonomije ob hkratnem zmanjševanju vpliva na okolje. Zeleni prehod je pomembna priložnost za evropsko industrijo, saj ustvarja trge za čiste tehnologije in proizvode. Njegov učinek bo viden v celotni vrednostni verigi v sektorjih, kot so energija, promet, gradbeništvo in prenova, prehrambena industrija in elektronika, kar bo prispevalo k ustvarjanju trajnostnih, lokalnih in dobro plačanih delovnih mest po vsej Evropi. S povečanjem stopnje krožnosti je Slovenija pri sekundarni uporabi materialov zdaj na dobri poti, da doseže povprečje EU. Stopnja krožnosti v Sloveniji se je med letoma 2015 in 2020 povečala za 40 % (z 8,6 % na 12,3 %), s čimer se je država približala povprečju EU, ki znaša 12,8 %. To dokazuje, da ima Slovenija na splošno dobro delujoč sistem ravnanja z odpadki z napredno stopnjo ločenega zbiranja in visoko stopnjo recikliranja. Ker je produktivnost virov v preteklih letih nihala, je Slovenija še vedno manj uspešna od povprečja EU. Produktivnost virov je leta 2020 v Sloveniji dosegla 1,99 EUR standarda kupne moči (SKM) na kg (v primerjavi z 2,23 EUR SKM na kg za EU-27), kar pomeni, da je mogoče zmožnosti države za izkoristek vrednosti svojih materialnih virov še izboljšati. Kar zadeva nastajanje odpadkov, se je količina nastalih odpadkov povečala z 2 661 kg na prebivalca leta 2016 na 3 964 leta 2018, kar je še vedno pod povprečjem EU. Po drugi strani se je delež recikliranih odpadkov stalno povečeval s 54,1 % leta 2015 na 59,3 % leta 2020 (), kar Slovenijo uvršča med le osem držav članic, ki so dosegle več kot 50-odstotno stopnjo recikliranja, tj. precej nad povprečjem EU, ki znaša 48 %. Leta 2018 so nevarni odpadki predstavljali le 2 % vseh nastalih odpadkov. Količina odpadkov na odlagališčih se je zmanjšala z 52 kg/prebivalca v letu 2019 na 33 kg/prebivalca v letu 2020 (). Slovenija je bila leta 2021 na ekoinovacijskem indeksu za leto 2021 uvrščena na 12. mesto s skupno oceno 113, kar je pomenilo povprečno uspešnost na področju ekoloških inovacij. Slovenija je pri eni od petih komponent (inputi za ekoinovacije) presegla povprečje EU. Vendar je bila manj uspešna od povprečja EU v zvezi z aktivnostmi na področju ekoinovacij, rezultati ekoinovacij, učinkovitostjo uporabe virov in družbeno-ekonomskimi vplivi. Podatki o zasebnih naložbah v krožno gospodarstvo niso javno dostopni. Število zaposlenih na delovnih mestih, povezanih s krožnim gospodarstvom, se je nekoliko zmanjšalo (z 2,06 % vseh zaposlenih na 2,02 %).

Graf A7.1: Gospodarski pomen in širitev krožnega gospodarstva – zaposlovanje in dodana vrednost v sektorjih krožnega gospodarstva Vir: Eurostat Tabela A7.1: Izbrani kazalniki učinkovite rabe virov Vir: Eurostat Z indeksom digitalnega gospodarstva in družbe (DESI) se spremlja digitalni napredek držav članic EU. Področja človeškega kapitala, digitalne povezljivosti, vključevanja digitalnih tehnologij v podjetjih in digitalnih javnih storitev odražajo temeljne točke digitalnega desetletja (). V tej prilogi je opisana uspešnost Slovenije pri indeksu digitalnega gospodarstva in družbe. Doseganju digitalnih ciljev je v slovenskem NOO namenjenih 21,5 %. K temu deležu največ prispevajo digitalizacija javnih storitev, zdravstvenega varstva, razvoja znanj in spretnosti, izobraževalnega sistema in podjetij. Na področju človeškega kapitala ima Slovenija dobre rezultate. Glede osnovnih digitalnih spretnosti in znanj ter po številu strokovnjakinj za IKT je blizu povprečju EU, pri kazalniku v zvezi z zaposlenimi strokovnjaki za IKT pa se uvršča tik nad povprečje EU. Na področju digitalne povezljivosti Slovenija ni enakomerno uspešna. Pokritost z zelo visokozmogljivim omrežjem v državi je nad povprečjem EU, uvajanje 5G pa je 37-odstotno. Na področju digitalnih javnih storitev za državljane je Slovenija pod povprečjem EU. Pri vključevanju digitalne tehnologije dosega Slovenija dobre rezultate. Država dosega približno povprečje EU za MSP z vsaj osnovno ravnjo digitalnih spretnosti in znanj ter je nad povprečjem EU glede storitev v oblaku in umetne inteligence. Vendar pa zaostaja pri uporabi analize velepodatkov. Na področju digitalnih javnih storitev Slovenija kaže dobro stopnjo razširjenosti. Pri digitalnih javnih storitvah za državljane ne dosega povprečja EU, presega pa ga pri digitalnih javnih storitvah za podjetja.



