EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 9.9.2015 COM(2015) 452 final 2015/0211(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za namene Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite in o spremembi Direktive 2013/32/EU



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA 1.1.Razlogi za predlog in njegovi cilji • Vzpostavitev skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav Evropska komisija je 13. maja 2015 predstavila celovito evropsko agendo o migracijah, v kateri je poleg takojšnjih ukrepov, ki jih je kmalu zatem predlagala za odziv na krizne razmere v Sredozemlju, opredelila nadaljnje pobude za strukturne rešitve, s katerimi bi se zagotovilo boljše upravljanje vseh vidikov migracij. Kot del predvidenih strukturnih pobud in ob upoštevanju trenutnega izredno velikega pritiska na azilne sisteme držav članic je Komisija poudarila potrebo po učinkovitejši obravnavi zlorab in napovedala okrepitev določb o varnih izvornih državah iz Direktive 2013/32/EU o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite (v nadaljnjem besedilu: Direktiva 2013/32/EU), da bi zagotovila podporo hitrejši obravnavi prošenj za azil, ki jih vložijo osebe iz držav, ki so označene kot varne. V skladu s sklepi Evropskega sveta z dne 25. in 26. junija 2015 to vključuje tudi vzpostavitev skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. Direktiva 2013/32/EU državam članicam omogoča, da uporabijo posebna postopkovna pravila, zlasti pospešene postopke in postopke na meji, če je prosilec državljan države (ali oseba brez državljanstva tretje države, v kateri je imel prej običajno prebivališče), ki je v nacionalnem pravu označena kot varna izvorna država in ki jo je mogoče šteti za varno za prosilca ob upoštevanju njegovih posebnih okoliščin. Nacionalne sezname varnih izvornih držav je sprejelo le nekaj držav članic. Poleg tega so med temi nacionalnimi seznami določena neskladja, ki bi lahko izvirala iz razlik pri ocenjevanju varnosti nekaterih tretjih držav ali razlik v naravi migracijskih tokov državljanov tretjih držav, s katerimi se države članice soočajo. V Prilogi I k Direktivi 2013/32/EU so opredeljena skupna merila, na podlagi katerih lahko države članice tretje države označijo za varne izvorne države, in sicer se v skladu z besedilom navedene priloge država: „[...] šteje za varno izvorno državo, če se na podlagi pravnega položaja, uporabe prava v okviru demokratičnega sistema in splošnih političnih okoliščin lahko sklepa, da tam na splošno in redno ni nikakršnega preganjanja, kakor je opredeljeno v členu 9 Direktive 2011/95/EU, ni mučenja ali nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja in ni ogroženosti zaradi vsesplošnega nasilja v razmerah mednarodnega ali notranjega oboroženega spopada. Pri ocenjevanju se med drugim upošteva tudi obseg zagotavljanja varnosti pred preganjanjem ali zlorabami z: (a) ustreznimi zakoni in predpisi države in načinom, na katerega se ti uporabljajo; (b) spoštovanjem pravic in svoboščin, določenih v Evropski konvenciji o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin in/ali v Mednarodnem paktu o državljanskih in političnih pravicah in/ali v Konvenciji Združenih narodov proti mučenju, zlasti pa pravic, od katerih v skladu s členom 15(2) navedene Evropske konvencije ni mogoče odstopati; (c) upoštevanjem načela nevračanja v skladu z Ženevsko konvencijo; (d) obstojem sistema učinkovitih pravnih sredstev zoper kršitve teh pravic in svoboščin.“ Pravo EU trenutno ne vsebuje skupnega evropskega seznama varnih izvoznih držav. Cilj tega predloga je vzpostaviti tak skupni evropski seznam , ki bi temeljil na skupnih merilih iz Direktive 2013/32/EU in vsem državam članicam olajšal uporabo postopkov, povezanih z izvrševanjem koncepta varne države izvora, s tem pa tudi povečal splošno učinkovitost njihovih azilnih sistemov z vidika obravnave prošenj za mednarodno zaščito, ki najverjetneje niso utemeljene. S sprejetjem takega skupnega evropskega seznama se bodo tudi zmanjšale razlike med nacionalnimi seznami varnih izvornih držav, ki so jih sprejele nekatere države članice, s čimer se bo povečala usklajenost postopkov in omejilo sekundarno gibanje prosilcev za mednarodno zaščito. • Tretje države, ki se jih uvrsti na skupni evropski seznam varnih izvornih držav Na podlagi vseh razpoložljivih zadevnih informacij, zlasti poročil Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) ter informacij, ki jih zagotavljajo države članice, Evropski azilni podporni urad (EASO), Svet Evrope, Visoki komisariat Združenih narodov za begunce (UNHCR) in druge ustrezne mednarodne organizacije, je Evropska komisija ugotovila, da so Albanija, Bosna in Hercegovina, nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Kosovo*, Črna gora, Srbija in Turčija varne izvorne države v smislu Direktive 2013/32/EU in bi morale biti uvrščene na skupni evropski seznam varnih izvornih držav. Evropska komisija je uporabila zlasti poročila ESZD, vključno z namenskimi poročili za posamezne države z dne 31. avgusta in 1. septembra 2015, informacije, ki so jih zagotovile države članice, vključno z nacionalno zakonodajo o označitvi držav za varne izvorne države, informacije, ki jih je zagotovil EASO, vključno s pisnimi poročili in rezultati usklajevalnega srečanja s strokovnjaki iz držav članic na temo varnih izvornih držav z dne 2. septembra 2015, ter javno dostopne informacije, ki so jih objavili Svet Evrope, UNHCR in druge ustrezne mednarodne organizacije. V Albaniji je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do posameznih primerov krvnega maščevanja, družinskega nasilja in diskriminacije pripadnikov etničnih manjšin ali ranljivih skupin prebivalstva, kot so Romi, balkanski Egipčani in LGTBI, ali nasilja nad njimi. Članstvo Albanije v Evropski konvenciji o človekovih pravicah omogoča dostop do Evropskega sodišča za človekove pravice, kar zagotavlja učinkovitost sistema pravnih sredstev proti tovrstnim kršitvam človekovih pravic. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 150 prijavah ugotovilo štiri kršitve. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 7,8 % (1 040) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Albanije. Vsaj osem držav članic je Albanijo označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je Albanijo imenoval za državo kandidatko. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je Albanija varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU. V Bosni in Hercegovini ustava zagotavlja podlago za delitev oblasti med konstitutivnimi narodi. Pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami je ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do diskriminacije ali nasilja nad posamezniki zaradi njihove etnične pripadnosti, veroizpovedi ali političnega prepričanja, ter nad pripadniki ranljivih skupin prebivalstva, kot so LGBTI, novinarji in otroci. Članstvo Bosne in Hercegovine v Evropski konvenciji o človekovih pravicah omogoča dostop do Evropskega sodišča za človekove pravice, kar zagotavlja učinkovitost sistema pravnih sredstev proti tovrstnim kršitvam človekovih pravic. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 1 196 prijavah ugotovilo pet kršitev. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 4,6 % (330) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Bosne in Hercegovine. Vsaj devet držav članic je Bosno in Hercegovino označilo za varno izvorno državo. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je Bosna in Hercegovina varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU.

V nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do posameznih primerov diskriminacije ali nasilja nad pripadniki ranljivih skupin prebivalstva, vključno z otroci, invalidi, Romi in LGBTI. Članstvo nekdanje jugoslovanske republike Makedonije v Evropski konvenciji o človekovih pravicah omogoča dostop do Evropskega sodišča za človekove pravice, kar zagotavlja učinkovitost sistema pravnih sredstev proti tovrstnim kršitvam človekovih pravic. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 502 prijavah ugotovilo šest kršitev. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 0,9 % (70) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani nekdanje jugoslovanske republike Makedonije. Vsaj sedem držav članic je nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo imenoval za državo kandidatko. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je nekdanja jugoslovanska republika Makedonija varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU. Na Kosovem* je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo. Ker ni mednarodnega soglasja glede statusa Kosova* kot samostojne države, Kosovo* ni podpisnik zadevnih mednarodnih instrumentov na področju človekovih pravic, kot je na primer Evropska konvencija o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do diskriminacije ali nasilja nad pripadniki ranljivih skupin prebivalstva, kot so ženske, LGBTI in etnične manjšine, vključno z etničnimi Srbi. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 6,3 % (830) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Kosova*. Vsaj šest držav članic je Kosovo* označilo za varno izvorno državo. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je Kosovo* varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU. V Črni gori je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do diskriminacije ali nasilja nad pripadniki ranljivih skupin prebivalstva, vključno z invalidi, novinarji, Romi in LGBTI. Članstvo Črne gore v Evropski konvenciji o človekovih pravicah omogoča dostop do Evropskega sodišča za človekove pravice, kar zagotavlja učinkovitost sistema pravnih sredstev proti tovrstnim kršitvam človekovih pravic. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 447 prijavah ugotovilo eno kršitev. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 3,0 % (40) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Črne gore. Vsaj devet držav članic je Črno goro označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je Črno goro imenoval za državo kandidatko in pogajanja že potekajo. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je Črna gora varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU. V Srbiji ustava zagotavlja podlago za manjšinsko samoupravo na področju izobraževanja, rabe jezika, informacij in kulture. Pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami je ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do diskriminacije pripadnikov ranljivih skupin prebivalstva, vključno z etničnimi manjšinami, med drugim etničnimi Albanci, verskimi manjšinami, med drugim muslimani, ter Romi in LGBTI. Članstvo Srbije v Evropski konvenciji o človekovih pravicah omogoča dostop do Evropskega sodišča za človekove pravice, kar zagotavlja učinkovitost sistema pravnih sredstev proti tovrstnim kršitvam človekovih pravic. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 11 490 prijavah ugotovilo šestnajst kršitev. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 1,8 % (400) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Srbije. Vsaj devet držav članic je Srbijo označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je Srbijo imenoval za državo kandidatko in pogajanja že potekajo. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je Srbija varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU. V Turčiji je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. Incidentov v zvezi z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Občasno še vedno prihaja do diskriminacije in kršenja človekovih pravic pripadnikov ranljivih skupin prebivalstva, kot so manjšine – med drugim etnični Kurdi –, novinarji in LGBTI. Članstvo Turčije v Evropski konvenciji o človekovih pravicah omogoča dostop do Evropskega sodišča za človekove pravice, kar zagotavlja učinkovitost sistema pravnih sredstev proti tovrstnim kršitvam človekovih pravic. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 2 899 prijavah ugotovilo 94 kršitev. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 23,1 % (310) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Turčije. Ena država članica je Turčijo označila za varno izvorno državo. Evropski svet je Turčijo imenoval za državo kandidatko in pogajanja že potekajo. Pri ugotavljanju, ali je tretja država s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za posameznega prosilca varna, in pri obravnavanju prošenj prosilcev iz varnih izvornih držav s postopkovnimi orodji iz Direktive 2013/32/EU bi morale države članice posebno pozornost nameniti zgoraj omenjenim okoliščinam. Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je Turčija varna izvorna država v smislu Direktive 2013/32/EU. Ta predlog bi bilo treba obravnavati kot prvi korak k uresničitvi cilja vzpostavitve celovitega skupnega seznama varnih izvornih držav na ravni Unije. Komisija bo zato v prihodnje lahko predlagala vključitev dodatnih tretjih držav, ki bodo izpolnjevale merila za označitev za varne izvorne države, na skupni evropski seznam, ko bosta sedanji predlog sprejela Evropski parlament in Svet. Prednost bodo pri tem imele tretje države, iz katerih prihaja večje število prosilcev za mednarodno zaščito v EU, kot so Bangladeš, Pakistan in Senegal. Kot je navedeno v tem predlogu, naj bi po treh letih po začetku veljavnosti uredbe, če jo bosta Evropski parlament in Svet sprejela, Komisija predstavila poročilo o možnosti, da se v prihodnosti sprejmejo nadaljnji usklajevalni ukrepi, ki bi odpravili potrebo po nacionalnih seznamih varnih izvornih držav. 1.2.Usklajenost z obstoječimi določbami na področju politike Ta predlog je skladen s skupnimi postopki za priznanje in odvzem mednarodne zaščite, kot so določeni z Direktivo 2013/32/EU, in z drugimi instrumenti skupnega evropskega azilnega sistema. 1.3.Usklajenost z drugimi politikami Unije Predlog o vzpostavitvi skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav in uvrstitvi na ta seznam zlasti tistih tretjih držav, ki jih je Evropski svet imenoval za države kandidatke, je skladen s politiko širitve Unije. Ko je Evropski svet Albanijo, nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Črno goro, Srbijo in Turčijo imenoval za države kandidatke, je bilo ocenjeno, da navedene države izpolnjujejo merila, določena na zasedanju Evropskega sveta v Københavnu 21. in 22. junija 1993, glede stabilnosti institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, človekove pravice ter spoštovanje in zaščito manjšin, ter da bodo morale ta merila izpolnjevati še naprej, če bodo želele postati članice. Napredek pri izpolnjevanju političnih in ekonomskih meril ter usklajenost s pravnim redom Unije sta vsako leto ocenjena v letnem poročilu Evropske komisije o napredku. Ta predlog o uvrstitvi Albanije, nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore, Srbije in Turčije na skupni evropski seznam varnih izvornih držav ne posega v prihodnje letno poročilo o napredku, ki ga bo v zvezi z vsako od navedenih tretjih držav predstavila Evropska komisija. 2.POSVETOVANJE Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI Evropski svet se je v sklepih z dne 25. in 26. junija 2015 v zvezi s pospešitvijo obravnavanja prošenj za azil skliceval na namero Komisije, da okrepi določbe o varnih izvornih državah iz Direktive 2013/32/EU, vključno z morebitno vzpostavitvijo skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. Svet za pravosodje in notranje zadeve je v sklepih z dne 20. julija 2015 o varnih izvornih državah pozdravil morebitno vzpostavitev skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. V sklepih je zapisano, da Svet „v zvezi z državami Zahodnega Balkana ugotavlja, da so te zajete v večini nacionalnih seznamov varnih izvornih držav, da je Evropski svet že večkrat poudaril njihovo evropsko perspektivo ter da so bile Albanija, Bosna in Hercegovina, nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Črna gora in Srbija vključene na seznam držav, katerih državljani so oproščeni vizumske obveznosti od 19. decembra 2009 oziroma 15. decembra 2010. Poleg tega je bila na ravni EU povprečna stopnja podeljevanja azila za države Zahodnega Balkana v letu 2014 precej nizka. To pomeni, da bi lahko vse države članice štele države Zahodnega Balkana za varne izvorne države.“ Po sklepih Sveta za pravosodje in notranje zadeve je EASO 2. septembra 2015 organiziral srečanje z državami članicami na ravni strokovnjakov, na katerem je bilo doseženo splošno soglasje, da bi bilo treba Albanijo, Bosno in Hercegovino, Kosovo*, nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Črno goro in Srbijo šteti za varne izvorne države v smislu Direktive 2013/32/EU. 3.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST, SORAZMERNOST IN TEMELJNE PRAVICE 3.1.Pravna podlaga Ta predlog temelji na členu 78(2)(d) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), ki je pravna podlaga za ukrepe v zvezi s skupnimi postopki za dodelitev ali odvzem enotnega statusa azila ali subsidiarne zaščite. Cilj predloga sta vzpostavitev skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za namene Direktive 2013/32/EU in sprememba te direktive, ki je bila sprejeta na podlagi člena 78(2)(d) PDEU. 3.2.Subsidiarnost Naslov V PDEU o območju svobode, varnosti in pravice prenaša nekatere pristojnosti v zvezi s temi vprašanji na Evropsko unijo. Te pristojnosti je treba izvajati v skladu s členom 5 Pogodbe o Evropski uniji, tj. če in kolikor države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev predlaganega ukrepa in se ti zaradi obsega ali učinkov predlaganega ukrepa laže dosežejo na ravni Evropske unije.

