SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU Letni program dela Unije za evropsko standardizacijo /* COM/2013/0561 final */





SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU IN EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU Letni program dela Unije za evropsko standardizacijo (Besedilo velja za EGP) 1. Uvod Evropa si v okviru strategije Evropa 2020[1] in njenih vodilnih pobud prizadeva za pametno, trajnostno in vključujoče ustvarjanje rasti in delovnih mest. Pomen standardizacije za delovna mesta, rast in oživitev gospodarstva je bil nazadnje poudarjen v posodobitvi sporočila Komisije o industrijski politiki „Močnejša evropska industrija za rast in oživitev gospodarstva“, sprejeti oktobra 2012[2]. Evropski standardi na področjih od raziskovanja do proizvodnje, za proizvajalce in potrošnike ter v Evropi in drugod po svetu pomenijo odpravljanje ovir, zaščito uporabnikov, varovanje okolja, zagotavljanje povezljivosti, zniževanje stroškov in spodbujanje konkurence. Študije kažejo, da standardizacija prispeva k BDP med 0,3 % in 1 %[3] ter tako industriji pomaga pri doseganju cilja EU, ki je prispevek k BDP višini 20 % do leta 2020[4]. Da bi Komisija zagotovila, da se bo sistem Evropske standardizacije lahko spoprijel s sodobnimi izzivi hitrega razvoja inovacij, trajnosti, zbliževanja tehnologij in ostre globalne konkurence, je leta 2011 predlagala sveženj reform[5], vključno z novo uredbo, ki je začela veljati 1. januarja 2013[6]. Cilj te reforme je bil izboljšati vključevanje sistema, njegovo odzivnost, preglednost, prožnost in področje uporabe. Ena od inovacij reforme je, da mora Komisija sprejeti letni program dela Unije za evropsko standardizacijo. Ta program dela opredeljuje strateške prednostne naloge za evropsko standardizacijo, pri čemer upošteva dolgoročne strategije Unije za rast in določa cilje za mednarodno razsežnost evropske standardizacije v podporo zakonodaji in politikam Unije. Navaja evropske standarde in druge standardizacijske dokumente, ki jih Komisija namerava naslednje leto zahtevati od evropskih organizacij za standardizacijo (v nadaljnjem besedilu: EOS), tj. Evropskega odbora za standardizacijo (CEN), Evropskega odbora za elektrotehnično standardizacijo (CENELEC) in Evropskega instituta za telekomunikacijske standarde (ETSI), ter posebne cilje in politike, ki jih podpirajo. To predvsem zadeva standarde, ki zagotavljajo domnevo o skladnosti z zahtevami usklajevalne zakonodaje Unije. Komisija prav tako podpira dejavnosti evropske standardizacije, ki pomagajo dosegati druge cilje politike EU, in v okviru tega programa dela poziva EOS, naj začnejo z dejavnostmi na vseh prednostnih področjih, tudi tistih, za katera ni pravnih določb, ki so potrebne za podporo uradne zahteve Komisije po standardizaciji (mandat). Evropski standardi, ki so jih EOS oblikovale na pobudo podjetij, nacionalnih organov za standardizacijo ali drugih zainteresiranih strani, ki niso povezani s politikami EU, v tem programu dela niso zajeti. Ta letni program dela čim natančneje predvideva prihodnje usmeritve in ukrepe. Poleg predvidenega te usmeritve nimajo nobenega drugega proračunskega učinka, podpora za delovne postavke pa je odvisna od razpoložljivosti financiranja, predložitve predlogov kakovosti in sporazuma z ustreznimi EOS, nacionalnimi organi za standardizacijo ali drugimi organi, predvidenimi v Uredbi. Komisija lahko v nujnih primerih, tj. ob uradnem nasprotovanju usklajenim standardom, izda mandate, ki v tem programu dela niso predvideni. Pričakuje se, da se bo s preglednostjo, ki jo omogoča ta program dela Unije, povečala učinkovitost in omogočilo nadaljnje načrtovanje dela. Hkrati bo Komisija: – poskušala izboljšati okvirne sporazume o partnerstvu z EOS, ki se letos iztečejo, da bi se ohranila najvišja možna raven kakovosti ter hkrati še naprej skrajševal povprečni čas, potreben za pripravo standardizacijskih dokumentov; – organizirala razpise za zbiranje predlogov v zvezi z evropskim predstavništvom malih in srednjih podjetij (MSP), potrošniki ter okoljskimi in socialnimi organizacijami zainteresiranih strani za delo glede standardizacije. Medtem ko se bo tako spodbujalo sodelovanje MSP z zagotavljanjem financiranja, bo Komisija še naprej podpirala posebne projekte, ki spodbujajo dostop MSP do standardizacije in njihovo udeležbo v njej; – nadaljevala z delom v zvezi s standardizacijo IKT prek platforme več zainteresiranih strani[7], ki je še ena od inovacij v standardizacijskem svežnju za leto 2011. Trajni dialog med javnimi organi, zainteresiranimi stranmi in organizacijami za določanje standardov, vključno s svetovnimi forumi in konzorciji, je pokazal, da se je lahko v kratkem času od vzpostavitve odzival na hitri razvoj na tem področju. Pripravljen je natančen postopni načrt za standardizacijo IKT, ki se posodablja, tako da se lahko Unija odziva na hitro razvijajoč se digitalni svet. Komisija bo še leta 2013 začela neodvisen pregled upravljanja sistema standardizacije, v okviru katerega se bo ocenilo, ali so bili doseženi strateški cilji reforme. Ocenilo se bo tudi, ali se je sistem evropske standardizacije dolgoročno zmožen prilagoditi hitro spreminjajočemu se okolju ter ali lahko prispeva k strateškim notranjim in zunanjim ciljem Evrope, zlasti na področju industrijske politike, inovacij in tehnološkega razvoja. V okviru pregleda se bo preverilo še, ali sistem evropske standardizacije izpolnjuje potrebe trga, ali je dovolj vključujoč in ali zagotavlja zadostno zastopanost. Komisija bo nato ocenila rezultate neodvisnega pregleda, da bi opredelila možnosti, s katerimi bi lahko dodatno izboljšali sistem evropske standardizacije in njegovo zmožnost, da podpre cilje evropske strateške politike. 2. Strateške prednostne naloge za evropsko standardizacijo 2.1. Močnejša evropska industrija za rast in oživitev gospodarstva V nedavni posodobitvi sporočila o industrijski politiki Komisije je bilo poudarjeno, da je treba razviti standarde za nove tehnologije, preden se te prvič predstavijo na trgu. Opredeljenih je bilo šest hitro rastočih področij, na katerih je potrebno prednostno ukrepanje: napredne proizvodne tehnologije, ključne omogočitvene tehnologije, proizvodi na biološki osnovi, trajnostna industrijska in gradbena politika ter surovine, čista vozila in pametna omrežja. 