Bruselj, 18.5.2010

COM(2010)235 konč.

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o nadaljnjih korakih pri ravnanju z biološkimi odpadki v Evropski uniji

SEC(2010)577

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

o nadaljnjih korakih pri ravnanju z biološkimi odpadki v Evropski uniji

UVOD

Biološki odpadki, kot so opredeljeni v revidirani Okvirni direktivi o odpadkih (ODO)[1], zajemajo odpadke z vrtov in iz parkov, živilske in kuhinjske odpadke gospodinjstev, restavracij, gostinskih dejavnosti ali trgovin na drobno ter primerljive odpadke obratov za predelavo hrane. Ne zajemajo ostankov iz gozdarstva in kmetijstva ter se ne smejo zamenjevati s širše opredeljenimi „biološko razgradljivimi odpadki“, ki zajemajo še druge biološko razgradljive materiale, kot so les, papir, karton in blato iz čistilnih naprav.

V EU vsako leto nastane med 118 in 138 milijonov ton bioloških odpadkov, od katerih je približno 88 milijonov ton komunalnih odpadkov. Te številke bodo do leta 2020 predvidoma narasle povprečno za 10 %.

Danes države članice EU uporabljajo različne pristope[2]:

- države, ki se v veliki meri zanašajo na sežiganje odpadkov, ki so preusmerjeni z odlagališč, ob tem pa dosegajo visoke stopnje predelave materialov in imajo pogosto napredne strategije, ki spodbujajo biološko obdelavo odpadkov;

- države z visokimi stopnjami predelave in z malo sežiganja ter z najvišjimi stopnjami kompostiranja v EU;

- države, ki se zanašajo na odlagališča, pri čemer preusmeritev odpadkov od odlagališč zaradi pomanjkanja alternativ ostaja velik izziv.

V EU se povprečno 40 % bioloških odpadkov še vedno odlaga na odlagališčih (v nekaterih državah do 100 %). Odlaganje pa (1) povzroča velika okoljska tveganja, kot so emisije toplogrednih plinov ter onesnaženje tal in podzemnih voda, ter (2) nepovratno izključuje dragocene vire (kompost, energija) iz gospodarskih in naravnih ciklov. Tako krši vodilna načela politike EU glede ravnanja z odpadki in trajnostnega upravljanja z viri, zlasti „hierarhijo ravnanja z odpadki“, ki mora biti podlaga vsem nacionalnim politikam ravnanja z odpadki.

ZAKONODAJA EU V ZVEZI Z BIOLOšKIMI ODPADKI

Ravnanje z biološkimi odpadki je urejeno s številnimi zakonodajnimi akti EU. ODO od držav članic zahteva, da razvijejo politike ravnanja z odpadki, ki varujejo zdravje okolja in ljudi, ter zagotovijo trajnostno rabo naravnih virov. Tako so države članice pravno zavezane k optimizaciji ravnanja z biološkimi odpadki glede na svoje značilne pogoje. Člen 4 o „hierarhiji ravnanja z odpadki“ določa, da je najboljša možnost preprečevanje, sledijo pa ponovna raba, recikliranje in energetska predelava. Odstranjevanje (odlaganje, sežig z majhno stopnjo energetske predelave) je opredeljeno kot za okolje najslabša možnost. Države članice od te hierarhije lahko odstopajo v primerih, ko je to za določene tokove odpadkov upravičeno zaradi življenjskega cikla, ob tem pa morajo upoštevati splošne učinke teh odpadkov.

ODO države članice spodbuja k ločenemu zbiranju in recikliranju bioloških odpadkov ter dovoljuje, da se jih upošteva pri izračunavanju zavezujočih ciljev recikliranja komunalnih odpadkov. Nadalje omogoča določitev minimalnih zahtev EU za ravnanje z biološkimi odpadki in merila kakovosti komposta iz bioloških odpadkov, vključno z zahtevami glede izvora odpadkov in postopkov njihove predelave. Taka merila so bila potrebna zaradi povečanja zaupanja uporabnikov in okrepitve trga, s čimer naj bi se podprlo materialno učinkovito gospodarstvo.

