EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 11.5.2022 COM(2022) 209 final 2022/0155(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o določitvi pravil za preprečevanje spolne zlorabe otrok in boj proti njej (Besedilo velja za EGP) {SEC(2022) 209 final} - {SWD(2022) 209 final} - {SWD(2022) 210 final}



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Varstvo in skrb za zagotovitev koristi otrok in njihove dobrobiti sta opredeljena kot pravici v Konvenciji Združenih narodov o otrokovih pravicah (KOP) in členu 24(2) Listine Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina). Odbor Organizacije združenih narodov za pravice otroka je leta 2021 poudaril, da je treba ti pravici enako varovati v digitalnem okolju. Zaščita otrok tako zunaj spleta kot na spletu je ena od prednostnih nalog Unije. Najmanj vsak peti otrok je žrtev spolnega nasilja v otroštvu. V globalni študiji iz leta 2021 je bilo ugotovljeno, da je bil več kot eden od treh anketirancev v otroštvu pozvan, naj na spletu stori nekaj izrecno spolnega, več kot polovica pa jih je doživela obliko spolne zlorabe otrok na spletu. Pri otrocih s posebnimi potrebami je tveganje, da bodo žrtve spolnega nasilja, še večje: do 68 % deklet in 30 % fantov z intelektualno oviranostjo ali razvojno motnjo bo spolno zlorabljenih pred 18. rojstnim dnem. Posnetki spolne zlorabe otrok na spletu so produkt fizične spolne zlorabe otrok. Zaznavanje in naznanjanje takih posnetkov sta potrebna za preprečevanje njihovega nastanka in razširjanja, ter sta ključni sredstvi za identifikacijo žrtev in nudenje pomoči. Otroci so bili med pandemijo izpostavljeni precej pogostejšim neželenim nagovarjanjem na spletu, vključno z njihovim pridobivanjem za spolne namene. Čeprav so spolna zloraba, spolno izkoriščanje otrok in posnetki spolne zlorabe otrok po vsej EU kriminalizirani z direktivo o boju proti spolni zlorabi otrok, sprejeto leta 2011, je jasno, da v EU trenutno še vedno ni mogoče uspešno zaščititi otrok, da ti ne bi postali žrtve spolne zlorabe, in da zloraba na spletu pomeni specifičen izziv. Zato je Evropska komisija 24. julija 2020 sprejela strategijo EU za učinkovitejši boj proti spolni zlorabi otrok, v kateri je opredeljen celovit odziv na vse večjo grožnjo spolne zlorabe otrok na spletu in zunaj njega, in sicer z izboljšanjem preprečevanja in preiskovanja zlorabe ter pomoči žrtvam. Strategija vključuje osem pobud, katerih cilj je vzpostaviti močan pravni okvir za zaščito otrok in olajšati usklajen pristop številnih akterjev, ki sodelujejo pri zaščiti in podpiranju otrok. Cilj teh pobud je odkriti zakonodajne vrzeli in zagotoviti, da zakonodaja EU omogoča učinkovit odziv, krepi prizadevanja organov kazenskega pregona na nacionalni ravni in ravni EU, državam članicam EU omogoča, da bolje zaščitijo otroke s preprečevanjem, spodbuja prizadevanja industrije za zagotovitev zaščite otrok pri uporabi storitev, ki jih ponujajo, in izboljšuje zaščito otrok po vsem svetu s sodelovanjem več deležnikov. To namensko strategijo spremljajo druga dopolnilna prizadevanja. Evropska komisija je 24. marca 2021 sprejela celovito strategijo EU o otrokovih pravicah, v kateri so predlagani okrepljeni ukrepi za zaščito otrok pred vsemi oblikami nasilja, vključno z zlorabo na spletu. Poleg tega so podjetja v strategiji pozvana, naj si še naprej prizadevajo za zaznavanje in naznanjanje nezakonitih spletnih vsebin, vključno s posnetki spolne zlorabe otrok na spletu, na svojih platformah in v svojih storitvah ter njihovo odstranjevanje. Predlagana evropska deklaracija o digitalnih pravicah in načelih za digitalno desetletje vključuje tudi zavezo, da je treba vse otroke zaščititi pred nezakonitimi vsebinami, izkoriščanjem, manipulacijami in zlorabami na spletu ter preprečiti, da bi se digitalni prostor uporabljal za izvajanje ali omogočanje kaznivih dejanj. Ponudniki storitev gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev (v nadaljnjem besedilu: ponudniki) imajo v tem okviru še posebej pomembno vlogo. Njihovo odgovorno in skrbno vedenje je ključno za varno, predvidljivo in zaupanja vredno spletno okolje ter za uveljavljanje temeljnih pravic, ki jih zagotavlja Listina. Kroženje podob in videoposnetkov spolne zlorabe otrok, ki se je z razvojem digitalnega sveta močno povečalo, povečuje škodo, ki jo doživljajo žrtve, poleg tega so storilci prek teh storitev našli nove poti za dostop do otrok in njihovo izkoriščanje. Nekateri ponudniki pri svojih storitvah že prostovoljno uporabljajo tehnologije za zaznavanje, naznanjanje in odstranjevanje posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu. Vendar se ukrepi ponudnikov zelo razlikujejo, pri čemer velika večina naznanitev prihaja od peščice ponudnikov, zelo veliko pa jih sploh ne ukrepa. Tudi kakovost in ustreznost naznanitev, ki jih organi kazenskega pregona EU prejmejo od ponudnikov, se precej razlikujeta. Kljub temu so organizacije, kot je ameriški Nacionalni center za pogrešane in izkoriščane otroke (NCMEC), ki so mu ameriški ponudniki v skladu z zakonodajo ZDA dolžni poročati, ko v svojih storitvah zaznajo spolno zlorabo otrok, leta 2020 prejele več kot 21 milijonov naznanitev, od katerih se jih je več kot 1 milijon nanašalo na države članice EU. Najnovejši sporočeni podatki za leto 2021 kažejo na nadaljnje povečanje, saj je naznanitev že skoraj 30 milijonov. Kljub pomembnemu prispevku nekaterih ponudnikov so se prostovoljni ukrepi izkazali za nezadostne za obravnavanje zlorabe spletnih storitev za namene spolne zlorabe otrok. Posledično je več držav članic začelo pripravljati in sprejemati nacionalna pravila za boj proti spolni zlorabi otrok na spletu. Kot je razvidno iz poročila o oceni učinka, priloženega temu predlogu, na tej podlagi nastajajo nacionalne zahteve in posledično se povečuje razdrobljenost digitalnega enotnega trga storitev. Glede na to so enotna pravila Unije o zaznavanju, naznanjanju in odstranjevanju posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu nujna za dopolnitev akta o digitalnih storitvah, odpravo zdajšnjih ovir za digitalni enotni trg in preprečevanje širjenja tovrstnih posnetkov. Pri obravnavi tveganja razdrobljenosti s tem predlogom je treba upoštevati potrebo po zagotovitvi temeljnih pravic otrok do oskrbe ter do varstva njihove dobrobiti, duševnega zdravja in koristi ter podpirati splošni javni interes za učinkovito preprečevanje, preiskovanje in preganjanje hudega kaznivega dejanja spolne zlorabe otrok. Ta predlog si za obravnavo teh izzivov ter kot odgovor na pozive Sveta in Evropskega parlamenta prizadeva vzpostaviti jasen in usklajen pravni okvir za preprečevanje spolne zlorabe otrok na spletu in boj proti njej. Ponudnikom želi zagotoviti pravno varnost glede njihove odgovornosti za ocenjevanje in blažitev tveganj ter po potrebi zaznavanje, naznanjanje in odstranjevanje posnetkov takih zlorab v njihovih storitvah na način, ki je skladen s temeljnimi pravicami iz Listine in splošnimi načeli prava EU. V boju proti spolni zlorabi otrok, kot se kaže na spletu, obstajajo pomembne pravice in interesi na vseh straneh. Zato je še posebej pomembno vzpostaviti pravično ravnovesje med ukrepi za zaščito otrok, ki so žrtve spolne zlorabe, in njihovih temeljnih pravic, s čimer se dosegajo pomembni cilji splošnega družbenega interesa, ter ukrepi za varstvo temeljnih pravic drugih uporabnikov in ponudnikov. Ta predlog zato določa ciljno usmerjene ukrepe, ki so sorazmerni s tveganjem zlorabe zadevne storitve za spolno zlorabo otrok na spletu ter za katere veljajo strogi pogoji in zaščitni ukrepi. Ob tem želi zagotoviti, da lahko ponudniki izpolnijo svoje obveznosti, in sicer z ustanovitvijo evropskega centra za preprečevanje spolne zlorabe otrok in boj proti njej (v nadaljnjem besedilu: Center EU), ki bo olajšal in podpiral izvajanje te uredbe ter tako pomagal odstraniti ovire na notranjem trgu, zlasti v zvezi z obveznostmi ponudnikov po tej uredbi glede zaznavanja in naznanjanja spolne zlorabe otrok na spletu ter odstranjevanja posnetkov spolne zlorabe otrok. Center EU bo zlasti vzpostavil, vzdrževal in upravljal podatkovne zbirke kazalnikov spolnih zlorab otrok na spletu, ki jih bodo morali uporabljati ponudniki za izpolnjevanje obveznosti zaznavanja. Te podatkovne zbirke bi morale biti zato pripravljene, preden se Uredba začne uporabljati. Da bi Komisija to zagotovila, je državam članicam že dala na voljo sredstva za pomoč pri pripravi teh podatkovnih zbirk. Center EU bi moral opravljati tudi nekatere dopolnilne naloge, kot sta pomoč pristojnim nacionalnim organom pri izvajanju njihovih nalog v skladu s to uredbo in zagotavljanje podpore žrtvam v zvezi z obveznostmi ponudnikov. Svoj osrednji položaj bi moral uporabiti tudi za olajšanje sodelovanja ter izmenjave informacij in strokovnega znanja, med drugim za namene z dokazi podprtega oblikovanja politike in preprečevanja. Preprečevanje je prednostna naloga v prizadevanjih Komisije za boj proti spolni zlorabi otrok. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Ta predlog izpolnjuje zaveze, sprejete v strategiji EU za učinkovitejši boj proti spolni zlorabi otrok, zlasti glede predloga zakonodaje za učinkovito obravnavo spolne zlorabe otrok na spletu, vključno z zahtevo, da morajo ponudniki zaznavati znane posnetke spolne zlorabe otrok, in glede prizadevanj za vzpostavitev evropskega centra za preprečevanje spolne zlorabe otrok in boj proti njej. Trenutno veljavni pravni okvir EU na tem področju obsega zakonodajo Unije v zvezi s spolno zlorabo otrok, kot sta direktiva o boju proti spolni zlorabi otrok in Uredba (EU) 2021/1232 o boju proti spletni spolni zlorabi otrok, ki se uporablja do 3. avgusta 2024 (v nadaljnjem besedilu: začasna uredba). Predlog z uvedbo obveznosti ponudnikov glede zaznavanja, naznanjanja in odstranjevanja posnetkov spolne zlorabe otrok iz svojih storitev ter blokiranja dostopa do njih omogoča boljše odkrivanje, preiskovanje in pregon kaznivih dejanj v skladu z direktivo o boju proti spolni zlorabi otrok. Predlagana zakonodaja dopolnjuje novo evropsko strategijo za boljši internet za otroke, katere cilj je ustvariti varne digitalne izkušnje za otroke in spodbujati digitalno opolnomočenje. Center EU bi moral tesno sodelovati z Europolom. Prejemal bo prijave ponudnikov in jih preverjal, da bi se preprečila naznanitev očitnih lažno pozitivnih rezultatov, ter jih posredoval Europolu in nacionalnim organom kazenskega pregona. Predstavnik Europola bo član upravnega odbora Centra EU. Tudi predstavnik Centra EU bi lahko bil član upravnega odbora Europola, da bi se še dodatno zagotovila učinkovito sodelovanje in usklajevanje. Predlagana zakonodaja prispeva tudi k doseganju ciljev, navedenih v več instrumentih mednarodnega prava. V zvezi s tem sta pomembni Konvencija Sveta Evrope o zaščiti otrok pred spolnim izkoriščanjem in spolno zlorabo, ki so jo ratificirale vse države članice EU in ki določa minimalne zahteve glede kazenskega materialnega prava, pomoči žrtvam in intervencijskih programov, ter Konvencija Sveta Evrope o kibernetski kriminaliteti iz Budimpešte, ki so jo ratificirale skoraj vse države članice EU in od pogodbenic zahteva, da opredelijo nekatera kazniva dejanja v zvezi s posnetki spolne zlorabe otrok. •Skladnost z drugimi politikami Unije Predlog temelji na splošni uredbi o varstvu podatkov. Ponudniki se v praksi pri obdelavi osebnih podatkov, ki so neločljivo povezani s prostovoljnim zaznavanjem in naznanjanjem spolne zlorabe otrok na spletu, navadno sklicujejo na različne razloge za obdelavo, določene v splošni uredbi o varstvu podatkov. Predlog določa sistem ciljno usmerjenih odredb o zaznavanju in pogoje za zaznavanje, kar zagotavlja večjo pravno varnost za navedene dejavnosti. Kar zadeva obvezne dejavnosti zaznavanja, ki vključujejo obdelavo osebnih podatkov, predlog, zlasti odredbe o zaznavanju, izdane na podlagi njega, vzpostavlja podlago za tako obdelavo iz člena 6(1), točka (c), splošne uredbe o varstvu podatkov, ki določa obdelavo osebnih podatkov, potrebno za izpolnitev zakonske obveznosti po pravu Unije ali države članice, ki velja za upravljavca. Predlog med drugim zajema ponudnike, ki ponujajo elektronske medosebne komunikacijske storitve ter so zato podvrženi nacionalnim določbam o izvajanju direktive o zasebnosti in elektronskih komunikacijah in njene predlagane revizije, o kateri trenutno potekajo pogajanja. Ukrepi, navedeni v predlogu, v nekaterih pogledih omejujejo obseg pravic in obveznosti na podlagi ustreznih določb navedene direktive, in sicer v zvezi z dejavnostmi, ki so nujno potrebne za izvršitev odredb o zaznavanju. V zvezi s tem predlog po analogiji vključuje uporabo člena 15(1) navedene direktive.

