POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Peto poročilo o mehanizmu za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti za države zahodnega Balkana v skladu z izjavo Komisije z dne 8. novembra 2010 (Besedilo velja za EGP) /* COM/2015/058 final */





POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Peto poročilo o mehanizmu za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti za države zahodnega Balkana v skladu z izjavo Komisije z dne 8. novembra 2010 (Besedilo velja za EGP) 1. Uvod V skladu z Uredbo št. 539/2001[1] lahko državljani nekdanje jugoslovanske republike Makedonije, Črne gore in Srbije z biometričnim potnim listom od decembra 2009 v države članice EU (razen na Irsko in v Združeno kraljestvo) potujejo brez vizuma. Državljani Albanije ter Bosne in Hercegovine lahko od decembra 2010 v države članice EU prav tako potujejo brez vizuma. Potovanja brez vizumov so še vedno eden glavnih dosežkov v okviru prizadevanj teh držav za evropsko vključevanje. Komisija je v svoji izjavi Svetu za pravosodje in notranje zadeve 8. novembra 2010 poudarila, da morajo vse države zahodnega Balkana nadaljevati z izvajanjem ukrepov, določenih v časovnem načrtu za liberalizacijo vizumskega režima, da se ohrani celovitost režima potovanj brez vizumov. Vzpostavila je mehanizem za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti, da oceni trajnost reform, katerih cilj je ohraniti celovitost režima. To je peto poročilo o mehanizmu za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti, objavljeno po letu 2010[2]. Poročilo vsebuje pregled razvoja mehanizma za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti, pregled delovanja režima potovanj brez vizumov in priporočila za reforme, da se ne bi ponovile težave, ki ogrožajo ta režim od leta 2010. 2. Okrepljeni mehanizem za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti Dialog med Komisijo in državami zahodnega Balkana o režimu potovanj brez vizumov poteka v okviru stabilizacijsko-pridružitvenega procesa in pristopnih pogajanj o poglavjih 23 in 24. Uradniki Komisije so aprila 2014 obiskali Albanijo, maja, julija in novembra 2014 Bosno in Hercegovino, novembra 2013 nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, februarja, marca, julija in oktobra 2014 Črno goro ter februarja 2014 Srbijo. S pomočjo strokovnjakov držav članic so preverili napredek in kakovost reform na področju režima potovanj brez vizumov. Več podrobnosti o teh reformah je v širitvenem paketu Evropske komisije iz leta 2014[3]. Vse države zahodnega Balkana so decembra 2012 Komisiji začele pošiljati redne statistične podatke o migracijskih tokovih v EU. Države z režimom potovanj brez vizumov so novembra 2014 predložile vrsto opisnih poročil o ukrepih, sprejetih za zmanjšanje nezakonitih migracij v EU. Agencija Frontex je prek omrežja za analizo tveganj v zvezi z državami zahodnega Balkana doslej izdala 47 opozorilnih poročil. Četrtletne analize tveganj v zvezi z državami zahodnega Balkana povzemajo najnovejše trende mejnega nadzora in nezakonitih migracij iz regije. Europol in Evropski azilni podporni urad (EASO) tudi izdajata mesečna poročila o trendu azila in letno poročilo o azilnih razmerah v EU. Ta poročila vsebujejo kompleksno oceno migracijskih trendov z zahodnega Balkana in ukrepe, ki so jih sprejele države članice EU ter države z režimom potovanj brez vizumov za preprečevanje zlorabe azilnega sistema. 