Tabela A8.1: Ključni kazalniki indeksa digitalnega gospodarstva in družbe Vir: Indeks digitalnega gospodarstva in družbe Ta priloga podaja splošni pregled uspešnosti slovenskega raziskovalnega in inovacijskega sistema. Slovenija je po podatkih evropskega sistema inovacijskih kazalnikov za leto 2021 še vedno „zmerno uspešna na področju inovacij“ (), čeprav ji je uspelo obrniti trend zmanjševanja, ki ga je beležila med letoma 2012 in 2019. Skupna intenzivnost raziskav in razvoja je leta 2020 dosegla 2,15 % BDP. Medtem ko je intenzivnost zasebnih naložb v raziskave in razvoj enaka povprečju EU, skromne javne naložbe v raziskave in razvoj še naprej vplivajo na uspešnost sistema raziskav in razvoja. Javni odhodki za raziskave in razvoj v višini 0,56 % BDP v letu 2020 so še vedno precej pod nacionalnim ciljem 1 % in povprečjem EU (0,78 % BDP). Znanstvena odličnost, ki se kaže v deležu znanstvenih publikacij države, ki so med 10 % najpogosteje citiranih znanstvenih publikacij na svetu, se je v zadnjem desetletju izboljšala, vendar ostaja pod povprečjem EU. Splošna kakovost sistema raziskav in razvoja ter zlasti merljivi rezultati so še vedno šibki, kar na primer dokazujeta nizko in upadajoče število patentnih prijav. V okviru slovenskega načrta za okrevanje in odpornost je bila novembra 2021 sprejeta revizija zakona o raziskavah in inovacijah. Pomemben cilj te obsežne reforme je postopno povečati javno porabo za raziskave in razvoj na 1 % BDP. Slovenski MSP imajo v razširitveni fazi omejen dostop do financiranja. Čeprav so se naložbe tveganega kapitala v Sloveniji leta 2020 povečale na 0,005 % BDP, ostajajo med najnižjimi v EU in dosegajo zgolj desetino povprečja EU, ki znaša 0,054 %. Inovativna MSP v zgodnji fazi so odvisna od podpore iz državnih in evropskih nepovratnih sredstev ter imajo težave pri razširjanju. To nesorazmerno velja za naložbeno intenzivne sektorje, kot sta sektor inovacij in predelovalni sektor.



