Obvestilo Komisije o uporabi členov 2, 3, 4 in 5 Direktive 2009/33/ES Evropskega parlamenta in Sveta o spodbujanju čistih vozil za cestni prevoz v podporo nizkoemisijski mobilnosti

(2020/C 352/01)

Uvod

Namen tega obvestila je nacionalnim organom, javnim naročnikom, naročnikom in operaterjem zagotoviti smernice o uporabi določb členov 2, 3, 4 in 5 direktive o čistih vozilih (Direktiva 2009/33/ES (1) o spodbujanju čistih vozil za cestni prevoz v podporo nizkoemisijski mobilnosti, kakor je bila spremenjena z Direktivo (EU) 2019/1161 (2)).

V njem je predstavljen pregled pogostih vprašanj v zvezi s prenosom in izvajanjem navedenih določb, ki se nanašajo predvsem na področje uporabe Direktive, opredelitev pojma „čista vozila“, minimalne cilje javnega naročanja, štetje vozil ter uporabo podatkovne baze portala dnevnih elektronskih javnih naročil (TED) na podlagi različnih scenarijev javnega naročanja (vključno z npr. naknadno opremljenimi vozili, nadomestitvijo vozil v okviru obstoječih pogodb itd.).

To obvestilo bi bilo treba brati v povezavi z drugimi ustreznimi določbami Direktive. Obvestilo pojasnjuje določbe, ki so že vključene v veljavno zakonodajo, pri čemer se z njim nikakor ne povečujejo obveznosti, ki izhajajo iz take zakonodaje, ali uvajajo dodatne zahteve za zadevne pristojne organe in operaterje.

Namen tega obvestila je zgolj javnim naročnikom, naročnikom, prevoznikom in nacionalnim pristojnim organom pomagati pri uporabi Direktive. Mnenja, izražena v tem obvestilu, ne morejo določati nobenega prihodnjega stališča Komisije v zvezi s to zadevo. Za uradno razlago prava Unije je pristojno samo Sodišče Evropske unije.

Vprašanja v zvezi s področjem uporabe Direktive

1. V tabeli 1 Priloge k Direktivi so med storitvami, ki so vključene v področje uporabe Direktive, navedene storitve zbiranja odpadkov. Ali niso vozila za zbiranje odpadkov v skladu s členom 3(2)(a) izključena iz področja uporabe Direktive?

Člen 3(2)(a) določa, da so iz področja uporabe Direktive med drugim izvzeta vozila iz člena 2(3)(c) Uredbe (EU) 2018/858 (3) o odobritvi in tržnem nadzoru motornih vozil in njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, tj. „vsa vozila na lastni pogon, posebej načrtovana in izdelana za opravljanje dela, ki zaradi svojih konstrukcijskih značilnosti niso primerna za prevoz potnikov ali blaga in ki niso delovni stroji, nameščeni na šasijo motornega vozila“.

Vozila za zbiranje odpadkov ne spadajo v to kategorijo, saj so v skladu z Uredbo (EU) 2018/858 običajno homologirana kot vozila kategorije N2 ali N3. Kot taka niso izvzeta iz področja uporabe direktive o čistih vozilih.

2. Ali so lahko iz Direktive izvzeta vsa vozila, ki jih npr. uporabljajo oborožene sile ali policija?

Ne. V skladu s členom 2 Direktive, ki se bere v povezavi z zadevnimi določbami Uredbe (EU) 2018/858, so lahko izvzeta samo vozila, ki so bila „posebej zasnovana in izdelana ali prilagojena“ za uporabo v navedenih službah. Zato je lahko na primer izvzet policijski kombi s posebno opremo in utripajočimi lučmi, ne more pa biti izvzet običajen furgon, ki ga policija uporablja za prevoz dokumentov iz ene pisarne v drugo.

3. Ali Direktiva zajema običajna vozila, ki jih policija naroči posebej zato, da bi jih prilagodila za svoje namene (tj. ker ima notranjega mehanika)? Ali Direktiva zajema naročilo vozila, če policija kupi običajno vozilo in v tem (ali ločenem) postopku za oddajo javnega naročila naroči tudi storitve za posebno prilagoditev?

V prvem primeru – naročilo standardnih vozil za notranjo prilagoditev – se naročilo nanaša na vozilo, ki ni „posebej zasnovano in izdelano ali prilagojeno“ za uporabo v policiji. Zato se to naročilo ne sme izvzeti iz področja uporabe Direktive.

V drugem primeru – naročilo vozila in naknadne prilagoditve za posebne potrebe služb – se lahko naročeno vozilo šteje za „posebej prilagojeno“ in se posledično izvzame, če so vozilo in storitve prilagoditve naročeni v istem postopku. Če se storitve prilagoditve naročijo ločeno, pa naročilo vozila ne izpolnjuje meril iz člena 2 Direktive, zato se ne sme izvzeti.

V zvezi s tem bi bilo treba tudi opozoriti, da so minimalni nacionalni cilji v Direktivi opredeljeni kot minimalen delež čistih vozil v skupnem številu vozil, naročenih v državi članici. Tudi če poseben sklop vozil spada na področje uporabe Direktive, v njej ni samodejno določen minimalni delež za njihovo posebno naročilo. V navedenih primerih se lahko države članice, tudi če vozila spadajo na področje uporabe Direktive, odločijo, da ne bodo določile cilja za njihovo posebno naročilo, ter zagotovijo, da se nacionalni cilj izpolni z ustreznim povečanjem ciljev za drug vozni park. Dodatne podrobnosti o tem so navedene pri vprašanjih o nacionalnih ciljih.

4. Ali se Direktiva uporablja tudi za pogodbe o izvajanju javne službe, dodeljene z neposredno sklenitvijo, kot je opredeljena v uredbi o javnih storitvah železniškega in cestnega potniškega prevoza (Uredba (ES) št. 1370/2007 (4) )?

Da. V skladu s členom 3(1)(b) Direktive spadajo pogodbe o izvajanju javne službe na podlagi Uredbe (ES) št. 1370/2007, katerih predmet urejanja je zagotavljanje storitev potniškega cestnega prevoza nad mejno vrednostjo, ki jo določijo države članice in ki ne presega veljavne mejne vrednosti iz člena 5(4) navedene uredbe, na področje uporabe Direktive ne glede na postopek, uporabljen za njihovo dodelitev (za konkurenco odprt razpisni postopek ali neposredna sklenitev).