3. Delovanje režima potovanj brez vizumov v letu 2013 in prvih treh četrtletjih leta 2014 3.1. Pregled razvoja Število prošenj za azil, ki so jih državljani petih držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov vložili v EU in pridruženih schengenskih državah, stalno narašča po liberalizaciji vizumskega režima leta 2009, vrh pa je bil s 53 705 prošnjami dosežen leta 2013 (slika 1)[4]. Število prošenj, vloženih v prvih devetih mesecih leta 2014, je bilo za 40 % višje kot v prvih devetih mesecih leta 2013, kar pomeni, da bo leto 2014 morda rekordno. Število državljanov držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov se je kot odstotek skupnega priliva prosilcev za azil v EU in pridruženih schengenskih državah prav tako povečalo od liberalizacije vizumskega režima. Po rekordnih 11,4 % v prvih treh četrtletjih leta 2012 je to število doseglo 10,7 % v prvih devetih mesecih leta 2014 (slika 2)[5]. Priliv prosilcev za azil z zahodnega Balkana je postal celoletni pojav, število pa je večkrat naraslo januarja, marca in julija 2014, tj. med zimskima konicama oktobra 2013 in oktobra 2014 (slika 3). Število prošenj za azil je med tema zimskima konicama ostalo visoko, zato je število prošenj v prvih treh četrtletjih leta 2014 predstavljalo 87 % celotnega števila prošenj v letu 2013. Število ponovnih prošenj – drugih ali večkratnih prošenj – se je kot odstotek celotnega števila od začetka leta 2013 tudi povečalo in doseglo novo rekordno raven (37 %) septembra 2014 (slika 3). To pomeni, da je v tistem mesecu skoraj 4 od 10 prosilcev z zahodnega Balkana že vložilo prošnjo za azil v EU pred vložitvijo te prošnje. Nemčija še naprej ostaja največja prejemnica prošenj iz držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov (slika 4)[6]. Delež prošenj z zahodnega Balkana se je povečal z 12 % v letu 2009 na 75 % v prvih devetih mesecih leta 2014. Zaradi tega trenda je Nemčija septembra 2014 sprejela zakonodajo za uvrstitev Srbije, nekdanje jugoslovanske republike Makedonije ter Bosne in Hercegovine na seznam varnih izvornih držav[7]. Prezgodaj je še, da bi ocenili učinek tega ukrepa. Oktobra 2014 se je število prošenj za azil v Nemčiji povečalo iz vseh držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov, kar pomeni začetek novega zimskega navala. Število prošenj na Švedskem pa ostaja nespremenjeno. Sčasoma bo lahko nemška azilna reforma povzročila znatno prerazporeditev tokov prosilcev za azil po vsej EU. V skupnem številu prošenj srbski državljani ostajajo največja skupina prosilcev za azil iz držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov v EU in pridruženih schengenskih državah (42 % v letu 2013), čeprav je z liberalizacijo vizumskega režima njihov regionalni delež upadel (slika 5). Državljani nekdanje jugoslovanske republike Makedonije in Albanije so leta 2013 skupaj predstavljali 21 % prosilcev za azil z zahodnega Balkana, čeprav je albanski delež stalno naraščal, delež nekdanje jugoslovanske republike Makedonije pa je od liberalizacije vizumskega režima stalno upadal. Državljani Bosne in Hercegovine so leta 2013 predstavljali nadaljnjih 14 % prosilcev za azil iz držav zahodnega Balkana, njihov delež pa se je od liberalizacije vizumskega režima povečal. Delež Črne gore, ki je v letu 2013 znašal 2 %, je ostal zanemarljiv. Državljani nekdanje jugoslovanske republike Makedonije so bili najbolj nagnjeni k temu, da zaprosijo za azil v EU in pridruženih schengenskih državah v letu 2013, saj je zanj zaprosilo pet prosilcev na 1 000 prebivalcev (slika 6). Sledili so albanski državljani s štirimi prosilci na 1 000 prebivalcev. Državljani Srbije, Bosne in Hercegovine ter Črne