Predlog je skladen tudi z direktivo o elektronskem poslovanju in predlogom akta o digitalnih storitvah, o katerem je bil pred kratkim dosežen začasen politični dogovor med sozakonodajalcema. Predlog določa zlasti posebne zahteve za boj proti nekaterim oblikam nezakonitih dejavnosti in nezakonitih vsebin, ki se izmenjujejo na spletu, skupaj z nizom zaščitnih ukrepov. Na ta način bo ob sprejetju dopolnil splošni okvir, opredeljen v aktu o digitalnih storitvah. Predlog temelji na horizontalnem okviru akta o digitalnih storitvah, ki ga uporablja za izhodišče, kjer je to mogoče, ter po potrebi določa bolj specifična pravila za posebni primer boja proti spolni zlorabi otrok na spletu. Za nekatere ponudnike lahko na primer veljata splošnejša obveznost ocenjevanja sistemskih tveganj, povezanih z uporabo njihovih storitev v okviru akta o digitalnih storitvah, in dopolnilna obveznost izvajanja posebne ocene tveganja za spolno zlorabo otrok na spletu v okviru tega predloga. Navedeni ponudniki se lahko pri izvajanju bolj specifične ocene tveganja oprejo na splošnejšo oceno tveganja, po drugi strani pa lahko specifična tveganja za otroke, ugotovljena v njihovih storitvah na podlagi specifične ocene tveganja v okviru tega predloga, vplivajo na splošnejše ukrepe za zmanjšanje tveganja, ki se uporabljajo tudi za obravnavo obveznosti iz akta o digitalnih storitvah. Direktiva o elektronskem poslovanju in akt o digitalnih storitvah državam članicam prepovedujeta, da bi ponudnikom posredniških storitev naložile splošne obveznosti spremljanja ali dejavnega iskanja dejstev ali okoliščin, ki kažejo na nezakonito dejavnost. Medtem ko natančni obrisi navedene prepovedi, naslovljene na države članice, šele postopoma postajajo jasni, je cilj predlagane uredbe izpolniti osnovno zahtevo po pravičnem uravnoteženju različnih nasprotujočih si ogroženih temeljnih pravic, ki je podlaga za navedeno prepoved, ob upoštevanju posebnega konteksta boja proti spolni zlorabi otrok na spletu in pomena zadevnega javnega interesa. Uredba to dosega zlasti z osredotočanjem na obseg obveznosti, naloženih ranljivim ponudnikom, ter z določitvijo niza jasnih in skrbno uravnoteženih pravil in zaščitnih ukrepov, vključno z jasno opredelitvijo ciljev, ki si jih prizadeva doseči, vrst zadevnih posnetkov in dejavnosti, pristopa na podlagi tveganja, obsega in narave ustreznih obveznosti, pravil o pravnih sredstvih ter ustreznih mehanizmov nadzora in preglednosti. Vključuje tudi močne ukrepe za olajšanje in podpiranje izvajanja ter s tem zmanjšanje bremena za ponudnike storitev. Predlog z doseganjem svojih glavnih ciljev pomaga tudi žrtvam. Predlagana uredba je kot taka v skladu z direktivo o pravicah žrtev kot horizontalnim instrumentom za izboljšanje dostopa žrtev do njihovih pravic. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga v podporo ukrepanju na tem področju je člen 114 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Člen predvideva vzpostavitev ukrepov za zagotovitev delovanja notranjega trga. Člen 114 je ustrezna pravna podlaga za Uredbo, katere namen je uskladiti zahteve, naložene ponudnikom ustreznih spletnih storitev na digitalnem enotnem trgu. Kot je navedeno zgoraj, so se ovire za digitalni enotni trg storitev začele pojavljati po tem, ko so nekatere države članice uvedle različna nacionalna pravila za preprečevanje spolne zlorabe otrok na spletu in boj proti njej. Namen predlagane uredbe je odpraviti navedene že nastale razlike in preprečiti nastanek prihodnjih ovir, ki bi bile posledica nadaljnjega razvoja takih nacionalnih pravil. Glede na čezmejno naravo zagotavljanja spletnih storitev bi neukrepanje na ravni EU, ki bi omogočilo vzpostavitev razdrobljenih regulativnih okvirov na nacionalni ravni, povzročilo breme za ponudnike, ki bi morali upoštevati različne sklope nacionalnih pravil, ter neenake pogoje za ponudnike po vsej EU in morebitne vrzeli. •Subsidiarnost V skladu z načelom subsidiarnosti se lahko ukrep EU uporabi le, če države članice pričakovanih ciljev ne morejo doseči same, temveč se lažje dosežejo na ravni Unije. Države članice ne morejo same doseči cilja zagotavljanja enakih konkurenčnih pogojev za ponudnike na celotnem digitalnem enotnem trgu ter hkrati sprejeti ukrepe za preprečevanje zlorabe otrok na spletu in boj proti njej. Kot je bilo navedeno, so države članice ponudnikom začele nalagati zahteve v zvezi z bojem proti spolni zlorabi otrok na spletu. Tudi tiste države članice, ki takih zahtev še niso uvedle, vse pogosteje razmišljajo o nacionalnih ukrepih v ta namen. Vendar zadevni ponudniki običajno delujejo čezmejno, pogosto na ravni EU, ali pa bi to želeli. V skladu s tem nacionalne zahteve, naložene takim akterjem na trgu v zvezi z obravnavanjem spolne zlorabe otrok na spletu, povečujejo razdrobljenost digitalnega enotnega trga in ponudnikom povzročajo znatne stroške zaradi izpolnjevanja obveznosti, hkrati pa zaradi čezmejne narave zadevnih storitev niso dovolj učinkovite. Zgolj z ukrepanjem na ravni EU se lahko doseže cilj odprave ovir za digitalni enotni trg zadevnih storitev, povečanja pravne varnosti za ponudnike in zmanjšanja stroškov izpolnjevanja obveznosti ter se hkrati zagotovi, da so zahteve, naložene akterjem na trgu v zvezi z bojem proti spolni zlorabi otrok na spletu, učinkovite zaradi njihove enotne čezmejne uporabe v celotni EU. Zato so za doseganje ciljev predlagane uredbe potrebni ukrepi EU, ki so pomembna dodana vrednost v primerjavi z nacionalnimi ukrepi. •Sorazmernost Namen tega predloga je odpraviti ovire za zagotavljanje ustreznih storitev na digitalnem enotnem trgu in preprečiti nastanek dodatnih ovir, hkrati pa omogočiti učinkovit boj proti spolni zlorabi otrok na spletu ob polnem spoštovanju temeljnih pravic vseh zadevnih strani v skladu s pravom EU. Da bi se dosegel ta cilj, se s predlogom uvajajo ozko usmerjene in enotne obveznosti ocenjevanja in zmanjševanja tveganja, ki jih po potrebi dopolnjujejo odredbe za zaznavanje, naznanjanje in odstranjevanje vsebin spolne zlorabe otrok. Te obveznosti veljajo za ustrezne ponudnike, ki ponujajo storitve na digitalnem enotnem trgu, ne glede na to, kje imajo glavni sedež. Predlagana pravila veljajo samo za ponudnike nekaterih vrst spletnih storitev, za katere se je izkazalo, da so izpostavljeni zlorabi za namene razširjanja posnetkov spolne zlorabe otrok ali pridobivanja otrok za spolne namene, predvsem zaradi svojih tehničnih značilnosti ali starostne sestave njihove tipične baze uporabnikov. Obseg obveznosti je omejen na tisto, kar je nujno potrebno za doseganje zgoraj navedenih ciljev. Obveznosti spremljajo ukrepi za zmanjšanje bremena tovrstnih ponudnikov ter uvedba številnih zaščitnih ukrepov za zmanjšanje posegov v temeljne pravice, predvsem v pravico uporabnikov storitev do zasebnosti. Da bi se zmanjšalo število lažno pozitivnih rezultatov, preprečilo napačno poročanje organom kazenskega pregona ter čim bolj zmanjšalo administrativno in finančno breme ponudnikov, se s predlogom med drugim vzpostavlja Center EU, ki bo deloval kot ključni posrednik pri izvajanju obveznosti, naloženih ponudnikom. Center EU naj bi poleg drugih nalog ponudnikom olajšal dostop do zanesljivih tehnologij za zaznavanje, dal na voljo kazalnike, ustvarjene na podlagi spolne zlorabe otrok na spletu, kot jo preverijo sodišča ali neodvisni upravni organi držav članic, za namen zaznavanja, na zahtevo nudil ustrezno pomoč v zvezi z izvajanjem ocen tveganja in nudil podporo pri komunikaciji z ustreznimi nacionalnimi organi. Nazadnje, predlagana uredba vsebuje zaščitne ukrepe, ki zagotavljajo, da tehnologije, ki se uporabljajo za zaznavanje, naznanjanje in odstranjevanje posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu za izvršitev odredbe o zaznavanju, čim manj posegajo v zasebnost, so v skladu z najsodobnejšo tehnologijo na področju industrije, anonimno opravijo vse potrebne preglede in sprejmejo ukrepe za identifikacijo katerega koli uporabnika le, če se zazna morebitna spolna zloraba otrok na spletu. Zagotavlja temeljno pravico do učinkovitega pravnega sredstva v vseh fazah ustreznih dejavnosti, od zaznavanja do odstranjevanja, ter omejuje shranjevanje odstranjenih posnetkov in povezanih podatkov na tisto, kar je nujno potrebno za opredeljene namene. Predlagana uredba s tem omejuje poseg v pravico uporabnikov do varstva osebnih podatkov in zaupnosti komunikacij na tisto, kar je nujno potrebno za zagotavljanje doseganja njenih ciljev, tj. opredelitev harmoniziranih pravil za učinkovito preprečevanje spolne zlorabe otrok na spletu na notranjem trgu in boj proti njej. •Izbira instrumenta Člen 114 PDEU zakonodajalcu Unije omogoča sprejetje uredb in direktiv. Ker je cilj predloga uvesti enotne obveznosti za ponudnike, ki običajno ponujajo ali bi morda želeli ponujati svoje storitve v več kot eni državi članici, direktiva, ki bi omogočala različne nacionalne prenose pravil EU, ne bi bila primerna za doseganje ustreznih ciljev. Različna nacionalna pravila za prenos zahtev, ki jih ponudnikom nalaga ta instrument, bi povzročila nadaljevanje ali ponovno vzpostavitev ovir za digitalni enotni trg storitev, ki jih želi ta pobuda odpraviti. Uredba v nasprotju z direktivo zagotavlja, da so iste obveznosti naložene na enoten način po vsej EU. Poleg tega se uredba uporablja neposredno, zagotavlja jasnost in večjo pravno varnost ter preprečuje razhajanja pri prenosu v državah članicah. Iz teh razlogov je uredba ustrezen instrument za dosego ciljev te pobude. Poleg tega glede na datum izteka veljavnosti začasne uredbe v tem primeru ne bi bilo dovolj časa za sprejetje direktive in prenos njenih pravil na nacionalni ravni. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