V zvezi s tem je pomembno pojasniti, da je glavni element za določitev, ali pogodba spada na področje uporabe Direktive ali ne, mejna vrednost iz člena 3(1)(b) Direktive, ne pa postopek, uporabljen za dodelitev pogodbe. Posledično je lahko pogodba za znesek, nižji od mejne vrednosti, ki jo določi država članica, izvzeta, čeprav je dodeljena po postopku, odprtim za konkurenco. Če pa država članica npr. v skladu s členom 3(1)(b) določi nižjo mejno vrednost in je nad to (nacionalno) mejno vrednostjo dopustna neposredna sklenitev, lahko neposredna sklenitev spada na področje uporabe Direktive.

5. Če se uporabi centralizirano naročilo, bi lahko bila dodeljena pogodba nad minimalno mejno vrednostjo iz Direktive, posamične pogodbe javnih naročnikov pa bi bile v primeru ločene dodelitve pod to vrednostjo. Ali so lahko take pogodbe izvzete iz uporabe Direktive?

Ne. Če skupna vrednost naročila presega mejno vrednost, se ne sme izključiti iz področja uporabe Direktive, čeprav bi bili posamezni deli, ki bi se upoštevali ločeno, pod mejno vrednostjo.

6. V skladu s členom 5(2) Direktive je datum, ki ga je treba upoštevati, datum sklenitve pogodbe. Ali se to nanaša na datum obvestila o oddaji javnega naročila na portalu TED ali na samo sklenitev pogodbe?

V členu 5(2) Direktive je določeno, da se „[z]a izračun minimalnih ciljev javnega naročanja [...] upošteva datum javnega naročila, torej datum, ko se sklene pogodba in tako zaključi postopek za oddajo javnega naročila“. V skladu z navedenim členom je torej datum, ki ga je treba upoštevati, datum obvestila o oddaji javnega naročila, objavljenega v podatkovni bazi portala TED.

7. Ali člen 5(2) pomeni, da bodo pogodbe, v zvezi s katerimi se je postopek začel pred datumom prenosa Direktive (EU) 2019/1161, spadale na področje uporabe navedene direktive, če je datum njihove sklenitve poznejši kot 2. avgust 2021?

Ne. Kot je določeno v členu 3(1), se Direktiva uporablja za pogodbe, za katere se postopek javnega naročanja začne po 2. avgustu 2021.

V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti tudi, da bodo pogodbe, katerih datum sklenitve spada v drugo referenčno obdobje (tj. po 31. decembru 2025), spadale v navedeno obdobje, čeprav se bo postopek javnega naročanja začel v prvem referenčnem obdobju (tj. med 2. avgustom 2021 in 31. decembrom 2025).

Več podrobnosti o tem, kako se ta določba uporablja za posamezne pogodbe, sklenjene na podlagi okvirnih sporazumov ali dinamičnega nabavnega sistema, je navedenih v odgovorih na vprašanja od 27 do 29.

Vprašanja v zvezi z opredelitvijo pojma čista vozila

8. V členu 4(4)(b) Direktive so čista težka vozila opredeljena kot težka vozila, ki uporabljajo alternativna goriva, kot so opredeljena v členu 2(1) in (2) Direktive 2014/94/EU (direktiva o infrastrukturi za alternativna goriva) (5) . Ali so v to opredelitev vključeni tudi priključni hibridi?

V členu 2(2) direktive o infrastrukturi za alternativna goriva (Direktiva 2014/94/EU) je navedeno, da „‚električno vozilo‘ pomeni motorno vozilo, opremljeno s pogonskim sklopom, ki vključuje vsaj en neobroben električni stroj kot pretvornik energije z električnim sistemom za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, ki ga je mogoče zunanje polniti“. V skladu s to opredelitvijo in v skladu s členom 4(4)(b) Direktive se težki priključni hibridi štejejo za čista vozila, medtem ko se nepriključni hibridi ne štejejo za čista težka vozila.

9. Ali morajo težki priključni hibridi tudi v svojih motorjih z notranjim zgorevanjem uporabljati alternativna goriva (npr. biogoriva), da se štejejo za čista vozila v skladu s členom 4(4)(b) Direktive?

Ne. V skladu s členom 4(4)(b) Direktive se priključni hibrid, kot je opredeljen v členu 2(2) direktive o infrastrukturi za alternativna goriva (Direktiva 2014/94/EU), šteje za čisto vozilo, tudi če za svoj motor z notranjim zgorevanjem uporablja konvencionalna goriva.

To se lahko dodatno pojasni ob upoštevanju tega, da se priključni hibrid polni z električno energijo, električno napajanje pa je alternativno gorivo, ki ga uporablja priključni hibrid, zaradi česar se lahko šteje za vozilo, ki spada na področje uporabe člena 2(2) direktive o infrastrukturi za alternativna goriva (za razliko od nepriključnih hibridov, ki se ne polnijo – v njihovem primeru se električna energija proizvaja izključno v vozilih, vozilo pa se polni samo s konvencionalnim dizelskim gorivom/bencinom).

10. Ali trolejbusi spadajo na področje uporabe Direktive? Ali se lahko štejejo za čista vozila za namene Direktive?

Da. Direktiva se uporablja za oddajo naročil za vozila za cestni prevoz. V skladu s členom 4(3) Direktive „vozilo za cestni prevoz“ pomeni vozilo kategorije M ali N, kot je opredeljeno v točki (a) oziroma (b) člena 4(1) Uredbe (EU) 2018/858. Slednje se nanaša na „motorna vozila“, ki so opredeljena kot vsako vozilo, ki je načrtovano in izdelano z lastnim motornim pogonom, ima najmanj štiri kolesa in je dokončano, dodelano ali nedodelano ter ima največjo konstrukcijsko določeno hitrost, ki presega 25 km/h (člen 3(16) Uredbe). Trolejbusi so v skladu s to opredelitvijo in se zato štejejo za vozila za cestni prevoz v smislu zakonodaje na področju EU-homologacije. To so potrdile službe Komisije v odgovoru na vprašanje Italije na šestem srečanju strokovne skupine homologacijskih organov, kjer je bilo pojasnjeno, da so bili trolejbusi takrat zajeti v Direktivi 2007/46/ES (6) o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, ter Pravilniku UN/ECE št. 107 (7) o enotnih določbah o homologaciji vozil kategorije M2 ali M3 glede na splošno konstrukcijo.

