V EU se največ živega srebra uporablja za zobni amalgam. Uredba od 1. julija 2018 že prepoveduje njegovo uporabo za zobozdravstveno obravnavo mlečnih zob in zobozdravstveno obravnavo ranljivih skupin prebivalstva, tj. otrok, mlajših od 15 let, in nosečnic ali doječih mater. V skladu s členom 19(1)(b) Uredbe to poročilo navaja informacije o izvedljivosti postopne opustitve uporabe zobnega amalgama v EU za vse skupine prebivalstva. S tem je Komisija hkrati zajela emisije živega srebra in živosrebrovih spojin iz krematorijev.

b)„izvedljivosti dolgoročne postopne opustitve uporabe zobnega amalgama, po možnosti do leta 2030, ob upoštevanju nacionalnih načrtov iz člena 10(3) in ob polnem upoštevanju pristojnosti držav članic glede organizacije in zagotavljanja zdravstvenih storitev in zdravstvene oskrbe;“

To poročilo se nanaša na dve oceni, ki ju je Komisija izvedla v skladu s členom 19(1) Uredbe, ki od Komisije zahteva, da do 30. junija 2020 izvede oceno ter Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o izidu svoje ocene glede:

V zadnjih petnajstih letih je EU razvila daljnosežni politični in zakonodajni okvir za nadzor, odpravo in, kjer to ni mogoče, zmanjšanje uporabe in izpostavljenosti ter s tem zmanjšanje tveganja, ki ga predstavlja živo srebro. Pomemben instrument EU je Uredba (EU) 2017/852 o živem srebru (v nadaljnjem besedilu: Uredba), ki obravnava celotni življenjski cikel živega srebra, od primarnega izkopa do končnega odstranjevanja odpadkov z živim srebrom.

Živo srebro je strupen element, ki predstavlja resno tveganje za okolje in zdravje ljudi. Ljudje smo izpostavljeni živemu srebru predvsem z uživanjem morske hrane. Ta močni nevrotoksin povzroči trajne poškodbe možganov in ledvic pri odraslih ter vpliva na razvoj zarodka in razvoj v zgodnjem otroštvu. Kopiči se v organizmu ter potuje po svetu prek prehranjevalnega spleta in čezmejnega prenosa onesnaževal zraka. Živo srebro iz zraka se nalaga v tleh in vodnih telesih.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU o pregledih, ki se zahtevajo v skladu s členom 19(1) Uredbe 2017/852 o uporabi živega srebra v zobnem amalgamu in proizvodih

V EU se največ živega srebra uporablja za zobni amalgam. Ocenjeno letno povpraševanje po zobnem amalgamu (EU-28) je v letu 2018 pomenilo 27–58 ton živega srebra. To predstavlja znatno zmanjšanje, za približno 43 %, v primerjavi s prejšnjo oceno 55–95 ton živega srebra na leto v letu 2010. Ocenjuje se, da je bilo leta 2018 v EU-28 izvedenih približno 372 milijonov popravil zob. Med njimi je bil zobni amalgam uporabljen le v 10–19 % primerov. Vendar kot prikazuje slika 1, so razlike v deležu med državami članicami velike.

V študiji so zbrane informacije o uporabi zobnega amalgama in nadomestnih rešitvah brez živega srebra, posledicah za organizacijo zdravstvenih storitev v državah članicah in načrtih za postopno opustitev zobnega amalgama, ki so jih države članice pripravile v skladu s členom 10(3) Uredbe. Obsežno zbiranje podatkov je vključevalo pregled znanstvenih člankov in poročil ter zbiranje podatkov s spletno anketo in razgovori po vsej EU. Delavnica, na kateri so se januarja 2020 zbrali strokovnjaki iz držav članic in deležnikov (zobozdravstvene organizacije, nevladne organizacije), je potrdila predhodne ugotovitve študije in hkrati zagotovila dodaten prispevek za izboljšanje priprave modela in sklepov.

Zobni amalgam se že stoletja uporablja kot obnovitveni material, ki omogoča polnjenje lukenj, nastalih zaradi zobne gnilobe, in popravila zobnih površin. Je zlitina živega srebra in drugih kovin (npr. srebra, kositra, bakra).

Pravo EU na področju notranjega trga prepoveduje dajanje številnih proizvodov, ki vsebujejo dodano živo srebro, v promet na notranjem trgu EU (vključno z uvozom). Uredba za nekatere, vendar ne za vse, prepoveduje tudi proizvodnjo in izvoz. Ta diferencirana pravna obravnava različnih proizvodov, ki vsebujejo dodano živo srebro, izhaja iz mednarodnega regulativnega okvira, v katerem je bila sprejeta Uredba, tj. Konvencije Minamata o živem srebru (v nadaljnjem besedilu: Konvencija) . Konvencija, ki so jo ratificirale EU in velika večina držav članic, prepoveduje proizvodnjo, izvoz in uvoz nekaterih proizvodov, ki vsebujejo dodano živo srebro. Zato velja splošno načelo, da se za tiste proizvode z dodanim živim srebrom, ki jih ureja Konvencija, prepoved dajanja v promet na notranjem trgu EU v okviru prava Unije razširi tako, da vključuje proizvodnjo in izvoz, da bi se tako spoštovale zahteve mednarodnega prava. V skladu s členom 19(1)(c) to poročilo vsebuje informacije o izvedljivosti in morebitnih okoljskih koristih uporabe prepovedi proizvodnje in izvoza na podlagi Uredbe za vse proizvode, ki jih je prepovedano dajati v promet v skladu z drugimi instrumenti prava Unije, tudi če jih Konvencija ne prepoveduje.