2.1.1. Napredne proizvodne tehnologije Projektna skupina za napredne proizvodne tehnologije za čisto proizvodnjo, ki jo vodi Komisija, bo opredelila, kako bi lahko nadaljnja standardizacija prispevala k uvajanju na trg. Komisija pričakuje, da bo nato začela študijo o izvedljivosti za evropske in mednarodne dejavnosti za standardizacijo na tem področju. 2.1.2. Ključne omogočitvene tehnologije Naslednje leto bo Komisija proučila, kje na področju ključnih omogočitvenih tehnologij bi nadaljnja standardizacija lahko pomagala zagotoviti pravočasni razvoj notranjega trga za izdelke, ki temeljijo na ključnih omogočitvenih tehnologijah, kar je eden od vidikov iz pobude Komisije za pregled zakonodaje o notranjem trgu za industrijske izdelke[8]. Komisija bo s svojimi raziskovalnimi zmogljivostmi in programi financiranja podprla določanje evropskih standardov za opredelitev metodologij nanomaterialov v proizvedeni obliki, ki so potrebni za preskušanje strupenosti in strupenosti za okolje, metode vzorčenja in merjenja izpostavljenosti ter metode za simulacijo izpostavljenosti nanomaterialom. Potreben je skladen pristop z dejavnostmi v Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj, EOS pa morajo tesno sodelovati z mednarodnimi organi za standardizacijo. 2.1.3. Proizvodi na biološki osnovi Za vzpostavitev notranjega trga za proizvode na biološki osnovi je treba določiti standarde in posodobiti uredbe. Komisija pričakuje, da si bodo EOS še naprej prizadevale za mandate za biogoriva in proizvode na biološki osnovi, vključno z biogorivi na splošno, pa tudi posebne mandate za biopolimere, lubrikante, topila in površinsko aktivne snovi. Upoštevati je treba tudi prednormativne raziskave za določanje preskusnih metod, ki se uporabljajo za merjenje vsebine na biološki osnovi, funkcionalnosti in merila trajnosti inovativnih proizvodov na biološki osnovi, npr. biopolimerov, lubrikantov, topil in površinsko aktivnih snovi. V povezavi s proizvodi biogoriv bi se standardizacija lahko izvedla tudi na področju piroliznih olj in alg. 2.1.4. Trajnostna industrijska politika, gradbeništvo in surovine 2.1.4.1. Gradbeni proizvodi Evropske standarde je treba prilagoditi novim zahtevam in pri tem upoštevati vidike trajnosti gradbenih proizvodov, postopkov in del ter inovativne proizvode, da se okrepi notranji trg. Komisija je zagotovila strokovne izkušnje in znanje za pripravo osnutka horizontalnega standarda za določitev emisij reguliranih nevarnih snovi v gradbenih proizvodih. Za izboljšanje konkurenčnosti gradbenih storitev EU bo v skladu z akcijskim načrtom za trajnostno konkurenčnost gradbenega sektorja[9] spodbujala mednarodno uvajanje standardov konstrukcijskega projektiranja, ki se imenujejo „evrokodi“. V raziskavi Komisije TOP-10[10] proti koncu leta 2012 je po mnenju nekaterih sodelujočih glavna prednost poenostavitve po zadnji reviziji uredbe o gradbenih proizvodih posodabljanje evropskega standarda o izvedbi jeklenih in aluminijastih konstrukcij. Komisija se bo posvetovala z zainteresiranimi stranmi in morda zahtevala hitro posodobitev standarda. 2.1.4.2. Jeklo Evropski standardi bi lahko spodbujali trajnostno proizvodnjo jeklenih gradbenih izdelkov. Jeklarska industrija že razvija znamko za jeklene gradbene izdelke, in sicer SustSteel. Komisija bo proučila možnosti znamke SustSteel za povečanje tržnega deleža evropskih trajnostnih jeklenih gradbenih izdelkov in bo morda zahtevala posebne dejavnosti standardizacije. 2.1.4.3. Okoljsko primerna zasnova/izdelki, povezani z energijo Direktiva o okoljsko primerni zasnovi izdelkov[11] zajema različne izdelke, vključno z motorji, črpalkami, ventilatorji, svetilnimi napravami in gospodinjskimi potrebščinami. Do zdaj je bil poudarek na rabi energije, vendar navedena direktiva obravnava vse okoljske vidike, vključno z učinkovito rabo materialov in virov. V zvezi s tem bodo določeni standardi, povezani z učinkovito rabo virov, kot so indeksi možnosti recikliranja ali trajnost sestavnih delov ali drugih okoljskih parametrov (npr. emisije onesnaževal v zrak), da se spodbudi opredelitev možnih zahtev glede okoljsko primerne zasnove na dodatnih področjih. Komisija bo pripravila tehnične spremembe obstoječega mandata v zvezi z usklajenimi standardi na področju okoljsko primerne zasnove[12] v podporo predpisov za naslednje izdelke z okoljsko primerno zasnovo: · majhni, srednji in veliki energetski transformatorji, · profesionalne omare za shranjevanje, kabine za peskanje, procesni ohlajevalniki, kondenzatorske enote in hladilnice, · sistemi prezračevanja, · svetilne naprave ter · grelniki prostorov in vode. Glede na razvoj nadaljnjih izvedbenih ukrepov se lahko pripravijo dodatne tehnične posodobitve za izdelke, zajete v obstoječem mandatu. V skladu z delovnim načrtom za okoljsko primerno zasnovo izdelkov za obdobje 2012–2014[13] se bodo za nove skupine izdelkov obravnavale možne zahteve za okoljsko primerno zasnovo in/ali energetsko označevanje. Prednostni seznam vključuje izdelke za okna, pametne naprave/merilce, aparate za shranjevanje vina, parne kotle, strežnike za velika podjetja, električne kable in proizvode, povezane z vodo. Komisija bo posodobila mandat za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, da bodo po potrebi lahko izdane tehnične spremembe za posebne izdelke. 2.1.4.4. Recikliranje odpadkov Z novimi evropskimi standardi za različne kakovosti recikliranih materialov (npr. kovine, les in tekstil) bi spodbudili razvoj trga. Komisija pričakuje, da se bodo v okviru dela v zvezi z novo standardizacijo razvile in ovrednotile metode (medlaboratorijske primerjave) za: · opredelitev odpadkov za nevarne lastnosti H 12 – kategorija izpusta akutnega strupenega plina 1, 2 ali 3; · določitev elementov in snovi v odpadkih, ki so lahko nevarne za zdravje in okolje (nevarne lastnosti H 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14); · standardi trajnosti in strupenosti za reciklirane biološke odpadke ali kmetijske stranske proizvode (razen gnojil). 2.1.4.5. Neenergetske nekmetijske surovine Evropsko partnerstvo za inovacije na področju surovin[14] združuje zainteresirane strani, da skupaj pospešujejo uvajanje tehnoloških in drugih rešitev na trg. Komisija pripravlja strateški načrt izvajanja s prispevki zainteresiranih strani, ki bi lahko predvidel delo v zvezi s standardizacijo. 