ODO določa tudi stopnje energetske učinkovitosti, pod katerimi se sežig trdnih komunalnih odpadkov ne šteje za energetsko predelavo. Tako lahko odvrača od sežiga bioloških odpadkov z nizko energetsko vrednostjo.

Direktiva o odlaganju odpadkov na odlagališčih[3] od držav članic zahteva, da do leta 2016 progresivno zmanjšajo odlaganje biološko razgradljivih komunalnih odpadkov na 35 % v primerjavi z letom 1995. Državam članicam, ki so se leta 1995 močno zanašale na odlaganje, se ta rok podaljša za štiri leta[4]. Cilj teh ukrepov je zmanjšati proizvodnjo in izpuste toplogrednih plinov z odlagališč.

Vendar Direktiva o odlaganju odpadkov na odlagališčih ne predpisuje določenih načinov predelave odpadkov, ki so preusmerjeni z odlagališč. V praksi se države članice pogosto nagibajo k izbiri očitno najlažje in najcenejše možnosti, pri tem pa zanemarjajo dejanske okoljske koristi in stroške. To je sprožilo dolgo razpravo o morebitni potrebi po dodatnih predpisih.

OZADJE SPOROčILA

Šesti okoljski akcijski program[5] je leta 2002 zahteval zakonodajo EU o biološko razgradljivih odpadkih. Leta 2005 je bilo v Tematski strategiji o odpadkih[6] predlagano, da se določena zakonodaja o bioloških odpadkih zamenja s svežnjem ukrepov, ki obravnavajo posamezna vprašanja glede ravnanja z biološkimi odpadki. Bolj nedavno je ODO od Komisije zahtevala, naj oceni ravnanje z biološkimi odpadki, da bi po potrebi podala predlog. Analiza, ki jo je pripravila Komisija, je podlaga za to sporočilo.

Komisija je kot prispevek k svoji analizi izvedla tudi široko posvetovanje z zainteresiranimi stranmi, vključno z izdajo zelene knjige[7]. Prvi krog posvetovanj o zeleni knjigi se je končal sredi marca 2009. Zainteresirane strani so bile naprošene za komentarje o možnostih politike in tehnologij ter o pričakovanem razvoju na področju ravnanja z biološkimi odpadki. Prišlo je skoraj 150 komentarjev, ki so bili objavljeni na posebni spletni strani CIRCA[8].

Komisija je skupaj s tremi državami članicami 9. in 10. julija 2009 soorganizirala konferenco, ki je zainteresiranim stranem omogočila izražanje dodatnih pripomb. Udeležilo se je je približno 200 udeležencev[9]. Svet za okolje je 25. junija 2009 sprejel sklepe o zeleni knjigi Komisije[10]. Svet je ob tem, da je izrazil zaskrbljenost glede vse večjega obsega bioloških odpadkov in s tem povezanih učinkov na okolje ter da se je strinjal, da lahko izboljšanje ravnanja z biološkimi odpadki prispeva k boju proti podnebnim spremembam, izboljšanju kakovosti tal (kompostiranje) in doseganju ciljev glede obnovljive energije (bioplin), Komisijo pozval, naj pri tehtanju možnih politik upošteva lokalne pogoje. Komisijo je tudi pozval, naj po potrebi do leta 2010 poda predlog zakonodaje EU o biološko razgradljivih odpadkih. Trenutno je v razpravi osnutek poročila Evropskega parlamenta o zeleni knjigi.

Dodatna posvetovanja z zainteresiranimi stranmi, ki so se odvijala maja in junija ter oktobra 2009, so zainteresiranim stranem omogočila, da so potrdile in dajale pripombe na scenarije, ki so bili razviti za namene analize Komisije. Ta posvetovanja so potrdila širok konsenz glede gospodarskih in okoljskih priložnosti, povezanih z ravnanjem z biološkimi odpadki, razkrila pa so tudi velika razhajanja mnenj glede potrebe po zakonodajnih pobudah EU.