•Posvetovanja z deležniki Da bi opredelila težave in nadaljnje korake v boju proti spolni zlorabi otrok, tako na spletu kot zunaj njega, se je Komisija v dveh letih posvetovala z ustreznimi deležniki. V ta namen je uporabila ankete, in sicer od odprtih javnih posvetovanj do ciljno usmerjenih anket za organe kazenskega pregona. Organiziranih je bilo več srečanj strokovnih skupin in dvostranskih srečanj med Komisijo in ustreznimi deležniki, kjer so razpravljali o morebitnih učinkih zakonodaje na tem področju, Komisija pa je sodelovala tudi na ustreznih delavnicah, konferencah in dogodkih o otrokovih pravicah. Komisija je decembra 2020 objavila začetno oceno učinka, da bi državljane in deležnike obvestila o načrtovani pobudi ter pridobila začetne povratne informacije. Te so pokazale veliko podporo cilju odprave spolne zlorabe otrok na spletu. Deležniki so pozdravili celostni pristop morebitnega Centra in pričakovane izboljšave glede pravne jasnosti, nekateri deležniki s področja industrije pa so izrazili pomisleke glede učinka obveznega zaznavanja in naznanjanja spolnih zlorab otrok na spletu. Komisija je leta 2021 izvedla odprto javno posvetovanje. Cilj tega postopka je bil zbrati stališča najrazličnejših deležnikov, kot so javni organi in zasebni državljani, industrija in civilna družba. Kljub prizadevanjem za uravnoteženo porazdelitev odgovorov je bil pomemben delež prispevkov prejet od zasebnikov v Nemčiji, nanašali pa so se izključno na vprašanja v zvezi s šifriranjem. Poleg tega so imela v prispevkih javnih organov, industrije in civilne družbe pomembno mesto vprašanja boljšega sodelovanja in usklajevanja ter zadostnih virov in strokovnega znanja za obravnavo nenehno naraščajočega obsega nezakonitih vsebin. Vse skupine so izrazile široko podporo hitri odstranitvi naznanjenih posnetkov spolne zlorabe otrok, ukrepanju za zmanjšanje spletnega pridobivanja otrok za spolne namene ter izboljšanju prizadevanj za preprečevanje zlorabe in pomoč žrtvam. Kar zadeva morebitno naložitev zakonskih obveznosti ponudnikom, da v svojih storitvah zaznavajo raznovrstne spolne zlorabe otrok na spletu in jih naznanijo, se je med posvetovanjem pokazala močna podpora organov pregona in organizacij, ki delujejo na področju otrokovih pravic, zagovorniki pravice do zasebnosti in zasebniki pa so obveznostim močno nasprotovali. •Zbiranje in uporaba strokovnih mnenj Ciljno usmerjene ankete za organe kazenskega pregona v državah članicah so pokazale, da so naznanitve ponudnikov iz ZDA trenutno eden najpomembnejših virov naznanitev spolne zlorabe otrok. Kakovost in ustreznost takih naznanitev pa se razlikujeta, pri čemer se je za nekatere naznanitve izkazalo, da ne pomenijo spolne zlorabe otrok na spletu v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo. V teh anketah so bili opredeljeni tudi elementi, potrebni za zagotovitev, da je naznanitev „uporabna“, tj. da je dovolj kakovostna in ustrezna, da lahko ustrezni organ kazenskega pregona ukrepa. Prav zaradi tega bi bile usklajene naznanitve na ravni EU, ki bi jih omogočal Center EU, najboljša strategija za čim večjo uporabo strokovnega znanja za boj proti spolni zlorabi otrok na spletu. •Ocena učinka Odbor za regulativni nadzor je po prvem negativnem mnenju o oceni učinka februarja 2022 izdal pozitivno mnenje s pridržki in podal razne predloge za izboljšave. Poročilo o oceni učinka je bilo dodatno revidirano ob upoštevanju ustreznih povratnih informacij, zlasti s pojasnitvijo opisov ukrepov, sprejetih za zagotovitev skladnosti s temeljnimi pravicami, prepovedjo splošnih obveznosti spremljanja in zagotovitvijo podrobnejših opisov možnosti politike. V končnem poročilu o oceni učinka je proučenih in primerjanih več možnosti politike v zvezi s spolno zlorabo otrok na spletu in morebitno ustanovitvijo Centra EU za preprečevanje spolne zlorabe otrok in boj proti njej. Ocena učinka kaže, da zgolj prostovoljni ukrepi proti spolni zlorabi otrok na spletu niso zadostni za obvladovanje znatnih izzivov, ki se pojavijo v okviru zasebnega in javnega sodelovanja na tem področju, in težav, ki jih imajo države članice pri preprečevanju tega pojava in zagotavljanju ustrezne ravni pomoči žrtvam, saj jih je sprejelo le malo ponudnikov. Zaradi tega so bili v različnih državah članicah sprejeti različni sklopi ukrepov za boj proti spolni zlorabi otrok na spletu. Brez ukrepanja Unije je mogoče pričakovati, da se bo pravna razdrobljenost nadaljevala, saj bodo države članice uvedle dodatne ukrepe za reševanje težave na nacionalni ravni, kar bo ustvarilo ovire za čezmejno zagotavljanje storitev na digitalnem enotnem trgu. Glede na potrebo po obravnavanju situacije in da se zagotovi dobro delovanje digitalnega enotnega trga storitev, hkrati pa se izboljšajo mehanizmi za preprečevanje, zaznavanje, naznanjanje in odstranjevanje posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu ter se zagotovita ustrezna zaščita in podpora žrtvam, je bilo ugotovljeno, da so potrebni ukrepi na ravni EU. Poleg izhodiščnega scenarija je bilo obravnavanih pet glavnih možnosti politike z vse večjo ravnjo učinkovitosti pri doseganju ciljev, opredeljenih v oceni učinka, in splošnega političnega cilja, tj. da se zagotovi dobro delovanje digitalnega enotnega trga storitev ob hkratni zagotovitvi zaznavanja, naznanjanja in odstranjevanja posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu po vsej Uniji, s čimer se posredno izboljša preprečevanje zlorabe, olajšajo preiskave in zagotovi ustrezna pomoč žrtvam. Vse možnosti so bile usmerjene v cilj zagotavljanja, da ustrezni ponudniki spletnih storitev (osebno področje uporabe) s sedežem v EU in tretjih državah – če ponujajo svoje storitve v Uniji (geografsko področje uporabe) – zaznavajo, odstranjujejo in naznanjajo že znane in nove posnetke spolne zlorabe otrok ter pridobivanje otrok za spolne namene (stvarno področje uporabe). Glavne razlike med vsemi petimi možnostmi se nanašajo na obseg obveznosti ponudnikov ter vlogo in obliko Centra EU. Možnost A bi obsegala nezakonodajne, praktične ukrepe za izboljšanje preprečevanja, zaznavanja in naznanjanja spolne zlorabe otrok na spletu ter za pomoč žrtvam. To vključuje praktične ukrepe za večjo stopnjo izvajanja in učinkovitosti prostovoljnih ukrepov ponudnikov za zaznavanje in naznanjanje zlorab ter za ustanovitev evropskega centra za preprečevanje zlorab in pomoč žrtvam v obliki usklajevalnega centra, ki bi ga upravljala Komisija. Možnost B bi vzpostavila izrecno pravno podlago za prostovoljno zaznavanje spolne zlorabe otrok na spletu, temu pa bi sledili obvezni naznanitev in odstranitev. V okviru možnosti B bi imel Center EU nalogo, da olajša zaznavanje, naznanjanje in odstranjevanje ter bi postal temeljni sestavni del zakonodaje, ki bi se uporabljal kot ključno varovalo za ponudnike storitev in kot nadzorni mehanizem za pomoč pri zagotavljanju učinkovitega izvajanja predloga. Po proučitvi številnih možnosti glede oblike, ki bi jo lahko imel Center EU, je bilo v oceni učinka ugotovljeno, da bi bila potreba po neodvisnosti, lastnih sredstvih, prepoznavnosti, osebju in strokovnem znanju, ki so potrebni za opravljanje ustreznih funkcij, najbolje izpolnjena z ustanovitvijo Centra EU v obliki decentralizirane agencije EU. Ta sklep je bil potrjen in okrepljen v zvezi z možnostmi C, D in E, ki uporabljajo postopen pristop in se nadgrajujejo. Možnosti C in D, ki temeljita na možnosti B, bi ponudnikom naložili pravno obveznost, da pri svojih storitvah zaznavajo nekatere vrste spolne zlorabe otrok na spletu. Možnost C bi od ponudnikov zahtevala, da zaznajo znane posnetke spolne zlorabe otrok, in sicer kopije posnetkov, za katere je bilo predhodno zanesljivo preverjeno, da so posnetki spolne zlorabe otrok. Možnost D bi od ponudnikov zahtevala, da zaznavajo ne le znane posnetke spolne zlorabe otrok (posnetke, za katere je bilo potrjeno, da so posnetki spolne zlorabe otrok), temveč tudi nove posnetke spolne zlorabe otrok (posnetke, ki bi lahko bili posnetki spolne zlorabe otrok, vendar jih organ (še) ni potrdil kot take). Izbrana možnost (možnost E) temelji na možnosti D in od ponudnikov zahteva, da poleg znanih in novih posnetkov spolne zlorabe otrok zaznavajo tudi pridobivanje oseb za spolne namene. V oceni učinka je bilo ugotovljeno, da je možnost E najboljša iz več razlogov. Obveznosti zaznavanja spolne zlorabe otrok na spletu so ustreznejše od odvisnosti od prostovoljnih ukrepov ponudnikov (možnosti A in B), ne le zato, ker so se ta dejanja do zdaj izkazala kot nezadostna za učinkovit boj proti spolni zlorabi otrok na spletu, temveč tudi zato, ker so zgolj enotne zahteve, naložene na ravni Unije, primerne za doseganje cilja preprečevanja razdrobljenosti digitalnega enotnega trga storitev. Zato sta bili možnosti A in B zavrnjeni. Raven učinka na dobro delovanje digitalnega enotnega trga storitev in na boj proti spolni zlorabi otrok na spletu se postopoma povečuje v skladu z vedno večjimi obveznostmi, ki bi bile naložene v okviru vsake možnosti. Medtem ko bi obveznost zaznavanja znanih posnetkov spolne zlorabe otrok (možnost C) pripomogla k zmanjšanju ponovnega kroženja znanih posnetkov, bi imela le omejen učinek v smislu cilja preprečevanja zlorab in zagotavljanja pomoči žrtvam stalnih zlorab, saj bi bili posnetki, ki spadajo v obseg take obveznosti, lahko v obtoku že leta. Obveznost zaznavanja znanih in novih posnetkov spolne zlorabe otrok (možnost D) bi omogočila identifikacijo in reševanje žrtev stalnih zlorab na podlagi enotnih meril, predeljenih na ravni EU, s čimer bi se preprečilo sprejetje različnih tovrstnih nacionalnih ukrepov. Obvezno zaznavanje pridobivanja otrok za spolne namene (možnost E) bi šlo še korak dlje ter bi zagotovilo največje možnosti za preprečevanje iminentne zlorabe in zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev na digitalnem enotnem trgu storitev.

Zato se je štelo, da možnost E najbolje doseže cilj politike na učinkovit in sorazmeren način, hkrati pa zagotavlja sorazmernost z uvedbo strogih omejitev in zaščitnih ukrepov, ki zagotavljajo zlasti zahtevano pravično ravnovesje temeljnih pravic. Poleg zgoraj opisanih pozitivnih družbenih učinkov se pričakuje, da bo imela prednostna možnost gospodarski učinek na zadevne ponudnike zaradi stroškov, ki bodo izhajali iz njihovega izpolnjevanja obveznosti, ter na organe pregona in druge pristojne nacionalne organe zaradi povečanega števila naznanitev morebitne spolne zlorabe otrok na spletu. Ti stroški se čim bolj zmanjšajo z zagotavljanjem zadevne podpore Centra EU. Po drugi strani naj bi tudi ustanovitev Centra povzročila enkratne in tekoče stroške. V oceni učinka so bile podane kvantitativne ocene koristi in stroškov posameznih možnosti politike za namene njihove primerjave. Ugotovljeno je bilo, da ima prednostna možnost največje splošne koristi zaradi posledičnega izboljšanja delovanja digitalnega enotnega trga in zmanjšanja družbenih stroškov, povezanih s spolno zlorabo otrok na spletu. Da bi lahko Center EU dosegel vse svoje cilje, je ključno, da ima sedež na isti lokaciji kot njegov najbližji partner Europol. Uporaba iste lokacije bo koristna za sodelovanje med Centrom EU in Europolom, med drugim z okrepitvijo možnosti izmenjave podatkov in povečanjem priložnosti za oblikovanje vozlišča znanja za boj proti posnetkom spolne zlorabe otrok s privabljanjem specializiranega osebja in/ali zunanjih strokovnjakov. Poleg tega bo imelo osebje več poklicnih priložnosti, ne da bi mu bilo treba zamenjati lokacijo. To bi Centru EU omogočilo, da se opre na podporne storitve Europola (človeški viri, IT, vključno s kibernetsko varnostjo, stavba in komunikacije), čeprav je neodvisen subjekt. Souporaba takih podpornih storitev je stroškovno učinkovitejša in zagotavlja bolj profesionalno storitev, kot bi jo podvajanje storitev in njihova vzpostavitev iz nič za razmeroma majhen subjekt, kot bo Center EU. V oceni učinka so bili podrobno analizirani ustrezni vplivi, tj. družbeni in gospodarski, in temeljne pravice. Upošteval se je tudi vpliv na konkurenčnost in MSP. Uredba vključuje nekatere ukrepe, navedene v oceni učinka v zvezi z MSP. Ti vključujejo zlasti potrebo, da pristojni nacionalni organi pri izvrševanju Uredbe upoštevajo velikost ter finančne in tehnološke zmogljivosti ponudnika, med drugim v zvezi z oceno tveganja, obveznostmi zaznavanja in kaznimi, ter možnost, da MSP zaprosijo za brezplačno podporo Centra EU pri izvedbi ocene tveganja. V oceni učinka se je upoštevala