2.1.5. Čista vozila in plovila V Sporočilu CARS 2020[15] so predvideni usklajeni ukrepi politike, ki podpirajo uvedbo čistih vozil na trg, vključno z uvajanjem električnih in hibridnih vozil, za katere je potrebna pravočasna določitev standardov ali zahtev za infrastrukturo za napajanje. V skladu s svežnjem ukrepov Zelena energija za promet[16] bo morala Komisija zahtevati določitev novih evropskih standardov. Z mednarodnimi sporazumi o skupnih standardih in predpisih, zlasti v okviru UN/ECE, se bodo prihranili stroški in pospešila rast trga. Komisija je tudi začela skupno pobudo z ZDA, Kitajsko in Japonsko, da bi dodatno proučila možnost skupnih regulativnih pristopov v zvezi z električnimi vozili glede varnostnih in okoljskih vprašanj. Komisija bo izvedla prednormativno raziskavo o varnosti akumulatorjev in shranjevanju vodika za avtomobilsko uporabo. S tem se bo zagotovila znanstvena in tehnološka podlaga za vprašanja v zvezi z varnostjo električnih sestavnih delov sistemov za ponovno polnjenje shranjene energije. Prav tako se bo izvedla prednormativna raziskava metodologij merjenja in preskušanja, in sicer v okviru mednarodnega sodelovanja, zlasti z ZDA, da se določi uspešnost tehnologij vodika in gorivnih celic. Zagotovil se bo tudi tehnični prispevek k določitvi svetovnih standardiziranih/usklajenih preskusnih ciklov in postopkov za vsa lahka tovorna vozila in elektrificirana vozila. 2.1.6. Pametna omrežja Ustrezna infrastruktura, vključno s skladiščenjem in rešitvami uravnoteženja zmogljivosti, dejansko pomeni, da se obnovljiva energija vgradi v električni sistem, prispeva k učinkovitosti rabe energije in uvedejo nove zahteve. Potrebni so standardi za zagotavljanje interoperabilnosti pametnih omrežij in skupen minimalni sklop standardov. Usmerjevalni odbor delovne skupine za pametna omrežja, ki ga je ustanovila Komisija leta 2009[17], je decembra 2012 potrdil ponovitev mandata[18] za podporo uporabe evropskega pametnega omrežja za obdobje 2013–2014, da bi se obravnavali glavni temi: · metode preskušanja interoperabilnosti sistema in mreža preskušanja skladnosti ter · izvajanje razvitih metodologij in drugi sklop standardov. Komisija bo prispevala k temu delu v okviru evropskih politik in programa dela čezatlantskega ekonomskega sveta o interoperabilnosti pametne mreže/e-vozil. 2.2. Krepitev notranjega trga blaga in storitev Notranji trg je ključna gonilna sila rasti in delovnih mest. Evropski standardi spodbujajo konkurenčnost z zmanjšanjem proizvodnih stroškov, jamčenjem kakovosti in uspešnosti ter omogočanjem vstopa inovativnih tehnologij na trg. Usklajeni standardi zagotavljajo še več, saj skladnost jamči tudi zahtevano raven varnosti proizvodov. 2.2.1. Zaščita otrok Komisija bo v podporo direktive o splošni varnosti proizvodov[19] zahtevala določitev evropskih standardov za rute, mehke nosilke in nahrbtnike za nošenje otrok, otroške ležalnike, gugalnice ter podobne izdelke. Prav tako bo morda zahtevala standarde o otroških igriščih in opremi za igrišča. 2.2.2. Varnost drugih potrošniških izdelkov Medtem ko sistem EU za hitro izmenjavo informacij o nevarnih potrošniških izdelkih (RAPEX) zagotavlja, da se nevarni izdelki zdaj hitreje opredelijo in odstranijo s trga EU, je ključni poudarek še vedno na varnosti vira. V skladu z direktivo o splošni varnosti proizvodov Komisija pričakuje, da bo izdala zahtevke za evropske standarde, ki bodo zajemali kamine na alkohol brez ventilacijske cevi, sveče, ražnje in zunanje pohištvo. Pomen teh vprašanj je bil ponovno poudarjen v svežnju ukrepov za varnost proizvodov in nadzor trga[20] Komisije iz februarja 2013, ki vsebuje predlog nove uredbe o varnosti potrošniških proizvodov. 2.2.3. Kakovost in varnost krme in živil Potrebni so novi ali izboljšani globalno sprejeti standardi varnosti in kakovosti hrane, da se obravnavajo učinki globalizacije na proizvodnjo hrane, trgovino in potrošnjo, tudi za proizvode ekološke hrane, ki so vedno bolj prisotni v mednarodnih trgovinskih izmenjavah. To zahteva visoko raven raziskovanja na področju standardov varnosti hrane ter nove metodologije in/ali referenčno gradivo, ki ga bo treba ovrednotiti in potrditi, da se bo lahko uporabljalo pri uradnem nadzoru živil in krme. Treba je izboljšati obstoječe metode, oblikovati nadaljnje standardizirane metode analize in ovrednotiti obstoječe standarde za nove oblike živil, da se zagotovi enotno in učinkovito izvrševanje zakonodaje EU[21] v vseh državah članicah ter visoka raven varnosti. Komisija bo prispevala k zagotavljanju strokovnih izkušenj in znanja ter predložitvi skupno ovrednotenih metod za odkrivanje in določanje neželenih snovi v hrani in krmi. 2.2.4. Kozmetični izdelki Komisija lahko v okviru uredbe o kozmetičnih izdelkih[22] zahteva dejavnosti standardizacije v zvezi z dobrimi proizvodnimi praksami in vzorčenjem ter analizo kozmetičnih izdelkov. 2.2.5. Surovinska sestava tekstilnih izdelkov Komisija v skladu z uredbo o tekstilu[23] pričakuje, da bo izdala standardizacijski mandat za kvantitativno analizo mešanic tekstilnih vlaken, saj se sedanje metode kvantifikacije standardov EN ISO razlikujejo od standardov, opisanih v navedeni uredbi. 2.2.6. Gnojila Glavni cilj prihodnjega predloga za revizijo uredbe o gnojilih[24] je, da se njeno področje uporabe, ki zdaj zajema le neorganska gnojila, razširi na druge kategorije izdelkov, ki jih zajemajo nacionalni predpisi. Komisija bo verjetno zahtevala nove standarde, ki bodo zajeli terminologijo, seznam vrst na posamezno kategorijo izdelkov, dodatno razlago zahtev za označevanje, zahteve za kemično sestavo in kmetijsko učinkovitost, pa tudi preskusne metode. EOS bodo pozvane, naj preverijo in potrdijo, da se horizontalni analitični standardi, določeni za blato, biološko razgradljive odpadke in prst, lahko uporabljajo tudi za organska gnojila in organska sredstva za izboljšanje tal. Treba je razviti in ovrednotiti posebne metode za rastlinske biološke stimulanse in posebne dodatke v gnojilih. 2.2.7. Varnost pri strojih na morju Standardizacija je potrebna za izboljšanje varnosti opreme za naftno in plinsko industrijo na morju. Po zavrnitvi mandata[25] na področju opreme, ki ga EOS uporabljajo za naftno in plinsko industrijo na morju, bo Komisija zahtevala standardizacijo za nekatere posebne elemente opreme, ki je pomembna za varnost. 