Tabela A9.1: Ključni kazalniki raziskav, razvoja in inovacij Podatki: Eurostat, OECD, GD JRC, študija Science-Metrix (podatkovna zbirka Scopus in statistična podatkovna zbirka patentov Evropskega patentnega urada), Invest Europe Viri: GD za raziskave in inovacije – Skupna služba za raziskovalno in inovacijsko strategijo ter predvidevanje – enota glavnega ekonomista

Rast produktivnosti je ključni dejavnik dolgoročne gospodarske blaginje, dobrobiti in konvergence. Eden glavnih virov produktivnosti gospodarstva EU je dobro delujoč enotni trg, ki zagotavlja lojalno in učinkovito konkurenco ter podjetjem prijazno okolje, na katerem lahko mala in srednja podjetja (MSP) brez težav poslujejo in uvajajo inovacije. Podjetja in industrija so močno odvisni od trdnih dobavnih verig in se spopadajo z ozkimi grli, ki negativno vplivajo na raven produktivnosti podjetij, zaposlovanje, promet ter stopnje ustanovljenih/zaprtih podjetij. To lahko vpliva na zmožnost držav članic, da uresničijo zeleno in digitalno preobrazbo Evrope. Slovenija je izvozno usmerjeno gospodarstvo z močno vključenostjo na enotni trg, saj je približno tri četrtine izvoza blaga namenjene na trg EU. Kar zadeva vložke, je država nekoliko manj od povprečja EU odvisna od domačih virov in virov zunaj EU v dodani vrednosti ter bolj od enotnega trga. Tudi trgovinsko povezovanje Slovenije je nad povprečjem EU. To kaže razmerje med trgovino znotraj in zunaj EU, ki je v letu 2021 znašalo 1,93, v primerjavi s povprečjem EU, ki je znašalo 1,59. Vendar se je ta vrednost zmanjšala z 2,47, zabeležene leta 2017. Slovenija je znatno zmanjšala število reguliranih poklicev, vendar se je napredek v zadnjih letih upočasnil, država članica pa je v zvezi z naslednjimi poklicnimi storitvami bolj restriktivna od povprečja EU: gradbeni inženirji, arhitekti, odvetniki, turistični vodniki in nepremičninski posredniki. Nizka raven naložb je bila ključni dejavnik upadanja rasti produktivnosti v Sloveniji še pred epidemijo COVID-19. Medtem ko je javne naložbe poganjalo črpanje sredstev EU, zasebne naložbe počasi upadajo, kar je mogoče delno pojasniti z omejevalnim poslovnim okoljem, veliko prisotnostjo države v gospodarstvu in slabo razvitim trgom tveganega kapitala. Poslovno okolje se je izboljšalo, vendar se je napredek nedavno upočasnil. Slovenski načrt za okrevanje in odpornost obravnava upravna bremena in regulativne omejitve. Po podatkih Eurobarometra iz leta 2020 so to največje ovire za podjetja (). Ključna ovira za odpornost in rast MSP so tudi zamude pri plačilih (42 % MSP so se v zadnjih šestih mesecih soočala z zamudami pri plačilih v primerjavi s 35 % v EU), kar je bila druga največja ovira za MSP in zagonska podjetja. Izziv ostaja dostop do financiranja, zlasti za MSP, pri čemer je financiranje močno usmerjeno v posojila, saj je trg lastniških vrednostnih papirjev v Sloveniji še vedno premalo razvit (0,05 v primerjavi s povprečjem EU z 0,18). Za povečanje odpornosti finančnega trga bi bilo treba okrepiti vlogo trga lastniških vrednostnih papirjev. Slovenski NOO zato vključuje reformo za podporo razvoju bolje prilagojenih finančnih instrumentov, ki bi omogočili povečanje produktivnosti in naložb podjetij. Konkurenca na področju javnega naročanja ostaja problematična. Slovenija ima razmeroma veliko število razpisov z eno samo ponudbo in velik delež razpisnih postopkov, o katerih se je s podjetjem pogajalo brez objave razpisa za zbiranje ponudb. () Za reševanje teh izzivov so v slovenskem NOO določeni ukrepi za (i) povečanje konkurence na področju javnega naročanja, (ii) digitalno preobrazbo javnega naročanja in (iii) profesionalizacijo deležnikov. Ponudbe MSP za javna naročila in pogodbe z MSP o