SL Uradni list Evropske unije C 70/31

Objava vloge za spremembo na podlagi člena 6(2) Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila

2010/C 70/09

Ta objava daje pravico do ugovora zoper vlogo na podlagi člena 7 Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 (1). Izjavo o ugovoru mora Komisija prejeti v šestih mesecih po dnevu te objave.

VLOGA ZA SPREMEMBO

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

Vloga za spremembo v skladu s členom 9

„AGNELLO DI SARDEGNA“

ES št.: IT-PGI-0105-0097-08.04.2008

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Spremenjena postavka v specifikaciji proizvoda:

—  Ime proizvoda — Opis proizvoda —  Geografsko območje — Dokazilo o poreklu — Metoda pridobivanja —  Povezava — Označevanje —  Nacionalne zahteve — Drugo – nova sklicevanja v zvezi z nadzornim organom

2. Vrsta spremembe:

— Sprememba enotnega dokumenta ali povzetka —  Sprememba specifikacije registrirane ZOP ali ZGO, za katero še nista bila objavljena enotni dokument ali povzetek —  Sprememba specifikacije, ki ne zahteva spremembe objavljenega enotnega dokumenta (člen 9(3) Uredbe (ES) št. 510/2006) —  Začasna sprememba specifikacije zaradi uvedbe obveznih sanitarnih ali fitosanitarnih ukrepov s strani javnih organov (člen 9(4) Uredbe (ES) št. 510/2006)

3. Sprememba(-e):

3.1 Opis proizvoda:

— V členu 4 sedanje specifikacije je bila črtana preglednica v zvezi s kemijskimi in fizikalnimi lastnostmi mesa „Agnello di Sardegna“ in opredeljeni so bili trije pomembni parametri. Elementi, ki jih vsebuje sedanja preglednica, se v nasprotju s parametri, vključenimi v novo različico specifikacije, ki poudarjajo posebne značilnosti „Agnello di Sardegna“, namreč lahko nanašajo tudi na druge vrste mesa (svinjsko in goveje), kot dokazuje študija Univerze v Sassariju, in torej niso značilni za ZGO „Agnello di Sardegna“. Cilj te vloge za spremembo je preveriti kvalitativne parametre mesa z merjenjem vrednosti pH in preprečiti nepotrebne analize nepomembnih značilnosti ter ohraniti dva značilna parametra kakovosti proizvoda: beljakovine in maščobe.

3.2 Metoda pridobivanja:

— V členu 3(2) sedanje specifikacije je bil, kar zadeva nastanitev živali, izraz „morajo biti“ nadomeščen s „so lahko“, da se pojasni, da jagnjet v zimskem obdobju ponoči ni nujno treba imeti v objektih. Mile zime, med katerimi živali ponoči ni treba imeti pod streho, namreč na Sardiniji niso redke.

— V členu 3(5) je bil del, ki se nanaša na sistem identifikacije ovac, spremenjen, tako da so se zaradi prilagoditve specifikacije razvoju zakonodaje Skupnosti in nacionalne zakonodaje na področju identifikacije staležev živine upoštevali ne samo ročni sistem, ki je že predviden v sedanji specifikaciji, ampak tudi optični ali elektronski sistemi. Uredba Sveta (ES) št. 21/2004 z dne 17. decembra 2003, ki je bila v italijanski pravni red prenesena leta 2005, namreč določa podrobnejše in strožje predpise na področju identifikacije in registracije ovac in koz ter spreminja Direktivo 92/102/EGS.

— V členu 3(a) je bila za „sesno“ jagnje Agnello di Sardegna vstavljena najmanjša teža (5 kg), ki ni bila določena v sedanji specifikaciji, v kateri je bila navedena samo največja teža. Vključitev najmanjše teže je potrebna, da se prepreči zakol premladih živali, ki niso popolnoma izoblikovane in katerih meso nima lastnosti, določenih s specifikacijo. Najmanjša teža 5 kg zagotavlja, da so jagnjeta dosegla določeno starost (približno 30 dni) in s tem fizični razvoj, ki proizvodu omogočata, da izpolnjuje zahteve glede mišičevja, maščobe in barve mesa, namenjenega za proizvodnjo ZGO „Agnello di Sardegna“.