PODROčJE UPORABE IN CILJI

To sporočilo pojasnjuje korake, za katere Komisija meni, da so v tej fazi potrebni za optimizacijo ravnanja z biološkimi odpadki. V sporočilu so zlasti:

- podani sklepi na podlagi analize Komisije;

- pripravljeni predlogi kako naprej, da se povsem izkoristi ustrezno ravnanje z biološkimi odpadki;

- opisane glavne možnosti za ukrepanje na ravni EU in na nacionalni ravni, ter kako te ukrepe najbolje izvajati.

IZBOLJšANJE RAVNANJA Z BIOLOšKIMI ODPADKI – NEIZKORIščEN POTENCIAL

Če se recikliranje in predelava bioloških odpadkov maksimirata, se lahko dosežejo naslednje koristi:

- finančno privarčevanje državljanov (v Združenem kraljestvu na primer ena tretjina kupljene hrane, v vrednosti približno 19 milijard EUR, konča kot biološki odpadki). Teoretično se je mogoče 60 % teh odpadkov izogniti[11];

- odprava okoli 10 milijonov ton emisij ekvivalenta CO2, tj. 4 % prispevka k cilju EU, ki je do leta 2020 za 10 % zmanjšati emisije v primerjavi z letom 2005 v sektorjih, ki niso zajeti v sistem trgovanja z emisijami. V primeru ambicioznih preventivnih politik, bi se lahko odpravilo 44 milijonov ton ekvivalenta CO2[12];

- približno tretjina ciljne uporabe obnovljive energije v prometu za EU v letu 2020[13] bi se lahko dosegla z uporabo bioplina, ki se proizvaja iz bioloških odpadkov, za pogonska goriva vozil, in če bi se vsi biološki odpadki predelali v energijo, bi se dosegla 2 % celotnega cilja glede obnovljive energije;

- povečanje trga kakovostnega komposta za 2,6-krat, tako da bi dosegel približno 28 milijonov ton[14];

- varčevanje z viri, saj bi se 10 % fosfatnih gnojil, 9 % kalijevih gnojil in 8 % apnenih gnojil[15] nadomestilo s kompostom;

- izboljšanje 3 % do 7 % izčrpanih kmetijskih zemljišč v EU s kompostom ter reševanje problema zmanjševanja kakovosti tal v Evropi[16];

- teh ocen ni mogoče seštevati, saj delno zadevajo alternativne rešitve. Obstajajo pa tudi sinergije: anaerobna presnova lahko prispeva k ciljem glede CO2 in biogoriv ter k izboljšanju tal, če se na zemlji uporablja pregnito blato. Te koristi kažejo precejšen potencial, ki lahko pomaga pri uresničevanju okoljskih ciljev, zlasti v primerih, ko predstavljajo stroškovno najučinkovitejšo rešitev.

GLAVNE UGOTOVITVE ANALIZE KOMISIJE

Možnosti politike, o katerih se razpravlja v tem sporočilu, se nanašajo na osnovni scenarij, ki predvideva, da se trenutno veljavna zakonodaja, zlasti Direktiva o odlaganju odpadkov na odlagališčih, uporablja v celoti, v naslednjih 20 letih pa se ne sprejme nobena dodatna pobuda. Zato so osredotočene na stroške in koristi dodatnih ukrepov, vključno z boljšo uporabo hierarhije ravnanja z odpadki iz ODO.

Analiza je potrdila pomembne in stroškovno učinkovite priložnosti. Razkrila je vrzeli pristopa brez sprememb politike na ravni EU, ki bi lahko državam članicam preprečevale sprejetje ustreznih ukrepov, in pokazala, da bi dodatni podporni ukrepi na ravni EU skupaj z več spodbudami na nacionalni ravni ter ustrezno uporabo hierarhije ravnanja z odpadki koristili ustvarjanju znatnih gospodarskih in okoljskih prednosti za celotno EU.

Največje prednosti izboljšanja ravnanja z biološkimi odpadki bi se pokazale pri odpravljenih emisijah toplogrednih plinov, ki bi se v primerjavi z dodatnimi stroški prelevile v občutne družbene koristi. Obenem bi proizvodnja komposta in bioplina dobre kakovosti prispevala k izboljšanju kakovosti tal in učinkovitosti virov ter višji stopnji samozadostnosti energije.