izvedbi javnega naročila so nekoliko narasli (1,4 % oziroma 1,3 %), kar presega povprečne vrednosti EU. Motnje v svetovnih dobavnih verigah so na splošno razmeroma manj vplivale na slovensko gospodarstvo. Slovenija kot majhno, odprto gospodarstvo ostaja ranljiva za nadaljnje negotovosti na globalni ravni in dodatno poslabšanje dinamike mednarodne trgovine. Vendar bi morala biti zaradi diverzifikacije gospodarstva razmeroma odporna na šoke v posameznih sektorjih. Slovenija je nekoliko manj odvisna od uvoza iz držav zunaj EU in tudi nekoliko manj od povprečja EU odvisna od ključnih surovin. „Uvozna koncentracija košarice kritičnih surovin“ za Slovenijo je 16 % v primerjavi s 17-% povprečjem EU. To je mogoče delno pojasniti z nizkim deležem predelovalnih dejavnosti v njenem gospodarstvu. Vse manjši delež delovno sposobnega prebivalstva in šibka udeležba starejših delavcev na trgu dela predstavljata izziv za 30 % podjetij (v primerjavi s 14-% povprečjem EU). Solventnost slovenskih podjetij se v letih 2020 in 2021 ni poslabšala, vendar obstaja tveganje, da se bo število insolventnih podjetij povečalo po izteku vseh ukrepov za ublažitev posledic epidemije COVID-19 in da se bo povečal delež najbolj problematičnih prezadolženih in zombijevskih podjetij. () Slovenija je pod povprečjem pri prenosu direktiv v nacionalno zakonodajo, kar kaže, da ima lahko določene težave s spremljanjem pravočasnega prenosa direktiv. Glede na to, da je bilo domnevno nepravilno prenesenih 12 direktiv, je Slovenija ena od osmih držav članic, ki imajo kombinacijo velikega zaostanka pri prenosu in visokega odstotka nepravilno prenesenih direktiv. Kar zadeva kršitve, Slovenija ni več med desetimi državami članicami z najmanjšim številom postopkov za ugotavljanje kršitev, ampak je trenutno glede nerešenih zadev v povprečju v EU. () Tabela A10.1 Ključni kazalniki enotnega trga in industrije (*) Zadnji razpoložljivi podatki Vir: glej ustrezni vir pri vsakem posameznem kazalniku v zgornji tabeli v stolpcu „Opis“ Dobre upravne zmogljivosti omogočajo gospodarsko blaginjo, družbeni napredek in pravičnost. Javne uprave na vseh ravneh države se odzivajo na krize, zagotavljajo javne storitve in prispevajo h krepitvi odpornosti za trajnostni razvoj gospodarstva EU. Na splošno je javna uprava v Sloveniji učinkovita in se uvršča približno v povprečje EU27. () Oblikovanje politik je odprto in pregledno. Vendar je treba okrepiti uporabo ocen regulativnega učinka in naknadnega vrednotenja (graf A10.1). Namen nedavnih sprememb in dopolnitev poslovnika Vlade () je izboljšati javna posvetovanja z zagotavljanjem pisnih povratnih informacij o sodelovanju javnosti v zakonodajnem postopku. Vlada je pripravila akcijski načrt za izboljšanje postopka načrtovanja, priprave in sprejemanja in vrednotenja učinkov zakonodaje. Poleg tega nacionalni načrt za okrevanje in odpornost predvideva poenostavitev zakonodaje in predpisov, da se izboljša poslovno okolje. Graf A11.1: Uspešnost pri kazalnikih z dokazi podprtega oblikovanja politik Vir: OECD (kazalniki za regulativno politiko in upravljanje) Nekatera področja slovenskega upravljanja javnih financ je treba pozorno spremljati. Uspešnost Slovenije pri kazalniku javnega naročanja v pregledu enotnega trga je tradicionalno šibka. To je predvsem posledica slabih ocen pri ukrepih za preglednost in konkurenco v javnem naročanju (graf A10.2): namen reform slovenskega načrta za okrevanje in odpornost (NOO) je prispevati k uspešnejšemu in učinkovitejšemu sistemu javnega naročanja v Sloveniji, zlasti z izboljšanjem konkurence. Poleg tega je uspešnost na podlagi indeksa trdnosti fiskalnih pravil podpovprečna. Graf A11.2: Uspešnosti pri kazalniku javnega naročanja na