Kot je tudi izrecno pojasnjeno v uvodni izjavi 18 Direktive (8), se trolejbusi vedno štejejo za čista vozila v skladu s členom 4(4)(b). Če delujejo le, ko so povezani v omrežje ali uporabljajo brezemisijski motor, kadar niso povezani v omrežje, se štejejo tudi za brezemisijska vozila. Če trolejbus uporablja tudi nebrezemisijski motor, npr. če se dizelski motor uporablja, da se omogoči delovanje trolejbusa, kadar ni povezan v omrežje, se trolejbus ne šteje za brezemisijski avtobus, vendar se še vedno šteje za čisto vozilo, podobno kot priključni hibridni avtobus.

11. Ali se lahko tudi tramvaji štejejo za čista vozila v skladu z Direktivo?

Ne. Tramvaji ne spadajo na področje uporabe Direktive, saj so del železniškega sistema in se ne štejejo za vozila za cestni prevoz v skladu z Uredbo (EU) 2018/858. Zato zanje ni mogoče šteti, da spadajo na področje uporabe direktive o čistih vozilih.

Vprašanja v zvezi z minimalnimi cilji javnega naročanja

12. Ali morata vsako javno naročilo/javni naročnik in naročnik izpolnjevati minimalne cilje?

Ne. Direktiva državam članicam omogoča prožnost pri tem, kako bodo obveznosti razdelile med različne javne naročnike in naročnike. Država članica se lahko odloči, da bo določila enak cilj za vse javne naročnike/naročnike ali višje cilje za nekatere in nižje cilje – ali jih celo ne bo določila – za druge, dokler je izpolnjen minimalni cilj na nacionalni ravni.

V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti tudi, da lahko vsaka država članica – čeprav Direktiva ne določa zahtev za posamične pogodbe – pri prenosu Direktive uvede take zahteve (npr. določi minimalni delež čistih vozil pri posameznem naročilu).

Glede na institucionalne odgovornosti v posamezni državi članici bi lahko bilo mogoče prenesti pooblastilo za podrobno dodelitev na različne ravni upravljanja – na primer z določitvijo ciljev (enakih ali različnih) za posamezno regijo – ter omogočiti nadaljnje razlikovanje med različnimi javnimi naročniki/naročniki na njenem ozemlju, če je izpolnjen njen skupni cilj.

Primeri, kako bi se lahko obveznosti delile med različnimi javnimi naročniki/naročniki v državi članici, bi lahko vključevali določitev različnih zahtev na podlagi vrste sodelujočega javnega naročnika/naročnika (npr. višji cilji za nacionalne/regionalne organe, nižji cilji za lokalne organe), velikosti zadevne javne uprave (npr. višji cilji za večja mesta/province, nižji cilji ali celo brez ciljev za manjša mesta/province), posebnih značilnosti različnih geografskih območij (npr. višji cilji za območja z višjim BDP/prebivalca in/ali območja, ki imajo več težav zaradi kakovosti zraka) ali katerem koli drugem pristopu in merilih, ki jih država članica šteje za pomembna.

13. Ali se skladnost s cilji ocenjuje letno?

Ne. Skladnost posamezne države članice z njenimi minimalnimi cilji javnega naročanja se ocenjuje na podlagi celotnega referenčnega obdobja (od 2. avgusta 2021 do 31. decembra 2025 oziroma od 1. januarja 2026 do 31. decembra 2030) brez razlikovanja na podlagi tega, kdaj (v referenčnem obdobju) je bilo posamezno javno naročilo izvedeno.

Vendar bi bilo treba opozoriti, da se lahko države članice pri prenosu Direktive odločijo, da bodo od javnih naročnikov in/ali naročnikov zahtevale letno skladnost z nacionalnimi cilji.

Praktični primer – vprašanji 12 in 13 V naslednjem primeru je prikazana možna razdelitev obveznosti v izmišljeni državi članici s samo tremi javnimi naročniki/naročniki na njenem ozemlju in minimalnim ciljem javnega naročanja za avtobuse, ki je 45 % za prvo obdobje. V tem primeru je javno naročilo avtobusov s pogodbami, ki spadajo na področje uporabe Direktive, naslednje: Javni naročnik/naročnik Število avtobusov, naročenih v letu 2021 Število avtobusov, naročenih v letu 2022 Število avtobusov, naročenih v letu 2023 Število avtobusov, naročenih v letu 2024 Število avtobusov, naročenih v letu 2025 Skupno število avtobusov, naročenih v referenčnem obdobju Javni naročnik/naročnik 1 5 0 10 20 10 45 Javni naročnik/naročnik 2 0 10 0 0 5 15 Javni naročnik/naročnik 3 10 10 5 5 10 40 Država članica skupaj 15 20 15 25 25 100 Cilj = 45 Za zagotovitev skladnosti z Direktivo morajo države članice zagotoviti, da je 45 od 100 avtobusov, naročenih v referenčnem obdobju, čistih vozil. To bi lahko dosegle na več različnih načinov, na primer: — z določitvijo minimalnega cilja 45 % za vse tri javne naročnike/naročnike. V tem primeru bi moral javni naročnik/naročnik 1 kupiti 20 čistih avtobusov od 45 avtobusov, javni naročnik/naročnik 2 7 od 15 in javni naročnik/naročnik 3 18 od 40, kar bi bilo skupaj 45 čistih avtobusov od 100 avtobusov, — z določitvijo cilja 100 % za javnega naročnika/naročnika 1 in brez zahtev za druga dva javna naročnika/naročnika. Tudi v tem primeru bi bil rezultat 45 čistih avtobusov od 100 avtobusov, — z določitvijo cilja 50 % za javna naročnika/naročnika 1 in 3 ter 30 % za javnega naročnika/naročnika 2, pri čemer bi bil rezultat 46 čistih avtobusov od 100 avtobusov, — z določitvijo cilja 60 % za javna naročnika/naročnika 1 in 3 ter brez cilja za javnega naročnika/naročnika 2 (skupaj 51 čistih avtobusov od 100 avtobusov). V vseh navedenih primerih za namene Direktive ne bi bilo razlike, kdaj v obdobju bi bili avtobusi naročeni (tj. avtobus se bo štel enako ne glede na to, ali je bil naročen v letu 2022 ali v letu 2025). Vendar to državam članicam ne preprečuje, da bi na nacionalni ravni določile letne zahteve.