— V istem členu 3 je bila za tri vrste jagnjet, to je „sesna“, „lahka“ in „za razsek“, dodana teža trupa „ohlajenega, brez kože, z glavo in drobovjem“, ki v sedanji proizvodni specifikaciji ni bila določena.

— V členu 3 so bile v prvem odstavku točk (a), (b) in (c) črtane tudi navedbe „čiste pasme/dobljene brez križanja“. Razlaga, ki se trenutno uporablja za to „opredelitev“, je razlaga iz zakona št. 280 z dne 3. avgusta 1999, s katero je čistopasemska plemenska ovca opredeljena kot „žival, ki je ali ki bi lahko bila vpisana v rodovniško knjigo in katere starši ali stari starši so vpisani v rodovniško knjigo iste pasme“. To dejansko ni izvedljivo zaradi stanja sistema sardinske proizvodnje: stalež ovac Sardinije, ki presega tri milijone glav, sestavljajo izključno živali, ki pripadajo sardinski pasmi. Na Sardiniji pa je tako kot v preostalem delu Italije vpis v rodovniško knjigo ovčjih pasem omejen na zelo nizek odstotek živali (med 3 % in 5 % za najpomembnejše pasme), ker je namen rodovniške knjige ta, da se z njo doseže genetsko izboljšanje pasme. Zato so v rodovniško knjigo običajno vpisane živali, namenjene za razmnoževanje, in ne živali, namenjene za zakol, kot je ovca sardinske pasme.

— Nazadnje je v členu 3(b) in (c), kjer je omenjena prehrana jagnjet, dodana navedba „z materinim mlekom, ki se mu dodaja“, da se pojasni vloga materinega mleka v prehrani jagnjeta. Na podlagi besedila sedanje proizvodne specifikacije se namreč zdi, da se „lahka“ jagnjeta (od 7 do 10 kg) in jagnjeta „za razsek“ (od 10 do 13 kg) ne prehranjujejo z materinim mlekom, ampak samo s svežo in/ali suho naravno hrano. Očitno je, da prehrana jagnjeta v prvi fazi (od 30 do 35 dni) temelji predvsem na materinem mleku, medtem ko v drugi fazi jagnjeta prejemajo svežo ali suho naravno hrano, krmo in žita, najprej občasno in kot dopolnilo, nato pa v večjih količinah. Namen dodane navedbe „z materinim mlekom, ki se mu dodaja“ je torej pojasniti ta koncept, da bi preprečili kakršno koli napačno razlago.

3.3 Označevanje:

— V členu 6 je bilo k razseku iz točke 3(a) in (b) dodano pojasnilo „cel ali v kosih“.

— V člen 6 so bile vstavljene tudi nove vrste razseka: „pleče, stegno, zarebrnica“ in „mešani kosi“, ki predstavljajo najznačilnejše kose v sardinski tradiciji; ti so torej dodani bolj industrijskim kosom, že predvidenim v specifikaciji. Nekatere vrste kosov (kot so pleče, stegno, zarebrnica) so namreč zlasti značilne za jagnje, ki ga potrošnik skoraj po definiciji šteje za „mlado jagnje“, popolnoma drugačno od mesnih jagnjet z bistveno večjo težo,ki so bolj prisotna na drugih trgih.

— Člen 8 uvaja podroben opis logotipa in sam logotip, ki sta bila prej vključena v Prilogo.

Pri uvedbi logotipa se torej izpusti navedba „morebitni“ iz člena 8(3).

3.4 Dokazilo o poreklu:

— Ker specifikacija ni vsebovala sklicevanja na dokazilo o poreklu, se je zdelo ustrezno, da se v sedanjo specifikacijo doda člen 9 in vključi „dokazilo o poreklu“.

— Nazadnje, sklicevanja na zakonodajo so bila posodobljena s spremembo člena 7 v zvezi z „Nadzorom“ s sklicevanjem na Uredbo (ES) št. 510/2006.

Ta posodobitev je bila prenesena na prvi odstavek člena 4.