gore so zasedli tretje, četrto oziroma peto mesto s tremi, dvema oziroma enim prosilcem na 1 000 prebivalcev. Geografska povezava med državami izvora in namembnimi državami je bolj usmerjena v Nemčijo kot v preteklih letih (slika 7). Pred tem je bila velika večina prosilcev iz Srbije, nekdanje jugoslovanske republike Makedonije ter Bosne in Hercegovine usmerjena v Nemčijo; večina albanskih prošenj je bilo vloženih v Franciji, na Švedskem, v Združenem kraljestvu in Belgiji; črnogorski prosilci pa so se obračali na Francijo, Luksemburg in Švedsko. Leta 2014 pa je Nemčija postala glavna namembna država za državljane vseh držav zahodnega Balkana. Stopnja priznanja azila[8] v EU in pridruženih schengenskih državah se še naprej znižuje za državljane vseh držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov, kar kaže, da je bila velika večina prošenj še vedno neutemeljena (slika 8). Vendar je bilo leta 2013 nekaj razlik med petimi državami z režimom potovanj brez vizumov. Stopnja priznanja azila se je zmanjšala na 3,7 % za črnogorske državljane, 2,7 % za srbske državljane in 1 % za državljane nekdanje jugoslovanske republike Makedonije. Sicer pa je 8,1 % albanskih prosilcev in 5,9 % državljanov Bosne in Hercegovine prejelo mednarodno zaščito v EU in pridruženih schengenskih državah, kar pomeni, da je bil nekoliko večji delež prošenj iz teh dveh držav primeren za mednarodno zaščito. Po podatkih agencije Frontex je razmerje med neutemeljenimi prošnjami za azil in vrnitvami v preteklem letu ostalo približno 4 proti 1 v petih najbolj prizadetih državah članicah in pridruženih schengenskih državah[9]. To kaže, da so države članice še vedno omejene pri svoji sposobnosti vračanja tistih, ki ne izpolnjujejo pogojev za mednarodno zaščito. Način vračanja prosilcev se je še naprej razlikoval med glavnimi namembnimi državami: Nemčija in Švica sta večino prosilcev vrnili po postopku prisilnega vračanja (z izjemo zimskih mesecev, ko Nemčija ta postopek prekine); Belgija, Luksemburg in Švedska so se odločili za prostovoljno metodo. Agencija Frontex je v svoji letni analizi tveganj v zvezi z državami zahodnega Balkana za leto 2014 opredelila dve migracijski tveganji v zvezi z gibanjem iz držav zahodnega Balkana v EU: sekundarno gibanje migrantov z neurejenim statusom, ki vstopajo v EU preko grško-turške meje ter prehajajo prek zahodnega Balkana, in zloraba režima potovanj brez vizumov EU s strani državljanov držav zahodnega Balkana. Prvo tveganje se je pokazalo predvsem pri nezakonitem prečkanju zelenih meja (meje med mejnimi prehodi) med državami zahodnega Balkana ter na mejah med slednjimi in EU; drugo se je pokazalo pri zlorabi azilnega sistema, nezakonitega prebivanja v državah članicah in ponarejanju listin s strani državljanov držav zahodnega Balkana[10]. Agencija Frontex je ugotovila 27-odstotno povečanje števila nezakonitega prehoda meje na zelenih mejah med državami zahodnega Balkana ter na mejah med slednjimi in EU v letu 2013. Od približno 40 000 primerov nezakonitega prehoda meje se je 22 000 nanašalo na neevropske migrante, ki so prehajali prek držav zahodnega Balkana, in 18 000 na državljane držav zahodnega Balkana, vključno s kosovskimi državljani.