2.2.8. Zračni promet Uredba o interoperabilnosti[26] obravnava posodobitev evropske mreže za upravljanje zračnega prometa. Marca 2013 je bil izdan mandat[27] z zahtevo, da EOS v sodelovanju z Evropsko organizacijo za opremo civilnega letalstva (EUROCAE) in s tesnim usklajevanjem z Evropsko agencijo za varnost v letalstvu (EASA), pripravijo seznam evropskih standardov, ki so opredeljeni v časovnem načrtu pogajanj osrednjega načrta za ATM v Evropi in se že pripravljajo v okviru EUROCAE. Natančni seznam standardov je priložen mandatu kot Priloga, vendar bo spremenjen v skladu z redno posodobitvijo osrednjega načrta ATM. Standardi za letalstvo globalnega satelitskega navigacijskega sistema (GNSS) (v povezavi s skupno evropsko geostacionarno navigacijsko storitvijo (EGNOS) in evropskim satelitskim navigacijskim sistemom (GALILEO)) osrednjega načrta ATM za korak 2 in korak 3 (Bistvene operativne spremembe) so v tem programu dela zajeti v oddelku 2.2.13.2, nekateri posebni varnostni standardi za letalstvo pa v oddelku 2.2.14. Navedeni evropski standardi se morajo spodbujati tudi po vsem svetu, zlasti prek Mednarodne organizacije civilnega letalstva (ICAO), da se zagotovi globalna interoperabilnost. Vzpostavlja se globalni trg za sisteme zrakoplovov z daljinskim vodenjem (RPAS), ki ponuja znatne možnosti za rast in zaposlovanje. Za pomoč pri uresničevanju teh možnosti so potrebni standardi za postopno vključevanje RPAS v evropski sistem za upravljanje zračnega prometa. Obravnavali se bodo v revidiranem časovnem načrtu standardizacije osrednjega načrta ATM. 2.2.9. Železniški promet Da bi se v celoti izkoristila vzpostavitev področja brez zunanjih meja, je treba izboljšati medsebojno povezanost in interoperabilnost nacionalnih železniških mrež ter njihovo dostopnost. Potrebni so novi evropski standardi, ki morajo podpreti: · ukrepe za preprečitev širjenja požarov in · evropski sistem brez izdajanja vozovnic in sistem izdajanja vozovnic ob odhodu v evropskem železniškem prometu. Komisija bo za poenostavitev vsebine in spodbujanje uporabe tehnične specifikacije za interoperabilnost v zvezi s osebami z omejeno mobilnostjo predlagala njeno revizijo. Komisija prav tako pripravlja pobudo, s katero se bo spodbudil preboj inovativnih rešitev za doseganje v celoti povezanega in interoperabilnega evropskega železniškega sistema. Pobuda bo vključevala opis načina za doseganje večje usklajenosti in osredotočenosti evropskih dejavnosti raziskovanja in inovacij, ki zajemajo celotni inovacijski cikel, za podporo Enotnega evropskega železniškega območja (SERA) ter konkurenčnosti evropske železniške industrije. 2.2.10. Alternativna goriva Potrebna bo standardizacija za izvajanje svežnja ukrepov Zelena energija za promet, vključno z evropsko strategijo za alternativna goriva, in predlog direktive o vzpostavitvi infrastrukture za alternativna goriva[28]. V evropskih standardih je treba natančno določiti tehnične specifikacije za interoperabilnost točk za napajanje in ponovno polnjenje za elektriko, vodik, utekočinjeni zemeljski plin in stisnjeni zemeljski plin, opisanih v predlagani direktivi, ki so popolnoma združljive z ustreznimi mednarodnimi standardi. Medtem ko EOS že delajo na mandatu za dovajanje biometana v omrežje zemeljskega plina in mešanice z višjo vsebnostjo metil estrov maščobnih kislin v dizelsko gorivo za težka tovorna vozila za biogoriva, je treba določiti tudi standarde za injiciranje mešanice z višjo vsebnostjo etanola v bencin. Komisija bo podprla delo v zvezi s standardizacijo, ki obravnava injiciranje biometana v plinovod zemeljskega plina, uporabo biometana kot goriva za vozila in metode za merjenje vsebine biometana v omrežju zemeljskega plina. Prav tako bo podprla hitrejše tržno uvajanje naprednih zamisli usklajenosti in določanja standardov za fotonapetostno tehnologijo. 2.2.11. Varnost infrastrukture[29] Komisija bo vodila mrežo zainteresiranih strani s področja varovanja kritične infrastrukture na devetih tematskih področjih (letalstvo, varnost, eksplozivi, odpornost struktur, kemične in biološke grožnje v vodi, radiološke in jedrske grožnje, potresi, video nadzor in biometrija). Dejavnosti v zvezi s smernicami za preskušanje, skupnimi protokoli za preskušanje, standardi za preskušanje in priporočili za preverjanje ter zahtevami politike bodo prav tako podprle obstoječe in prihodnje mandate. Komisija se lahko z zainteresiranimi stranmi tudi posvetuje o Direktivi o izboljšanju varnosti cestne infrastrukture[30], kar lahko privede do mandata za skupni sistem certificiranja ravni varnosti na cestah. Nato se lahko določijo zahteve za jamčenje najmanjše ravni varnosti v celotnem vseevropskem cestnem omrežju brez poseganja v zahteve iz uredbe o gradbenih proizvodih[31]. 2.2.12. Brezžična komunikacija Ključno je, da se določijo in posodobijo usklajeni standardi v skladu z obstoječimi mandati. Komisija lahko pripravi nove mandate na področju: (1) določanja in ohranjanja standardov mobilnih komunikacij (UMTS, LTE, nadgradnja sistema LTE …) v okviru partnerskega projekta tretje generacije (3GPP); (2) učinkovite rabe radijskega spektra za soobstoj storitev mobilnih komunikacij in delovanja radijske opreme in sprejemnikov v sosednjih frekvenčnih pasovih. 2.2.13. Vesolje na razpolago državljanom[32] 2.2.13.1. Standardi za primarno in sekundarno uporabo vesoljske industrije Vesoljska standardizacija obravnava prednostne naloge, določene v vesoljski strategiji EU in evropski vesoljski industrijski politiki. V mandatu so opredeljene potrebe po določitvi standardizacije v zvezi z vesoljsko industrijo[33], ki zajema obdobje 2011–2013, vendar lahko Komisija, če je ustrezno, to obdobje podaljša do 2014–2015. V skladu s tem mandatom morajo EOS obravnavati številne teme, ki vključujejo navigacijo in pozicioniranje sprejemnikov, vključevanje navigacije in pozicioniranja v telekomunikacije, izmenjavo informacij, oblike podatkov, vključevanje mobilnih, fiksnih in globalnih satelitskih navigacijskih sistemov, planetarno zaščito, spremljanje poznavanja razmer v vesolju, vmesnike zemeljskega segmenta za dvojno uporabo in vmesnike obremenitve. 2.2.13.2. Standardi za programe evropskega GNSS Potrebna je standardizacija za podporo uporabi in izvajanju evropskih satelitskih navigacijskih sistemov (EGNOS in Galileo). Čeprav je težko natančno predvideti njuno raven zrelosti za dano leto, potrebe po standardizaciji, ki jih je treba zajeti, vključujejo množično zagotavljanje sprejemnikov za uporabo na kopnem, naslednjo generacijo sistemov razširjenih storitev na podlagi satelitov, uporabniško opremo civilnega letalstva z EUROCAE, signale in storitve Galileo v okviru ICAO, uvedbo programa Galileo za določanje položaja mobilnih naprav ter časovni načrt za oznako „omogoča EGNOS“. 