14. Direktiva zajema različne vrste pogodb, vključno s pogodbami za nakup, zakup in najem vozil ter pogodbami o izvajanju javne službe in naročili storitev. Člen 5(4) in (5) Direktive določa, da je treba število vozil, ki so bila kupljena v okviru posamezne pogodbe, v primeru nakupa/zakupa/najema ali nakupa s pridržanim lastništvom (člen 5(4)) ter pogodb o izvajanju javne službe in naročil storitev (člen 5(5)) šteti različno. Ali bi bilo treba vozila iz teh različnih vrst pogodb za namene izpolnjevanja ciljev šteti skupaj ali ločeno?

Kot je navedeno v tabelah 3 in 4 v Prilogi k Direktivi, se določi en minimalni cilj na kategorijo vozila (tj. lahka vozila, tovornjake, avtobuse) za posamezno državo članico, pri čemer se ne razlikuje med vrstami pogodb (tj. med nakupom, najemom vozil, storitvami za vozilo itd.).

V skladu s členom 5(1) Direktive se ti minimalni cilji izračunajo kot minimalni deleži čistih vozil v skupnem številu vozil za cestni prevoz, zajetih v skupek vseh pogodb v okviru področja uporabe Direktive, pri čemer se ne razlikuje med različnimi vrstami pogodb (tj. med nakupom, najemom vozil, nakupom s pridržanim lastništvom, naročilom storitev itd.).

V členu 5(4) in (5) Direktive je pojasnjeno, kako bi bilo treba pri različnih vrstah pogodb (npr. nakup vozila ali naročilo storitev) šteti število vozil, zajetih v posamezni pogodbi. Po izračunu števila vozil v okviru vsake posamezne pogodbe v skladu s temi določbami se lahko preverita skladnost s cilji na podlagi seštevka vseh naročenih vozil v okviru vseh zadevnih pogodb in delež čistih vozil glede na to skupno število.

Vprašanja v zvezi z nakupom vozil, ki ga opravijo ponudniki storitev v okviru pogodb o izvajanju javne službe

15. Kako je treba šteti vozila v okviru pogodbe o izvajanju javne službe? Ali bi bilo treba upoštevati nakupe novih vozil, ki jih opravi ponudnik storitev? Kako se lahko spremljajo?

V skladu s členom 5(5) Direktive je treba v primeru naročil storitev iz člena 3(1)(b) in (c) – tj. pogodb o izvajanju javne službe in naročil storitev iz tabele 1 Priloge k Direktivi – upoštevati vsa vozila, ki se bodo uporabljala za zagotavljanje zadevne storitve.

Ta pristop zagotavlja skladnost med dvema različnima načinoma javnega naročanja (nakup/zakup/nakup s pridržanim lastništvom iz člena 3(1)(a) ter pogodbe o izvajanju javne službe in naročila storitev iz člena 3(1)(b) in (c)) in zmanjšuje upravno breme.

Pogodba o nakupu/zakupu/nakupu s pridržanim lastništvom predstavlja naročilo določenega števila vozil, ki ga opravi javni naročnik/naročnik; pri tem se upoštevajo vsa vozila, zajeta v taki pogodbi. Podobno javni naročnik/naročnik z naročilom storitev naroča uporabo določenega števila vozil za zagotavljanje storitve; upoštevalo se bo torej število vozil, ki jih bo ponudnik storitve uporabil za zagotavljanje te storitve, ne glede na to, ali ponudnik storitve kupi nova vozila ali uporabi obstoječa.

16. Ali je treba vozila, ki se uporabijo, šteti tudi za naslednje referenčno obdobje, če se naročilo storitev sklene za obdobje, ki je daljše od referenčnega obdobja?

Ne. Kot je določeno v členu 5 Direktive, se na podlagi datuma sklenitve pogodbe določi, v katerem referenčnem obdobju je treba upoštevati naročena vozila. Čeprav je lahko naročilo storitev, ki je podpisano v prvem referenčnem obdobju, v drugem obdobju še vedno veljavno, se bodo vozila v okviru te pogodbe upoštevala samo v prvem obdobju.

17. Kako je treba pri naročilu storitev upoštevati vozila, ki se uporabijo za opravljanje storitve, če se njihovo število v referenčnem obdobju sčasoma spremeni (redne spremembe ali enkratne spremembe)?

Število vozil, ki se uporabijo pri zagotavljanju storitev in ki so zajeta v pogodbi, bo registrirano ob sklenitvi pogodbe.

Bistvene spremembe števila uporabljenih vozil običajno vplivajo na proračun, zato je potrebna ena od oblik revizije ali sprememba pogodbe, o kateri bi bilo treba poročati.

Manjše spremembe, zaradi katerih pogodbe ni treba spremeniti, se na podlagi Direktive ne evidentirajo. Čeprav to pomeni, da končno število vozil, sporočeno na podlagi Direktive, morda ne bo povsem točno, sta sozakonodajalca menila, da je to dober kompromis med točnostjo in obsegom upravnega bremena, ki bi bil potreben za zagotovitev popolnega spremljanja v realnem času.

18. Kaj se zgodi, če je ponudnik storitve javnega naročila ali pogodbe o izvajanju javne službe iz člena 3(1)(b) ali (c) tudi naročnik ali javni naročnik, za katerega veljajo obveznosti iz direktive o javnem naročanju (Direktiva 2014/24/EU (9) ) in direktive o javnem naročanju naročnikov, ki opravljajo dejavnosti v vodnem, energetskem in prometnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (Direktiva 2014/25/EU (10) )? Ali mora registrirati tudi nakup novih vozil, ki se uporabljajo za zagotavljanje storitve?

Če za ponudnika storitev velja obveznost uporabe postopkov javnega naročanja iz Direktive 2014/24/EU ali Direktive 2014/25/EU, tako da se uporabljajo za nakupe vozil, ki se uporabljajo pri zagotavljanju storitve, se direktiva o čistih vozilih uporablja tudi za te nakupe.

V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti tudi, da se Direktiva uporablja samo za pogodbe, ki spadajo na področje uporabe direktiv 2014/24/EU in 2014/25/EU ali Uredbe (ES) št. 1370/2007. Če pogodba med obema javnima naročnikoma/ naročnikoma ne spada na področje uporabe teh pravnih instrumentov, ne spada niti na področje uporabe direktive o čistih vozilih. Vendar bi v tem primeru naročilo vozil, ki ga opravi drugi javni naročnik/naročnik, še vedno spadalo na področje uporabe direktive o čistih vozilih (razen če je izključeno zaradi drugih okoliščin).