enotnem trgu Kazalnika konkurence in preglednosti imata trojno utež, kazalnika učinkovitosti in kakovosti pa imata enojno. Vsi ostali prejmejo utež 1/3 v sestavljenem kazalniku v pregledu enotnega trga. Vir: Podatki pregleda enotnega trga za leto 2020 Težave pri zaposlovanju osebja v javni upravi bi lahko ogrozile upravno zmogljivost Slovenije. Slovenija ima težave s privabljanjem mladih javnih uslužbencev in se je leta 2020 uvrščala med države spodnje tretjine v EU27 (28.8 %) () glede deleža državnih uslužbencev, mlajših od 39 let. Poleg tega se na splošno zmanjšuje število prijav za najvišje položaje v javni upravi, s 4,71 kandidatov na položaj leta 2015 na 2,61 leta 2019 (). Namen slovenskega načrta za okrevanje in odpornost je začeti izvajati novo strategijo upravljanja javne uprave in reformo zakonodaje o javni upravi. Vzpostavljen bo kompetenčni center za usposabljanje osebja in uvedbo standardiziranega sistema za ocenjevanje kompetenc za javne uslužbence. Slovenija namerava izboljšati digitalno ozaveščenost in digitalne kompetence javnih uslužbencev. Z novim plačnim sistemom v javnem sektorju naj bi se izboljšala kakovost zaposlovanja in njegova uspešnost. Ocene skupnega kazalnika referenčnega merila za e-upravo so na splošno pod povprečjem EU. Vendar 77 % uporabnikov oz. uporabnic interneta dejavno sodeluje z javnimi organi prek spleta (povečanje z 62 % leta 2017 in nad povprečjem EU, ki znaša 70,7 %). Namen slovenskega načrta za okrevanje in odpornost je dodatno spodbuditi in razširiti digitalizacijo javne uprave in javnega sektorja. Pravosodni sistem na splošno deluje učinkovito, ostajajo pa izzivi v zadevah gospodarskega in finančnega kriminala. Kar zadeva učinkovitost, se je povprečno trajanje postopkov na sodiščih prve stopnje v civilnih pravdnih zadevah podaljšalo na približno 20 mesecev, v gospodarskih pravdnih zadevah pa se je stabiliziralo pri 11 mesecih. Kar zadeva kazniva dejanja pranja denarja, se je trajanje sojenj na sodiščih prve stopnje leta 2019 skrajšalo na 876 dni (v povprečju 1 132 dni v letu 2018) in ostaja med najvišjimi v EU. V letu 2020 se je povprečno trajanje upravnih zadev na prvi stopnji podaljšalo na 13,7 meseca. Kakovost pravosodnega sistema se nenehno izboljšuje, čeprav je elektronska komunikacija med sodišči in strankami še vedno slabo razvita, Sodni svet in Državnotožilski svet pa se soočata s pomanjkanjem sredstev. V zvezi z neodvisnostjo sodstva niso bile sporočene nobene sistemske pomanjkljivosti. () Tabela A11.1: Kazalniki delovanja javne uprave – Slovenija Vir: Raziskava o uporabi IKT, Eurostat (# 1); Primerjalno poročilo o e-upravi (# 2); Poročilo o zrelosti odprtih podatkov (# 3); zbirka podatkov o fiskalnem upravljanju (# 4, 9, 10); anketa o delovni sili, Eurostat (# 5, 6, 8), Evropski inštitut za enakost spolov (# 7), sestavljeni kazalnik javnega naročanja v pregledu enotnega trga (# 11); kazalniki OECD za regulativno politiko in upravljanje (# 12).

Evropski steber socialnih pravic je vodilo za pozitivno konvergenco k boljšim delovnim in življenjskim razmeram v EU. Izvajanje dvajsetih načel stebra o enakih možnostih in dostopu do trga dela, poštenih delovnih pogojih, socialni zaščiti in vključevanju, ki jih podpirajo krovni cilji EU glede zaposlovanja, znanj in spretnosti ter zmanjšanja revščine do leta 2030, bo okrepilo prizadevanja EU za digitalni, zeleni in pravični prehod. Ta priloga vsebuje pregled napredka Slovenije pri doseganju ciljev v okviru evropskega stebra socialnih pravic. Trg dela v Sloveniji močno okreva, kot ponazarjata naraščanje zaposlenosti in upadanje stopnje brezposelnosti. Po zmanjšanju s 75,9 % leta 2019 na 74,8 % v letu 2020 se je stopnja delovne aktivnosti v