2.2.14. Varnost Ukrepi za standardizacijo so se začeli, kot določa „Industrijska varnostna politika – Akcijski načrt za inovativno in konkurenčno varnostno industrijo“[34]. Komisija na podlagi rezultatov tekočega mandata predvideva naslednje: · minimalne standarde za odkrivanje in standarde vzorčenja za kemične, biološke, radioaktivne, jedrske in eksplozivne snovi (CBRNE), vključno s področjem letalske varnosti; · skupne tehnične standarde in standarde interoperabilnosti za avtomatizirane sisteme mejnega nadzora (ABC) in za biometrične identifikatorje; · standarde za komunikacijo, poveljevanje in nadzor, pa tudi organizacijsko interoperabilnost na področju kriznega upravljanja/civilne zaščite, vključno z množičnim obveščanjem prebivalstva. Poleg tega se pričakuje, da bodo tudi drugi ukrepi dosegli nadaljnjo standardizacijo, in sicer na naslednjih področjih: · „hibridni“ standardi, ki veljajo za civilno varnost in obrambne tehnologije, npr. za CBRNE ter tehnologije zaznavanja in izogibanja; · standardi vgrajene/samodejne zasebnosti za izvajanje vprašanj upravljanja zasebnosti med razvijanjem in proizvodnjo varnostnih tehnologij in proizvodov. 2.2.15. Jedrska varnost in zaščita EU si prizadeva zagotoviti miroljubno uporabo jedrske energije z najvišjimi standardi jedrske varnosti, zaščite in neširjenja. Na vrhu G8 leta 2008 je skupina za jedrsko varnost in zaščito (NSSG) začela mednarodno pobudo o celostnem konceptu varnosti, zaščite in nadzornih ukrepov za jedrsko energijo, pri čemer ta pobuda približuje zamisel o mednarodno zavezujočih standardih varnosti in zaščite. Komisija prispeva h glavnim dejavnostim za standardizacijo jedrske varnosti in zaščite, ki vključujejo: · interoperabilnost podatkov o tehničnih materialih (ELSSI-EMD); · program ocenjevanja sevanja zaradi nedovoljene trgovine (ITRAP) za oceno in primerjavo zmogljivosti opreme za odkrivanje sevanja; · standardizacijo oblik podatkov, referenčno gradivo za jedrske varnostne ukrepe, forenziko; · izmenjavo radioloških/jedrskih informacij v Evropi; · izdelavo in uporabo instrumentov jedrske elektrarne ter sisteme nadzora, pomembne za varnost in zaščito. Komisija bo prav tako prispevala k določitvi standardnih oblik za podatke o tehničnih materialih in uporabi teh oblik podatkov za učinkovito shranjevanje in prenos informacij o jedrskih snoveh. 2.2.16. Kemikalije Standardi prispevajo k usklajenemu pristopu k izvrševanju uredbe o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH)[35] v državah članicah. EOS morajo zdaj obravnavati razvijanje (nadaljnjih) analitičnih metod: · za določanje prisotnosti/koncentracije svinca (izraženega kot kovina) v potrošniških izdelkih v različnih matricah; · za prehod na potrošniške izdelke brez svinčenih sestavnih delov ob upoštevanju različnih matric; · za določanje prisotnosti/koncentracije osmih policikličnih aromatičnih ogljikovodikov (BaP, BeP, BaA, CHR, BbFA, BjFA, BkFA in DBAhA) v potrošniških izdelkih; · za določanje koncentracije kromove (VI) spojine v usnjenih izdelkih; · za prehod s potrošniških izdelkov navedenih snovi (osmih policikličnih aromatičnih ogljikovodikov in kromove (VI) spojine) v skladu z razumno predvidljivimi pogoji uporabe. Prav tako bo priprava standardnih podatkov o kemikalijah zagotovila, da jih bodo vse zainteresirane strani bolje sprejele, zmanjšali pa se bodo tudi stroški ocenjevanja kemikalij za industrijo. 2.2.17. Horizontalni standardi za storitve[36] Da bi Komisija spodbudila vzpostavitev notranjega trga za storitve, je leta 2013 izdala mandat[37] za programsko oblikovanje in razvoj horizontalnih standardov za storitve. 2.2.18. Varnost posebnih storitev Ta delovna postavka je odvisna od rezultata širokega posvetovanja zainteresiranih strani, začasno načrtovanega za drugo polovico leta 2013. Če je na podlagi prispevkov zainteresiranih strani mogoče sklepati, da bi standardizacija varnosti storitev, npr. požarna varnost v hotelih, prejela široko podporo, mora ta možnost ostati odprta. 2.2.19. Zdravstvene storitve[38] Pomembna funkcija standardov za storitve je vzpostavitev skupnega referenčnega okvira za ključne storitve. To velja za rastoči sektor zdravstvenih storitev, zlasti za kronične, nenalezljive bolezni. Kar zadeva standardizacijo, se lahko predvidijo posebna področja za mandate EOS za horizontalne vidike, kot je varnost bolnika in registracija, za akreditacijske sheme za posamezne bolezni, kot je zdravljenje raka na dojki, in za storitve na posameznih stopnjah, kot je rehabilitacija. Komisija bo začela študijo izvedljivosti za opredelitev obstoječih mednarodnih in nacionalnih standardov ter proučitev obsega, v katerem se uporabljajo in izpolnjujejo potrebe zdravstvenega sistema. Prav tako se bodo z navedeno študijo opredelili pogoji, pod katerimi se lahko določijo standardi za zdravstvene storitve, vključno v zvezi s kliničnimi standardi in sodelovanjem ustreznih zainteresiranih strani pri določanju standardov. 2.2.20. Dostopnost Komisija pripravlja evropski akt o dostopnosti in proučuje možnost za zahtevo, da delo v zvezi s standardizacijo zajame določene proizvode in storitve, za katere ni nobenih standardov dostopnosti na ravni EU. Komisija bo prav tako proučila potrebo po dodatnem delu na ustreznih področjih, ki jih zajema Konvencija ZN o pravicah invalidov. Komisija je nedavno tudi sprejela predlog direktive o dostopnosti spletišč organov javnega sektorja. Komisija proučuje morebitno potrebo po dodatnem delu v zvezi s standardizacijo, da bi se podprli pravni akti glede na tekoče delo v skladu z mandati za podporo evropskih zahtev glede dostopnosti za javno naročanje na področju IKT[39] in v grajenem okolju[40] ter mandatom za vključitev oblikovanja za vse („Design for all“) v ustrezne pobude za standardizacijo[41]. Poleg tega se ob Sporočilu Komisije „Evropa, prva svetovna turistična destinacija“[42] proučuje možnost uporabe rezultatov standardizacije, da bi se opredelile skupno dogovorjene specifikacije za univerzalno oblikovanje turističnih storitev in obravnavale zahteve glede usposabljanja, da se zagotovi večja dostopnost turističnih storitev. 