Praktični primeri – vprašanja od 15 do 18 V naslednjih primerih je prikazano, kako bodo točke, opisane v vprašanjih 15, 16, 17 in 18, delovale v praksi. Primer 1: javni naročnik v referenčnem obdobju kupi deset avtobusov. Pri minimalnem cilju javnega naročanja se upošteva vseh deset avtobusov. Primer 2: javni naročnik v referenčnem obdobju sklene pogodbo o upravljanju avtobusnega omrežja s subjektom, ki ni javni naročnik ali naročnik, kot je opredeljen v direktivah 2014/24/EU in 2014/25/EU. V pogodbi je določeno, da bo za to treba uporabiti deset avtobusov. Pri minimalnem cilju javnega naročanja se upošteva vseh deset avtobusov ne glede na to, ali ponudnik storitve kupi nove avtobuse ali uporabi obstoječe. Morebitna nadomestitev avtobusov se pri minimalnem cilju javnega naročanja ne upošteva in je ni treba spremljati/registrirati. Primer 3: javni naročnik v referenčnem obdobju sklene pogodbo o upravljanju avtobusnega omrežja z drugim javnim naročnikom ali naročnikom, za katerega veljajo zahteve iz direktiv 2014/24/EU in 2014/25/EU. V pogodbi je določeno, da bo za to treba uporabiti deset avtobusov. Pri minimalnem cilju javnega naročanja se upošteva vseh deset avtobusov ne glede na to, ali ponudnik storitve kupi nove avtobuse ali uporabi obstoječe. Če v referenčnem obdobju drugi javni naročnik/naročnik naroči enega ali več avtobusov (npr. kupi nov avtobus, da bi nadomestil enega od avtobusov, uporabljenih v okviru naročila storitve), se tudi ti upoštevajo pri minimalnem cilju javnega naročanja in bi bilo treba o njih ustrezno poročati. Opozoriti je treba, da bi se v tem primeru nakup avtobusa, ki ga opravi drugi javni naročnik/naročnik, upošteval ne glede na to, ali se uporablja v okviru naročila storitev. Primer 4: javni naročnik v referenčnem obdobju sklene pogodbo o upravljanju avtobusnega omrežja z drugim javnim naročnikom ali naročnikom, za katerega veljajo zahteve iz direktiv 2014/24/EU in 2014/25/EU. V naročilu storitve je določeno, da bo za to treba uporabiti deset avtobusov, vendar to naročilo ne spada na področje uporabe navedenih dveh direktiv. V tem primeru za naročilo storitve ne bo registrirano nobeno vozilo, saj ne spada na področje uporabe Direktive. Če pa v referenčnem obdobju drugi javni naročnik/naročnik naroči enega ali več avtobusov (npr. kupi nov avtobus, da bi nadomestil enega od avtobusov, uporabljenih v okviru naročila storitve), se ti upoštevajo pri minimalnem cilju javnega naročanja in bi bilo treba o njih ustrezno poročati. Opozoriti je treba, da bi se v tem primeru tudi nakup avtobusa, ki ga opravi drugi javni naročnik/naročnik, upošteval ne glede na to, ali se uporablja v okviru naročila storitev.

Vprašanja v zvezi z naknadnim opremljanjem

19. V skladu s členom 5(3) Direktive se lahko naknadno opremljena vozila, ki ustrezajo opredelitvi čistega in/ali brezemisijskega vozila, upoštevajo za namene izpolnjevanja minimalnih ciljev javnega naročanja. Kako bi bilo treba število naknadno opremljenih vozil navesti v podatkovni bazi portala TED in pri poročanju?

Pričakuje se, da naknadno opremljanje vozil v podatkovni bazi portala TED v večini primerov ne bo vidno, na primer ker se izvaja interno ali ker se zanj uporablja naročilo storitev, ki ne spada na področje uporabe Direktive. Direktiva državam članicam omogoča, da naknadno opremljanje uporabijo kot stroškovno učinkovit način za izpolnjevanje ciljev, vendar bo treba v večini primerov o uporabi te možnosti poročati ločeno in ne v okviru zbiranja informacij s portala TED, ki ga bo izvajala Komisija.

V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti, da države članice v skladu s členom 10(2) Komisiji predložijo poročilo o izvajanju Direktive, vključno s številom in kategorijami vozil, zajetih v zadevnih pogodbah, na podlagi podatkov iz podatkovne baze portala TED, ki jih predloži Komisija. Skladnost z minimalnimi cilji javnega naročanja se bo ocenila predvsem na podlagi navedenega poročila in ne samo podatkov, ki jih iz podatkovne baze portala TED pridobi Komisija.

Če se naknadno opremljanje uporablja za izpolnjevanje minimalnih ciljev javnega naročanja in ni razvidno iz podatkov, ki so sporočeni v podatkovno bazo portala TED, bi morale države članice od zadevnih javnih naročnikov in naročnikov pridobiti število vozil (za posamezno kategorijo), ki zaradi naknadnega opremljanja ustrezajo opredelitvi čistih vozil in/ali brezemisijskih vozil, in ga vključiti iz poročilo iz člena 10(2). Tako se bodo ta vozila upoštevala pri ocenjevanju skladnosti z minimalnimi cilji javnega naročanja.

20. Kako bi bilo treba naknadno opremljena vozila upoštevati v praksi, če se naknadno opremijo vozila, ki so bila naročena že pred referenčnim obdobjem, da bi ustrezala opredelitvi čistega vozila v referenčnem obdobju? Kako je v primeru, če se kupijo nova nečista vozila, ki se nato naknadno opremijo v istem referenčnem obdobju?

Upoštevajo se lahko tako naknadno opremljanje vozil, ki so bila naročena pred začetkom referenčnega obdobja, kot nakup in naknadno opremljanje vozil v istem referenčnem obdobju, čeprav se njun način upoštevanja in dejanski učinek v smislu minimalnih ciljev javnega naročanja nekoliko razlikujeta, kot je razvidno in naslednjih primerov.