Cilj predloga je vzpostavitev evropskega seznama varnih izvornih držav na ravni Unije, saj bo to olajšalo uporabo postopkov v zvezi z uporabo koncepta varne izvorne države v vseh državah članicah. Nadaljnji cilj predloga je tudi odprava nekaterih obstoječih razhajanj med nacionalnimi seznami varnih izvornih držav, ki so jih vzpostavile države članice, zaradi katerih za prosilce za mednarodno zaščito, ki izvirajo iz istih tretjih držav, v različnih državah članicah ne veljajo vedno enaki postopki. Splošnega cilja predlaganega ukrepa države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se lahko lažje doseže na ravni Evropske unije. 3.3.Sorazmernost V skladu z načelom sorazmernosti predlagane spremembe obstoječega zakonodajnega okvira ne presegajo tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja. Skupni evropski seznam varnih izvornih držav bo vzpostavljen v skladu z merili za označitev varnih izvornih držav, ki so že določena v Direktivi 2013/32/EU, prav tako pa se bo ta seznam redno pregledoval. Predlagane spremembe Direktive 2013/32/EU so zato omejene na tisto, kar je potrebno za zagotovitev, da se bodo določbe Direktive 2013/32/EU v zvezi z uporabo koncepta varne izvorne države lahko uporabljale za tretje države, uvrščene na skupni evropski seznam varnih izvornih držav. 3.4.Izbira instrumenta Izbira uredbe kot instrumenta za vzpostavitev skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav je ustrezna zaradi narave takšnega skupnega seznama, saj se ta vzpostavlja na ravni Unije in bi se moral neposredno uporabljati v pravnih redih držav članic. 3.5.Temeljne pravice Predlog je v skladu s temeljnimi pravicami in upošteva načela, priznana v Listini EU o temeljnih pravicah, vključno s pravico do azila in zaščito pred vračanjem, kot sta določeni v členih 18 in 19 Listine. Zlasti je treba opomniti, da v skladu z Direktivo 2013/32/EU okoliščina, da je tretja država na skupnem evropskem seznamu varnih izvornih držav, ne pomeni absolutnega zagotovila za varnost državljanov te države in zato ne odpravlja potrebe po ustrezni individualni obravnavi prošnje za mednarodno zaščito. Opomniti je treba tudi, da se označitev zadevne države za varno ne uporablja za prosilca, ki izkaže, da ob upoštevanju njegovih posebnih okoliščin obstajajo resni razlogi zoper štetje te države za varno. Tretje države, ki so predlagane za uvrstitev na skupni evropski seznam varnih izvornih držav, morajo izpolnjevati pogoje iz Direktive 2013/32/EU za označitev kot varne izvorne države. To pomeni, da se na podlagi pravnega položaja, uporabe prava v okviru demokratičnega sistema in splošnih političnih okoliščin lahko sklepa, da tam na splošno in redno ni nikakršnega preganjanja, kakor je opredeljeno v členu 9 Direktive 2011/95/EU, ni mučenja ali nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja in ni ogroženosti zaradi vsesplošnega nasilja v razmerah mednarodnega ali notranjega oboroženega spopada. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlog ne vpliva na proračun EU in naj ne bi imel posledic za proračune držav članic. 5.DRUGI ELEMENTI 5.1.Ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Predlog predvideva, da se bo po treh letih po začetku veljavnosti te uredbe na podlagi poročila, ki ga bo predložila Komisija, preučila možnost, da se v prihodnosti sprejmejo nadaljnji usklajevalni ukrepi, ki bi odpravili potrebo po nacionalnih seznamih varnih izvornih držav. 5.2.Podrobna obrazložitev posebnih določb predloga Ta predlog uredbe vzpostavlja skupni evropski seznam tretjih držav, ki se štejejo za varne izvorne države v smislu Direktive 2013/32/EU. Prav tako spreminja Direktivo 2013/32, da bi se omogočila uporaba določb te direktive v zvezi z varnimi izvornimi državami tudi za tretje države, uvrščene na skupni evropski seznam. Skupni evropski seznam varnih izvornih držav bo določen v Prilogi I k predlagani uredbi. Tretje države iz navedene priloge bodo morale izpolnjevati pogoje iz Priloge I k Direktivi 2013/32/EU za označitev držav za varne izvorne države. Komisija meni, da Albanija, Bosna in Hercegovina, nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Kosovo*, Črna gora, Srbija in Turčija te pogoje izpolnjujejo in bi v prvi fazi morale biti uvrščene na skupni evropski seznam. Predlog določa obveznosti Komisije v zvezi z rednim preverjanjem razmer v tretjih državah, uvrščenih na skupni evropski seznam, in sicer na