2.3. Inovacije S kodifikacijo informacij o najnovejših dosežkih pri posamezni tehnologiji standardi omogočajo širjenje znanja, interoperabilnost med novimi izdelki, storitvami in digitalno vsebino ter zagotavljajo platformo za nadaljnje inovacije. Standardi na področjih visoke tehnologije pomagajo pri rasti, in sicer z mednarodno sprejeto terminologijo ter metodami merjenja in opredelitve. Protokoli za ocene na področju zdravja in varnosti lahko prav tako odstranijo ovire za inovacije na področjih, kot je nanotehnologija, in so lahko predmet prihodnjih mandatov. Znanstvene dejavnosti so ključni prispevek v postopku standardizacije. Metodologije, postopki in materiali, na podlagi katerih se razvijejo standardi, so delno ali v celoti opredeljeni z razpoložljivim znanstvenim znanjem. Komisija lahko na primer pomaga opredeliti prihodnje razvoje tehnologije, kadar bi zgodnja standardizacija lahko pomagala evropski industriji. Komisija bi v okviru ekoloških inovacij lahko tudi dala prednost sistemu, v katerem bi bila naslednja referenčna vrednost v smislu učinkovitosti virov znana vnaprej, s čimer bi se najboljšim podjetjem omogočilo izboljšanje njihove globalne konkurenčnosti. 2.3.1. Partnerstva za inovacije Evropska partnerstva za inovacije (EPI) so dejavna v celotni verigi raziskav in inovacij ter združujejo vse ustrezne akterje na ravni EU ter nacionalni in regionalni ravni, s čimer pomagajo predvideti potrebne ureditve in standarde ter pospešiti njihovo določitev. Cilj EPI na področju dejavnega in zdravega staranja[43] je zagotoviti interoperabilnost in odstranitev možnih ovir pri dostopu do trga z določitvijo standardov in referenčnih specifikacij za novo opremo in storitve za celostno oskrbo in samostojno življenje. Standardi morajo imeti pomembno vlogo tudi znotraj EPI, npr. EPI na področju kmetijske trajnosti in produktivnosti[44], EPI na področju pametnih mest in skupnosti[45] ter EPI v zvezi z vodo[46]. 2.3.2. Znanost v standardih Primer, kako EOS vzdržujejo redno komunikacijo z znanstveno skupnostjo, je delovna skupina CEN/CENELEC za obravnavanje standardizacije, inovacij in raziskav, pri čemer je treba takšne povezave razširiti. Komisija bo zato ustvarila forum za izboljšanje povezave med znanostjo in standardi, ki ga skupaj skličejo Evropsko združenje raziskovalnih in tehnoloških organizacij (EARTO), EOS in Komisija. 2.3.3. Sistem sistemov Glede na prihodnost se mora vedno večja tehnološka prepletenost, potrebna za obravnavanje družbenih izzivov, izražati v sistemskem pristopu do določenih dejavnosti za standardizacijo. Za primere, ki se navajajo drugje (pametna mesta, pametna mreža, električna vozila itd.), morajo EOS oblikovati posebne koordinacijske skupine, ki združujejo in usmerjajo dejavnosti vključenih tehničnih organov. V prihodnjih letih se pričakuje več takih skupin, zlasti za podporo horizontalnih mandatov. Le-ti bi lahko predvideli vzpostavitev posebnih sistemskih skupin, npr. ocenjevalnih skupin za določanje mej, skupin, ki delujejo na ravni sistema, ali skupin za vire, ki zagotavljajo specializirana orodja in programsko opremo. 2.4. Evropska digitalna agenda[47] Standardi so nepogrešljivi za interoperabilnost med proizvodi IKT, storitvami, aplikacijami in digitalno vsebino, ki je ključna za oblikovanje učinkovite digitalne družbe. Glede na globalnost trga IKT je potrebno sodelovanje med EOS in ustreznimi forumi ter konzorciji, da bi se omogočilo učinkovito spopadanje z vedno večjimi zahtevami po standardih za podporo interoperabilnosti na tem hitro razvijajočem se področju. Natančni načrt za standardizacijo IKT[48] podrobneje opredeljuje področja, na katerih bi se s pomočjo standardov lahko dosegli cilji politike, povezani z IKT, vključno z dopolnilnim preskušanjem interoperabilnosti in ukrepi ozaveščanja za zagotovitev učinkovitega sprejemanja standardov. 2.4.1. E-zdravje Interoperabilnost, zlasti čezmejna, je ključna za široko uporabo IKT v zdravstvenem sektorju, kot je določeno v Direktivi o uveljavljanju pravic pacientov pri čezmejnem zdravstvenem varstvu[49]. Hkrati je treba obravnavati vprašanja varstva podatkov, če naj bi se novi proizvodi in storitve v celoti izkoristile. Cilj je učinkovitejša uporaba razpoložljivih standardov in po potrebi razvoj novih. Študije kažejo, da evropski in mednarodni standardi pogosto niso dovolj natančni, da bi zagotovili interoperabilnost rešitev IKT na področju e-zdravja[50]. Po nasvetu mreže e-zdravja se bodo opredelile bolj natančne specifikacije, npr. za javno naročanje, da se prispeva k okviru interoperabilnosti e-zdravja. Komisija predlaga, da se interoperabilnost pospeši z nadaljnjim določanjem in preverjanjem specifikacij ter sestavnih delov, po potrebi pa tudi z mandati za standardizacijo. 2.4.2. Radiofrekvenčna identifikacija (RFID) V odziv na mandat na področju IKT, ki se uporablja za RFID[51], se obravnavajo vidiki varstva podatkov, zasebnosti in zaščite informacij. Cilj prve faze je bil pripraviti celosten okvir za določitev prihodnjih standardov RFID v začetku leta 2014, pri čemer bodo rezultati dela v sedanji drugi fazi niz evropskih standardov, tehnične specifikacije in poročila. 2.4.3. E-znanja in e-učenje Kot je navedeno v Sporočilu Komisije „E-znanja za 21. stoletje“[52], vseevropski okviri sposobnosti, orodja ter učinkovite in interoperabilne rešitve e-učenja pospešujejo razvoj znanj, povezanih z IKT, in spodbujajo vseživljenjsko učenje. Novi ukrepi za standardizacijo so predvideni na naslednjih področjih: · okviri e-sposobnosti za uporabnike IKT, strokovnjake za IKT in e-vodje, · priporočila in smernice za pripravo novega učnega načrta za strokovnjake za IKT in e-vodje, · evropski standardi za kakovost e-učenja, da se zagotovi usklajenost, uporaba in izvajanje, · tečaji e-učenja, odložišča vsebin in mehanizmi izmenjave, · standardi interoperabilnosti za interaktivne e-knjige in druga digitalna izobraževalna gradiva. 2.4.4. E-javno naročanje/e-katalogi Komisija si prizadeva, da bi e-javno naročanje postalo neposredno, za kar spodbuja vzpostavitev interoperabilnega evropskega okvira, in sicer na podlagi evropskih standardov, kadar je to mogoče. Tekoče delo zvezi s standardizacijo bo morda treba pospešiti ali zaključiti. Standardi morajo biti v pomoč pri doseganju večje učinkovitosti z upoštevanjem rezultatov projektov EU, kot je projekt za vseevropska javna naročila na spletu (PEPPOL), in dela, ki ga opravlja CEN. Dejstvo, da v EU ni skupne opredelitve e-kataloga in shem večkratnih razvrstitev za proizvode in storitve, za podjetja, zlasti MSP, pomeni ovire pri izvajanju transakcij e-javnega naročanja. Da se zagotovijo dosledne in celovite rešitve, mora CEN nadalje obravnavati elemente tako pred dodelitvijo naročila kot po njegovi dodelitvi, vključno s svojimi vmesniki za e-izdajanje računov in plačilnimi rešitvami. 