Praktični primeri – vprašanje 20 Primer 1 Javni naročnik kupi v referenčnem obdobju deset novih dizelskih avtobusov. Zaradi minimalnih ciljev javnega naročanja je naročil deset vozil, pri čemer nobeno ni bilo čisto vozilo. Primer 2 Javni naročnik kupi v referenčnem obdobju deset novih električnih avtobusov z baterijo. Zaradi minimalnih ciljev javnega naročanja je naročil deset čistih (brezemisijskih) vozil. Primer 3 Javni naročnik ima deset dizelskih avtobusov, ki so bili naročeni pred začetkom veljavnosti nove direktive. V referenčnem obdobju jih naknadno opremi tako, da delujejo izključno na električno energijo. Zaradi minimalnih ciljev javnega naročanja je naročil deset čistih (brezemisijskih) vozil. V tem smislu je učinek dejansko enak kot učinek v primeru 2. Primer 4 Javni naročnik kupi v referenčnem obdobju deset novih dizelskih avtobusov. Nato jih v istem obdobju naknadno opremi tako, da postanejo električni avtobusi z baterijo. V tem primeru bosta evidentirani dve ločeni javni naročili: najprej naročilo desetih nečistih vozil (enako kot v primeru 1) in nato naročilo (z naknadnim opremljanjem) desetih brezemisijskih čistih vozil (enako kot v primeru 3). Skupaj se bo torej upoštevalo naročilo 20 vozil, od katerih je deset brezemisijskih in deset nečistih vozil.

Vprašanja v zvezi s podatkovno bazo portala TED

21. Kako se bo podatkovna baza portala TED uporabljala za spremljanje izvajanja Direktive? Kaj morajo javni naročniki in naročniki za namene Direktive vnesti vanjo?

Za vsako javno naročilo, ki spada na področje uporabe Direktive, je treba zbrati naslednje informacije: skupno število vozil, zajetih v javnem naročilu, število vozil (od navedenega skupnega števila), ki se štejejo za „čista vozila“, kot so opredeljena v členu 4(4) Direktive, in število vozil (od skupnega števila vozil), ki se v skladu s členom 4(5) Direktive štejejo za „brezemisijska težka vozila“.

Te informacije so znane ob sklenitvi pogodbe in so že pogosto navedene v enem od polj za prosto besedilo v podatkovni bazi portala TED. Ker pa za zdaj teh informacij ni obvezno predložiti, takrat niso vedno znane. Poleg tega informacije, čeprav so vnesene v podatkovno bazo portala TED, niso vedno vnesene v isto polje za besedilo, saj v zvezi s tem ni jasne zahteve. Zato teh informacij za zdaj ni mogoče samodejno pridobiti iz podatkovne baze portala TED, ročno pridobivanje zadevnih informacij pa je zelo zamudno.

Zato bo naslednja različica e-obrazcev, uvedena z izvedbeno uredbo Komisije o standardnih obrazcih za objavo obvestil na področju javnega naročanja (Izvedbena uredba Komisije (EU) 2019/1780 (11)) vključevala naslednja tri polja za vse pogodbe s kodo CPV, ki se nanašajo na Direktivo:

— vozila BT-715 – število vseh vozil (ne glede na to, ali so čista ali ne), ki spadajo na področje uporabe Direktive2009/33/ES. Ta vozila so bila kupljena, vzeta v zakup, najeta, kupljena s pridržanim lastništvom ali pa je bila njihova uporaba pogodbeno zagotovljena za opravljanje naročene storitve, ki spada na področje uporabe Direktive 2009/33/ES,

— čista vozila BT-716 – število čistih vozil v skladu z opredelitvijo iz Direktive 2009/33/ES, ki spadajo na področje uporabe navedene direktive. Ta vozila so bila kupljena, vzeta v zakup, najeta, kupljena s pridržanim lastništvom ali pa je bila njihova uporaba pogodbeno zagotovljena za opravljanje naročene storitve, ki spada na področje uporabe Direktive 2009/33/ES,

— brezemisijska vozila BT-725 – število brezemisijskih težkih vozil v skladu z opredelitvijo iz Direktive 2009/33/ES, ki spadajo na področje uporabe navedene direktive. Ta vozila so bila kupljena, vzeta v zakup, najeta, kupljena s pridržanim lastništvom ali pa je bila njihova uporaba pogodbeno zagotovljena za opravljanje naročene storitve, ki spada na področje uporabe Direktive 2009/33/ES.

Ko bodo ti novi e-obrazci vzpostavljeni, bo mogoče samodejno pridobiti število vozil za cestni prevoz ter število čistih in brezemisijskih vozil za cestni prevoz. To bo vsem državam članicam olajšalo registracijo in spremljanje naročil. Komisija bo te informacije zbrala in jih objavila na svojem spletišču.

Opozoriti bi bilo treba, da so polja, ki so omenjena zgoraj (BT-715, BT-716 in BT-725) in se bodo uporabljala za spremljanje prek e-obrazcev, neobvezna. Če nameravajo države članice dovoliti spremljanje izvajanja Direktive prek podatkovne baze portala TED, se priporoča, da so ta polja na nacionalni ravni obvezna. Če se ta polja v državi članici ne uporabljajo, bo treba na nacionalni ravni vzpostaviti eno od oblik namenskega sistema spremljanja in poročanja.

22. Države članice morajo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev z Direktivo 2019/1161, sprejeti do 2. avgusta 2021, novi e-obrazci, vključno z namenskimi polji v podatkovni bazi portala TED, pa bodo na voljo šele od 14. novembra 2022. Kako se bo napredek spremljal medtem?

Z vključitvijo namenskih polj (število vozil, število čistih vozil, število brezemisijskih vozil) v nove e-obrazce bo mogoče samodejno pridobivati informacije iz podatkovne baze portala TED. Za obdobje med koncem prehodnega obdobja (2. avgust 2021) in vzpostavitvijo novih e-obrazcev za portal TED se lahko informacije o številu vozil, čistih vozil in brezemisijskih vozil, zajetih v posamezni pogodbi, vnesejo v polje za besedilo II.2.14) „Dodatne informacije“. Države članice se spodbuja, naj pri prenosu in izvajanju Direktive navedejo, da je treba to polje za prosto besedilo uporabiti za ta namen, da bi se olajšalo zbiranje navedenih informacij.

23. V zvezi z obvestili o oddaji javnega naročila, objavljenimi na portalu TED, bi lahko nastala težava pri pogodbah, ki zajemajo vozila različnih kategorij, za katere so določeni različni deleži (npr. za avtobuse in avtomobile). Kako bi moral v takem primeru javni naročnik/naročnik poročati o javnem naročilu?

Na podlagi sedanjih izkušenj se pričakuje, da bo ta težava zadevala samo razmeroma omejeno število obvestil o oddaji javnega naročila. Na splošno bi bilo treba javne naročnike in naročnike spodbujati, naj po možnosti za različne kategorije vozil uporabljajo ločene sklope.

