Sklepi Sveta z dne 20. maja 2014 o večjezičnosti in razvoju jezikovnih kompetenc

2014/C 183/06

SVET EVROPSKE UNIJE –

OB UPOŠTEVANJU:

sklepov Sveta z dni 28. in 29. novembra 2011 o jezikovnih kompetencah za spodbujanje mobilnosti, v katerih je poudarjeno, da je dobro znanje tujih jezikov ključna kompetenca, bistvena za to, da si posameznik utre pot v sodobnem svetu in na trgu dela (4) ;

Uredbe (EU) št. 1288/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o uvedbi programa Erasmus+ (5) , katere cilj je med drugim izboljšati poučevanje in učenje jezikov;

TER ZLASTI:

sklepov Sveta z dne 22. maja 2008 o večjezičnosti, v katerih so bile državečlanice pozvane, da sodelujejo pri krepitvi evropskega sodelovanja na področju večjezičnosti in sprejmejo ustrezne ukrepe za izboljšanje učinkovitosti poučevanja jezkov (6) ;

Resolucije Sveta z dne 21. novembra 2008 o evropski strategiji za večjezičnost, v kateri so bile države članice pozvane, naj spodbujajo večjezičnost za krepitev konkurenčnosti, mobilnosti in zaposljivosti ljudi ter kot sredstvo za okrepitev medkulturnega dialoga (7) ;

GLEDE NA NASLEDNJE:

Jezikovna pokrajina v EU je kompleksna in raznolika, na učenje in poučevanje jezikov pa vplivajo tudi nacionalni dejavniki, kar vodi do bistvenih razlik v zakonodaji in praksi na tem področju.

Jezikovne kompetence prispevajo k mobilnosti, zaposljivosti in osebnemu razvoju evropskih državljanov, zlasti mladih, v skladu s cilji strategije Evropa 2020 za rast in delovna mesta.

Raven jezikovnega znanja številnih mladih v Evropi bi se lahko izboljšala in kljub določenemu napredku v zadnjih desetletjih so med državami še vedno velike razlike, kar zadeva dostop do jezikovnega učenja.

Ker številni moderni jeziki izhajajo iz klasičnih jezikov, kot sta stara grščina in latinščina, lahko študij teh jezikov olajša učenje jezikov in prispeva k trajnosti naše skupne dediščine –

SOGLAŠA Z NASLEDNJIM:

EU in njene države članice bi morale oceniti napredek pri razvoju jezikovnih kompetenc, pri čemer bi vsaka država prispevala v skladu s svojim položajem in okoliščinami.

Taka ocena bi se lahko izvedla na podlagi, opisani v prilogi k tem sklepom, in bi morala zajemati vse štiri jezikovne spretnosti: slušno in bralno razumevanje ter pisno in govorno sporočanje.

bi se lahko izvedla ob podpori skupine, sestavljene iz strokovnjakov iz držav članic, in v sodelovanju s stalno skupino za kazalnike in merila, da bi se zagotovila kar največja primerljivost;

POZIVA DRŽAVE ČLANICE, NAJ OB USTREZNEM UPOŠTEVANJU NAČELA SUBSIDIARNOSTI IN V SKLADU Z NACIONALNIMI OKOLIŠČINAMI:

sprejmejo in izboljšajo ukrepe, katerih cilj je spodbujanje večjezičnosti ter izboljševanje kakovosti in učinkovitosti učenja in poučevanja jezikov, vključno s poučevanjem vsaj dveh jezikov poleg glavnega učnega jezika oziroma glavnih učnih jezikov ter s preučevanjem možnih inovativnih pristopov k razvoju jezikovnih kompetenc;

POZIVA DRŽAVE ČLANICE, NAJ OB PODPORI KOMISIJE:

prek odprte metode koordinacije izmenjajo izkušnje in najboljše prakse, da se izboljšata učinkovitost in kakovost učenja in poučevanja jezikov;

priznajo vlogo neformalnega in priložnostnega učenja pri učenju jezikov, in sicer tako, da raziščejo načine za priznavanje in potrjevanje jezikovnih kompetenc, pridobljenih s takim učenjem, v skladu s Priporočilom Sveta o potrjevanju neformalnega in priložnostnega učenja iz leta 2012 (10) ;

raziščejo načine, kako povečati privlačnost učenja jezikov in povečati prizadevanje za to učenje, tudi z uporabo informacijske in komunikacijske tehnologije in prosto dostopnih učnih virov, da se zmanjša število učencev, ki z učenjem jezika odnehajo, še preden dosežejo ustrezno raven znanja.