Z boljšo usklajenostjo ravnanja z biološkimi odpadki s hierarhijo ravnanja z odpadki ter drugimi določbami ODO bi lahko pridobili okoljske in gospodarske koristi v vrednosti od 1,5 milijarde EUR (v primeru zmernega povečanja recikliranja) do 7 milijard EUR (v primeru ambiciozne politike recikliranja in preprečevanja)[17]. Z združevanjem zmerno ambicioznih recikliranja in politik preprečevanja bi se dosegel prihranek v višini 5,5 milijarde EUR (od 4,1 milijarde EUR zaradi preprečevanja nastajanja odpadkov). Lahko bi se prihranilo približno 34 milijonov ton ekvivalenta CO2 (80–90 % zaradi preprečevanja). Tako bi se tudi ustvarila močnejša trga komposta in bioplina, s preprečevanjem zavrženja hrane[18] pa bi se dosegle finančne koristi za gospodinjstva v EU.

PREDNOSTNI UKREPI ZA OPTIMIZACIJO RAVNANJA Z BIOLOšKIMI ODPADKI V EU – KAJ JE TREBA STORITI POLEG IZVAJANJA DIREKTIVE O ODLAGANJU ODPADKOV NA ODLAGALIščIH

Pobude iz tega razdelka so namenjene spodbujanju najboljše možne uporabe obstoječe zakonodaje, kar državam članicam dopušča široko diskrecijo pri izbiri ukrepov, ki so glede na njihove okoliščine najbolj primerni.

Pobude na ravni EU

Kljub temu, da države članice že imajo na voljo veliko možnosti za izboljšanje ravnanja z biološkimi odpadki, pa bodo podporne pobude na ravni EU ključnega pomena za pospeševanje napredka in zagotavljanja enakih pogojev po vsej Uniji. Komisija zato namerava sprejeti naslednje ukrepe:

Preprečevanje nastajanja bioloških odpadkov

Države članice morajo po določbah ODO izdelati nacionalne načrte za ravnanje z odpadki, ki so v skladu s hierarhijo ravnanja z odpadki. Poleg tega morajo najpozneje do konca leta 2013 izdelati načrte za preprečevanje nastajanja odpadkov s ključnimi točkami, ki bodo omogočale merjenje napredka. Vključenje nacionalnih ciljev glede preprečevanja nastajanja bioloških odpadkov v te programe bi bil zelo močen dodaten ukrep.

V veliki večini držav članic za izboljšanje preprečevanja nastajanja bioloških odpadkov ni bilo narejenega nič jasnega in izmerljivega. Deloma je to posledica pomanjkanja jasnih usmeritev, vključno z merljivimi količinskimi cilji, vendar tudi občutljivosti dejstev, ki se lahko negativno razumejo kot omejevanje izbire potrošnikov. Zaradi negotovosti glede različnih nacionalnih okoliščin se učinkov zavezujočih ciljev EU za preprečevanje zaenkrat ne da oceniti. Vseeno pa je v podporo ukrepom držav članic s komitologijo po ODO mogoče sprejeti kazalnike za ukrepe za preprečevanje.

Poleg tega pa Komisija lahko še naprej pomaga pri čim širšem prevzemanju najboljše prakse. Po postopku komitologije namerava predlagati določene smernice za preprečevanje nastajanja bioloških odpadkov za uporabo v nacionalnih načrtih za preprečevanje nastajanja odpadkov, namerava pa tudi nadaljevati s pripravo predlogov za niz kazalnikov za ocenjevanje ustreznosti postavljanja ciljev na ravni EU glede preprečevanja nastajanja odpadkov v prihodnosti . Ti ukrepi bi morali delovati kot potrebna spodbuda za premik k preprečevanju, obenem pa zagotavljati spoštovanje načela subsidiarnosti.