Kadar mora obvestilo o oddaji javnega naročila zajemati različne kategorije vozil, se priporoča naslednji pristop:

— vključijo se kode CPV za obe kategoriji vozil. Za glavno kodo CPV se izbere koda za kategorijo vozil, iz katere je največ vozil, kode za druge kategorije vozil pa so sekundarne kode CPV (če se torej obvestilo na primer nanaša na deset avtobusov in pet furgonov, se za glavno kodo CPV izbere koda za avtobuse, za sekundarno kodo CPV pa koda za furgone),

— v namenska polja se vnese samo število vozil kategorije, iz katere je največ vozil (če se torej obvestilo na primer nanaša na deset avtobusov in pet furgonov, se vključi samo deset avtobusov),

— število drugih vozil se vnese v polje II.2.14) „Dodatne informacije“.

24. Kaj se zgodi, če javni naročnik ali naročnik uporabi e-obrazce iz podatkovne baze portala TED za pogodbe, ki ne spadajo na področje uporabe Direktive, npr. ker ne dosegajo minimalnih mejnih vrednosti ali ker so naročena vozila izvzeta iz področja uporabe Direktive? Kako se lahko prepreči, da bi se vozila, zajeta v teh pogodbah, upoštevala pri minimalnih ciljih javnega naročanja na podlagi Direktive, čeprav ne spadajo na njeno področje uporabe?

Če se e-obrazec uporabi za pogodbo, ki ne spada na področje uporabe Direktive (npr. ker njena vrednost ne dosega mejne vrednosti), bi bilo treba namenska polja (število naročenih vozil v okviru področja uporabe Direktive, število čistih vozil, število brezemisijskih vozil) pustiti prazna ali vanje vnesti vrednost „0“, da se pri pridobivanju podatkov iz podatkovne baze portala TED zadevno število vozil ne bo upoštevalo.

25. Člen 3(1)(b) Direktive državam članicam omogoča, da določijo minimalno mejno vrednost za pogodbe o izvajanju javne službe, ki so lahko enake ali nižje kot mejne vrednosti iz člena 5(4) Uredbe (ES) št. 1370/2007. Kako se lahko te pogodbe spremljajo v podatkovni bazi portala TED, če država članica določi nižjo mejno vrednost?

Če se država članica odloči, da bo določila nižjo mejno vrednost, bi načeloma morala obstajati možnost, da v podatkovno bazo portala TED vnese pogodbe o izvajanju javne službe, katerih vrednost je nižja od mejne vrednosti EU iz člena 5(4) Uredbe (ES) št. 1370/2007.

Če je treba zadevno pogodbo v podatkovno bazo portala TED vnesti že na podlagi nacionalnih predpisov, se v zadevni e-obrazec enostavno vnese število cestnih vozil, pri čemer je dodatno upravne breme minimalno.

Če o pogodbi za zdaj ni treba poročati, so za poročanje na voljo različne možnosti, vendar vse vključujejo določeno raven upravnega bremena:

— države članice lahko zahtevajo, da se o pogodbi poroča v podatkovni bazi portala TED,

— namesto tega pa lahko države članice od javnih naročnikov in naročnikov zahtevajo, naj sporočijo število cestnih vozil (ter čistih in brezemisijskih cestnih vozil) v teh pogodbah na nacionalni ravni. Država članica bi lahko nato te podatke vključila v nacionalno poročilo, ne da bi uporabila podatkovno bazo portala TED. Potreba po vzporednem poročanju o številu vozil, zajetih v teh razmeroma malih pogodbah, bi pomenila tudi določeno raven dodatnega upravnega bremena.

Države članice se poziva, naj pri odločanju o tem vprašanju v okviru prenosa Direktive upoštevajo zadevne prednosti in učinke teh različnih možnosti.

Vprašanji v zvezi z javnimi naročili, ki so se začela pojavljati pred koncem prehodnega obdobja

26. Ali Direktiva vpliva na veljavna naročila storitev, sklenjena pred 2. avgustom 2021? Kako bi bilo treba obravnavati nadomestitev vozil v okviru teh pogodb?

Okvirne pogodbe ali pogodbe o izvajanju javne službe za storitve javnega prevoza, ki so bile sklenjene pred 2. avgustom 2021, ne spadajo na področje uporabe Direktive. Kot je pojasnjeno pri vprašanju 13, je, tudi če naročilo storitev spada na področje uporabe Direktive, število vozil, ki jih je treba upoštevati pri minimalnem cilju javnega naročanja, število vozil, ki se uporabljajo za zagotavljanje storitve, in ne število vozil, ki bi jih lahko ponudnik storitve nadomestil med veljavnostjo pogodbe.

Kot pa je podrobneje pojasnjeno pri vprašanju 14, bi se lahko od ponudnika storitve zahtevalo, da poroča o nakupu vozil, če je sam javni naročnik ali naročnik, za katerega veljajo zahteve iz Direktive 2014/24/EU ali Direktive 2014/25/EU.

Praktična primera – vprašanja 17, 18 in 26 Primer 1: javni naročnik pred 2. avgustom 2021 sklene pogodbo o upravljanju avtobusnega omrežja s subjektom, ki ni javni naročnik ali naročnik, kot je opredeljen v direktivah 2014/24/EU in 2014/25/EU. Naročilo storitve ne spada na področje uporabe Direktive in se ne upošteva pri minimalnih ciljih javnega naročanja. Pri tem cilju se ne upošteva noben avtobus. Prav tako se ne upoštevajo morebitni nadomeščeni avtobusi, pri čemer jih ni treba spremljati/registrirati. Primer 2: javni naročnik pred 2. avgustom 2021 sklene pogodbo o upravljanju avtobusnega omrežja z agencijo za javni prevoz, ki je tudi javni naročnik ali naročnik, za katerega veljajo zahteve iz direktiv 2014/24/EU in 2014/25/EU. Naročilo storitve ne spada na področje uporabe Direktive in se ne upošteva pri minimalnih ciljih javnega naročanja. Vendar naročilo avtobusov, ki ga opravi agencija za javni prevoz, spada na področje uporabe Direktive. Če torej agencija v referenčnem obdobju nadomesti enega ali več avtobusov, ki se uporabljajo za zagotavljanje storitve, se to naročilo upošteva pri minimalnem cilju javnega naročanja in bi bilo treba o njem ustrezno poročati (opozoriti je treba, da bi se v tem primeru nakup avtobusa upošteval ne glede na to, ali se uporablja v okviru naročila storitve).