podlagi več virov informacij, vključno zlasti z rednimi poročili ESZD in informacijami držav članic, EASO, UNHCR, Sveta Evrope in drugih ustreznih mednarodnih organizacij. V skladu s predlogom se vse spremembe skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav sprejmejo v skladu z rednim zakonodajnim postopkom. Vendar je v skladu s predlogom v primeru nenadnega poslabšanja razmer v tretji državi, uvrščeni na ta seznam, Komisija pooblaščena za sprejetje delegiranega akta v skladu s členom 290 PDEU o enoletnem umiku te tretje države s seznama, če na podlagi utemeljene ocene ugotovi, da pogoji za to, da se tretja država šteje za varno izvorno državo, niso več izpolnjeni. Komisija bi imela možnost, da tak začasni umik podaljša za največ eno leto, če je predlagala spremembo te uredbe, da bi se ta tretja država črtala s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. Predlog vsebuje podrobne določbe v zvezi s pogoji za prenos pooblastil na Komisijo v zvezi z njegovim trajanjem, možnostjo, da ga Evropski parlament ali Svet kadar koli prekliče, obveznostjo Komisije, da o sprejetju delegiranih aktov obvesti Evropski parlament in Svet, ter dejstvom, da delegirani akti lahko začnejo veljati samo, če omenjeni instituciji v roku enega meseca od prejemu navedenega obvestila temu ne nasprotujeta.

2015/0211 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o vzpostavitvi skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za namene Direktive 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta o skupnih postopkih za priznanje ali odvzem mednarodne zaščite in o spremembi Direktive 2013/32/EU EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti člena 78(2)(d) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Direktiva 2013/32/EU Evropskega parlamenta in Sveta državam članicam omogoča, da v natančno določenih okoliščinah, kadar je prošnja za mednarodno zašito verjetno neutemeljena, vključno če je prosilec državljan države, ki je v nacionalnem pravu označena kot varna izvorna država in ki jo je mogoče šteti za varno za prosilca ob upoštevanju njegovih posebnih okoliščin, uporabijo posebna postopkovna pravila, zlasti pospešene postopke in postopke na meji. Ista pravila je mogoče uporabiti v primeru oseb brez državljanstva v zvezi s tretjimi državami, v katerih so imeli prej običajno prebivališče. (2)V Direktivi 2013/32/EU so opredeljena skupna merila za označitev tretjih držav za varne izvorne države na nacionalni ravni. Vendar so le nekatere države članice v svoji nacionalni zakonodaji označile varne izvorne države, kar pomeni, da vse države članice trenutno ne morejo uporabljati s tem povezanih postopkovnih možnosti iz Direktive 2013/32/EU. Poleg tega države članice zaradi razlik med nacionalnimi seznami varnih izvornih držav, ki so jih sprejele države članice, ki lahko izhajajo iz razlik v oceni varnosti nekaterih tretjih držav ali razlik v naravi tokov državljanov tretjih držav, s katerimi se države članice soočajo, koncepta varne izvorne države, kot je opredeljen v Direktivi 2013/32/EU, trenutno ne uporabljajo vedno v zvezi z istimi tretjimi državami. (3)Unija je glede na zaznano zelo veliko povečanje v Uniji vloženih vlog za mednarodno zaščito od leta 2014 ter posledični izredno velik pritisk na azilne sisteme držav članic priznala potrebo po okrepljeni uporabi določb Direktive 2013/32/EU, ki se nanašajo na varne izvorne države, kot bistvenem orodju za podporo hitri obdelavi prošenj, ki najverjetneje niso utemeljene. Natančneje, Evropski svet se je v sklepih z dne 25. in 26. junija 2015 v zvezi s potrebo po pospešitvi obravnavanja prošenj za azil skliceval na namero Komisije, kakor je navedena v njenem sporočilu o evropski agendi o migracijah, po krepitvi teh določb, vključno z morebitno vzpostavitvijo skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. Poleg tega je Svet za pravosodje in notranje zadeve v svojih sklepih o varnih izvornih državah z dne 20. julija 2015 pozdravil namero Komisije, da okrepi določbe Direktive 2013/32/EU, ki se nanašajo na varne izvorne države, vključno z morebitno vzpostavitvijo skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. (4)Treba bi bilo vzpostaviti skupni seznam varnih izvornih držav na podlagi skupnih meril iz Direktive 2013/32/EU, saj bo ta vsem državam članicam olajšal uporabo postopkov, povezanih z izvrševanjem koncepta varne izvorne države, in s tem povečal