četrtem četrtletju 2021 povečala na 76,1 %, kar je precej nad povprečjem EU (73,6 %). Vendar pa ostajajo nekateri dolgoročni strukturni izzivi. Delež mladih v prekarnih oblikah dela (tj. pogodbe za določen čas ali začasno agencijsko delo) v Sloveniji ostaja med najvišjimi v EU in višji kot v drugih starostnih skupinah (). Nizka stopnja zaposlenosti in delovne aktivnosti starejših delavcev, zlasti nižje usposobljenih, ostaja izziv. Pomanjkanje delovne sile se je v zadnjem času povečalo, pri čemer je velik delež delodajalcev poročal o pomanjkanju v gradbeništvu ter informacijsko–komunikacijskem sektorju v letu 2020 (4 % oziroma 3 %). Naložbe v okviru načrta za okrevanje in odpornost v spletno platformo, ki bi zagotavljala informacije (npr. vzorčne pogodbe) ter svetovanje delodajalcem in delavcem, naj bi spodbujale prožnejše ureditve dela, zlasti za mala in srednja podjetja. Drug ukrep je namenjen spodbuditvi delodajalcev k zaposlovanju mladih po pogodbah za nedoločen čas. Poleg tega so v načrtu določeni še drugi ukrepi, kot so prilagajanje delovnega okolja potrebam invalidov ter usposabljanje in izobraževanje zaposlenih. Slovenija podporo iz Evropskega socialnega sklada uporablja za povečanje dostopa do zaposlitve in aktivacijske ukrepe, zlasti za mlade, dolgotrajno brezposelne in druge ranljive skupine. Kakovost socialnega dialoga med delodajalci in sindikati v okviru Ekonomsko-socialnega sveta se je v zadnjem času poslabšala in zahteva pozornost. Tabela A12.1: Pregled socialnih kazalnikov za Slovenijo Učni uspeh je na splošno dober, vendar še vedno obstajajo velike razlike med spoloma ter ljudmi, rojenimi v Sloveniji, in tistimi, rojenimi v tujini. Leta 2021 je bil delež tujih učencev, rojenih v zunaj EU, ki zgodaj opustijo šolanje, manjši od povprečja EU (6 % v primerjavi z 21,6 %), vendar je bil skoraj dvakrat večji od nacionalnega povprečja (3,1 %). Začeli so veljati novi ukrepi za podporo migrantskim in romskim učencem v predšolskem in obveznem izobraževanju; za zagotovitev doseganja načrtovanih rezultatov je potrebno pozorno spremljanje (glej Prilogo 13). Leta 2021 je razlika med spoloma v deležu prebivalstva s terciarno izobrazbo v starostni skupini od 25 in 34 let znašala 23,6 odstotne točke v primerjavi z 11,1 odstotne točke v EU. Prav tako je za 26 odstotnih točk razlike med osebami, rojenimi v Sloveniji, in tujci, rojenimi zunaj EU (glej Prilogo 13). Udeležba odraslih v izobraževanju (v zadnjih štirih tednih) se je leta 2020 zmanjšala za 2,8 odstotne točke na 8,4 %, kar je pod povprečjem EU, ki znaša 9,2 %, še nižja pa je pri starejših (3,9 %, povprečje EU: 4,8 %) in nizko usposobljenih delavcih (1,7 %, povprečje EU: 3,4 %). Okrepitev prizadevanj za obravnavo razmeroma slabih učnih rezultatov učencev iz migrantskih ali prikrajšanih okolij ter boljše doseganje nizko usposobljenih in starejših delavcev bi Sloveniji lahko pomagala doseči krovne cilje EU glede znanj in spretnosti ter zaposlovanja do leta 2030. Slovenija ima eno najnižjih stopenj dohodkovne neenakosti in enega najnižjih deležev oseb, ki jim grozi revščina ali socialna izključenost, v EU. Skupni delež prebivalstva, ki mu grozi revščina ali socialna izključenost, je leta 2020 znašal 14,3 % (0,6 odstotne točke več kot leta 2019), kar je precej pod povprečjem EU, ki znaša 21,9 %. Za starejše od 65 let se je stopnja povečala z 19,4 % v letu 2016 na 21 % v letu 2020, kar je rahlo nad povprečjem EU (20,4 %). Poslabšala se je pri starejših ženskah (24,4 % leta 2018 v primerjavi s povprečno 20,9 % v EU), kar lahko kaže na izzive na področju socialne zaščite. Stanovanjska prikrajšanost je večja od povprečja EU. Slovenski NOO obravnava nekatere ključne socialne izzive, zlasti