tudi skladnost z evropskimi podnebnimi pravili, načelom, da se ne škoduje bistveno in načelom „privzeto digitalen“. Analizirani so bili tudi uporaba načela „za enega sprejetega se eden odpravi“, v skladu s katerim bi moral vsak zakonodajni predlog, ki ustvarja novo breme, ljudi in podjetja razbremeniti enakovrednega bremena na istem področju politike na ravni EU, ter vplivi v zvezi s cilji OZN glede trajnostnega razvoja, pri čemer sta za to uredbo še posebej pomembna cilj trajnostnega razvoja 5.2 (izkoreniniti vse oblike nasilja nad ženskami in deklicami) in cilj trajnostnega razvoja 16.2 (izkoreniniti zlorabo in izkoriščanje otrok, trgovino z njimi ter vse vrste nasilja nad otroki). •Temeljne pravice Člen 52(1) Listine določa, da mora biti kakršno koli omejevanje uresničevanja pravic in svoboščin, ki jih priznava Listina, predpisano z zakonom in spoštovati bistveno vsebino navedenih pravic in svoboščin. Ob upoštevanju načela sorazmernosti so omejitve dovoljene samo, če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Cilj predloga je harmonizirati pravila, ki veljajo za preprečevanje spolne zlorabe otrok, ki je posebej hudo kaznivo dejanje, in boj proti njej. Predlog si prizadeva uresničiti cilj splošnega interesa v smislu člena 52(1) Listine. Poleg tega je njegov namen zavarovati pravice drugih, tj. otrok. Nanaša se zlasti na njihove temeljne pravice do človekovega dostojanstva in osebne celovitosti, prepoved nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ter otrokove pravice. Predlog upošteva, da se morajo pri vseh ukrepih javnih organov ali zasebnih ustanov, ki se nanašajo na otroke, v prvi vrsti upoštevati koristi otroka. Poleg tega lahko zadevne vrste spolne zlorabe otrok – zlasti izmenjava fotografij ali videoposnetkov, ki prikazujejo tako zlorabo – vplivajo tudi na pravice otrok do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja ter do varstva osebnih podatkov. Sodišče Evropske unije je v zvezi z bojem proti kaznivim dejanjem nad mladoletniki ugotovilo, da lahko vsaj nekatere od navedenih temeljnih pravic ustvarijo pozitivne obveznosti ustreznih javnih organov, vključno z zakonodajo EU, saj od njih zahtevajo sprejetje pravnih ukrepov za zaščito zadevnih pravic. Hkrati ukrepi, ki jih vsebuje predlog, vplivajo predvsem na uveljavljanje temeljnih pravic uporabnikov zadevnih storitev. Navedene pravice vključujejo zlasti temeljne pravice do spoštovanja zasebnosti (vključno z zaupnostjo komunikacij, kar je del širše pravice do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja), varstva osebnih podatkov ter svobode izražanja in obveščanja. Čeprav so te pravice zelo pomembne, nobena od njih ni absolutna in jih je treba upoštevati glede na njihovo funkcijo v družbi. Kot je navedeno zgoraj, člen 52(1) Listine dovoljuje omejitve uveljavljanja navedenih pravic pod pogoji iz navedene določbe. Poleg tega je treba upoštevati svobodo gospodarske pobude ponudnikov, na katere se predlog nanaša. Na splošno ta temeljna pravica preprečuje, da bi se za gospodarske subjekte vzpostavilo preveliko breme. Vključuje svobodo izbire, s kom poslovati, in svobodo sklepanja pogodb. Vendar tudi ta pravica ni absolutna, omogoča namreč širok nabor posredovanj, ki lahko omejijo izvajanje gospodarskih dejavnosti zaradi javnega interesa. V skladu s tem se želijo s predlogom doseči zgoraj navedeni cilj splošnega interesa, zavarovati navedene temeljne pravice otrok, zagotoviti sorazmernost in doseči pravično ravnovesje med temeljnimi pravicami vseh vpletenih strani. V ta namen vsebuje številne omejitve in zaščitne ukrepe, ki se razlikujejo glede na naravo in raven omejitve pri uveljavljanju zadevnih temeljnih pravic. Natančneje, obvezno zaznavanje spolne zlorabe otrok na spletu v javnih in zasebnih storitvah, vključno z medosebnimi komunikacijskimi storitvami, povzroča različne stopnje poseganja v temeljne pravice uporabnikov. V primeru posnetkov, ki so dostopni javnosti, je vpliv, zlasti na pravico do zasebnosti, kljub poseganju manjši, saj imajo te storitve vlogo virtualnih javnih prostorov za izražanje in gospodarske transakcije. Vpliv na pravico do zasebnosti je večji pri zasebnih komunikacijah. Poleg tega lahko morebitna ali dejanska odstranitev posnetkov uporabnikov, zlasti napačna odstranitev (ob napačni domnevi, da gre za posnetke spolne zlorabe otrok), pomembno vpliva na temeljne pravice uporabnikov, zlasti pravice do svobode izražanja in obveščanja. Hkrati lahko posnetki spolne zlorabe otrok na spletu, ki niso zaznani in odstranjeni, pomembno negativno vplivajo na prej navedene temeljne pravice otrok, s čimer se povečuje škoda, storjena otrokom in družbi. Drugi dejavniki, ki jih je treba upoštevati v zvezi s tem, vključujejo naravo zadevnih posnetkov uporabnikov (besedilo, fotografije, videoposnetki), natančnost zadevne tehnologije in absolutno naravo prepovedi izmenjave posnetkov spolne zlorabe otrok (za katere načeloma ne veljajo nobene izjeme in niso odvisni od konteksta). Predlog bi zaradi ukrepov, ki ponudnike zavezujejo k zaznavanju in naznanitvi znanih in novih posnetkov spolne zlorabe otrok, pomembno pozitivno vplival na temeljne pravice žrtev, katerih podobe krožijo po spletu, zlasti na njihovo pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, pravico do varstva osebnih podatkov in pravico do osebne celovitosti. Ti ukrepi bi pomembno zmanjšali kršenje pravic žrtev, ki je neločljivo povezano s kroženjem posnetkov, ki prikazujejo njihovo zlorabo. Te obveznosti, zlasti zahteva glede zaznavanja novih posnetkov spolne zlorabe otrok in pridobivanja otrok za spolne namene, bi omogočile identifikacijo novih žrtev in njihovo rešitev pred stalnimi zlorabami, kar bi imelo pomemben pozitiven učinek na njihove pravice in na družbo nasploh. Tudi zagotovitev jasne pravne podlage za obvezno zaznavanje in naznanjanje pridobivanja otrok za spolne namene bi pozitivno vplivala na te pravice. Okrepljena in učinkovitejša prizadevanja za preprečevanje bodo tudi zmanjšala razširjenost spolne zlorabe otrok ter podprla pravice otrok s preprečevanjem njihove viktimizacije. Z ukrepi za podporo žrtvam pri odstranjevanju njihovih podob in videoposnetkov bi se zavarovale njihove pravice do varstva zasebnega in družinskega življenja (zasebnosti) ter osebnih podatkov. Kot omenjeno, bi naložitev obveznosti ponudnikom vplivala na njihovo pravico do svobode gospodarske pobude, kar je načeloma mogoče upravičiti glede na zastavljeni cilj, ob upoštevanju vloge, ki jo imajo njihove storitve v zvezi z zlorabo. Vpliv na pravice ponudnikov je treba kljub temu čim bolj omejiti in s tem zagotoviti, da se ne preseže to, kar je nujno potrebno. To bi bilo na primer zagotovljeno z nekaterimi oblikami podpore ponudnikom pri izvajanju naloženih obveznosti, vključno z dostopom do zanesljivih nizov kazalnikov spolne zlorabe otrok na spletu, ki posledično zagotavljajo sredstva za uporabo zanesljivih avtomatiziranih tehnologij za zaznavanje, in brezplačnih tehnologij za samodejno zaznavanje, s čimer bi se zmanjšalo breme zanje. Poleg tega ponudnikom koristi, da zanje velja en sklop jasnih in enotnih pravil. Obdelava osebnih podatkov uporabnikov za namene zaznavanja, naznanjanja in odstranjevanja posnetkov zlorabe otrok na spletu pomembno vpliva na pravice uporabnikov in je lahko upravičena le zaradi pomembnosti preprečevanja spolne zlorabe otrok na spletu in boja proti njej. Zato ponudnikom načeloma ni mogoče prepustiti odločitve o tem, ali se bodo ukvarjali s temi dejavnostmi, prepuščena je zakonodajalcu. Kljub temu morajo biti vse obveznosti ozko usmerjene tako na osebnem kot na stvarnem področju uporabe, spremljati pa jih morajo tudi ustrezni zaščitni ukrepi, da ne bi vplivale na bistveno vsebino pravic in da bi se zagotovila njihova sorazmernost. Ta predlog zato določa pravila, ki ustrezajo tem zahtevam ter določajo omejitve in zaščitne ukrepe, ki se razlikujejo glede na morebitni vpliv na ogrožene temeljne pravice, pri čemer se ta na splošno povečuje glede na vrste zadevnih storitev, in glede na to, ali je cilj ukrepov zaznati razširjanje znanih posnetkov spolne zlorabe otrok, razširjanje novih posnetkov spolne zlorabe otrok ali pridobivanje otrok za spolne namene. Kot omenjeno, bi zaznavanje pridobivanja otrok za spolne namene pozitivno vplivalo na temeljne pravice morebitnih žrtev, zlasti s prispevanjem k preprečevanju zlorab, v primeru hitrega ukrepanja bi lahko celo preprečilo, da bi otrok utrpel škodo. Hkrati je ta postopek zaznavanja na splošno najbolj invaziven za uporabnike (v primerjavi z zaznavanjem razširjanja znanih in novih posnetkov spolne zlorabe otrok), saj zahteva samodejno pregledovanje sporočil v medosebnih komunikacijah. V zvezi s tem je pomembno upoštevati, da je tako pregledovanje pogosto edini možni način za zaznavanje pridobivanja otrok za spolne namene in da uporabljena tehnologija ne razume vsebine komunikacij, temveč išče znane, vnaprej opredeljene vzorce, ki kažejo na morebitno pridobivanje otrok za spolne namene. Tehnologije za zaznavanje so že zelo natančne, vendar sta še vedno potrebna človeški nadzor in pregled, kazalniki pridobivanja otrok za spolne namene pa postajajo vse zanesljivejši, saj se algoritmi učijo. Kljub temu so zadevni posegi še vedno zelo občutljivi. Zato so omejitve in zaščitni ukrepi, ki so strogi že za zaznavanje znanih posnetkov spolne zlorabe otrok, še bolj omejujoči za nove posnetke spolne zlorabe otrok in zlasti za zaznavanje pridobivanja otrok za spolne namene. Vključujejo prilagojena merila za izvrševanje odredb o zaznavanju, krajše obdobje uporabe navedenih odredb in okrepljene zahteve za poročanje v navedenem obdobju. Poleg tega predlog določa močne nadzorne mehanizme, ki vključujejo zahteve glede neodvisnosti in pooblastil nacionalnih organov, pristojnih za izdajo odredb in nadzor nad njihovim izvrševanjem, ter podporno in svetovalno vlogo Centra EU. Center EU prispeva tudi tako, da ponudnikom zagotavlja ne le natančne in zanesljive kazalnike, temveč tudi primerne tehnologije, ter da ocenjuje poročila ponudnikov o morebitni spolni zlorabi otrok na spletu. Na ta način Center EU pomaga ponudnikom zmanjšati tveganje napačnega zaznavanja in naznanjanja. Poleg tega se izvajajo različni ukrepi za zagotovitev učinkovitih pravnih sredstev tako za ponudnike kot za uporabnike. Čeprav so na novo vzpostavljena pooblastila za izdajo odredb o odstranitvi znanih posnetkov spolne zlorabe otrok po svoji naravi drugačna in na splošno manj invazivna, zagotovo vplivajo tudi na temeljne pravice, zlasti na pravice zadevnih uporabnikov v zvezi s svobodo izražanja in obveščanja. Tudi v zvezi s tem so predvidene številne omejitve in zaščitni ukrepi, ki segajo od določitve jasnih in standardiziranih pravil do zagotovitve pravnih sredstev ter od zagotovitve neodvisnosti organov za izdajanje odredb do preglednosti in učinkovitega nadzora. Vsa sklicevanja na temeljne pravice v predlagani uredbi je treba razumeti kot sklicevanje zgolj na temeljne pravice, priznane s pravom EU, torej tiste, ki so zapisane v Listini, in tiste, ki so priznane kot splošna načela prava EU.