splošno učinkovitost njihovih azilnih sistemov glede prošenj za mednarodno zaščito, ki najverjetneje niso utemeljene. Z vzpostavitvijo skupnega evropskega seznama se bodo odpravila tudi nekatera obstoječa razhajanja med nacionalnimi seznami varnih izvornih držav, ki so jih vzpostavile države članice, zaradi katerih za prosilce za mednarodno zaščito, ki izvirajo iz istih tretjih držav, po državah članicah niso vedno veljali enaki postopki. Države članice bi sicer morale obdržati pravico do uporabe ali uvedbe zakonodaje, ki dopušča nacionalno označitev tretjih držav, ki jih ni na skupnem evropskem seznamu, za varne izvorne države, bo pa vzpostavitev takega skupnega seznama zagotovila, da se ta koncept enotno uporablja v vseh državah članicah v zvezi s prosilci, katerih države izvora so na tem seznamu. To bo ustrezno povečalo usklajenost pri uporabi postopkov in s tem tudi odvračalo prosilce za mednarodno zaščito od sekundarnega gibanja. V tem okviru bi bilo treba po treh letih po začetku veljavnosti te uredbe na podlagi poročila, ki ga bo predložila Komisija, preučiti možnost, da se v prihodnosti sprejmejo nadaljnji usklajevalni ukrepi, ki bi odpravili potrebo po nacionalnih seznamih varnih izvornih držav. (5)Določbe Direktive 2013/32/EU, ki se nanašajo na uporabo koncepta varne izvorne države, bi se glede tretjih držav, ki so na skupnem seznamu, vzpostavljenem s to uredbo, morale uporabljati. Natančneje to pomeni, da okoliščina, da je tretja država na skupnem evropskem seznamu varnih izvornih držav, ne pomeni absolutnega zagotovila varnosti državljanov te države in zato ne odpravlja potrebe po ustrezni individualni obravnavi prošnje za mednarodno zaščito. Poleg tega je treba opomniti, da se označitev zadevne države za varno ne uporablja za prosilca, ki izkaže, da ob upoštevanju njegovih posebnih okoliščin obstajajo resni razlogi zoper štetje te države za varno. (6)Komisija bi morala redno preverjati razmere v tretjih državah, ki so na skupnem evropskem seznamu varnih izvornih držav. V primeru nenadnega poslabšanja razmer v tretji državi, ki je na skupnem evropskem seznamu, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije glede začasnega umika te tretje države s skupnega evropskega seznama za obdobje enega leta, če Komisija na podlagi utemeljene ocene ugotovi, da pogoji iz Direktive 2013/32/EU za to, da se tretja država šteje za varno izvorno državo, niso več izpolnjeni. Komisija bi morala za namene te utemeljene ocene upoštevati različne vire informacij, ki so ji na voljo, vključno zlasti s svojimi letnimi poročili o napredku tretjih držav, ki jih je Evropski svet imenoval za države kandidatke, rednimi poročili Evropske službe za zunanje delovanje (ESZD) in informacijami držav članic, Evropskega azilnega podpornega urada (EASO), Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce (UNHCR), Sveta Evrope in drugih ustreznih mednarodnih organizacij. Komisija bi morala imeti možnost, da začasni umik tretje države s skupnega evropskega seznama podaljša za največ eno leto, če je predlagala spremembo te uredbe, da bi se ta tretja država črtala s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, tudi na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da se zadevni dokumenti posredujejo Evropskemu parlamentu in Svetu sočasno, pravočasno in na ustrezen način. (7)Po sklepih Sveta za pravosodje in notranje zadeve z dne 20. julija 2015 o varnih izvornih državah, s katerimi so se države članice dogovorile, da morajo vse države članice dati prednost oceni varnosti Zahodnega Balkana, je EASO 2. septembra 2015 organiziral srečanje z državami članicami na ravni strokovnjakov, na katerem je bilo doseženo splošno soglasje, da bi bilo treba Albanijo, Bosno in Hercegovino, Kosovo*, nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, Črno goro in Srbijo šteti za varne izvorne države v smislu Direktive 2013/32/EU. (8)V skladu z Direktivo 2013/32/EU se država šteje za varno izvorno državo, če se na podlagi pravnega položaja, uporabe prava v okviru demokratičnega sistema in splošnih političnih okoliščin lahko sklepa, da tam na splošno in redno ni nikakršnega preganjanja, kakor je opredeljeno v členu 9 Direktive 2011/95/EU Evropskega Parlamenta in Sveta, ni mučenja ali nečloveškega ali ponižujočega ravnanja ali kaznovanja in ni ogroženosti zaradi vsesplošnega nasilja v razmerah mednarodnega ali notranjega oboroženega spopada.