tiste, povezane z dostopom do zdravstvenega varstva in dolgotrajne oskrbe ob zagotavljanju dolgoročne vzdržnosti javnih financ (glej Prilogo 14). Sprejetje delov ustrezne zakonodaje o dolgotrajni oskrbi decembra 2021 je pomemben korak k zagotavljanju boljše dostopnosti in odpornosti sistema. Cilj načrta je tudi izboljšati dostop do nepridobitnih najemnih stanovanj za mlade družine, socialno prikrajšane posameznike in marginalizirane skupine. V kombinaciji z ESS+ bi nadaljnji ukrepi socialne politike Sloveniji omogočili, da prispeva k doseganju krovnega cilja EU do leta 2030 glede zmanjšanja revščine. V tej prilogi so opisani glavni izzivi za slovenski sistem izobraževanja in usposabljanja glede na cilje na ravni EU iz strateškega okvira za evropski izobraževalni prostor in druge kontekstualne kazalnike na podlagi analize iz Pregleda izobraževanja in usposabljanja za leto 2021. Čeprav so rezultati izobraževanja na splošno dobri, se slovenski sistem izobraževanja in usposabljanja spoprijema z nekaterimi izzivi v zvezi s pravičnostjo, ki se lahko zaradi pandemije poslabšajo. Kljub na splošno dobrim rezultatom izobraževanja se slovenski izobraževalni sistem spoprijema z izzivi pravičnosti. Stopnja zgodnjega opuščanja šolanja je precej pod ciljem na ravni EU. Rezultati izobraževanja, izmerjeni v okviru Programa mednarodne primerjave dosežkov učencev (PISA) Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj, so boljši od povprečja EU pri vseh treh vključenih predmetih: pri matematični, bralni in naravoslovni pismenosti. Vendar je delež tujih učencev, ki zgodaj opustijo šolanje, skoraj dvakrat večji od nacionalnega povprečja (glej Prilogo 12). Čeprav je odstotek učencev z migrantskim ozadjem, ki so v bralni pismenosti poduspešni, manjši od povprečja EU, ostaja vrzel med učenci, rojenimi v Sloveniji, in učenci, rojenimi v tujini, med največjimi v EU. Tudi vrzel 19 odstotnih točk pri učni poduspešnosti med socialno-ekonomsko privilegiranimi in socialno-ekonomsko prikrajšanimi učenci je še vedno velika. Vlada je uvedla nove ukrepe za podporo migrantskim in romskim učencem v osnovnih šolah, ki bodo začeli veljati s šolskim letom 2020/2021. Velike so tudi razlike med spoloma, saj so dekleta pri branju precej uspešnejša od fantov. Poleg tega obstajajo opozorilni znaki, da bi v prihodnje lahko prišlo do pomanjkanja učiteljev, zlasti za matematiko in tehnične predmete (). Iz razlik v deležih prebivalstva s terciarno izobrazbo in zmanjševanja stopnje delovne aktivnosti med novimi diplomanti poklicnega izobraževanja in usposabljanja izhajajo še drugi izzivi. Vpis v poklicno izobraževanje in usposabljanje je bil leta 2019 najvišji v EU, vendar se je zaposlovanje novih diplomantov med letoma 2018 in 2020 zmanjšalo za skoraj 13 odstotnih točk. Ta trend se bo kot posledica pandemije verjetno še poslabšal. Delež prebivalstva s terciarno izobrazbo je na splošno velik, vendar še vedno obstajajo precejšnje razlike med spoloma ter med študenti, rojenimi v Sloveniji in v tujini. Vlada je v okviru načrta za okrevanje in odpornost predlagala ukrepe za izboljšanje prehajanja mladih na trgu dela ter ustreznosti poklicnega in strokovnega izobraževanja in usposabljanja glede na potrebe trga dela. Reforme in naložbe, načrtovane v okviru slovenskega NOO, zajemajo vse ravni izobraževanja. Poudarek reform in naložb je na vključevanju digitalnih kompetenc in kompetenc trajnostnega razvoja v posodobljene učne načrte za vse ravni izobraževanja, izboljšanju ustreznosti izobraževanja glede na potrebe trga dela in zagotavljanju boljših podatkovnih povezav za izobraževalne ustanove. Med načrtovanimi ukrepi so spodbujanje poklicnega in strokovnega izobraževanja in usposabljanja, uvedba