4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Proračunski učinek predloga bo pokrit z dodelitvami, predvidenimi v večletnem finančnem okviru za obdobje 2021–2027, in sicer v okviru finančnih sredstev Sklada za notranjo varnost, kot je podrobno opisano v oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga, ki je priložena temu predlogu uredbe, kolikor spada v sedanji večletni finančni okvir. Te posledice zahtevajo tudi spremembo oddelka 7 večletnega finančnega okvira. Proračunski učinki Uredbe so pokriti v priloženi oceni finančnih posledic zakonodajnega predloga. 5.DRUGI ELEMENTI •Izvedbeni načrti ter ureditve spremljanja, ocenjevanja in poročanja Program za spremljanje izidov, rezultatov in učinkov predlagane uredbe je opredeljen v njenem členu 83 in podrobneje opisan v oceni učinka. Program določa različne kazalnike, ki se uporabljajo za spremljanje doseganja operativnih ciljev in izvajanja Uredbe. Komisija bo izvedla oceno in predložila poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu najpozneje pet let po začetku veljavnosti Uredbe, nato pa vsakih šest let. Na podlagi ugotovitev iz poročila, zlasti o tem, ali so v Uredbi kakršne koli vrzeli, ki so pomembne v praksi, ter ob upoštevanju tehnološkega napredka bo ocenila, ali je treba prilagoditi področje uporabe Uredbe. Po potrebi bo predložila predloge za prilagoditev Uredbe. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predlagana uredba je sestavljena iz dveh glavnih gradnikov: prvič, ponudnikom nalaga obveznosti glede zaznavanja, naznanjanja in odstranjevanja znanih in novih posnetkov spolne zlorabe otrok ter blokiranja dostopa do njih ter glede pridobivanja otrok za spolne namene, ne glede na tehnologijo, ki se uporablja v spletnih izmenjavah, in, drugič, vzpostavlja Center EU za boj proti spolni zlorabi otrok, ki bo deloval kot decentralizirana agencija in omogočal izvajanje nove uredbe. Poglavje I vsebuje splošne določbe, vključno s predmetom urejanja in področjem uporabe Uredbe (člen 1) ter opredelitvijo ključnih pojmov, uporabljenih v Uredbi (člen 2). Sklicevanje na posnetke spolne zlorabe otrok temelji na ustreznih izrazih, kot so opredeljeni v direktivi o boju proti spolni zlorabi otrok, zlasti otroška pornografija in pornografska predstava, pri čemer je njegov namen zajeti vse posnetke iz navedene direktive, kolikor se taki posnetki lahko razširjajo prek zadevnih storitev (v praksi običajno v obliki videoposnetkov in slik). Opredelitev je v skladu z opredelitvijo iz začasne uredbe. Enako velja za opredelitev pojmov „pridobivanje otrok za spolne namene“ in „spolna zloraba otrok na spletu“. Predlog se pri opredelitvi številnih drugih izrazov opira na opredelitve iz drugih zakonodajnih aktov ali predlogov EU, zlasti Evropskega zakonika o elektronskih komunikacijah (EZEK) in predloga akta o digitalnih storitvah. Poglavje II opredeljuje enotne obveznosti, ki veljajo za vse ponudnike storitev gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev, ki ponujajo take storitve na digitalnem enotnem trgu EU, v zvezi z izvedbo ocen tveganja zlorabe njihovih storitev za širjenje znanih ali novih posnetkov spolne zlorabe otrok ali za pridobivanje otrok za spolne namene (skupaj opredeljeno kot „spolna zloraba otrok na spletu“). Vključuje tudi ciljno usmerjene obveznosti za nekatere ponudnike v zvezi z zaznavanjem take zlorabe, njeno naznanitvijo Centru EU, odstranitvijo tovrstnih posnetkov ter onemogočitvijo ali blokiranjem dostopa do posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu, kadar jim je to odrejeno. Oddelek 1 vzpostavlja prej navedene obveznosti v zvezi z oceno tveganja za ponudnike gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev (člen 3). Poleg tega od ponudnikov zahteva, da sprejmejo prilagojene in sorazmerne ukrepe za zmanjšanje ugotovljenih tveganj (člen 4) ter usklajevalnim organom, ki jih imenujejo države članice, poročajo o rezultatih ocene tveganja in sprejetih ukrepih za zmanjšanje tveganja (člen 5). Nazadnje nalaga ciljno usmerjene obveznosti za trgovine s programskimi aplikacijami, ki morajo oceniti, ali obstaja tveganje, da bo katera koli aplikacija, ki jo posredujejo, uporabljena za pridobivanje otrok za spolne namene, ter če to drži in je tveganje znatno, sprejeti razumne ukrepe za prepoznavanje otroških uporabnikov in preprečitev njihovega dostopa do aplikacije (člen 6). V oddelku 2 se usklajevalnim organom, ki na podlagi ocene tveganja ali na druge načine prejmejo dokaze, da je neka storitev gostovanja ali medosebna komunikacijska storitev izpostavljena znatnemu tveganju zlorabe za namene spolne zlorabe otrok na spletu, daje pooblastilo, da od pristojnega pravosodnega ali neodvisnega upravnega organa zahtevajo izdajo odredbe, ki zadevnega ponudnika obvezuje, da v ustrezni storitvi zazna zadevno vrsto spolne zlorabe otrok na spletu (člena 7 in 8). Vsebuje sklop dopolnilnih ukrepov, med drugim ukrepe, ki zagotavljajo, da imajo ponudniki pravico do izpodbijanja prejetih odredb (člen 9). V oddelku so opredeljeni tudi zahteve in zaščitni ukrepi, ki zagotavljajo, da se učinkovito, uravnoteženo in sorazmerno izvajanje zaznavanja (člen 10). Nazadnje je na Komisijo preneseno pooblastilo za sprejemanje smernic o uporabi členov 7 do 10 (člen 11). Oddelek 3 ponudnike storitev gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev, ki se seznanijo s katerim koli primerom morebitne spolne zlorabe otrok na spletu pri storitvah, ki jih zagotavljajo v Uniji, obvezuje, da ne glede na način seznanitve to nemudoma naznanijo Centru EU (člen 12), navedene pa so tudi zahteve, ki jih mora izpolnjevati ustrezna naznanitev (člen 13). V oddelku 4 se usklajevalnim organom daje pooblastilo, da od pristojnega pravosodnega ali neodvisnega upravnega organa zahtevajo izdajo odredbe, ki ponudnika storitev gostovanja obvezuje, da iz svojih storitev odstrani posnetke spolne zlorabe otrok ali onemogoči dostop do njih v vseh državah članicah, prav tako so navedene zahteve, ki jih mora izpolnjevati odredba (člen 14). Če ponudniki zaznajo posnetke spolne zlorabe otrok na spletu, jih po zakonodaji EU niso dolžni odstraniti. Kljub temu se ponudniki redno odločajo za odstranitev takih posnetkov (ali onemogočitev dostopa do njih) zaradi očitne nezakonite narave večine spolnih zlorab otrok na spletu in tveganja, da bodo izgubili izjemo od odgovornosti iz direktive o elektronskem poslovanju in predloga akta o digitalnih storitvah. Če ponudnik posnetkov spolne zlorabe otrok na spletu ne odstrani na svojo pobudo, lahko usklajevalni organi zahtevajo odstranitev z izdajo odredbe v ta namen. Člen zahteva tudi, da ponudniki storitev gostovanja, ki so prejeli tako odredbo, o tem obvestijo uporabnika, ki je zagotovil navedene posnetke, razen kadar bi to posegalo v dejavnosti preprečevanja, odkrivanja, preiskovanja in pregona kaznivih dejanj spolne zlorabe otrok. Urejeni so tudi drugi ukrepi, kot so pravna sredstva (člen 15). Pravila v tem oddelku temeljijo na pravilih uredbe o terorističnih spletnih vsebinah (Uredba 2021/784). Oddelek 5 usklajevalne organe pooblašča, da od pristojnega pravosodnega ali neodvisnega upravnega organa zahtevajo izdajo odredbe, ki ponudnika storitev dostopa do interneta obvezuje, da onemogoči dostop do enotnih naslovov vira (URL), ki označujejo specifične dele posnetkov spolne zlorabe otrok, ki jih ni mogoče razumno odstraniti pri viru (člena 16 in 17). Člen 18 med drugim zagotavlja, da imajo ponudniki, ki so prejeli tako odredbo o blokiranju dostopa, pravico do njenega izpodbijanja in da so uporabnikom na voljo pravna sredstva, med drugimi z zahtevami, da usklajevalni organi ponovno opravijo oceno. Ti členi v kombinaciji z določbami o zanesljivem prepoznavanju posnetkov spolne zlorabe otrok (člen 36) in kakovosti podatkov (člen 46) določajo pogoje in zaščitne ukrepe za take odredbe ter zagotavljajo njihovo učinkovitost, uravnoteženost in sorazmernost. Oddelek 6 določa izjemo od odgovornosti za kazniva dejanja spolne zlorabe otrok za ponudnike ustreznih storitev informacijske družbe, ki izvajajo dejavnosti v skladu s to uredbo (člen 19). To je namenjeno zlasti preprečevanju tveganja, da bi bili po nacionalni kazenski zakonodaji odgovorni za ravnanje, ki se zahteva v skladu s to uredbo. Oddelek 6 vzpostavlja tudi posebne pravice za žrtve, katerih podobe in videoposnetki spolne zlorabe otrok lahko krožijo na spletu še dolgo po koncu fizične zlorabe. Člen 20 daje otrokom žrtvam spolne zlorabe pravico, da od Centra EU prek usklajevalnega organa v kraju svojega stalnega prebivališča prejmejo informacije o naznanitvah znanih posnetkov spolne zlorabe otrok, v katerih se pojavijo. Člen 21 vzpostavlja pravico žrtev, ki želijo doseči odstranitev takih posnetkov ali onemogočitev dostopa do njih, da pri tem pridobijo pomoč ponudnikov zadevnih storitev gostovanja ali Centra EU prek usklajevalnega organa v kraju svojega stalnega prebivališča. Poleg tega so v tem oddelku izčrpno navedeni nameni, za katere morajo ponudniki storitev gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev shraniti podatke o vsebini in druge podatke, ki se obdelujejo v zvezi z ukrepi, sprejetimi za skladnost s to uredbo, ter osebne podatke, ustvarjene pri taki obdelavi, pri čemer določa številne zaščitne ukrepe in jamstva, vključno z najdaljšim obdobjem hrambe, tj. 12 mesecev (člen 22). Nazadnje so v njem določene obveznosti ponudnikov ustreznih storitev informacijske družbe, da vzpostavijo enotno točko za stike za lažjo neposredno komunikacijo z ustreznimi javnimi organi (člen 23), ter obveznost za tovrstne ponudnike, ki nimajo sedeža v nobeni državi članici, vendar ponujajo svoje storitve v EU, da za lažje izvrševanje imenujejo pravnega zastopnika v EU (člen 24).

Poglavje III vsebuje določbe o izvajanju in izvrševanju te uredbe. Oddelek 1 vsebuje določbe o nacionalnih pristojnih organih, zlasti usklajevalnih organih, ki so primarni nacionalni organi, ki jih imenujejo države članice za dosledno uporabo te uredbe (člen 25). Usklajevalni organi morajo biti tako kot drugi imenovani pristojni organi in primerljivo s sodiščem v vseh pogledih neodvisni ter morajo opravljati svoje naloge nepristransko, pregledno in pravočasno (člen 26). Oddelek 2 na usklajevalne organe prenaša posebna preiskovalna in izvršilna pooblastila v zvezi s ponudniki ustreznih storitev informacijske družbe pod pristojnostjo države članice, ki je imenovala usklajevalne organe (členi 27 do 30). Te določbe temeljijo večinoma na določbah iz predloga akta o digitalnih storitvah. V tem oddelku je predvideno tudi pooblastilo za spremljanje skladnosti s to uredbo z izvajanjem iskanj posnetkov spolne zlorabe otrok (člen 31) in obveščanjem ponudnikov storitev gostovanja o znanih posnetkih spolne zlorabe otrok v njihovih storitvah (člen 32). Oddelek 3 vključuje dodatne določbe o izvrševanju in kaznih, in sicer določa, da so za uporabo in izvrševanje te uredbe pristojne države članice, v katerih je glavni sedež ponudnika ustreznih storitev informacijske družbe (ali njegovega pravnega zastopnika) (člen 33). Zagotavlja še, da lahko organi za usklajevanje prejmejo pritožbe zoper take ponudnike zaradi domnevnih kršitev njihovih obveznosti na podlagi te uredbe (člen 34). Poleg tega morajo države članice določiti pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve navedenih obveznosti (člen 35). Oddelek 4 vsebuje določbe o sodelovanju usklajevalnih organov na ravni EU. Določa pravila o proučevanju posnetkov ali pogovorov, na podlagi katerega se potrdi, da gre za spolno zlorabo otrok na spletu, kar je naloga usklajevalnih organov, drugih nacionalnih neodvisnih upravnih organov ali nacionalnih sodišč, ter pravila za predložitev rezultatov ocene Centru EU, ki oblikuje kazalnike ali vključi naslove na ustrezen seznam, če gre za enotne naslove vira (člen 36). Vsebuje tudi pravila za čezmejno sodelovanje usklajevalnih organov (člen 37) in predvideva možnost, da ti organi izvajajo skupne preiskave, po potrebi ob podpori Centra EU (člen 38). Tudi te določbe temeljijo na predlogu akta o digitalnih storitvah. Nazadnje, ta oddelek določa splošna pravila o sodelovanju na ravni EU ter o zanesljivem in varnem sistemu za izmenjavo informacij, ki bo podpiral komuniciranje med ustreznimi stranmi (člen 39). Poglavje IV se nanaša na Center EU. Njegove določbe temeljijo na Skupni izjavi Evropskega parlamenta, Sveta EU in Evropske komisije o decentraliziranih agencijah. V oddelku 1 je vzpostavljen Center EU za boj proti spolni zlorabi otrok kot decentralizirani center EU (člen 40), poleg tega se v tem oddelku urejata njegova pravni status in sedež (člena 41 in 42). Da bi lahko Center dosegel vse svoje cilje, je ključno, da ima sedež na isti lokaciji kot njegov najbližji partner Europol. Uporaba iste lokacije bo koristna za sodelovanje med Centrom EU in Europolom, med drugim z okrepitvijo možnosti izmenjave podatkov in povečanjem priložnosti za oblikovanje središča znanja za boj proti posnetkom spolne zlorabe otrok s privabljanjem specializiranega osebja in/ali zunanjih