(9)Na podlagi več virov informacij, vključno zlasti s poročanjem ESZD in informacijami držav članic, EASO, UNHCR, Sveta Evrope in drugih ustreznih mednarodnih organizacij, je mogoče za več tretjih držav ugotoviti, da so varne izvorne države. (10)V Albaniji je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 150 prijavah ugotovilo štiri kršitve. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 7,8 % (1 040) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Albanije. Vsaj osem držav članic je Albanijo označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je Albanijo imenoval za državo kandidatko. Takrat je ocenil, da Albanija izpolnjuje merila, ki jih je določil Evropski svet v Københavnu 21. in 22. junija 1993 in ki se nanašajo na stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, spoštovanje človekovih pravic ter spoštovanje in zaščito manjšin, Albanija pa bo morala še naprej izpolnjevati ta merila za članstvo v skladu s priporočili iz letnega poročila o napredku. (11)V Bosni in Hercegovini ustava zagotavlja podlago za delitev oblasti med konstitutivnimi narodi. Pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami je ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 1 196 prijavah ugotovilo pet kršitev. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 4,6 % (330) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Bosne in Hercegovine. Vsaj devet držav članic je Bosno in Hercegovino označilo za varno izvorno državo. (12)V nekdanji jugoslovanski republiki Makedoniji je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 502 prijavah ugotovilo šest kršitev. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 0,9 % (70) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani nekdanje jugoslovanske republike Makedonije. Vsaj sedem držav članic je nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo imenoval za državo kandidatko. Takrat je ocenil, da nekdanja jugoslovanska republika Makedonija izpolnjuje merila, ki jih je določil Evropski svet v Københavnu 21. in 22. junija 1993 in ki se nanašajo na stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, spoštovanje človekovih pravic ter spoštovanje in zaščito manjšin, nekdanja jugoslovanska republika Makedonija pa bo morala še naprej izpolnjevati ta merila za članstvo v skladu s priporočili iz letnega poročila o napredku. (13)Na Kosovem* je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo. Ker ni mednarodnega soglasja glede statusa Kosova* kot samostojne države, Kosovo* ni podpisnik zadevnih mednarodnih instrumentov na področju človekovih pravic, kot je na primer Evropska konvencija o človekovih pravicah. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 6,3 % (830) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Kosova*. Vsaj šest držav članic je Kosovo* označilo za varno izvorno državo. (14)V Črni gori je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 447 prijavah ugotovilo eno kršitev. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 3,0 % (40) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Črne gore. Vsaj devet držav članic je Črno goro označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je Črno goro imenoval za državo kandidatko in pogajanja že potekajo. Takrat je ocenil, da Črna gora izpolnjuje merila, ki jih je določil Evropski svet v Københavnu 21. in 22. junija 1993 in ki se nanašajo na stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, spoštovanje človekovih pravic ter spoštovanje in zaščito manjšin, Črna gora pa bo morala še naprej izpolnjevati ta merila za članstvo v skladu s priporočili iz letnega poročila o napredku. (15)V Srbiji ustava zagotavlja podlago za manjšinsko samoupravo na področju izobraževanja, rabe jezika, informacij in kulture. Pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami je ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 11 490 prijavah ugotovilo šestnajst kršitev. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v letu 2014 utemeljenih 1,8 % (400) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Srbije. Vsaj devet držav članic je Srbijo označilo za varno izvorno državo. Evropski svet je Srbijo imenoval za državo kandidatko in pogajanja že potekajo. Takrat je ocenil, da Srbija izpolnjuje merila, ki jih je določil Evropski svet v Københavnu 21. in 22. junija 1993 in ki se nanašajo na stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, spoštovanje človekovih pravic ter spoštovanje in zaščito manjšin, Srbija pa bo morala še naprej izpolnjevati ta merila za članstvo v skladu s priporočili iz letnega poročila o napredku. (16)V Turčiji je pravna podlaga za zaščito pred preganjanjem in zlorabami ustrezno zagotovljena z vsebinskimi in procesnimi človekovimi pravicami ter s protidiskriminacijsko zakonodajo, vključno s podpisom vseh pomembnejših mednarodnih pogodb o človekovih pravicah. V letu 2014 je Evropsko sodišče za človekove pravice v 2 899 prijavah ugotovilo 94 kršitev. Incidentov z vračanjem lastnih državljanov ni bilo opaziti. Države članice so ugotovile, da je bilo v istem obdobju utemeljenih 23,1 % (310) prošenj za azil, ki so jih vložili državljani Turčije. Ena država članica je Turčijo označila za varno izvorno državo. Evropski svet je Turčijo imenoval za državo kandidatko in pogajanja že potekajo. Takrat je ocenil, da Turčija izpolnjuje merila, ki jih je določil Evropski svet v Københavnu 21. in 22. junija 1993 in ki se nanašajo na stabilnost institucij, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo, spoštovanje človekovih pravic ter spoštovanje in zaščito manjšin, Turčija pa bo morala še naprej izpolnjevati ta merila za članstvo v skladu s priporočili iz letnega poročila o napredku. (17)Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči ciljev te uredbe in se ti zaradi obsega ali učinkov ukrepa laže dosežejo na ravni Evropske unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti, kakor je določeno