Predelava bioloških odpadkov

Države članice morajo za tiste biološke odpadke, katerih nastanka ni mogoče preprečiti, izbrati najprimernejšo možnost ravnanja glede na svoje posebne okoliščine (npr. gostota prebivalstva, povpraševanje po kompostu ali energiji itd.). Številne države članice so že zmanjšale odlaganje bioloških odpadkov, oziroma se od njih pričakuje, da bodo to storile v drastični meri in da bodo povečale biološko predelavo. Vendar se brez nadaljnjih spodbud ne zdi verjetno, da bodo manj razvite države članice v bližnji prihodnosti sprejele kake pomembne ukrepe v smeri kompostiranja in proizvodnje bioplina. Bolj je verjetno, da bodo še naprej izbirale očitno najlažje možnosti in pri tem zanemarjale okoljske koristi in stroške. Zaradi tega so nekatere države članice in zainteresirane strani pozivale k ukrepanju EU na tem področju.

Analiza stroškov in koristi, ki je podrobno izpeljana v Prilogi, kaže, da so potencialne koristi na družbenem področju in na območju vse EU lahko znatne. Vendar je zaradi različnih pogojev po državah članicah preden se oceni, ali predlagati cilje EU glede biološke predelave, potrebno nadaljnje delo, zlasti z vidika subsidiarnosti. Komisija bo z analizo nadaljevala, da bi prišla do zaključkov o ustreznosti zastavitve ciljev po ODO najpozneje do leta 2014. Verjetno bi moral cilj glede biološke predelave sovpadati z izboljšanjem ločenega zbiranja, da bi se zagotovila dobra kakovost komposta in pregnitega blata.

Izbira med centralizirano in decentralizirano ureditvijo kompostiranja, proizvodnje energije z razklopom in različni načini uporabe proizvedene energije (promet, električna energija, proizvodnja toplotne energije) bodo odvisni od lokalnih okoliščin (mešanica energetskih virov, možne sinergije z drugimi politikami) ter bi morali biti prepuščeni državam članicam.

Predlagana Direktiva o industrijskih emisijah[19], katere namen je zamenjati sedanjo Direktivo IPPC[20] določa glavna načela za dovoljevanje večjih obratov za predelavo bioloških odpadkov (s kapaciteto več kot 50 ton dnevno) in nadzor nad njimi. Uredba o bioloških odpadkih bi lahko dopolnjevala zdravstvena pravila za zbiranje in predelavo živalskih stranskih proizvodov[21], ne bi pa smela nanje vplivati.

Zaščita tal v EU

Kompost in pregnito blato iz bioloških odpadkov sta materiala, ki se premalo uporabljata. Čeprav odlično prispevata k učinkovitosti virov EU in izboljšanju tal, iz katerih je izčrpan ogljik, je povpraševanje po njiju v mnogih državah manjše zaradi pomanjkanja zaupanja končnih uporabnikov.

V odgovor tem pomislekom bi morala biti uporaba teh materialov urejena na tak način, da na tla ne bi imela nikakršnih škodljivih učinkov.

Uvesti bi bilo treba standarde za kompost in pregnito blato, da bi se omogočila njun prost pretok na notranjem trgu in njuna uporaba brez nadaljnjega spremljanja in nadzora tal, na katerih se uporabljata. Postopek o „prenehanju statusa odpadka“ po ODO bi lahko bil najučinkovitejši način za določitev takih standardov. Komisija začenja z delom pri ocenjevanju tehnične podlage morebitnega predloga[22].

Pričakovati je, da vsi biološko predelani odpadki ne bodo izpolnjevali zahtev standardov za „proizvode“. Kljub temu pa bi lahko ti materiali za tla, iz katerih je izčrpan ogljik, pomenili dragocen prispevek, če bi se uporabljali na varen način. Glede na različne lokalne okoliščine (npr. kakovost in potrebe tal) popolna uskladitev po vsej EU v ta namen ni smotrna, treba pa je postaviti določena minimalna pravila kot zaščito pred nevarno rabo.

Komisija trenutno preučuje možnost uvedbe takih minimalnih zahtev z Direktivo o blatu iz čistilnih naprav[23], ki je v postopku revizije. Do konca leta 2010 je predvidena ocena učinkov, v letu 2011 pa predlog, če bo to primerno.