2.4.5. Elektronsko izdajanje računov (e-izdajanje računov) Komisija si prizadeva, da bi spletne transakcije postale neposredne, za kar zagotavlja vzpostavitev enotnega območja plačil v eurih (SEPA) in spodbuja vzpostavitev interoperabilnega evropskega okvira za e-izdajanje računov. Evropski forum več zainteresiranih strani o e-izdajanju računov zagotavlja svetovanje o posebnih potrebah za standardizacijo. Komisija in CEN bosta ocenila prispevanja, da se zagotovi razpoložljivost ustreznih evropskih standardov. Standardi na področju e-izdajanja računov morajo zagotoviti povezavo z ustreznimi standardi e-javnega naročanja in SEPA. Poleg tega si morajo evropski in mednarodni organi za standardizacijo prizadevati za hiter razvoj dopolnilnih sporočil e-poslovanja za izboljšanje zmožnosti za učinkovito izmenjavo proizvodov in storitev. Komisija lahko izda mandat, ki zajema opredelitev modela semantične interoperabilnosti in evropskega modela podatkov za e-izdajanje računov. 2.4.6. Spletno reševanje sporov (SRS) za elektronsko poslovanje Uredba o potrošniškem SRS[53] vzpostavlja evropsko platformo SRS. Treba je proučiti in opredeliti vlogo mednarodne in evropske standardizacije za interoperabilnost med platformo SRS in shemami SRS, ki se upravljajo na nacionalni ravni. Komisija si zlasti prizadeva za spodbujanje razvoja interoperabilnega okvira SRS za izmenjavo podatkov na podlagi mednarodnih standardov in praks Centra Združenih narodov za olajševanje trgovine in elektronskega poslovanja (UN/CEFACT). 2.4.7. Internet stvari Internet stvari zadeva nevidno povezavo na milijarde predmetov z internetom za pridobivanje ali pošiljanje informacij oddaljenemu sistemu, pogosto brez neposrednega človeškega poseganja. Ni omejen na določeno komunikacijsko tehnologijo in zajema več tehničnih rešitev (RFID, protokol TCP/IP, senzorje, stikala, vmesnike itd.), povezanih z opredelitvijo predmeta ter zajetjem, shranjevanjem, obdelavo in prenosom podatkov v fizičnih okoljih ter med fizičnimi in virtualnimi okviri. V okviru mandata za standardizacijo interneta stvari se bo v prvi fazi (1 do 2 leti) proučilo, ali standardi lahko zagotovijo izpolnitev zahtev za varstvo in zaščito (pravnih) podatkov, v drugi fazi pa določilo navedene standarde. 2.4.8. Elektronska identifikacija in skrbniške storitve, vključno z elektronskimi podpisi Komisija je v zvezi z direktivo o elektronskih podpisih[54] na začetku leta 2010 izdala mandat[55] za racionalizacijo standardov v zvezi z e-podpisi in povezanimi skrbniškimi storitvami za vzpostavitev usklajenega posodobljenega okvira. Racionalizirani okvir je sestavljen iz šestih elementov: ustvarjanje in preverjanje e-podpisa; naprave, povezane z njegovim ustvarjanjem; kriptografske zbirke; skrbniške storitve, ki zagotavljajo podporo, kot je izdaja certifikatov; storitve z dodano vrednostjo, kot je registrirana pošta ali hranjenje podatkov; zagotavljanje seznamov stanja skrbniških storitev. Večina rezultatov se pričakuje od leta 2014 naprej. Komisija je junija 2012 predlagala uredbo o elektronski identifikaciji in skrbniških storitvah za elektronske transakcije na notranjem trgu[56] za nadomestitev direktive o e-podpisih in razširitev njenega področja uporabe, da zajame elektronske identifikacije, podpise, žige, časovne žige, dostavo, dokumente ali certifikate za avtentikacijo spletnih strani. Da se podpre njeno izvajanje, bodo potrebni dodatni mandati za standardizacijo. 2.4.9. Kartična, spletna in mobilna plačila Zaradi pomanjkanja standardov in interoperabilnosti med različnimi akterji in rešitvami na področju kartičnih, spletnih in mobilnih plačil je trg razdrobljen in ovira pravočasno široko sprejetje inovativnih vseevropskih plačilnih metod. Komisija namerava v sodelovanju z Evropsko centralno banko spodbujati konvergenco tekočih dejavnosti standardizacije na področju kartičnih plačil in vzpostavitev vseevropskih standardov za mobilna plačila in spletna plačila. Najprej bo EOS in druge ustrezne organe, kot je Svet SEPA, pozvala, naj jasno navedejo poslovne in uporabniške zahteve ter ocenijo obstoječe vrzeli pri standardizaciji. 2.4.10. Inteligentni prometni sistemi[57] Skupni evropski standardi in tehnične specifikacije so nujne za zagotovitev interoperabilnosti storitev in aplikacij inteligentnega prometnega sistema, pospešitev njihove uvedbe in maksimalno povečanje njihovega učinka. Novi ukrepi za standardizacijo bodo vključevali: · sisteme sodelovanja za pametni promet, · večmodalne načrtovalce poti, · odprto platformo v vozilu, · digitalne zemljevide, · interoperabilnost javnega prevoza in urbano okolje inteligentnega prometnega sistema, · smernice in tehnične specifikacije za zagotavljanje varne komunikacije človek-stroj, · elektronsko pobiranje cestnine in · mednarodno sodelovanje, da se doseže globalna usklajenost standardov (sporazumi z ZDA in Japonsko glede aplikacij IKT za cestni promet). 2.5. Podnebne spremembe in Evropa, gospodarna z viri[58] 2.5.1. Prilagajanje podnebnim spremembam Med pripravo prihodnje prilagoditvene strategije EU je bilo ugotovljeno, da so standardi lahko pomembni pri zagotavljanju prilagodljivosti infrastrukture v določenih sektorjih: prometna infrastruktura, energetska infrastruktura in gradnje/zgradbe. Morda bi bilo ustrezno opredeliti, katere standarde je treba spodbujati in/ali spremeniti, da bi se pri odločitvah o vlaganju v infrastrukturo bolj upoštevali sedanji in prihodnji učinki podnebnih sprememb. Eden od načinov, da se podpre podnebna politika EU in pomaga pri doseganju ciljev Okvirne konvencije Združenih narodov o spremembi podnebja, je določitev evropskih standardov za ocenjevanje emisij toplogrednih plinov v energijsko intenzivnih industrijah. V okviru sedanjega mandata za razvoj tehničnih standardov EU na področju emisij toplogrednih plinov[59] za jeklo, cement, aluminij, apno in železove zlitine bodo leta 2013 izdana poročila z rezultati preveritvenih preskusov. Komisija mora zagotoviti, da je pri navedenih preskusih zajamčena točnost in obnovljivost predlaganih standardiziranih metod merjenja. 2.5.2. Uredba o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč Uredba o snoveh, ki tanjšajo ozonski plašč[60], omejuje uporabo številnih nevarnih snovi, vključno z ogljikovim tetrakloridom in triklorotrifluoroetani, pri čemer bo treba preveriti skladnost nekaterih obstoječih standardov s predlaganimi omejitvami uporabe. 2.5.3. Kakovost zraka Direktiva o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo[61] določa zahteve za spremljanje predhodnih snovi ozona. Komisija pričakuje, da bodo EOS poslale nov mandat za določitev usklajenih merilnih standardov. 