strokovnjakov. Poleg tega bo imelo osebje več poklicnih priložnosti, ne da bi mu bilo treba spremeniti lokacijo. To bi Centru EU omogočilo, da se, čeprav je neodvisen subjekt, opre na podporne storitve Europola (človeški viri, IT, vključno s kibernetsko varnostjo, in komunikacije). Souporaba takih podpornih storitev je stroškovno učinkovitejša in zagotavlja bolj profesionalno storitev, kot bi jo podvajanje storitev in njihova vzpostavitev iz nič za razmeroma majhen subjekt, kot bo Center EU. V oddelku 2 so navedene naloge Centra EU v skladu s to uredbo. Te naloge vključujejo podporo usklajevalnim organom, lajšanje postopkov ocenjevanja tveganja, zaznavanja, naznanjanja in odstranjevanja posnetkov spolnih zlorab, blokiranja dostopa ter ustvarjanja in izmenjave znanja in strokovnih izkušenj (člen 43). Center EU je pooblaščen za ustvarjanje in vzdrževanje podatkovnih zbirk kazalnikov spolne zlorabe otrok na spletu (člen 44) in naznanitev te zlorabe (člen 45) ter zagotavljanje, da imajo ustrezne strani takšen dostop do podatkovne zbirke kazalnikov, kot ga potrebujejo, ob spoštovanju navedenih pogojev in zaščitnih ukrepov (člen 46). Poleg tega je v tem oddelku na Komisijo preneseno pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov, ki dopolnjujejo to uredbo v zvezi z navedenimi podatkovnimi zbirkami (člen 47). V oddelku je pojasnjeno tudi, da naj bi Center EU deloval kot namenski kanal za naznanitve za celotno EU, ki bi prejemal naznanitve morebitne spolne zlorabe otrok na spletu, predložene v skladu s to uredbo, od vseh ponudnikov storitev gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev, jih ocenil, da bi ugotovil, ali so morda očitno neutemeljene, ter naznanitve, ki niso očitno neutemeljene, posredoval Europolu in pristojnim organom kazenskega pregona držav članic (člen 48). Nazadnje ta oddelek določa, da lahko Center EU za lažje spremljanje skladnosti s to uredbo v nekaterih okoliščinah izvede spletno iskanje posnetkov spolne zlorabe otrok ali obvesti ponudnike zadevnih storitev gostovanja o takih posnetkih ter jih prosi za njihovo odstranitev ali onemogočitev dostopa do njih, o čemer se ponudnik odloči po lastni presoji (člen 49). Center EU je pooblaščen tudi, da daje na voljo ustrezne tehnologije za izvrševanje odredb o zaznavanju ter da deluje kot središče informacij in strokovnega znanja, ki zbira informacije ter izvaja in podpira raziskave in izmenjavo informacij na področju spolne zlorabe otrok na spletu (člen 50). Oddelek 3 omogoča Centru EU obdelavo osebnih podatkov za namene te uredbe v skladu s pravili o obdelavi takih podatkov, opredeljenimi s to uredbo in drugimi tovrstnimi zakonodajnimi akti EU (člen 51). Oddelek 4 vzpostavlja kanale sodelovanja, ki povezujejo Center EU z usklajevalnimi organi z imenovanjem nacionalnih uradnikov za stike (člen 52), z Europolom (člen 53) ter z morebitnimi partnerskimi organizacijami, kot je mreža spletnih prijavnih točk združenja INHOPE za naznanjanje posnetkov spolne zlorabe otrok (člen 54). Oddelek 5 določa upravno in vodstveno strukturo Centra EU (člen 55), in sicer sestavo, strukturo, naloge, pogostost srečanj in pravila glasovanja njegovega upravnega odbora (členi 56 do 60), sestavo, postopek imenovanja, naloge in pravila glasovanja njegovega izvršnega odbora (členi 61 do 63) ter postopek imenovanja in naloge njegovega izvršnega direktorja (člena 64 in 65). Glede na tehnično naravo in hiter razvoj tehnologij, ki jih uporabljajo ponudniki ustreznih storitev informacijske družbe, ter za podporo sodelovanju Centra EU pri spremljanju in izvajanju te uredbe v zvezi s tem, je v tem oddelku vzpostavljen odbor za tehnologijo v okviru Centra EU, ki ga sestavljajo tehnični strokovnjaki in opravlja svetovalno funkcijo (člen 66). Oddelek 6 določa oblikovanje in strukturo proračuna (člen 67), finančna pravila, ki se uporabljajo za Center EU (člen 68), pravila za predstavitev, izvrševanje in nadzor proračuna Center EU (člen 69) ter pripravo zaključnega računa in razrešnico (člen 70). Oddelka 7 in 8 vsebujeta sklepne določbe o sestavi in statusu osebja Centra EU, jezikovni ureditvi, preglednosti in komunikaciji v zvezi z njegovimi dejavnostmi, ukrepih za boj proti goljufijam, pogodbeni in nepogodbeni odgovornosti, možnosti upravnih poizvedb, sporazumu o sedežu in pogojih delovanja ter o začetku dejavnosti Centra EU (členi 71 do 82). Poglavje V določa obveznosti zbiranja podatkov in poročanja o preglednosti. Od Centra EU, usklajevalnih organov ter ponudnikov storitev gostovanja, medosebnih komunikacijskih storitev in storitev dostopa do interneta zahteva, da zbirajo zbirne podatke v zvezi s svojimi dejavnostmi po tej uredbi in dajo Centru EU na voljo ustrezne informacije (člen 83) ter da širši javnosti in Komisiji letno poročajo o svojih dejavnostih (člen 84). Poglavje VI vsebuje končne določbe te uredbe. Nanašajo se na redno ocenjevanje te uredbe in dejavnosti Centra EU (člen 85), sprejetje delegiranih in izvedbenih aktov v skladu s členoma 290 oziroma 291 PDEU (člena 86 in 87), razveljavitev začasne uredbe (Uredbe 2021/1232) (člen 88) in, nazadnje, na začetek veljavnosti in uporabe te uredbe (člen 89). 2022/0155 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o določitvi pravil za preprečevanje spolne zlorabe otrok in boj proti njej (Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, ob upoštevanju mnenja Evropskega odbora za varstvo podatkov in Evropskega nadzornika za varstvo podatkov, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Storitve informacijske družbe so postale zelo pomembne za komunikacijo, izražanje, zbiranje informacij in številne druge vidike današnjega življenja, tudi za otroke in storilce kaznivih dejanj spolne zlorabe otrok. Taka kazniva dejanja, za katera veljajo na ravni Unije minimalna pravila, so zelo resna kazniva dejanja, ki jih je treba učinkovito preprečevati in se proti njim boriti, da bi se zavarovale pravice in dobrobit otrok v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina) ter za zaščito družbe na splošno. Uporabniki takih storitev, ki so na voljo v Uniji, bi morali imeti možnost zaupati, da je uporaba zadevnih storitev varna, zlasti za otroke. (2)Glede na osrednji pomen ustreznih storitev informacijske družbe je navedene cilje mogoče doseči le z zagotovitvijo, da se ponudniki, ki ponujajo take storitve v Uniji, vedejo odgovorno in sprejmejo razumne ukrepe za zmanjšanje tveganja zlorabe svojih storitev za namene spolne zlorabe otrok, saj so pogosto edini, ki lahko preprečijo tako zlorabo in se borijo proti njej. Sprejeti ukrepi bi morali biti ciljno usmerjeni, skrbno uravnoteženi in sorazmerni, da bi se preprečile neupravičene negativne posledice za tiste, ki storitve uporabljajo za zakonite namene, zlasti za uveljavljanje njihovih temeljnih pravic, zaščitenih s pravom Unije, tj. pravic, navedenih v Listini in priznanih kot splošna načela prava Unije, ter kakršna koli pretirana obremenitev ponudnikov storitev. (3)Države članice vse pogosteje uvajajo nacionalno zakonodajo za preprečevanje spolne zlorabe otrok na spletu in boj proti njej ali razmišljajo o njeni uvedbi, zlasti z nalaganjem zahtev za ponudnike ustreznih storitev informacijske družbe. Glede na čezmejno naravo spleta in zagotavljanja zadevnih storitev imajo navedene nacionalne zakonodaje, ki se med seboj razlikujejo, neposreden negativni učinek na notranji trg. Da bi se povečala pravno varnost, odpravile nastale ovire pri zagotavljanju storitev in zagotovili enaki konkurenčni pogoji na notranjem trgu, bi bilo treba opredeliti potrebne harmonizirane zahteve na ravni Unije. (4)Zato bi morala ta uredba prispevati k pravilnemu delovanju notranjega trga z opredelitvijo jasnih, enotnih in uravnoteženih pravil za preprečevanje spolne zlorabe otrok in boj proti njej na učinkovit način, ki spoštuje temeljne pravice vseh zadevnih strani. Glede na hitro spreminjajočo se naravo zadevnih storitev in tehnologij, ki se uporabljajo za njihovo zagotavljanje, bi bilo treba navedena pravila opredeliti na tehnološko nevtralen način, primeren za prihodnost, da se prepreči oviranje inovacij. (5)Da bi se dosegli cilji te uredbe, bi morala uredba zajemati ponudnike storitev, pri katerih obstaja možnost zlorabe za namene spolne zlorabe otrok na spletu. Ker se navedene storitve vse pogosteje zlorabljajo za tak namen, bi morale vključevati javno dostopne medosebne komunikacijske storitve, kot so storitve sporočanja in spletne pošte, če so javno dostopne. Ker so storitve, ki omogočajo neposredno medosebno in interaktivno izmenjavo informacij zgolj kot manjši pomožni del storitve, ki je dejansko povezan z drugo storitvijo, kot so klepet in podobne funkcije v okviru iger, souporaba slik in gostovanje videoposnetkov, enako izpostavljene zlorabi, bi morale biti tudi te zajete v tej uredbi. Vendar bi bilo treba glede na pomembne razlike med različnimi ustreznimi storitvami informacijske družbe, ki jih zajema ta uredba, s tem povezana različna tveganja, da bodo navedene storitve zlorabljene za namene spolne zlorabe otrok na spletu, ter različne zmožnosti zadevnih ponudnikov za preprečevanje take zlorabe in boj proti njej, ustrezno razlikovati med obveznostmi, naloženimi ponudnikom navedenih storitev. (6)Spolna zloraba otrok na spletu pogosto vključuje zlorabo storitev informacijske družbe, ki jih v Uniji ponujajo ponudniki s sedežem v tretjih državah. Da bi se zagotovili učinkovitost pravil v tej uredbi in enaki konkurenčni pogoji na notranjem trgu, bi se morala navedena pravila uporabljati za vse ponudnike ne glede na kraj njihovega sedeža ali prebivališča, če ponujajo storitve v Uniji, kar se dokazuje s pomembno povezavo z Unijo. (7)Ta uredba ne bi smela posegati v pravila, ki izhajajo iz drugih aktov Unije, zlasti Direktive 2011/93 Evropskega parlamenta in Sveta, Direktive 2000/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (EU) … /… Evropskega parlamenta in Sveta [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES], Direktive 2010/13/EU Evropskega parlamenta in Sveta, Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta ter Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta. (8)To uredbo bi bilo treba šteti za lex specialis v zvezi s splošno veljavnim okvirom, določenim v Uredbi (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES], ki določa harmonizirana pravila o zagotavljanju nekaterih storitev informacijske družbe na notranjem trgu. Pravila iz Uredbe (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES] se uporabljajo za vprašanja, ki jih ta uredba ne obravnava ali jih ne obravnava v celoti. (9)Člen 15(1) Direktive 2002/58/ES državam članicam dovoljuje, da sprejmejo zakonske ukrepe, s katerimi omejijo obseg pravic in obveznosti, predvidenih v nekaterih specifičnih določbah navedene direktive v zvezi z zaupnostjo komunikacij, kadar taka omejitev pomeni potreben, ustrezen in sorazmeren ukrep v demokratični družbi, med drugim za preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje in pregon kaznivih dejanj, če so izpolnjeni nekateri pogoji, vključno s skladnostjo z Listino. Ob analogni uporabi zahtev navedene določbe bi morala ta uredba omejiti izvajanje pravic in obveznosti iz člena 5(1) in (3) ter člena 6(1) Direktive 2002/58/ES, kolikor je to nujno potrebno za izvrševanje odredb o zaznavanju, izdanih v skladu s to uredbo za preprečevanje spolne zlorabe otrok na spletu in boj proti njej. (10)Zaradi jasnosti in doslednosti bi morale opredelitve iz te uredbe, kadar je to mogoče in primerno, temeljiti na ustreznih opredelitvah iz drugih aktov prava Unije, kot je Uredba (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES], in biti usklajene z njimi. (11)Šteti bi se moralo, da obstaja pomembna povezava z Unijo, če ima zadevni ponudnik storitev informacijske družbe sedež v Uniji, če ga nima, pa na podlagi obstoja pomembnega števila uporabnikov v eni ali več državah članicah ali na podlagi ciljnega usmerjanja dejavnosti v eno ali več držav članic. Ciljno usmerjanje dejavnosti v eno ali več držav članic bi bilo treba ugotoviti na podlagi vseh zadevnih okoliščin, vključno z dejavniki, kot so uporaba jezika ali valute, ki se na splošno uporablja v taki državi članici, možnost naročanja izdelkov ali storitev ali uporaba nacionalne vrhnje domene. O ciljnem usmerjanju dejavnosti v posamezno državo članico je mogoče sklepati tudi iz razpoložljivosti programske aplikacije v zadevni nacionalni trgovini s programskimi aplikacijami, iz lokalnega oglaševanja ali oglaševanja v jeziku, ki se uporablja v navedeni državi članici, ali iz vzdrževanja odnosov s strankami, na primer z zagotavljanjem storitev za pomoč strankam v jeziku, ki se na splošno uporablja v navedeni državi članici. O pomembni povezavi je mogoče sklepati tudi, kadar ponudnik storitev svoje dejavnosti usmeri v eno ali več držav članic, kot je opredeljeno v členu 17(1), točka (c), Uredbe (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta. Zgolj tehnična dostopnost spletnega mesta iz Unije sama po sebi ne bi smela zadoščati za ugotovitev pomembne povezave z Unijo.