ENOTNI DOKUMENT

UREDBA SVETA (ES) št. 510/2006

„AGNELLO DI SARDEGNA“

ES št.: IT-PGI-0105-0097-08.04.2008

ZGO ( X ) ZOP ( )

1. Ime:

„Agnello di Sardegna“

2. Država članica ali tretja država:

Italija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila:

3.1 Vrsta proizvoda (kot v Prilogi III):

Skupina 1.1: Sveže meso (in klavnični proizvodi)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1:

ZGO „Agnello di Sardegna“ ima pri sprostitvi na trg naslednje lastnosti: belo meso fine teksture, čvrsto, vendar mehko pri kuhanju, in rahlo marmorirano; mehka mišičnina in pravo ravnovesje med okostjem in mišičnino.

Organoleptični preizkus mora poudariti lastnosti, kot so mehkost, okusnost, nežna aroma in prisotnost posebnih vonjev, značilnih za mlado in sveže meso.

Poleg tega mora ZGO „Agnello di Sardegna“ imeti naslednje kemijske in fizikalne lastnosti:

pH višji od 6, beljakovine (pri proizvodu kot takem) med 13 % in 20 %, etrski ekstrakt (pri proizvodu kot takem) nižji od 3 %.

Meso ZGO „Agnello di Sardegna“ izvira iz jagnjeta, skotenega in vzrejenega na Sardiniji, ki izhaja iz ovac sardinske pasme, dobljenih brez križanja ali s križanjem v prvi generaciji z mesnima pasmama „Île-de-France“ in „Berrichon-du-Cher“ ali drugimi visoko specializiranimi mesnimi in znanimi mesnimi pasmami.

3.3 Surovine (samo za predelane proizvode):

—

3.4 Krma (samo za proizvode živalskega izvora):

Prehrana jagnjet temelji predvsem na materinem mleku (naravno dojenje) pri „sesnih“ jagnjetih (od 5 do 7 kg) ter na naravni sveži in/ali suhi hrani (krma in žita) in divjih rastlinah, značilnih za otoški habitat Sardinije, pri lahkih živalih (od 7 do 10 kg) in živalih „za razsek“ (od 10 do 13 kg).

3.5 Posebni proizvodni postopki, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju:

ZGO „Agnello di Sardegna“ je predvidena izključno za jagnjeta, skotena, vzrejena in zaklana na Sardiniji.

3.6 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itd.:

Postopke priprave in pakiranja kosov „Agnello di Sardegna“ je treba izvajati na območju Sardinije.

Za prodajo celih trupov jagnjet, načeloma na območju proizvodnje, ni predlaganega posebnega pakiranja: trupi se lahko tržijo celi ob upoštevanju veljavnih predpisov o higieni in zdravju ter z uporabo ustreznih hladilnih prevoznih sredstev.

ZGO „Agnello di Sardegna“ se lahko na trg da cel in/ali v kosih v skladu z naslednjimi razseki:

(a) „Sesno jagnje“ Agnello di Sardegna (od 5 do 7 kg): 1. celo; 2. polovica trupa: dobljena s sagitalnim prerezom celega trupa na dva simetrična dela; 3. sprednje in zadnje četrti (cele ali v kosih); 4. glava in drobovje; 5. pleče, stegno, zarebrnica (anatomski deli, celi ali v kosih); 6. mešani kosi (mešana sestava iz zgoraj opisanih anatomskih delov).

(b) „Lahko jagnje“ Agnello di Sardegna (od 7 do 10 kg) in Agnello di Sardegna „za razsek“ (od 10 do 13 kg): 1. celo; 2. polovica trupa: dobljena s sagitalnim prerezom celega trupa na dva simetrična dela; 3. sprednje in zadnje četrti (cele ali v kosih); 4. glava in drobovje; 5. zadnji del: obe celi stegni in križni del (desni in levi); 6. angleški kos: zgornji hrbtni del in zadnji dve rebri ter trebušna stena; 7. zarebrnica: zgornji hrbtni del – prednji; 8. hrbet z ledji: vključuje dvojno zarebrnico; 9. skrajšana prednja četrt: vključuje vrat, pleče, kite in kotlete prednjega dela; 10. vrat in pleče; 11. celo stegno: vključuje parkelj, stegno, del črevnice in križne kosti ter zadnji del ledij; 12. skrajšano stegno: vključuje zadnje dele dela črevnice in križne kosti ter zadnji del ledij. Drugi razseki: 13. križni del: vključuje del črevnice in križne kosti z zadnjim ledvenim vretencem ali brez njega; 14. file: vključuje ledveni del; 15. hrbet: zgornji hrbtni del, ki vključuje prvo in drugo rebro; 16. podplečje: prednji del, ki ga sestavlja prvih pet hrbtnih vretenc; 17. pleče: celo; 18. vrat: vključuje del vratu; 19. kotleti: vključuje spodnji prsni del; 20. pleče, stegno, zarebrnica (anatomski deli, celi ali v kosih); 21. mešani kosi (mešana sestava iz zgoraj opisanih anatomskih delov).