v prej navedenem členu, ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (18)Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznava Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. (19)[V skladu s členom 3 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, sta ti državi članici podali uradno obvestilo, da želita sodelovati pri sprejetju in uporabi te uredbe.] ALI [V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola ti državi članici ne sodelujeta pri sprejetju te uredbe, ki zato zanju ni zavezujoča in se v njiju ne uporablja.] ALI [V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Združeno kraljestvo ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanj ni zavezujoča in se v njem ne uporablja. V skladu s členom 3 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, je Irska (z dopisom z dne ...) podala uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te uredbe.] ALI V skladu s členom 3 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, je Združeno kraljestvo (z dopisom z dne ...) podalo uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te uredbe. V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 21) o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, ter brez poseganja v člen 4 navedenega protokola Irska ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja.] (20)V skladu s členoma 1 in 2 Protokola (št. 22) o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki zato zanjo ni zavezujoč in se v njej ne uporablja –





SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Predmet urejanja S to uredbo se vzpostavlja skupni evropski seznam tretjih držav, ki se štejejo za varne izvorne države v smislu Direktive 2013/32/EU. Člen 2 Skupni evropski seznam varnih izvornih držav 1. Tretje države, navedene v Prilogi I k tej uredbi, so varne izvorne države. 2. Komisija redno preverja razmere v tretjih državah, ki so na skupnem evropskem seznamu varnih izvornih držav, in sicer na podlagi več virov informacij, vključno zlasti s poročanjem ESZD in informacijami držav članic, EASO, UNHCR, Sveta Evrope in drugih ustreznih mednarodnih organizacij. 3. Vse spremembe skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav se sprejmejo v skladu z rednim zakonodajnim postopkom. 4. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 3 o začasnem umiku tretjih držav s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav. Člen 3 Črtanje tretje države s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav v primeru nenadne spremembe razmer 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu. 2. V primeru nenadne spremembe razmer v tretji državi, ki je na skupnem evropskem seznamu varnih izvornih držav, Komisija opravi utemeljeno oceno izpolnjevanja pogojev iz Priloge I k Direktivi 2013/32/EU s strani te države ter, če ti pogoji niso več izpolnjeni, v skladu s členom 290 PDEU sprejme sklep o začasnem umiku te tretje države s skupnega evropskega seznama za obdobje enega leta. 3. Če je Komisija predlagala spremembo te uredbe, da bi se tretja država črtala s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav, lahko na podlagi utemeljene ocene iz odstavka 2 podaljša veljavnost delegiranega sklepa, sprejetega v skladu z odstavkom 2, za največ eno leto. 4. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz tega člena se na Komisijo prenese za obdobje petih let od [datuma začetka veljavnosti te uredbe]. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljšuje za enako dolga obdobja, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem posameznega obdobja. 5. Prenos pooblastila iz tega člena lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu prenos pooblastila, ki je določen v navedenem sklepu, preneha veljati. Sklep začne učinkovati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je določen v navedenem sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.

6. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta v skladu s tem členom o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 7. Delegirani akt, sprejet na podlagi tega člena, začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v roku enega meseca od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Člen 4 Spremembe Direktive 2013/32/EU Direktiva 2013/32/EU se spremeni: (1) V členu 36 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Tretja država, ki je bila v skladu s to direktivo v nacionalnem pravu označena za varno izvorno državo ali ki je na skupnem evropskem seznamu varnih izvornih držav, vzpostavljenem z Uredbo (EU) XXXX/2015 Evropskega parlamenta in Sveta* [ta uredba], se lahko po individualni obravnavi prošnje za določenega prosilca šteje za varno izvorno državo le, če: (a) ima prosilec državljanstvo te države ali (b) je prosilec oseba brez državljanstva in je imel prej običajno prebivališče v tej državi ter če ni izkazal nikakršnih tehtnih razlogov, zaradi katerih bi se štelo, da ta država glede na njegove posebne okoliščine in v smislu njegovega izpolnjevanja pogojev kot upravičenca do mednarodne zaščite v skladu z Direktivo 2011/95/EU ni varna izvorna država.“ (2) V členu 37 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Države članice lahko ohranijo ali sprejmejo zakonodajo, ki v skladu s Prilogo I dopušča nacionalno označitev varnih izvornih držav, ki niso države s skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav, vzpostavljenega z Uredbo (EU) XXXX/2015 [ta uredba], za namene obravnavanja prošenj za mednarodno zaščito.“ (3) V Prilogi I se naslov nadomesti z naslednjim: „Označitev držav za varne izvorne države za namene členov 36 in 37(1)“. Člen 5 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v državah članicah v skladu s Pogodbama. ____________ * Uredba (EU) XXXX/2015 Evropskega parlamenta in Sveta z dne [datum] o vzpostavitvi skupnega evropskega seznama varnih izvornih držav za namene Direktive 2013/32/EU in o spremembi Direktive 2013/32/EU.