POZIVA KOMISIJO, NAJ:

Preuči izvedljivost ocene jezikovnih kompetenc v državah članicah, vključno z uporabo nacionalnih podatkov, kadar so ti na voljo, ob podpori skupine strokovnjakov iz držav članic in v sodelovanju s stalno skupino za kazalnike in merila.

Skupaj z državami članicami in Eurostatom v okviru evropskega statističnega sistema in z namenom izboljšanja primerljivosti preuči možnosti za dopolnitev obstoječih podatkov EU o številu učencev v sekundarnem izobraževanju, kise učijo tretji jezik (11) , v skladu z ambicijami barcelonskega cilja in okvirom ET 2020.

Nadaljuje in okrepi sodelovanje z drugimi organizacijami, dejavnimi na tem področju, kot sta Svet Evrope in njegov Evropski center za moderne jezike.

(1) SN 100/1/02 REV 1, str. 19, odstavek 44, druga alinea.

(2) UL C 172, 25.7.2006, str. 1.

(3) UL C 119, 28.5.2009, str. 2.

(4) UL C 372, 20.12.2011, str. 27.

(5) UL L 347, 20.12.2013, str. 50.

(6) UL C 140, 6.6.2008, str. 14.

(7) UL C 320, 16.12.2008, str. 1.

(8) Glej Priporočilo Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o ključnih kompetencah za vseživljenjsko učenje (UL L 394, 30.12.2006, str. 10).

(9) Uredba (EU) št. 1288/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o uvedbi programa „Erasmus+“, program Unije za izobraževanje, usposabljanje, mladino in šport ter o razveljavitvi sklepov št. 1719/2006/ES, št. 1720/2006/ES in št. 1298/2008/ES (UL L 347, 20.12.2013, str. 50).

(10) UL C 398, 22.12.2012, str. 1.

(11) Tretji jezik je lahko kateri koli moderni jezik, ki se poučuje v šolah. Poleg tega lahko države članice sklenejo, da zagotovijo delež učencev, katerih tretji jezik bi bili stara grščina in/ali latinščina. Drugi podatki, ki bi jih lahko zbrali, vključujejo število jezikov, ki se poučujejo, in navedbo, ali so ti obvezni ali izbirni.

PRILOGA

Ocena jezikovnih kompetenc

Ocena jezikovnih kompetenc temelji na:

Deležu 15-letnih učencev oziroma, kjer je zaradi nacionalnih okoliščin primerno, 14- in16-letnih učencev (1), ki pri drugem jeziku, ki se ga učijo, dosegajo stopnjo samostojni uporabnik (2);

Izraz samostojni uporabnik ustreza najmanj ravni B1, kot je opredeljena v Skupnem evropskem referenčnem okviru za jezike (3).

Podatki se lahko zbirajo s pomočjo raziskave po vsej EU, s katero se ocenjuje znanje drugega jezika oziroma drugih jezikov izobraževalnih sistemov, in so predstavljeni tako, da zagotavljajo kar največjo primerljivost. Namesto tega se lahko uporabljajo nacionalni podatki, če so ti združljivi s Skupnim evropskim referenčnim okvirom za jezike.

Nacionalne vrednosti so združene kot navadno povprečje štirih komponent: slušno in bralno razumevanje ter pisno in govorno sporočanje. Rezultat je ponderirano povprečje teh nacionalnih vrednosti, pri katerem se upošteva število prebivalcev posamezne države članice.

(1) Zagotovljena bo največja možna primerljivost podatkov.

(2) Glavni učni jezik oziroma glavni učni jeziki se štejejo kot prvi jezik oziroma prvi jeziki, med dodatnimi jeziki pa se za drugi učni jezik šteje tisti, ki se poučuje najpogosteje. Vsaka država članica določi jezike, ki naj se v tem primeru štejejo kot prvi in drugi jezik.

Kot drugi jezik se lahko šteje samo eden od uradnih jezikov EU.

(3) B1 (samostojni uporabnik) je opredeljen sledeče:

Razume bistvene točke, izražene v jasnem, standardnem jeziku, ki se nanašajo na običajne stvari, s katerimi se redno srečuje pri delu, v šoli, pri dejavnostih v prostem času itd. Se znajde v večini okoliščin, ki lahko nastanejo med potovanjem po območju, kjer se govori zadevni jezik. Lahko oblikuje preprosto, povezano besedilo o temah, ki so mu znane ali ga zanimajo. Lahko opisuje izkušnje in dogodke, sanje, upe in ambicije ter na kratko razloži in utemelji svoja mnenja in načrte.