3.7 Posebna pravila za označevanje:

ZGO „Agnello di Sardegna“ je treba dati na trg celo in/ali v kosih, v embalažah s celimi trupi in/ali trupi v kosih, na katerih je navedena ZGO, na etiketah, nalepljenih na te embalaže, pa je treba z jasnimi in neizbrisnimi črkami navesti oznake, določene z zadevnimi predpisi.

Natančneje, na vakuumskih pakiranjih ali pakiranjih, pripravljenih z drugimi zakonsko odobrenimi sistemi, je treba navesti:

(a) ZGO „Agnello di Sardegna“ in logotip;

(b) vrsto mesa;

(c) poimenovanje razseka.

Logotip predstavlja stilizirano jagnje s poudarjeno glavo in eno vidno nogo. Zunanja obroba spominja na obliko Sardinije. Tipografija, uporabljena za navedbo „Agnello di Sardegna“, je Block.

Obroba žiga in jagnjeta je v barvi Pantone 350 (zelenomodra 63 %, rumena 90 %, črna 63 %); ozadje žiga je v barvi Pantone 5763 (zelenomodra 14 %, rumena 54 %, črna 50 %).

Zaščiteni geografski označbi je prepovedano dodajati kakršno koli drugo opredelitev, ki ni izrecno določena, vključno z naslednjimi pridevniki: fino, izbrano, odlično, pristno.

Vendar pa je dovoljeno uporabljati dodatne pristne geografske označbe, kot so zgodovinska in geografska imena, imena občin, območij, kmetij in živinorejskih gospodarstev, ki se nanašajo na vzrejo, zakol in pakiranje proizvoda, če ne hvalijo proizvoda in ne zavajajo potrošnikov. Te morebitne navedbe morajo biti na etiketi v skladu z dimenzijami, ki ustrezajo tretjini velikosti črk ZGO.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja:

Območje, namenjeno vzreji jagnjeta s Sardinije, obsega celotno deželo Sardinijo.

5. Povezava z geografskim območjem:

5.1 Posebnost geografskega območja:

Sardinija je otok s predvsem sredozemskim podnebjem, za katero so značilni mile in razmeroma deževne zime ter suha in vroča poletja.

Ker morje vpliva praktično na ves otok, so povprečja temperatur, ki jih uravnava morje, dokaj nizka: letno povprečje je med 14 in 18 °C. Največ dežja pade v novembru in decembru, medtem ko ga julija in avgusta skoraj ni; v preostalem delu leta so padavine razporejene zelo neenakomerno. Letne padavine niso zelo nizke (povprečne vrednosti med 500 in 800 mm/leto).

Med značilnimi podnebnimi dejavniki Sardinije je treba poudariti predvsem močan veter. Pogosteje pozimi, vendar včasih tudi v drugih letnih časih, z veliko močjo piha mistral, mrzel veter s severozahoda. Medtem ko konec jeseni prevladujejo zmerni in vlažni vetrovi z Atlantika, so na začetku pomladi bolj prisotni vroči in suhi vetrovi, ki prihajajo iz Afrike, torej z juga.