* Polovica vseh odkritih primerov nezakonitega prehoda je bila na srbsko-madžarski meji, in sicer predvsem v prvi polovici leta 2013. To je verjetno zato, ker je Madžarska v prvi polovici leta 2013 končala prakso pridržanja prosilcev za azil, kar je povzročilo izjemno povečanje primerov nezakonitega prehoda meje in števila prošenj za azil s strani državljanov tretjih držav, vključno z državljani držav zahodnega Balkana. Po podatkih agencije Frontex se je število odkritih primerov nezakonitega prebivanja državljanov držav zahodnega Balkana povečalo za 5 %, kar je 38 300 primerov med letoma 2012 in 2013. Državljani držav zahodnega Balkana, vključno s kosovskimi državljani, so predstavljali 11 % vseh lani odkritih primerov v EU v primerjavi z 10 % v letu 2012. Albanski, srbski in kosovski državljani so predstavljali 42 %, 25 % oziroma 16 % primerov nezakonitega prebivanja v EU v letu 2013. Več kot polovica vseh primerov nedovoljenega prehoda je bila odkrita v Grčiji, Nemčiji, Franciji in na Madžarskem. Agencija Frontex je zabeležila tudi 18-odstotno povečanje števila ponarejenih listin v EU v letu 2013. Čeprav je bilo leta 2013 odkritih 14 % manj primerov, so Albanci še vedno največja skupina državljanov tretjih držav, ki so poskušali v EU vstopiti s ponarejenimi listinami. Med državljani držav zahodnega Balkana, ki so uporabljali ponarejene listine, so Albanci predstavljali 85 %, sledili pa so jim državljani Srbije (8 %) in Kosova (4 %). Najpogostejša vrsta ponarejenih listin, ki so jih uporabljali albanski potniki, so bile grške in italijanske osebne izkaznice. 3.2. Dejavniki odbijanja iz izvornega okolja, ki vplivajo na zlorabo azilnega sistema, in ukrepi za njihovo reševanje Najpogostejši „dejavniki odbijanja“, ki povzročajo azilne tokove iz držav zahodnega Balkana so še vedno naslednji: prikrajšanost, brezposelnost, diskriminacija, omejen dostop do zdravstvenega varstva, socialnih prejemkov in izobraževanja ter, za Albance, „krvna maščevanja“[11]. Za reševanje teh vprašanj je Komisija lani priporočila, naj države brez vizumov povečajo pomoč, osredotočeno na manjšine, zlasti Rome; okrepijo operativno sodelovanje in izmenjavo informacij s sosednjimi državami, državami članicami EU in ustreznimi agencijami EU; preiskujejo in kazensko preganjajo posrednike pri nezakonitih migracijah; okrepijo nadzor meja v skladu s temeljnimi pravicami državljanov ter organizirajo informacijske kampanje o režimu potovanj brez vizumov. Vse države zahodnega Balkana so sprejele ukrepe na teh področjih: – Albanija je še naprej izvajala vrsto kampanj za obveščanje državljanov o njihovih pravicah in obveznostih v okviru režima potovanj brez vizumov. Prav tako je znatno izboljšala program pomoči za Rome, okrepila izstopne kontrole in preiskovala več posrednikov pri nezakonitih migracijah. Po podatkih agencije Frontex je Albanija sprejela strožjo zakonodajo, v skladu s katero smejo državljani spremeniti svoje ime samo enkrat, tisti s preteklimi kršitvami na področju migracije pa imena ne smejo spremeniti, in tako uspešno zmanjšala število prošenj s skoraj 600 na mesec januarja 2013 na približno 35 na mesec decembra 2013[12]. Bosna in Hercegovina je opravila več medijskih kampanj za obveščanje državljanov o njihovih pravicah in obveznostih v okviru režima potovanj brez vizumov, in sicer tudi v vaseh, iz katerih je veliko državljanov potovalo v EU, da bi vložili prošnje za azil. Prav tako je organizirala več sestankov s predstavniki glavnih namembnih držav, vključno z Nemčijo in Švedsko, glede posrednikov pri nezakonitih migracijah, zaprla 22 nedovoljenih mejnih prehodov s Črno goro in sprejela akcijski načrt za vključevanje Romov v srednjeročnem obdobju. Sprejela je tudi dva akcijska načrta v okviru strategije za Rome, enega o izobraževalnih potrebah Romov in enega posebej v zvezi z zaposlovanjem, stanovanji in zdravstvenim varstvom, ter