Razlika med cenami popravil zob glede na vrsto materiala je razmeroma majhna, ker so se tehnike popravil brez živega srebra izboljšale. Poleg tega se je razlika v ceni zobnega amalgama in materialov, ki ne vsebujejo živega srebra, zmanjšala. To omejuje socialno-ekonomski učinek pospešenega prehajanja na zalivke brez živega srebra na stroške zobozdravstvene oskrbe in posledično na razpršen ekonomski učinek za zobozdravnike, paciente in sisteme povračila stroškov za zdravstvene storitve.

Postopno nadomeščanje zobnega amalgama z materiali, ki ne vsebujejo živega srebra (kot so na primer kompozitne smole, keramika in steklasto

Po pričakovanjih naj bi se brez dodatnih ukrepov politike na ravni EU in držav članic uporaba zobnega amalgama med letoma 2018 in 2030 zmanjšala za približno 70 %. Vendar bi bila poraba še vedno precejšnja – približno 8–17 ton živega srebra v letu 2030.

Dokazi kažejo, da imajo materiali brez živega srebra zadovoljive mehanske lastnosti, zahtevajo manjšo obdelavo lukenj za pripravo na kompozite in so estetsko privlačnejši . Na življenjsko dobo zalivke vplivajo štirje glavni dejavniki: material, metoda popravila, spretnosti zobozdravnika in zobna higiena. Danes so materiali brez živega srebra kakovostni, učinkovite metode popravila so splošno dostopne in zobozdravstvene šole vse pogosteje poučujejo potrebne spretnosti. Zaradi komuniciranja na področju javnega zdravja bi se morala zobna higiena še naprej izboljševati. Skladno s tem bi se morala podaljševati tudi življenjska doba popravil.

Vendar so organizacije, ki predstavljajo zobozdravnike, izrazile zaskrbljenost zaradi pomanjkanja razpoložljivih informacij o materialih brez živega srebra, pa tudi glede varnostnega profila in biokompatibilnosti nekaterih materialov, med katerimi nekateri vsebujejo bisfenol A (BPA) in nanodelce. Iz razpoložljivih znanstvenih presoj izhaja, da sproščanje BPA iz nekaterih zobnih materialov predstavlja zanemarljivo tveganje za zdravje in da je izpostavljenost BPA v okviru dopustnega dnevnega vnosa . Vendar ti sklepi temeljijo na oceni tveganja BPA, ki jo je leta 2015 pripravila Evropska agencija za varnost hrane in se trenutno pregleduje.

Okoljski vidiki

Zobni amalgam povzroča znatne emisije živega srebra v zrak, vodo in tla.

Ocenjeno je bilo, da emisije v zrak znašajo 19 ton v življenjskem ciklu zobnega amalgama (2012, EU-27). Emisije v vodo, za katere so odgovorne zobozdravstvene ambulante, se ocenjujejo na 3 tone (2010, EU-27). Ta količina se bo zmanjšala, saj Uredba določa, da morajo biti zobozdravstvene ordinacije opremljene z ločevalniki zobnega amalgama z visoko ravnijo zadrževanja delcev.

Prisotnost živega srebra v odpadnih vodah je problematična za ostanke (blato) iz komunalnih čistilnih naprav. Glede na vrsto obdelave odpadne vode lahko živo srebro konča v blatu iz naprave za čiščenje odpadne vode. Emisije živega srebra iz zobnega amalgama v tla, ocenjene na 8 ton (2010, EU-27), so predvsem posledica raznosa takega blata po tleh. Direktiva 86/278/EGS o uporabi blata iz čistilnih naprav v kmetijstvu določa mejne vrednosti za koncentracije težkih kovin, vključno z živim srebrom.

Postopna opustitev zobnega amalgama bi sčasoma odpravila te emisije in s tem njihov prispevek h količini živega srebra v okolju, kar bi prineslo večje okoljske in zdravstvene koristi. To bi prispevalo tudi k akcijskemu načrtu EU za krožno gospodarstvo, ki poziva k boljši obdelavi odpadnih voda in reviziji direktiv o blatu iz čistilnih naprav z namenom uporabe praks krožnega gospodarstva pri ravnanju z odpadno vodo in blatom.

Emisije živega srebra in živosrebrovih spojin iz krematorijev

Emisije živega srebra in živosrebrovih spojin iz krematorijev so trajni vir emisij v zrak, ki izhajajo iz uporabe zobnega amalgama. V letu 2018 so bile ocenjene na približno 1,6 tone. Pričakuje se, da bodo te emisije ostale na podobni ravni do približno leta 2025 in se nato zmanjšale. Vendar na dokazih temelječa podlaga ni prepričljiva in potrebna so nadaljnja prizadevanja za izboljšanje teh ocen, tudi zaradi upoštevanja dramatičnega vpliva izgube življenj zaradi krize COVID-19.

Na ravni EU se trenutno ne zahteva uvedba tehnologij za zmanjšanje emisij živega srebra v krematorijih. Samo Konvencija OSPAR, katere pogodbenice so EU in 11 njenih držav članic, v skladu s svojim pravno nezavezujočim Priporočilom 2003/4 navaja najboljše razpoložljive tehnike za preprečevanje in nadzor emisij živega srebra iz krematorijev.