Raziskave in inovacije

Raziskave in inovacije lahko privedejo do novih tehnologij in rab bioloških odpadkov (napredno gnojenje in uporaba bioenergije, biokemična uporaba, biomateriali). Za tak razvoj je nepogrešljiv sedmi okvirni program Evropske skupnosti za raziskave in tehnološki razvoj (2007–2013). Kar nekaj tem iz njegovega programa „Sodelovanje“ podpira dejavnosti, ki so namenjene preprečevanju nastajanja bioloških odpadkov in/ali maksimiranju gospodarske vrednosti teh odpadkov.

Okrepljena usmeritev na popolno izvajanje obstoječega pravnega reda EU

Obstoječa zakonodaja o odpadkih je odlična podlaga za napredno ravnanje z biološkimi odpadki, kar je razvidno iz napredka nekaterih držav članic. Bistveno pa je, da se obstoječa sredstva uporabljajo v celotnem potencialu in na pravilen način. Ne gre pričakovati, da bodo novi dodatni predpisi uravnotežili slabo uporabo ali blago izvrševanje obstoječe zakonodaje. Zato bo Komisija ob tem, da bo državam članicam pomagala, usmerila večjo pozornost na boljše izvajanje zakonodaje. Komisija s tem namenom pripravlja smernice za uporabo pogledov in ocenjevanja življenjskega cikla v sektorju odpadkov[24] .

Učinkovito izvrševanje ciljev preusmerjanja iz Direktive o odlaganju odpadkov na odlagališčih je v tem pogledu ena najpomembnejših prednostnih nalog. Za okrepitev izvajanja te direktive je mogoče po potrebi sprejeti številne ukrepe, vključno s pozornim spremljanjem doseganja ciljev preusmerjanja, podrobno analizo strategij držav članic za ravnanje z biorazgradljivimi odpadki in evropsko finančno podporo prek regionalnih politik . Nadalje, Komisija ravno ocenjuje svoje zmožnosti za boljše spremljanje in dajanje večje podpore državam članicam, kjer je to potrebno, da bi se omogočili zgodnje vodenje, usposabljanje in okrepljeno sodelovanje.

Zgoraj opisane dejavnosti bi se kar najbolje posluževale obstoječe zakonodaje ter bi uporabljale dogovorjene postopke komitologije in revizije. Ob dopuščanju potrebnega manevrskega prostora nacionalnim politikam bi lahko pomembno pripomogle k dobremu izvajanju zakonodaje o odpadkih v podporo učinkovitosti rabe virov v EU.

Ukrepi, ki jih sprejmejo države članice

Načrtovanje ravnanja z odpadki v skladu s „hierarhijo ravnanja z odpadki“

Na prvem mestu morajo države članice ob upoštevanju posebnih lokalnih okoliščin izvajati določbe ODO in pravilno uporabljati „hierarhijo ravnanja z odpadki“ pri načrtovanju ravnanja z biološkimi odpadki. Pravilna uporaba teh določb, ki bodo 12. decembra 2010 za države članice postale pravno zavezujoč pristop, bi veliko prispevala k optimiziranemu ravnanju z biološkimi odpadki ter dopolnjevala učinke Direktive o odlaganju odpadkov na odlagališčih.

Preprečevanje nastajanja bioloških odpadkov

V skladu s „hierarhijo ravnanja z odpadki“ je treba preprečevanje nastajanja odpadkov okrepiti, pri čemer je treba čim bolje uporabiti programe za preprečevanje nastajanja odpadkov iz ODO, vključno z ustreznimi nacionalnimi cilji glede preprečevanja nastajanja odpadkov, da bi se prekinila povezava med gospodarsko rastjo in okoljskimi učinki nastajanja bioloških odpadkov, ter nacionalnimi referenčnimi vrednostmi za ukrepe preprečevanja nastajanja bioloških odpadkov, spremljanjem, ocenjevanjem in rednim poročanjem o napredku pri doseganju teh ciljev. Komisija pri tem lahko pomaga tako, da pripravi okvir za tovrstne dejavnosti (glej 7.1.1.).