Vprašanja v zvezi z uporabo Direktive za okvirne sporazume in dinamične nabavne sisteme

27. Kako se zahteve iz Direktive uporabljajo za javno naročanje v okviru dinamičnega nabavnega sistema ali okvirnih sporazumov?

Direktiva se uporablja za posamezne pogodbe, podpisane na podlagi okvirnega sporazuma ali dinamičnih nabavnih sistemov. Za namene Direktive bi bilo treba v skladu z določbami člena 5(2) upoštevati posamezna obvestila o oddaji javnega naročila. O njih se lahko poroča na naslednja načina:

— pri dinamičnih nabavnih sistemih v skladu s členom 50(3) Direktive 2014/24/EU „[j]avni naročniki pošljejo obvestilo o oddaji javnega naročila na podlagi dinamičnega nabavnega sistema v 30 dneh po oddaji vsakega javnega naročila.“ Vendar lahko ta obvestila pošiljajo tudi po četrtletjih. V tem primeru pošljejo zbrana obvestila v 30 dneh po koncu vsakega četrtletja“,

— pri posameznih pogodbah na podlagi okvirnega sporazuma se uporabijo e-obrazci, možni načini njihove uporabe pa so pojasnjeni v priročniku za izvajanje politike e-obrazcev. Pomemben je zlasti naslednji izvleček iz priročnika:

„E-obrazci bi se lahko uporabili za objavo obvestil o oddaji javnega naročila za posamezna naročila na podlagi okvirnega sporazuma, in sicer vsako četrtletje (s sklicem na obvestilo o okvirnem sporazumu), česar direktive o javnih naročilih ne določajo (*). Ta obveznost se lahko dodatno razdeli glede na vrsto okvirnega sporazuma: npr. za vse okvirne sporazume ali samo za okvirne sporazume z več gospodarskimi subjekti. Objava obvestil o oddaji javnega naročila v zvezi s pogodbami, sklenjenimi na podlagi okvirnih sporazumov, je nujna za zagotovitev preglednosti dejanske porabe davkoplačevalskega denarja. V primeru okvirnih sporazumov z več gospodarskimi subjekti pa za zagotovitev dodatne preglednosti nad dejanskim prejemnikom denarja. (Poleg tega je potrebna za natančno merjenje nakupov vozil v skladu z direktivo o čistih vozilih.)

28. Ali se Direktiva uporablja za javno naročanje na podlagi prej vzpostavljenih dinamičnih nabavnih sistemov ali okvirnega sporazuma, če začne Direktiva veljati med veljavnostjo sistema?

Ne. V skladu s členom 3(1) Direktive spadajo na njeno področje uporabe samo pogodbe, za katere je bil poslan javni razpis po 2. avgustu 2021. Dinamični nabavni sistem ali okvirni sporazum, za katerega je bil poslan javni razpis po navedenem datumu, torej ne bi spadal na področje uporabe Direktive, čeprav bi lahko bile posamezne pogodbe, ki temeljijo na tem dinamičnem nabavnem sistemu, sklenjene po navedenem datumu. Glej tudi odgovor na vprašanje 7.

29. V katerem obdobju bi bilo treba upoštevati zadevna vozila, če se okvirni sporazum ali dinamični nabavni sistem vzpostavi v prvem referenčnem obdobju, posamezne pogodbe pa se sklenejo v drugem obdobju?

V skladu s členom 5(2) Direktive je datum, ki ga je treba upoštevati, datum sklenitve pogodbe. Pri okvirnih sporazumih ali dinamičnih nabavnih sistemih je to datum sklenitve posameznih pogodb. Pri posameznih pogodbah, ki se sklenejo v drugem referenčnem obdobju na podlagi okvirnega sporazuma ali dinamičnega nabavnega sistema, vzpostavljenega v prvem referenčnem obdobju, se bodo torej zadevna vozila upoštevala v drugem referenčnem obdobju.

Glej tudi odgovor na vprašanje 7.

Vprašanje v zvezi z javnim naročanjem, ki vključuje javne naročnike iz različnih držav članic

30. Če se organizira skupno javno naročanje, v katerem sodelujejo javni naročniki/naročniki iz različnih držav članic – na primer če evropsko združenje za teritorialno sodelovanje organizira skupno javno naročanje čistih avtobusov v imenu svojih članov v različnih državah članicah – kako bi bilo treba to sporočiti v podatkovno bazo portala TED za zagotovitev, da se bodo vozila pravilno dodelila zadevnim državam članicam, kar zadeva minimalne cilje javnega naročanja?

Skupno javno naročanje, kot je opisano zgoraj, se bo v podatkovni bazi portala TED evidentiralo kot en vnos. Ustrezna vozila bi se torej samodejno dodelila državi članici, v kateri ima sedež vodilni javni naročnik/naročnik. Za zagotovitev, da se vozila pravilo dodelijo sodelujočim državam članicam, kar zadeva minimalne cilje javnega naročanja, bi bilo treba razporeditev vozil, čistih vozil in brezemisijskih vozil po državah članicah vnesti v polje II.2.14) „Dodatne informacije“. Službe Komisije bodo nato ročno popravile štetje navedenih vozil v sistemu, tako da bo izražalo njihovo dejansko razporeditev med sodelujočimi državami članicami.

(1) UL L 120, 15.5.2009, str. 5.

(2) Direktiva (EU) 2019/1161 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2019 o spremembi Direktive 2009/33/ES o spodbujanju čistih in energetsko učinkovitih vozil za cestni prevoz (UL L 188, 12.7.2019, str. 116).

(3) UL L 151, 14.6.2018, str. 1.

(4) UL L 315, 3.12.2007, str. 1.

(5) UL L 307, 28.10.2014, str. 1.

(6) UL L 263, 9.10.2007, str. 1. V skladu s členom 88 Uredbe (EU) 2018/858 se Direktiva 2007/46/ES razveljavi z učinkom od 1. septembra 2020.

(7) https://ec.europa.eu/transparency/regexpert/index.cfm?do=groupDetail.groupDetailDoc&id=12920&no=1.

(8) „Opozoriti je treba, da se trolejbusi štejejo za brezemisijske avtobuse, če delujejo le na električno energijo ali pa uporabljajo le brezemisijski pogon, kadar niso povezani v omrežje, sicer se še vedno štejejo za čista vozila.“

(9) UL L 94, 28.3.2014, str. 65.

(10) UL L 94, 28.3.2014, str. 243.

(11) UL L 272, 25.10.2019, str. 7.