okrepila svoja prizadevanja za reševanje stanovanjskih potreb Romov. – Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija je izboljšala vključevanje romske skupnosti v izobraževanje, register prebivalstva, zaposlovanje in zdravstveno varstvo, s Srbijo in Kosovom odprla skupne centre za kazenski pregon ter v tem okviru organizirala več skupnih patrulj. Okrepila je sodelovanje z agencijo Frontex, začela izmenjavo informacij prek Europolove aplikacije SIENA ter kazensko preganjala več posrednikov pri nezakonitih migracijah Po podatkih agencije Frontex je nekdanja jugoslovanska republika Makedonija precej okrepila mejni nadzor, kar je privedlo do 41 % povečanja zavrnitev izstopa v letu 2013[13]. Črna gora je še naprej izvajala strog mejni nadzor, s sosednjimi državami pa tudi nadzor izstopa; uskladila svojo strategijo integriranega upravljanja meja z modelom EU; uporabila svojo kazensko zakonodajo proti posrednikom pri nezakonitih migracijah, kar je privedlo do dveh večjih policijskih operacij proti 27 državljanom; podpisala operativni sporazum z Europolom; začela ponujati štipendije romskim študentom ter okrepila svoje zmogljivosti za sprejem prosilcev za azil in migrantov z neurejenim statusom. – Srbija je okrepila svoj program pomoči za Rome, vključno z zaposlovanjem, vpisom v register prebivalstva ter krepitvijo lokalnih oblasti na področju socialne vključenosti. Delila je letake in vzpostavila vladno spletišče za obveščanje državljanov o njihovih pravicah in obveznostih v okviru režima potovanj brez vizumov, kazensko preganjala več posrednikov pri nezakonitih migracijah, ter izboljšala izmenjavo informacij z najbolj prizadetimi državami članicami EU in pridruženimi schengenskimi državami. Agencija Frontex je v svojem poročilu iz leta 2014 tudi poudarila uspeh strožjega mejnega nadzora Srbije[14]. 3.3. Dejavniki privlačevanja v imigrantsko okolje, ki vplivajo na zlorabo azilnega sistema, in ukrepi za njihovo reševanje Glavni „dejavniki privlačevanja“, ki povzročajo zlorabo azilnega sistema v državah zahodnega Balkana, ostajajo nespremenjeni, vključno z obstojem skupnosti diaspore v državah prejemnicah, trajanjem azilnega postopka, višino denarnih prejemkov, dostopom do prosjačenja ali nezakonitega trga dela ter poznavanjem preteklih stopenj priznanja azila. Leta 2013 je bilo več primerov pristopa držav članic k ublažitvi učinka teh dejavnikov: – Madžarska je leta 2013 okrepila nadzor na srbski meji in zavrnila vstop 5 400 srbskim državljanom, kar je 65 % več kot prejšnje leto. Skoraj tri četrtine madžarskih zavrnitev vstopa je bilo izdanih zaradi prekoračitve obdobja dovoljenega bivanja, ker niso bili izpolnjeni pogoji za preživetje ali ni bil utemeljen namen bivanja. Lani so srbski mejni organi zavrnili izstop več kot 6 500 srbskim državljanom, ker niso mogli utemeljiti namena svojega bivanja v EU. Skupno so mejni organi obeh držav skoraj petim na 1 000 potnikov preprečili vstop na schengensko območje , kar je bistveno večji delež kot na katerem koli drugem delu zunanje meje EU[15]; – Nemčija je 29. septembra 2014 spremenila svoj azilni postopek in uvrstila Bosno in Hercegovino, nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo ter Srbijo na seznam varnih izvornih držav. Glede na to, da je leta 2013 velika večina prosilcev z zahodnega Balkana izbrala Nemčijo kot njihovo glavno namembno državo, bo ta zakonodajna sprememba verjetno vplivala na razporeditev migracijskih tokov v srednjeročnem obdobju. Več držav članic EU, vključno z glavnimi namembnimi državami, z izjemo