Spodbujanje ločenega zbiranja in biološke predelave bioloških odpadkov

Kompostiranje in anaerobna presnova ponujata najbolj obetavne okoljske in gospodarske rezultate za tiste biološke odpadke, ki se jih ne da preprečiti. Pomemben predpogoj so kakovostne surovine za te postopke. V večini primerov bi se to najbolje doseglo z ločenim zbiranjem.

Drave članice si morajo močno prizadevati za uvedbo ločenega zbiranja, da bi dosegle reciklažo in anaerobno presnovo visoke kakovosti. V Avstriji, Nemčiji, Luksemburgu, na Švedskem, v Belgiji, na Nizozemskem, v Kataloniji (Španija) ter nekaterih regijah Italije že imajo visoko učinkovite sisteme, ki temeljijo na ločevanju različnih tokov bioloških odpadkov pri viru[25]. Sistemi ločenega zbiranja se lahko v odvisnosti od, na primer, tipov zbranih odpadkov (živilski odpadki, odpadki z vrtov itd.) in dostopnosti možnosti predelave močno razlikujejo. Ključ do uspeha je v prilagoditvi lokalnim okoliščinam in uporabniku prijaznem modelu.

Komisija državam članicam predlaga, da čim bolje izkoristijo možnosti, ki jih za uvajanje sistemov za ločeno zbiranje kot prednostno nalogo v skladu s pravili o konkurenci iz Pogodbe o delovanju Evropske unije odpirata člena 11 in 22 ODO . Informacije o izvajanju navedenih členov bodo verjetno predstavljale del zahtev za poročanje po ODO.

Zaščita tal v EU

Komisija preučuje možnosti, da bi v okviru revizije Direktive o blatu iz čistilnih naprav predlagala minimalne standarde za uporabo komposta in pregnitega blata v kmetijstvu (glej 7.1.3.). Ta pravila bi bila verjetno enako ali manj stroga kot nacionalna pravila, ki že veljajo v nekaterih državah članicah, zaradi česar bi bili potreba po prilagoditvi in stroški minimalni.

Kompost – proizvod najvišje kakovosti za učinkovitejšo rabo virov

Države članice bi morale spodbujati proizvodnjo in uporabo komposta iz „čistih“ (ločeno zbranih) bioloških odpadkov. Aktivno bi morale spodbujati tudi široko sprejemanje tega materiala s strani končnih uporabnikov . To bi z delno zamenjavo neobnovljivih mineralnih gnojil povečalo učinkovitost rabe virov ter ohranilo kakovost tal v EU. Države članice morajo proaktivno sodelovati pri določanju meril kakovosti, kot so opisana v razdelku 7.1.3., ter podpirati njihovo uporabo, da se pospeši rast trga.

Na poti k „ničelnemu odlaganju na odlagališčih“

V zvezi z odlaganjem se morajo nacionalna prizadevanja osredotočiti na popolno izvajanje ciljev preusmerjanja iz Direktive o odlaganju odpadkov na odlagališčih in drugih njenih določb, ki so povezane z varnim in zanesljivim odlaganjem stabiliziranih ostankov bioloških odpadkov.

Nekatere države članice, ki so prevzele ustrezno nacionalno pobudo, so že dosegle „ničelno odlaganje“ nepredelanih odpadkov in visokokakovostno biološko predelavo. Komisija toplo priporoča, da se vse države članice kar najhitreje usmerijo k „ničelnemu odlaganju“ nepredelanih odpadkov v skladu z določbami ODO.

Vse možnosti, ki so v hierarhiji ravnanja z odpadki na višjem mestu, lahko igrajo vlogo v prizadevanjih za kar najmanj odlaganja. Tudi energetsko učinkovito sežiganje lahko prispeva k splošnemu izboljšanju ravnanja z odpadki. Vendar je potrebna izredna pozornost, da se v zmogljivosti za sežiganje ne vlaga preveč, kar bi lahko omejilo poznejše možnosti za prehod na bolj biološko predelavo oziroma preprečevanje. Nacionalni načrti za ravnanje z odpadki bi morali vključevati srednje do dolgoročno oceno tega vprašanja.