2.5.4. Odpadki Od EOS se pričakuje, da bodo v okviru direktive o odpadni električni in elektronski opremi (OEEO)[62] določile enega ali več evropskih standardov, ki bodo odražali najnovejše dosežke v zvezi z ravnanjem z odpadno opremo (vključno s predelavo, recikliranjem in pripravo za ponovno uporabo). Komisija bo za podporo direktive o odpadkih[63] pripravila nove mandate za razvoj metod za ugotavljanje proizvodnje strupenih plinov ter elementov in snovi v odpadkih, ki predstavljajo nevarnosti za zdravje in okolje. 2.5.5. Trajnostna prehrana Komisija bo kot del časovnega načrta za Evropo, gospodarno z viri, leta 2013 sprejela sporočilo o trajnostni prehrani, ki lahko privede do zahtev za dejavnosti standardizacije. 3. Mednarodna razsežnost evropske standardizacije Splošni cilj je okrepiti svetovni doseg in konkurenčnost evropske industrije z zmanjšanjem tehničnih ovir za trgovanje. Uporaba skupnih ali tehnično usklajenih standardov podpira izmenjavo blaga in storitev, tako da povečuje interoperabilnost na svetovni ravni. Prizadevanja za navedeni cilj bodo naslednja: · napori za čim večjo skladnost med mednarodnimi in evropskimi standardi (primarnost mednarodne standardizacije z močnim evropskim vodstvom v več sektorjih) ter širitev/spodbujanje uporabe evropskih in/ali mednarodnih standardov zunaj EU ali tehnične usklajenosti z njimi; · ozaveščanje in spodbujanje prednosti evropske standardizacije kot usklajenega regionalnega sistema, ki je del mednarodne standardizacije in večstranske pravne ureditve ter ju v celoti podpira; · prispevanje k dvostranskim regulativnim/političnim dialogom med EU in tretjimi državami ter k ustreznim poglavjem pogajanj za sporazume o prosti trgovini. Sedanje prednostne naloge so osredotočene na ZDA (prizadevanje za sporazum o „povezovanju“ med sistemi standardov ZDA in EU[64] ter v okviru prihodnjih pogajanj za čezatlantsko trgovino in naložbeno partnerstvo), Kitajsko (regulativni dialog in dialog na področju industrijske politike, strateška partnerstva), Rusijo (partnerstvo za modernizacijo), Indijo, Japonsko, Korejo, države ASEAN in Latinsko Ameriko; · širitev enotnega trga, zlasti s postopkom širitve Evropske unije, evropsko sosedsko politiko ter pogajanjem o Sporazumih o ugotavljanju skladnosti in prevzemanju industrijskih izdelkov s tretjimi državami za sprejetje evropske zakonodaje o varnosti proizvodov, podprte z evropskimi standardi. · Strateški ukrepi v prednostno obravnavanih državah so: · napoteni evropski strokovnjaki za standardizacijo, ki so zdaj na Kitajskem in v Indiji (v prihodnosti morda tudi v Braziliji) ter zagotavljajo lokalno prisotnost evropske standardizacije in pretok informacij o dostopu do ključnih trgov; · informacijske platforme spletne standardizacije (s Kitajsko[65], pri čemer je poudarek na večanju obsega zdaj zajetih sektorjev, in morda v prihodnosti z ZDA), za preslikavo ustreznih področij standardizacije, vključno z vidiki tržnega dostopa, neposredno povezanih s standardizacijo; · podpora krepitve afriških zmogljivosti na področju standardov v skladu s skupnim akcijskim načrtom EU–Afrika, zlasti s tehničnim in političnim dialogom z ustreznimi afriškimi standardizacijskimi in regionalnimi organizacijami. 4. Sklep Ta prvi letni program dela Unije za evropsko standardizacijo, sprejet v skladu z uredbo o standardizaciji, je ključni element v prizadevanjih Komisije za pospešitev postopka standardizacije. Omogoča učinkovitejše predvidevanje in načrtovanje dejavnosti standardizacije, pri čemer bodo ta prizadevanja dodatno okrepljena s krajšimi roki za sprejem predlaganih mandatov. Njegova časovna umestitev omogoča časovno usklajenost s pripravljalnim delom v EOS, Komisija pa EOS poziva, naj pri oblikovanju svojih letnih programov dela pozneje v letu upoštevajo ta program dela. Ta program je bil oblikovan po posvetovanju z vsemi zainteresiranimi stranmi in zagotavlja platformo za zbiranje širokega obsega prispevkov o prihodnjih prednostnih nalogah za dejavnosti standardizacije. Informacije o dejavnostih standardizacije, začetih na podlagi tega programa dela, bodo vključene v naslednji program dela Unije za evropsko standardizacijo, da se zagotovijo povratne informacije za vse zainteresirane strani. [1] COM(2010) 2020 final. [2] COM(2012) 582 final. [3] Swann G.M.P., „The Economics of Standardisation: An Update“ (Ekonomija standardizacije: posodobitev), poročilo za ministrstvo Združenega kraljestva za podjetništvo, inovacije in poklicno usposabljanje, 2010. [4] Cilj, določen v sporočilu o industrijski politiki iz oktobra 2012. [5] COM(2011) 311 final. [6] Uredba (EU) št. 1025/2012. [7] Sklep Komisije z dne 28. novembra 2011, UL C 349, 30.11.2011. Prvič so se sestale 26. marca 2012. [8] http://ec.europa.eu/governance/impact/planned_ia/docs/2013_entr_003_industrial_products_en.pdf. [9] COM(2012) 433 final. [10] COM(2013) 122 final in SWD(2013) 60 final. [11] Direktiva 2009/125/ES. [12] M/495. [13] SWD(2012) 434 final. [14] COM(2012) 082 final. [15] COM(2012) 636 final. [16] COM(2013) 17 final. [17] http://ec.europa.eu/energy/gas_electricity/smartgrids/taskforce_en.htm. [18] M/490. [19] Direktiva 2001/95/ES. [20] COM(2013) 78 final. [21] Uredba (ES) št. 882/2004. [22] Uredba (ES) št. 1223/2009. [23] Uredba (EU) št. 1007/2011. [24] Uredba (ES) št. 2003/2003. [25] M/501. [26] Uredba (ES) št. 552/2004. [27] M/524. [28] COM(2013) 18. [29] COM(2010) 560. [30] Direktiva 2008/96/ES. [31] Uredba (EU) št. 305/2011. [32] Uredba (ES) št. 683/2008. [33] M/496. [34] COM(2012) 417. [35] Uredba (ES) št. 1907/2006. [36] Direktiva 2006/123/ES. [37] M/517. [38] Direktiva 2011/24/EU, Priporočilo Sveta 2009/C 151/01. [39] M/376. [40] M/420. [41] M/473. [42] COM(2010) 352 final. [43] COM(2012) 083 final. [44] COM(2012) 79 final. [45] COM(2012) 4701 final. [46] COM(2012) 216 final. [47] COM(2010) 245 final. [48] http://ec.europa.eu/enterprise/sectors/ict/files/ict-policies/2010-2013_ict_standardisation_work_programme_2nd_update_en.pdf. [49] Direktiva 2011/24/EU. [50] http://www.ehealth-strategies.eu/. [51] M/436. [52] COM(2007) 496. [53] Sklic dodati po sprejetju spomladi leta 2013. [54] Direktiva 1999/93/ES. [55] M/460r. [56] COM(2012) 238. [57] Direktiva 2010/40/EU, COM(2008) 886. [58] COM(2011) 21. [59] M/478. [60] Uredba (ES) št. 1005/2009. [61] Direktiva 2008/50/ES. [62] Direktiva 2012/19/EU. [63] Direktiva 2008/98/ES. [64] http://trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2011/december/tradoc_148393.pdf. [65] http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=6271&tpa=0&tk=&lang=sl.