(12)Zaradi doslednosti in tehnološke nevtralnosti bi bilo treba izraz „posnetki spolne zlorabe otrok“ za namene te uredbe opredeliti tako, da se nanaša na vse vrste posnetkov, ki pomenijo otroško pornografijo ali pornografsko predstavo v smislu Direktive 2011/93/EU in jih je mogoče razširjati z uporabo storitev gostovanja ali medosebnih komunikacijskih storitev. Trenutno so taki posnetki običajno sestavljeni iz podob ali videoposnetkov, vendar možnost drugih oblik, zlasti glede na prihodnji tehnološki razvoj, ni izključena. (13)Izraz „spolna zloraba otrok na spletu“ ne bi smel zajemati zgolj razširjanja posnetkov, ki so že bili zaznani in za katere je bilo potrjeno, da so posnetki spolne zlorabe otrok (znani posnetki), temveč tudi razširjanje posnetkov, ki še niso bili zaznani in bi lahko bili posnetki spolne zlorabe otrok, vendar še niso potrjeni kot taki (novi posnetki), in dejavnosti, ki pomenijo pridobivanje otrok za spolne namene. To je potrebno za obravnavo ne le pretekle zlorabe, ponovne viktimizacije in kršitve pravic žrtev, kot sta pravici do zasebnosti in do varstva osebnih podatkov, ki jih prinaša zloraba, temveč tudi nedavnih, stalnih in iminentnih zlorab, da se kar najbolj prepreči zloraba, učinkovito zaščiti otroke ter poveča verjetnost rešitve žrtev in zaustavitve storilcev. (14)Da bi ponudniki storitev gostovanja in javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev čim bolj zmanjšali tveganje zlorabe svojih storitev za širjenje znanih ali novih posnetkov spolne zlorabe otrok ali pridobivanje otrok za spolne namene, bi morali tako tveganje oceniti za vsako od storitev, ki jih ponujajo v Uniji. Za usmerjanje njihove ocene tveganja bi bilo treba zagotoviti neizčrpen seznam elementov, ki jih je treba upoštevati. Da bi se omogočilo dosledno upoštevanje specifičnih značilnosti storitev, ki jih ponujajo, bi bilo treba ponudnikom omogočiti, da po potrebi upoštevajo dodatne elemente. Ker se tveganja sčasoma glede na razvoj spreminjajo, na primer v zvezi s tehnologijami in načini, na katere se ponujajo in uporabljajo zadevne storitve, je primerno zagotoviti, da se ocena tveganja posodablja redno in ko je to potrebno iz specifičnih razlogov. (15)Za nekatere od navedenih ponudnikov ustreznih storitev informacijske družbe s področja uporabe te uredbe lahko velja tudi obveznost izvedbe ocene tveganja v skladu z Uredbo (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES] v zvezi z informacijami, ki jih hranijo in razširjajo v javnosti. Navedeni ponudniki se lahko za namene te uredbe oprejo na tako oceno tveganja in jo dopolnijo z natančnejšo oceno tveganja pri uporabi svojih storitev za namene spolne zlorabe otrok na spletu, kot zahteva ta uredba. (16)Ponudniki storitev gostovanja in javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev bi morali za namene učinkovitega preprečevanja spolne zlorabe otrok na spletu in boj proti njej sprejeti razumne ukrepe za zmanjšanje tveganja zlorabe svojih storitev za tako zlorabo, ugotovljenega v oceni tveganja. Ponudniki, za katere velja obveznost sprejetja ukrepov za zmanjšanje tveganja v skladu z Uredbo (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES], lahko proučijo, v kolikšnem obsegu se lahko ukrepi za zmanjšanje tveganja, sprejeti za izpolnitev navedene obveznosti, ki lahko vključujejo ciljno usmerjene ukrepe za varstvo otrokovih pravic, vključno s preverjanjem starosti in orodji za starševski nadzor, uporabljajo tudi za obravnavo tveganja, ugotovljenega v natančnejši oceni tveganja v skladu s to uredbo, in koliko so potrebni nadaljnji usmerjeni ukrepi za zmanjšanje tveganja, da se zagotovi skladnost s to uredbo. (17)Da bi se omogočile inovacije ter zagotovili sorazmernost in tehnološka nevtralnost, se ne bi smel oblikovati izčrpen seznam obveznih ukrepov za zmanjšanje tveganja. Namesto tega bi morali imeti ponudniki nekaj prožnosti pri oblikovanju in izvajanju ukrepov, prilagojenih ugotovljenemu tveganju, značilnostim storitev, ki jih zagotavljajo, in načinu uporabe navedenih storitev. Zlasti lahko ponudniki v skladu s pravom Unije oblikujejo in izvajajo ukrepe, ki temeljijo na njihovih že vzpostavljenih praksah za zaznavanje spolne zlorabe otrok na spletu v njihovih storitvah, in v okviru poročanja o tveganjih navedejo svojo pripravljenost na morebitni prejem odredbe o zaznavanju po tej uredbi, če je ta potrebna po mnenju pristojnega nacionalnega organa. (18)Da bi se zagotovilo doseganje ciljev te uredbe, bi morala biti navedena prožnost odvisna od potrebe po skladnosti s pravom Unije in zlasti z zahtevami te uredbe o ukrepih za zmanjšanje tveganja. Zato bi morali ponudniki storitev gostovanja in javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev pri oblikovanju in izvajanju ukrepov za zmanjšanje tveganja upoštevati ne le zagotavljanje njihove učinkovitosti, temveč tudi preprečevanje vsakih neupravičenih negativnih posledic za druge prizadete strani, zlasti za uveljavljanje temeljnih pravic uporabnikov. Za zagotovitev sorazmernosti bi bilo treba pri opredeljevanju, katere ukrepe za zmanjšanje tveganja je razumno sprejeti v dani situaciji, upoštevati tudi finančne in tehnološke zmogljivosti ter velikost zadevnega ponudnika. Pri izbiri ustreznih ukrepov za zmanjšanje tveganja bi morali ponudniki ustrezno upoštevati vsaj možne ukrepe, navedene v tej uredbi, in, kadar je to primerno, druge ukrepe, kot so tisti, ki temeljijo na dobrih panožnih praksah, vključno z ukrepi, navedenimi v okviru samoregulativnega sodelovanja, in ukrepi iz smernic Komisije. Če po skrbno opravljeni ali posodobljeni oceni tveganja ni bilo odkrito nobeno tveganje, se od ponudnikov ne bi smelo zahtevati, da sprejmejo ukrepe za zmanjšanje tveganja. (19)Glede na to, da imajo ponudniki trgovin s programskimi aplikacijami vlogo posrednikov, ki lajšajo dostop do programskih aplikacij, ki se lahko zlorabijo za spolno zlorabo otrok na spletu, bi morala zanje veljati obveznost sprejetja nekaterih razumnih ukrepov za oceno in zmanjšanje takega tveganja. Ponudniki bi morali navedeno oceno opraviti skrbno in z vlaganjem razumnih naporov v danih okoliščinah, pri čemer bi morali med drugim upoštevati naravo in obseg takega tveganja ter svoje finančne in tehnološke zmogljivosti in velikost ter, kadar je mogoče, sodelovati s ponudniki storitev, ki se ponujajo s programskimi aplikacijami. (20)Kadar ukrepi za zmanjšanje tveganja ne zadoščajo za omejitev tveganja zlorabe določene storitve za spolno zlorabo otrok na spletu, bi morali biti za zagotovitev učinkovitega preprečevanja spolne zlorabe otrok na spletu in boj proti njej usklajevalni organi, ki jih imenujejo države članice v skladu s to uredbo, pooblaščeni, da zahtevajo izdajo odredb o zaznavanju. Da bi se preprečilo neupravičeno poseganje v temeljne pravice in bi se zagotovila sorazmernost, bi moral za navedeno pooblastilo veljati skrbno uravnotežen sklop omejitev in zaščitnih ukrepov. Na primer, glede na to, da se posnetki spolne zlorabe otrok običajno širijo prek storitev gostovanja in javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev ter da pridobivanje otrok za spolne namene večinoma poteka v javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitvah, bi moralo biti mogoče odredbe o zaznavanju nasloviti le na ponudnike takih storitev. (21)Poleg tega bi bilo treba v okviru navedenih omejitev in zaščitnih ukrepov izdati odredbe o zaznavanju šele po skrbni in objektivni presoji, v kateri bi se ugotovilo znatno tveganje zlorabe specifične storitve za zadevno vrsto spolne zlorabe otrok na spletu, zajeto s to uredbo. Eden od elementov, ki bi jih bilo treba pri tem upoštevati, je verjetnost, da se storitev za tako zlorabo uporablja v precejšnji meri, torej ne le v posameznih in razmeroma redkih primerih. Merila bi se morala razlikovati, da bi se upoštevale različne značilnosti različnih zadevnih vrst spolne zlorabe otrok na spletu in različne značilnosti storitev, ki se uporabljajo za tovrstno zlorabo, ter s tem povezana različna stopnja invazivnosti ukrepov, ki jih je treba sprejeti za izvršitev odredbe o zaznavanju. (22)Vendar ugotovitev takega znatnega tveganja sama po sebi ne bi smela zadoščati za utemeljitev izdaje odredbe o zaznavanju, saj bi lahko v takem primeru povzročila nesorazmerne negativne posledice za pravice in zakonite interese drugih prizadetih strank, zlasti za uveljavljanje temeljnih pravic uporabnikov. Zato je treba zagotoviti, da se odredbe o zaznavanju lahko izdajo šele po tem, ko usklajevalni organi in pristojni pravosodni organ ali neodvisni upravni organ za vsak primer posebej objektivno in skrbno presodijo, opredelijo in proučijo ne le verjetnost in resnost morebitnih posledic zlorabe storitve za zadevno vrsto spolne zlorabe otrok na spletu, temveč tudi verjetnost in resnost morebitnih negativnih posledic za druge prizadete strani. Da bi se preprečila naložitev pretirane obremenitve, bi se morale v oceni upoštevati tudi finančne in tehnološke zmogljivosti ter velikost zadevnega ponudnika. (23)Poleg tega bi bilo treba za preprečitev neupravičenega poseganja v temeljne pravice in za zagotovitev sorazmernosti tudi po ugotovitvi, da so navedene zahteve izpolnjene in je treba izdati odredbo o zaznavanju, zagotoviti, da je odredba o zaznavanju ciljno usmerjena in sestavljena tako, da nobene take negativne posledice za prizadete strani ne presegajo tistega, kar je nujno potrebno za učinkovito obravnavo ugotovljenega znatnega tveganja. To bi moralo zadevati zlasti omejitev na prepoznavni del ali komponento storitve, kadar je to mogoče brez poseganja v učinkovitost ukrepa, na primer specifične vrste kanalov javno dostopne medosebne komunikacijske storitve, ali na specifične uporabnike ali skupine uporabnikov, kolikor jih je mogoče ločeno obravnavati za namen zaznavanja, ter določitev dodatnih zaščitnih ukrepov poleg tistih, ki so že izrecno navedeni v tej uredbi, kot so neodvisna revizija, zagotavljanje dodatnih informacij ali dostopa do podatkov ali okrepljen človeški nadzor in pregled, ter nadaljnjo omejitev trajanja uporabe odredbe o zaznavanju, ki se zdi potrebna usklajevalnemu organu. Da bi se preprečili nerazumni ali nesorazmerni izidi, bi se morale take zahteve določiti po objektivni in skrbni presoji, opravljeni za vsak primer posebej. (24)Pristojni pravosodni organ ali pristojni neodvisni upravni organ, kot je primerno v skladu s podrobnimi postopkovnimi pravili, ki jih določi zadevna država članica, bi moral imeti možnost sprejeti informirano odločitev o zahtevah za izdajo odredb o zaznavanju. To je še posebej pomembno za zagotovitev potrebnega pravičnega ravnovesja zadevnih temeljnih pravic in doslednega pristopa, zlasti pri odredbah o zaznavanju v zvezi s pridobivanjem otrok za spolne namene. Zato bi bilo treba določiti postopek, ki bi zadevnim ponudnikom, Centru EU za boj proti spolni zlorabi otrok, ustanovljenemu s to uredbo (v nadaljnjem besedilu: Center EU), in, če je tako navedeno v tej uredbi, pristojnemu organu za varstvo podatkov, imenovanemu v skladu z Uredbo (EU) 2016/679, omogočal, da podajo svoja stališča o zadevnih ukrepih. To bi morali storiti čim prej, ob upoštevanju zadevnega pomembnega cilja javne politike in potrebe po ukrepanju brez nepotrebnega odlašanja za zaščito otrok. Zlasti bi morali organi za varstvo podatkov storiti vse, kar je v njihovi moči, da preprečijo podaljšanje roka iz Uredbe (EU) 2016/679 za predložitev mnenj v odgovor na predhodno posvetovanje. Poleg tega bi morali biti običajno zmožni podati mnenje v navedenem obdobju, kadar je Evropski odbor za varstvo podatkov že izdal smernice v zvezi s tehnologijami, ki jih namerava ponudnik uvesti in izvajati za izvršitev odredbe o zaznavanju, naslovljene nanj v skladu s to uredbo. (25)Kadar gre za nove storitve, tj. storitve, ki prej niso bile na voljo v Uniji, običajno ni razpoložljivih dokazov o morebitni zlorabi storitve v zadnjih 12 mesecih. Ob upoštevanju tega in za zagotovitev učinkovitosti te uredbe bi moral imeti usklajevalni organ pri presoji, ali naj zahteva izdajo odredbe o zaznavanju v zvezi s tako novo storitvijo, možnost upoštevati dokaze, ki izhajajo iz primerljivih storitev. Storitev bi bilo treba šteti za primerljivo, če zagotavlja funkcionalen ekvivalent zadevni storitvi, ob upoštevanju vseh ustreznih dejstev in okoliščin, zlasti njenih glavnih značilnosti in funkcionalnosti, načina, na katerega se ponuja in uporablja, baze uporabnikov, veljavnih pogojev poslovanja in ukrepov za zmanjšanje tveganja ter profila skupnega preostalega tveganja. (26)Ukrepi, ki jih izvajajo ponudniki storitev gostovanja in javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev za izvršitev nanje naslovljenih odredb o zaznavanju, bi morali biti strogo omejeni na to, kar je navedeno v tej uredbi in odredbah o zaznavanju, izdanih v skladu s to uredbo. Da bi se zagotovila učinkovitost navedenih ukrepov, omogočile prilagojene rešitve, zagotovila tehnološka nevtralnost in preprečilo izogibanje obveznostim zaznavanja, bi se morali navedeni ukrepi sprejeti ne glede na tehnologije, ki jih zadevni ponudniki uporabljajo pri zagotavljanju svojih storitev. Zato ta uredba zadevnemu ponudniku prepušča izbiro tehnologij, ki jih uporablja za učinkovito izpolnjevanje odredb o zaznavanju, in se ne bi smela razumeti, kot da spodbuja uporabo katere koli tehnologije ali odvrača od nje, če tehnologije in spremljajoči ukrepi izpolnjujejo zahteve te uredbe. To vključuje uporabo tehnologije šifriranja od konca do konca, ki je pomembno orodje za zagotavljanje varnosti in zaupnosti komunikacij uporabnikov, vključno s komunikacijami otrok. Ponudniki bi morali pri izvrševanju odredbe o zaznavanju sprejeti vse razpoložljive zaščitne ukrepe, s katerimi se zagotovi, da ne oni ne njihovi zaposleni ne morejo uporabljati zadevnih tehnologij za druge namene, kot je zagotavljanje skladnosti s to uredbo, in da je uporaba onemogočena tretjim osebam, ter tako preprečiti, da bi se ogrozili varnost in zaupnost komunikacij uporabnikov. (27)Da bi Center EU ponudnikom olajšal izpolnjevanje obveznosti zaznavanja, bi jim moral dati na voljo tehnologije za zaznavanje, ki bi jih lahko brezplačno uporabili izključno za izvršitev odredb o zaznavanju, naslovljenih nanje. Da bi se zagotovila skladnost z veljavnimi pravili prava Unije o varstvu osebnih podatkov, bi se bilo treba o navedenih tehnologijah in načinih, na katere bi jih bilo treba najbolje uporabiti posvetovati z Evropskim odborom za varstvo podatkov. Center EU bi moral pri pripravi seznamov razpoložljivih tehnologij upoštevati nasvete Evropskega odbora za varstvo podatkov, Komisija pa bi jih morala upoštevati pri pripravi smernic za uporabo obveznosti zaznavanja. Ponudniki lahko upravljajo tehnologije, ki jih da na voljo Center EU ali drugi ali tehnologije, ki so jih razvili sami, če izpolnjujejo zahteve iz te uredbe. (28)Za stalno ocenjevanje učinkovitosti tehnologij za zaznavanje, za zagotavljanje njihove zadostne zanesljivosti ter za prepoznavanje lažno pozitivnih rezultatov in preprečevanje napačnih naznanitev Centru EU bi morali ponudniki zagotoviti človeški nadzor in po potrebi človekovo posredovanje, prilagojeno vrsti tehnologij za zaznavanje in zadevni vrsti spolne zlorabe otrok na spletu. Tak nadzor bi moral vključevati redno oceno stopnje lažnih negativnih in pozitivnih rezultatov tehnologij na podlagi analize anonimiziranih in reprezentativnih vzorcev podatkov. Ponudniki storitev bi morali zlasti pri zaznavanju pridobivanja otrok za spolne namene v javno dostopnih medosebnih komunikacijah zagotoviti reden, specifičen in podroben človeški nadzor in človeško preverjanje pogovorov, ki jih tehnologije prepoznajo kot morebitno pridobivanje otrok za spolne namene. (29)Ponudniki storitev gostovanja in javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev imajo edinstveno možnost, da zaznajo morebitno spolno zlorabo otrok na spletu, ki vključuje njihove storitve. Informacije, ki jih lahko pridobijo pri ponujanju svojih storitev, so pogosto nepogrešljive za učinkovito preiskovanje in pregon kaznivih dejanj spolne zlorabe otrok. Zato bi morala zanje veljati obveznost naznanitve morebitne spolne zlorabe otrok na spletu v njihovih storitvah, kadar izvedo zanjo, tj. kadar so utemeljeni razlogi za domnevo, da lahko zadevna dejavnost pomeni spolno zlorabo otrok na spletu. V primeru takih utemeljenih razlogov jim dvomi o starosti morebitne žrtve ne bi smeli preprečiti naznanitve. Zaradi učinkovitosti ne bi smelo biti pomembno, kako so izvedeli za morebitno zlorabo. Z njo bi se lahko na primer seznanili pri izvrševanju odredb o zaznavanju, na podlagi informacij uporabnikov ali organizacij, ki delujejo v javnem interesu proti spolni zlorabi otrok, ali na podlagi dejavnosti, ki se izvajajo na lastno pobudo ponudnikov. Navedeni ponudniki bi morali sporočiti najmanjši nabor informacij, kot je določen v tej uredbi, na podlagi katerega lahko pristojni organi pregona ocenijo, ali naj začnejo preiskavo, kadar je to ustrezno, in zagotoviti, da so naznanitve pred predložitvijo čim bolj popolne. (30)Da bi se po zaznavanju posnetkov spolne zlorabe na spletu zagotovila čim hitrejša odstranitev, bi morali biti usklajevalni organi v državi sedeža pooblaščeni, da od pristojnih pravosodnih ali neodvisnih upravnih organov zahtevajo izdajo odredbe o odstranitvi, ki je naslovljena na ponudnike storitev gostovanja. Ker lahko odstranitev tovrstnih posnetkov ali onemogočitev dostopa do njih vpliva na pravico uporabnikov, ki so zagotovili zadevne posnetke, bi morali ponudniki take uporabnike obvestiti o razlogih za odstranitev, da bi jim omogočili uveljavljanje pravice do pravnega sredstva, ob upoštevanju izjem, potrebnih za preprečitev poseganja v dejavnosti preprečevanja, odkrivanja, preiskovanja in pregona kaznivih dejanj spolne zlorabe otrok. (31)Pravila te uredbe se ne bi smela razumeti tako, kot da vplivajo na zahteve glede odredb o odstranitvi iz Uredbe (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES].