mentorjev v podjetjih, krepitev sodelovanja med šolami in delodajalci (zlasti za praktične spretnosti na področju zdravja, predšolske vzgoje in varstva ter socialnega varstva) ter razvoj aplikacije za sledenje diplomantov poklicnega in strokovnega izobraževanja in usposabljanja. Graf A13.1: Vrzeli v deležu prebivalstva s terciarno izobrazbo, 2020 Vir: Eurostat Tabela A13.1: Cilji na ravni EU in drugi kontekstualni kazalniki v okviru strateškega okvira za evropski izobraževalni prostor 2015 2021 Kazalnik Cilj Slovenija EU-27 Slovenija EU-27 Vključenost v predšolsko vzgojo in varstvo (starejši od 3 let) 96 % 88,0 % 91,9 % 92,1 % 2019 92,8 % 2019 Petnajstletniki z nizkimi dosežki pri: bralni pismenosti < 15 % 15,1 % 20,4 % 17,9 % 2018 22,5 % 2018 matematični pismenosti < 15 % 16,1 % 22,2 % 16,4 % 2018 22,9 % 2018 naravoslovni pismenosti < 15 % 15,0 % 21,1 % 14,6 % 2018 22,3 % 2018 Mladi, ki zgodaj opustijo šolanje in usposabljanje (18–24 let) skupaj < 9 % 5,0 % 11,0 % 3,1 % 9,7 % po spolu moški 6,4 % 12,5 % 4,2 % u 11,4 % ženske 3,4 % u 9,4 % 1,9 % u 7,9 % po stopnji urbanizacije mesta 4,6 % u 9,6 % 2,7 % u 8,7 % podeželska območja 4,8 % u 12,2 % 2,9 % u 10,0 % po državi rojstva rojeni v Sloveniji 4,3 % 10,0 % 2,9 % 8,5 % rojeni v EU : u 20,7 % : u 21,4 % rojeni zunaj EU 17,7 % u 23,4 % 6,0 % u 21,6 % Delež prebivalstva s terciarno izobrazbo

(25–34 let) skupaj 45 % 40,8 % 36,5 % 47,9 % 41,2 % po spolu moški 30,3 % 31,2 % 37,2 % 35,7 % ženske 52 % 41,8 % 60,8 % 46,8 % po stopnji urbanizacije mesta 46,5 % 46,2 % 57,9 % 51,4 % podeželska območja 39,1 % 26,9 % 45,8 % 29,6 % po državi rojstva rojeni v Sloveniji 42,6 % 37,7 % 50,2 % 42,1 % rojeni v EU 28,6 % u 32,7 % 57,9 % 40,7 % rojeni zunaj EU 17,9 % u 27,0 % 24,3 % 34,7 % Delež učiteljev (ISCED 1–3), starih 50 let ali več 35,5 % 38,3 % 37,0 % 2019 38,9 % 2019 (1) Povprečje EU za leto 2018 v raziskavi PISA za uspešnost v bralni pismenosti ne vključuje Španije; u = majhna zanesljivost; = ni na voljo; Podatki še niso na voljo za preostale cilje na ravni EU v okviru strateškega okvira za evropski izobraževalni prostor, ki zajemajo poduspešnost pri digitalnih kompetencah, izpostavljenost diplomantov poklicnega in strokovnega izobraževanja in usposabljanja učenju na delovnem mestu in udeležbo odraslih v izobraževanju. Vir: Eurostat (podatkovna zbirka UOE, anketa o delovni sili). OECD (PISA) Zlasti glede na sedanjo pandemijo COVID-19 je odporno zdravstveno varstvo predpogoj za trajnostno gospodarstvo in družbo. V tej prilogi je kratek pregled zdravstvenega sektorja v Sloveniji. Pričakovana življenjska doba v Sloveniji je nekoliko nad povprečjem EU, vendar se je leta 2020 zaradi COVID-19 skrajšala za eno leto. Do 17. aprila 2022 je bilo sporočenih 3,13 skupnih smrti zaradi COVID-19 na 1 000 prebivalcev in 476 potrjenih skupnih primerov COVID-19 na 1 000 prebivalcev. Slovenija je razmeroma uspešna pri preprečevanju smrti zaradi vzrokov, ki jih je mogoče zdraviti, vendar je smrtnost zaradi raka nad povprečjem EU. Graf A14.1: Pričakovana življenjska doba ob rojstvu (v letih) Vir: Eurostat

Odhodki za zdravstvo glede na BDP so bili v Sloveniji v letu 2019 pod povprečjem EU. Tudi odhodki za preventivo ne dosegajo povprečja EU. Javni delež odhodkov za zdravstveno varstvo je razmeroma majhen in 95 % prebivalcev, ki so samoplačniki, ima prostovoljno zdravstveno zavarovanje. Zaradi staranja prebivalstva s kroničnimi boleznimi naj bi se javnofinančni odhodki za zdravstveno varstvo do leta 2070 povečali za 1,5 odstotne točke BDP (v primerjavi z 0,9 odstotne točke za EU), kar poraja pomisleke glede dolgoročne vzdržnosti javnih financ. Graf A14.2: Predvideno povečanje javnofinančnih odhodkov za zdravstveno va