Švedske, je sprejelo nacionalno zakonodajo, ki uvršča nekatere države zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov med varne izvorne države v skladu z direktivo o azilnih postopkih: – Albanija, katere državljani so bili leta 2013 večinoma usmerjeni v Francijo, Združeno kraljestvo, Nemčijo, Švedsko in Belgijo za pridobitev azila, se šteje za varno izvorno državo s stani Avstrije, Belgije, Francije, Luksemburga in Združenega kraljestva; – Bosna in Hercegovina, katere državljani so bili leta 2013 večinoma usmerjeni v Nemčijo, Francijo, Švedsko in Švico za pridobitev azila, se šteje za varno izvorno državo s strani Avstrije, Belgije, Češke, Nemčije, Francije, Luksemburga in Združenega kraljestva; – nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, katere državljani so bili leta 2013 večinoma usmerjeni v Nemčijo, Belgijo, Švedsko in Francijo za pridobitev azila, se šteje za varno izvorno državo s strani Avstrije, Belgije, Češke, Nemčije, Francije, Luksemburga in Združenega kraljestva; – Črna gora, katere državljani so bili leta 2013 večinoma usmerjeni v Nemčijo, Francijo, Luksemburg in Švedsko za pridobitev azila, se šteje za varno izvorno državo s strani Avstrije, Belgije, Češke, Francije, Luksemburga, Slovaške in Združenega kraljestva; – Srbija, katere državljani so bili leta 2013 večinoma usmerjeni v Nemčijo, Švedsko, Belgijo in Francijo za pridobitev azila, se šteje za varno izvorno državo s strani Avstrije, Belgije, Češke, Nemčije, Francije, Luksemburga in Združenega kraljestva. Uporabo koncepta varne izvorne države bi bilo treba združiti z drugimi ukrepi za zmanjševanje zlorabe azilnega sistema. Urad EASO je povzel druge reforme, ki so uspešno zmanjšale zlorabo azilnega sistema v zadnjih letih ob spoštovanju temeljnih pravic prosilcev: – obiski na visoki ravni v zadevne države ter informacijske kampanje v sodelovanju z lokalnimi NVO in občinami za obveščanje državljanov o njihovih pravicah in obveznostih v okviru režima potovanj brez vizumov; – nadaljnje operativno sodelovanje z organi zadevnih držav; – znižanje denarnih prejemkov, kot sta žepnina in finančna pomoč za vrnitev, da se zmanjša število finančnih spodbud za zlorabo azilnega sistema; – skrajšanje azilnih postopkov s pomočjo večjega števila uslužbencev, ki ocenjujejo prošnje za azil v času konic, ali z vzpostavitvijo pospešenega, skrajšanega postopka, ki omogoča hitro obdelavo prošenj v času konic ali za državljane iz določenih držav. 3.4. Druge spremembe v zvezi z režimom potovanj brez vizumov v EU Evropski parlament in Svet sta junija 2013 sprejela revidirano direktivo o azilnih postopkih (Direktiva 2005/85/ES). Ta instrument, ki začne veljati junija 2015, zagotavlja nova orodja za preprečevanje zlorabe azilnega sistema. Omejuje, na primer, pravico prosilca, da ostane v državi članici, če njegova druga prošnja za azil ne vsebuje novih elementov v primerjavi s prejšnjo ali če vloži drugo prošnjo, da prepreči svojo takojšnjo odstranitev. V skladu z Direktivo se omejitve pravice ostati v državi članici lahko uporabijo tudi za prosilce, ki so vložili tretjo ali še večkratno prošnjo za azil. Ta pravila ne pomenijo izjeme od načela nevračanja, ki ga je treba vedno spoštovati. Poleg tega sta Evropski parlament in Svet decembra 2013 spremenila uredbo o vizumih (Uredba št. 539/2001) in uvedla mehanizem za prekinitev oprostitve vizumske obveznosti za državljane tretjih držav, če to narekujejo izjemne razmere. Ta mehanizem se lahko uporablja le kot začasni ukrep in se lahko uveljavi le v izrednih razmerah. Doslej ni še nobena država članica zahtevala uvedbo mehanizma za prekinitev oprostitve vizumske obveznosti. 