Proizvodnja energije iz odpadkov

Dekarbonizacija energetskega sektorja za EU predstavlja enega največjih izzivov. Biološki odpadki se lahko ob relativno majhnih stroških spremenijo v električno ali toplotno energijo in motorna goriva ter se tako omeji uporaba fosilnih goriv in poveča varnost oskrbe. Države članice bi morale to priložnost upoštevati pri pripravi ukrepov, ki so namenjeni doseganju njihovih nacionalnih zavezujočih ciljev glede obnovljive energije za leto 2020 po Direktivi o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov[26]. Direktiva izrecno priznava koristi uporabe odpadkov za proizvodnjo motornih goriv, saj jih pri izpolnjevanju cilja 10 % glede goriv upošteva dvojno.

Boljše izvajanje

Države članice si morajo pravilno izvajanje pravnih instrumentov EU s področja ravnanja z biološkimi odpadki zastaviti kot ključno prednostno nalogo . Splošne zahteve glede ravnanja z odpadki, kot so varovanje zdravja ljudi in okolja pri ravnanju z odpadki ter prednost preprečevanja nastajanja odpadkov in recikliranja, so določene v ODO, ki vsebuje tudi posebne elemente, povezane z biološkimi odpadki (cilji glede recikliranja gospodinjskih in podobnih odpadkov, ki lahko vključujejo biološke odpadke ter zahteve glede ločenega zbiranja). Skupaj z Direktivo o odlaganju odpadkov na odlagališčih tvorita ključen zakonodajni okvir za področje bioloških odpadkov.

Skladno z dokazi iz tega sporočila in načelom boljših predpisov je nujno, da države članice izrabijo vse priložnosti, ki jih za optimiranje njihovega ravnanja z biološkimi odpadki ponuja obstoječa zakonodaja EU.

SKLEPNE UGOTOVITVE

Analiza, ki jo je izvedla Komisija, potrjuje, da se v izboljšanju ravnanja z biološkimi odpadki v EU skriva neizkoriščen potencial za občutne okoljske in gospodarske koristi. To sporočilo nudi pregled ukrepov za uporabo tega potenciala s čim boljšo rabo obstoječega regulatornega okvira, pri čemer se z izbiro najboljših možnosti v njihovih posameznih okoliščinah za države članice ohranja širok diskrecijski manevrski prostor.

[1] 2008/98/ES.

[2] Poročilo EEA (7/2009) – Diverting waste from landfill (Preusmeritev odpadkov od odlagališč).

[3] 1999/31/ES.

[4] Bolgarija, Ciper, Češka, Estonija, Grčija, Irska, Latvija, Litva, Malta, Poljska, Portugalska, Romunija, Slovaška, Združeno kraljestvo.

[5] Sklep št. 1600/2002/ES.

[6] COM(2005) 666 konč.

[7] COM(2008) 811 konč.

[8] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/biowaste_prop/home.

[9] http://ec.europa.eu/environment/waste/eventspast/biowaste.htm.

[10] 2953. Svet za okolje, dokument: 11462/09.

[11] Poročilo WRAP (Združeno kraljestvo) z naslovom The Food We Waste (Hrana, ki jo zavržemo), april 2008.

[12] Večinoma od odpravljenih emisij, povezanih s pridelavo in prevozom hrane.

[13] Kot je določeno v členu 3(4) in členu 21(2) Direktive 2009/28/ES o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov.

[14] ORBIT/ECN, Compost production and use in the EU (Proizvodnja in raba komposta v EU), 2008.

[15] Prav tam.

[16] Približno 45 % prsti v EU primanjkuje humusa.

[17] Skupne koristi za EU-27 v obdobju 2013–2020, računano od ukrepov, ki presegajo izvajanje obstoječe zakonodaje.

[18] Glej Prilogo (8.3).

[19] COM(2007) 843 konč.

[20] 96/61/ES.

[21] (ES) št. 1774/2002.

[22] Glej končno poročilo SRS–IPTS o merilih za prenehanje statusa odpadka.

[23] 86/278/EGS.

[24] http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook.

[25] ACR+: Managing biodegradable household waste: What prospects for European Local Authorities? (Ravnanje z biorazgradljivimi gospodinjskimi odpadki: Kaj čaka evropske lokalne organe?).

[26] 2009/28/ES.