(32)Obveznosti iz te uredbe ne veljajo za ponudnike storitev gostovanja, ki svojih storitev ne ponujajo v Uniji. Vendar se lahko take storitve še vedno uporabljajo za razširjanje posnetkov spolne zlorabe otrok uporabnikom v Uniji ali s strani uporabnikov v Uniji, kar povzroča škodo otrokom in družbi na splošno, tudi če dejavnosti ponudnikov niso usmerjene v države članice in je skupno število uporabnikov navedenih storitev v Uniji omejeno. Iz pravnih in praktičnih razlogov morda ni razumno mogoče navedenih ponudnikov pripraviti do tega, da bi odstranili ali onemogočili dostop do posnetkov, niti s sodelovanjem s pristojnimi organi tretje države, v kateri imajo sedež. Zato bi moralo biti v skladu z zdajšnjimi praksami v več državah članicah mogoče od ponudnikov storitev dostopa do interneta zahtevati, da sprejmejo razumne ukrepe za blokiranje dostopa uporabnikov v Uniji do posnetkov. (33)Da bi se dosegle doslednost, učinkovitost in uspešnost ter zmanjšalo tveganje izogibanja obveznostim, bi morale take odredbe o blokiranju dostopa temeljiti na seznamu enotnih naslovov vira, ki vodi do specifičnih delov posnetkov preverjene spolne zlorabe otrok ter ki ga sestavi in zagotovi Center EU na podlagi skrbno preverjenih prispevkov ustreznih organov držav članic. Da bi se preprečilo sprejemanje neupravičenih ali nesorazmernih ukrepov, zlasti tistih, ki bi neupravičeno vplivali na zadevne temeljne pravice, kar sta poleg otrokovih pravic predvsem pravica uporabnikov do svobode izražanja in obveščanja ter pravica ponudnikov do svobode gospodarske pobude, bi bilo treba zagotoviti ustrezne omejitve in zaščitne ukrepe. Zlasti bi bilo treba zagotoviti, da bremena, naložena ponudnikom zadevnih storitev dostopa do interneta, niso nerazumna, da se potreba po odredbah o blokiranju dostopa in njihova sorazmernost skrbno presojata tudi po njihovi izdaji ter da imajo prizadeti ponudniki in uporabniki na voljo učinkovita pravna in zunajpravna sredstva. (34)Glede na to, da so pridobivanje, posedovanje in posredovanje posnetkov spolne zlorabe otrok ter zavestno pridobivanje dostopa do njih v skladu z Direktivo 2011/93/EU kazniva dejanja, je treba ponudnike ustreznih storitev informacijske družbe izvzeti iz kazenske odgovornosti, če so vpleteni v take dejavnosti, dokler so njihove dejavnosti strogo omejene na tisto, kar je potrebno za izpolnjevanje njihovih obveznosti po tej uredbi, in delujejo v dobri veri. (35)Razširjanje posnetkov spolne zlorabe otrok je kaznivo dejanje in vpliva na pravice žrtev, ki se pojavljajo v njih. Žrtve bi zato morale imeti pravico, da na zahtevo od Centra EU prek usklajevalnih organov pridobijo ustrezne informacije, če ponudniki storitev gostovanja ali javno dostopnih medosebnih komunikacijskih storitev v skladu s to uredbo naznanijo znane posnetke spolne zlorabe otrok, v katerih se pojavljajo. (36)Glede na vpliv na pravice žrtev, ki se pojavljajo v takih znanih posnetkih spolne zlorabe otrok, in tipično zmožnost ponudnikov storitev gostovanja, da omejijo navedeni vpliv s tem, da pomagajo zagotoviti, da posnetki niso več na voljo v njihovih storitvah, bi morali navedeni ponudniki pomagati žrtvam, ki zahtevajo odstranitev zadevnih posnetkov ali onemogočitev dostopa do njih. Navedena pomoč bi morala biti omejena na tisto, kar je mogoče razumno zahtevati od zadevnega ponudnika v danih okoliščinah, ob upoštevanju dejavnikov, kot so vsebina in obseg zahteve, koraki, potrebni za lociranje delov zadevnih znanih posnetkov spolne zlorabe otrok, in sredstva, ki so na voljo ponudniku. Obsegala bi lahko na primer pomoč pri iskanju delov posnetkov, izvajanje pregledov in odstranitev posnetkov ali onemogočitev dostopa do njih. Glede na to, da je izvajanje dejavnosti, potrebnih za dosego take odstranitve posnetkov ali onemogočitve dostopa do njih, lahko boleče ali celo travmatično in zapleteno, bi morale imeti žrtve tudi pravico do pomoči Centra EU v zvezi s tem, in sicer prek usklajevalnih organov. (37)Da bi se zagotovilo učinkovito upravljanje takih funkcij podpore žrtvam, bi morale imeti žrtve možnost, da vzpostavijo stik z usklajevalnim organom, ki jim je najbolj dostopen, in se oprejo nanj, pri čemer bi moral navedeni organ usmerjati vso komunikacijo med žrtvami in Centrom EU. (38)Za olajšanje uveljavljanja pravic žrtev do informacij ter pomoči in podpore pri odstranitvi posnetkov ali onemogočitvi dostopa do njih bi morale imeti žrtve možnost, da navedejo ustrezen(-zne) del(-e) posnetkov spolne zlorabe otrok, v zvezi s katerimi želijo pridobiti informacije ali ki jih želijo odstraniti ali onemogočiti dostop do njih, in sicer tako, da sami predložijo slike ali videoposnetke, z zagotovitvijo enotnega naslova vira, ki vodi do specifičnega(-ih) dela(-ov) posnetkov spolne zlorabe otrok, ali s katerim koli drugim elementom, ki omogoča nedvoumno prepoznavanje specifičnega(-ih) dela(-ov) posnetkov. (39)Da bi se preprečilo nesorazmerno poseganje v pravici uporabnikov do zasebnega in družinskega življenja ter do varstva osebnih podatkov, ponudniki ustreznih storitev informacijske družbe ne bi smeli hraniti podatkov, povezanih s primeri morebitne spolne zlorabe otrok na spletu, razen za enega ali več namenov, določenih v tej uredbi, vendar ne dlje, kot je potrebno, in ob upoštevanju ustreznega najdaljšega obdobja hrambe. Ker se navedene zahteve glede hrambe nanašajo le na to uredbo, se ne bi smele razumeti, kot da vplivajo na možnost hrambe ustreznih podatkov o vsebini in podatkov o prometu iz Direktive 2002/58/ES ali na uporabo katere koli pravne obveznosti za hrambo podatkov, ki velja za ponudnike v skladu z drugimi akti prava Unije ali nacionalnim pravom, skladnim s pravom Unije. (40)Da bi se olajšale nemotene in učinkovite komunikacije z elektronskimi sredstvi, vključno, kadar je to primerno, s potrditvijo prejema takih komunikacij v zvezi z zadevami, ki jih zajema ta uredba, bi bilo treba od ponudnikov ustreznih storitev informacijske družbe zahtevati, da določijo enotno točko za stike in v zvezi z njo objavijo ustrezne informacije, vključno z jeziki, ki se bodo uporabljali v takih komunikacijah. V nasprotju s pravnim zastopnikom ponudnika bi se morala točka za stike uporabljati za operativne namene, pri čemer ne bi smelo biti potrebno, da ima fizično lokacijo. Določiti bi bilo treba ustrezne pogoje v zvezi z jeziki komuniciranja, ki jih je treba določiti, da se prepreči nerazumna zapletenost nemotene komunikacije. Pri ponudnikih, za katere velja obveznost vzpostavitve funkcije skladnosti in imenovanja odgovornih oseb za zagotavljanje skladnosti s predpisi v skladu z Uredbo (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES], je lahko ena izmed teh odgovornih oseb imenovana za točko za stike v skladu s to uredbo, da se olajša usklajeno izvajanje obveznosti, ki izhajajo iz obeh okvirov. (41)Da bi se omogočila učinkovit nadzor in po potrebi izvrševanje te uredbe, bi morali imeti ponudniki ustreznih storitev informacijske družbe, ki nimajo sedeža v tretji državi in ponujajo storitve v Uniji, pravnega zastopnika v Uniji ter javnost in ustrezne organe obvestiti, kako lahko stopijo v stik s pravnim zastopnikom. Da bi se omogočile prožne rešitve, kadar je to potrebno, in ne glede na njihove različne namene v skladu s to uredbo, bi moralo biti mogoče, da pravni zastopnik zadevnega ponudnika deluje tudi kot njegova točka za stike, če je ponudnik to jasno navedel in so izpolnjene ustrezne zahteve te uredbe. (42)Kadar je to primerno in priročno ter glede na izbiro ponudnika ustreznih storitev informacijske družbe in potrebo po izpolnjevanju veljavnih zakonskih zahtev v zvezi s tem, bi moralo biti mogoče, da navedeni ponudniki imenujejo eno točko za stike in enega pravnega zastopnika za namene Uredbe (EU) …/… [o enotnem trgu digitalnih storitev (akt o digitalnih storitvah) in spremembi Direktive 2000/31/ES] in te uredbe. (43)Zaradi učinkovite uporabe in po potrebi izvrševanja te uredbe bi morala vsaka država članica imenovati vsaj en že ustanovljen ali novoustanovljen organ, pristojen za zagotavljanje take uporabe in izvrševanja v zvezi s ponudniki ustreznih storitev informacijske družbe pod pristojnostjo države članice, ki imenuje organ. (44)Za zagotovitev jasnosti ter uspešnega, učinkovitega in doslednega usklajevanja in sodelovanja na nacionalni ravni in na ravni Unije bi morala država članica, kadar za uporabo in izvrševanje te uredbe imenuje več pristojnih organov, za usklajevalni organ imenovati en vodilni organ, kadar pa imenuje zgolj en organ, pa bi se moral imenovani organ samodejno šteti za usklajevalni organ. Iz navedenih razlogov bi moral usklajevalni organ delovati kot enotna točka za stike v zvezi z vsemi zadevami, povezanimi z uporabo te uredbe, brez poseganja v izvršilna pooblastila drugih nacionalnih organov. (45)Glede na specifično strokovno znanje in osrednji položaj Centra EU v zvezi z izvajanjem te uredbe bi morali imeti usklajevalni organi možnost, da pri izvajanju nekaterih nalog zaprosijo za njegovo pomoč. Taka pomoč ne bi smela posegati v ustrezne naloge in pooblastila usklajevalnih organov, ki zaprosijo za pomoč, in Centra EU ter v zahteve, ki veljajo za opravljanje njihovih nalog in izvajanje njihovih pooblastil, predvidenih v tej uredbi. (46)Glede na pomen njihovih nalog in morebitni vpliv uporabe njihovih pooblastil za uveljavljanje temeljnih pravic prizadetih strani je ključno, da so usklajevalni organi popolnoma neodvisni. V ta namen bi morala biti pravila in zagotovila, ki se uporabljajo za usklajevalne organe, podobna tistim, ki se uporabljajo za sodišča, da b