4. Naslednji koraki Državljani držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov so v veliki večini dobronamerni potniki z legitimnim namenom potovanja v EU. Režim potovanj brez vizumov je izpolnil svoj namen: okrepil je medosebne stike med državami zahodnega Balkana in EU, vključno z diasporami v državah članicah, povečal je poslovne priložnosti in kulturno izmenjavo ter državljanom držav z režimom potovanj brez vizumov omogočil, da bolje spoznajo EU. Vse zadevne države zahodnega Balkana so izrazile željo po nadaljnjem izvajanju reform, potrebnih za ohranjanje režima potovanj brez vizumov za svoje državljane. Vendar zloraba azilnega sistema še naprej ogroža režim potovanj brez vizumov, odkar je bila uvedena liberalizacija vizumskega režima. Razmere so še vedno nevzdržne in zahtevajo reforme v državah zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov kot tudi v najbolj prizadetih državah članicah EU ter pridruženih schengenskih državah. Komisija poziva vse države zahodnega Balkana, naj podprejo svojo politično zavezo k režimu potovanj brez vizumov z učinkovitimi politikami na terenu. Vsaka država z režimom potovanj brez vizumov mora biti sposobna doseči trajnostni padajoči trend v smislu skupnega priliva prosilcev za azil. Komisija priporoča, da vsaka država zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov še naprej: (1) povečuje pomoč, osredotočeno na manjšine, zlasti Rome, da bi se okrepilo njihovo dolgoročno socialno-ekonomsko vključevanje z izobraževalnimi programi ter programi zaposlovanja in poklicnega usposabljanja, vključno z izvajanjem nacionalnih strategij in uporabo domače pomoči, ki jo podpirajo razpoložljiva pomoč EU ter dvostranska pomoč držav članic EU; (2) na področju upravljanja meja, migracij, azila in ponovnega sprejema v skladu z zakonodajo EU in nacionalno zakonodajo okrepi operativno sodelovanje in izmenjavo informacij s sosednjimi državami, državami članicami EU in schengenskimi pridruženimi državami, Evropsko komisijo ter po potrebi z agencijo Frontex, Europolom in uradom EASO; (3) preiskuje posrednike pri nezakonitih migracijah in kazensko preganja osebe, ki omogočajo zlorabo režima potovanj brez vizumov, v tesnem sodelovanju z organi kazenskega pregona držav članic EU, pridruženih schengenskih držav ter Europolom; (4) ob doslednem upoštevanju temeljnih pravic državljanov okrepi mejni nadzor in razvije tesnejše sodelovanje z državami članicami EU, ki so neposredno odgovorne za upravljanje zunanjih meja EU; (5) okrepi usmerjene kampanje informiranja in ozaveščanja, ki državljanom dodatno pojasnjujejo pravice in obveznosti v zvezi s potovanji brez vizumov, vključno z informacijami o odgovornosti za zlorabo pravic v okviru režima potovanj brez vizumov. Komisija priporoča tudi, da države članice EU in pridružene schengenske države, ki se soočajo z največjim številom neutemeljenih prošenj za azil iz držav zahodnega Balkana, razmislijo o dodatnih ukrepih na naslednjih področjih: (1) kjer je to primerno, naj razmislijo o racionalizaciji azilnih postopkov za državljane petih držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov, vključno s pomočjo večjega števila uslužbencev, ki ocenjujejo prošnje za azil v času konic, ali vzpostavitvi pospešenega postopka, ki omogoča hitro obdelavo prošenj v času konic ali za državljane določenih držav; kjer je to primerno, naj razmislijo o uporabi koncepta varne izvorne države kot dela reforme nacionalnih azilnih postopkov; (2) razmislijo naj o bolj previdni in selektivni uporabi denarnih prejemkov, kot sta žepnina in finančna pomoč za vrnitev, da se zmanjša število finančnih spodbud za zlorabo azilnega sistema; (3) organizirajo naj obiske na visoki ravni v zadevne države ter informacijske kampanje v sodelovanju z lokalnimi NVO in občinami za obveščanje državljanov o njihovih pravicah in obveznostih v okviru režima potovanj brez vizumov; (4) okrepijo naj operativno sodelovanje in izmenjavo informacij, tudi prek uradnikov za zvezo in z organi zadevnih držav. Komisija bo prek mehanizma za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti še naprej ocenjevala izvajanje teh ukrepov ter leta 2015 poročala Evropskemu parlamentu in Svetu. 5. Statistični podatki Slika 1: Prošnje za azil državljanov iz držav zahodnega Balkana z režimom potovanj brez vizumov v EU in pridruženih schengenskih državah Slika 2: Skupno število prošenj za azil v EU in pridruženih schengenskih državah in delež držav zahodnega Balkana Slika 3: Sezonska narava prošenj za azil iz držav zahodnega Balkana od leta 2009 Slika 4: Glavne države EU in pridružene schengenske države prejemnice prošenj za azil iz držav zahodnega Balkana Slika 5: Razdelitev prosilcev za azil iz držav zahodnega Balkana v EU in pridruženih schengenskih državah Slika 6: Nagnjenost državljanov držav zahodnega Balkana k prošnji za azil v EU in pridruženih schengenskih državah[16] Slika 7: Države EU in pridružene schengenske države kot glavne namembne države prosilcev za azil iz držav zahodnega Balkana Slika 8: Stopnja ugodno rešenih prošenj za azil iz držav zahodnega Balkana v EU in pridruženih schengenskih državah‑ [1] Uredba Sveta (ES) št. 539/2001. [2] Sklicne številke predhodnih poročil so: SEC(2011) 695, SEC(2011) 1570, COM(2012) 472, in COM(2013) 836. [3] COM(2014) 700. [4] Vir: Eurostat. [5] Vir: Eurostat. [6] Vir: Eurostat. [7] Gesetz zur Einstufung weiterer Staaten als sichere Herkunftsstaaten und zur Erleichterung des Arbeitsmarktzugangs für Asylbewerber und geduldete Ausländer, 5. november 2014. [8] Stopnja priznanja azila se izračuna kot število pozitivnih odločb (glede statusa begunca, subsidiarne zaščite ali humanitarnega statusa), izraženo kot odstotek skupnega števila odločb na prvi stopnji. [9] Mehanizem za spremljanje liberalizacije po odpravi vizumske obveznosti, agencija Frontex, Poročilo št. 46. [10] Letno poročilo agencije Frontex o analizi tveganja za zahodni Balkan za leto 2014. * To poimenovanje ne posega v stališča glede statusa ter je v skladu z RVSZN 1244/1999 in mnenjem Meddržavnega sodišča o razglasitvi neodvisnosti Kosova. [11] Ta vprašanja so podrobno opisana v dokumentu urada EASO o prosilcih za azil z zahodnega Balkana (Asylum Applicants from the Western Balkans, 2013). V Albaniji so dejanski primeri krvnega maščevanja zelo redki, vendar se ta pojav še vedno uporablja kot izgovor za vložitev prošnje za azil. [12] Letno poročilo agencije Frontex o analizi tveganja za zahodni Balkan (Western Balkans Annual Risk Analysis, 2014). [13] Letno poročilo agencije Frontex o analizi tveganja za zahodni Balkan (Western Balkans Annual Risk Analysis, 2014). [14] Letno poročilo agencije Frontex o analizi tveganja za zahodni Balkan (Western Balkans Annual Risk Analysis, 2014). [15] Letno poročilo agencije Frontex o analizi tveganja za zahodni Balkan (Western Balkans Annual Risk Analysis, 2014). [16] Izračunano kot število prošenj za azil v EU in pridruženih schengenskih državah, deljeno s številom prebivalstva.