Na Sardiniji so se predvsem zaradi maloštevilnega prebivalstva in otoške narave, zaradi katerih je izolirana od območij, ki jo obdajajo, do danes ohranile nedotaknjene številne prvinske naravne značilnosti, ki so večinoma specifične za to območje. Pokrajina je pogosto videti divja, neprijazna in neobljudena, kar ji ponekod daje lepoto in čar, ki sta netipična za območje Sredozemlja. Prav zato so se v rastlinstvu Sardinije večinoma ohranile nekatere zelo stare rastlinske vrste, ki so se drugod spremenile ali izginile. Večji del otoka, kjer je bila vzreja na prostem in s selitvami vedno glavna tradicionalna dejavnost, prekrivajo pašniki v obliki travnatih step in grmičastih površin. Najbogatejše, najbolj razširjeno in najmočnejše rastlinstvo je sredozemska makija, ki je za pokrajino Sardinije značilna do približno 800 m nadmorske višine in ki včasih tvori slikovite osamljene goščave na pustih obalnih pečinah. Makija je tipično zimzeleno grmičevje, ki vključuje tudi visoke grme – v tem primeru govorimo o „visoki makiji“, ko grmi na globljih in bolj vlažnih tleh zrastejo 4 do 5 m –, med katerimi so oleastri, to so divje oljke, mastike, rožičevci, mirte, oleandri, brinje in brškin. Na prodnatih nabrežjih ob potokih pogosto rastejo gosti oleandri. Revnejša makija z grmi do višine 50 cm, običajno imenovana gariga, vključuje žajbelj, rožmarin, resje, timijan, košeničico itd.; zanimive so tudi skupine pritlikavih palm.

5.2 Posebnost proizvoda:

Za ZGO „Agnello di Sardegna“ so značilne predvsem manjše dimenzije: obstaja jasna razlika med mesom, namenjenim za ZGO „Agnello di Sardegna“, in ovčjim mesom, ki izvira iz težjih večnamenskih živali in za katero je pogosto značilen izrazit okus, ki potrošnikom ni vedno všeč. ZGO „Agnello di Sardegna“ se od slednjega razlikuje po vedno prijetnem okusu, ker ima v svoji bolj prebavljivi in sočnejši plasti maščobe malo nasičenih maščob, ki spodbujajo nenasičene vezi (kar je povezano s prehranjevanjem z materinim mlekom živali, rejenih na prostem).

Maščoba, prisotna v trupih, je naravno dopolnilo mesnega dela in njen večji del se med kuhanjem stopi, kar da mesu sočnost in okus, predvsem pa zaradi tega postane bolj mehko in slastno. ZGO „Agnello di Sardegna“ je namreč razpoznavna po svojem mehkem in belem mesu, močni aromi, visoki prebavljivosti in nemastnosti mesa.

ZGO „Agnello di Sardegna“ je idealno živilo, ne samo kar zadeva njegov okus, temveč tudi zaradi prehranskih lastnosti, ker je bogato s plemenitimi beljakovinami. Zaradi teh lastnosti se to meso posebej priporoča za prehrano oseb, ki potrebujejo lahko hrano, toda z visoko energijsko vrednostjo.

Jagnjeta ZGO „Agnello di Sardegna“ so biološko zdrava, popolnoma brez kemičnih in bioloških onesnaževalnih snovi. Ta jagnjeta zaradi mladosti niso podvržena prisilnemu hranjenju niti okoljskemu stresu ali hormonskim dodatkom, ker se redijo „na prostem“ v popolnoma naravnem okolju.

5.3 Vzročna zveza med geografskim območjem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (za ZOP) ali posebno kakovostjo, slovesom ali drugo značilnostjo proizvoda (za ZGO):

Lastnosti ZGO „Agnello di Sardegna“ popolnoma odražajo njeno povezavo z ozemljem porekla.

Izrazit in naraven okus je značilen za vzrejo na prostem, pri kateri se jagnjeta hranijo z materinim mlekom in naravno hrano. ZGO „Agnello di Sardegna“ se namreč redi po metodi ekstenzivne reje in proste hlevske reje, torej v popolnoma naravnem okolju, za katero so značilne obširne močno osončene površine, izpostavljene vetrovom in podnebju Sardinije.

Reja „na prostem“ je skoraj izključni vir prehrane sardinskega jagnjeta: „sesno“ jagnje se hrani izključno z materinim mlekom, nato se, ko zraste in sledi svoji materi na travnike, njegova prehrana dopolni z naravno hrano, kot so trava, divje rastline in dišavnice, značilne za otoški habitat. Sardinska ovca je skozi leta svoj biološki in razmnoževalni ciklus prilagodila razmeram svojega življenjskega okolja. Zato se mladiči kotijo predvsem konec jeseni, ko začne deževati in se prebudi rastlinstvo. Zaradi tega je njihovo meso z organoleptičnega vidika še posebej cenjeno. Poleg tega prehranjevanje z materinim mlekom ne vpliva samo na količino maščobne mase, ampak tudi na kakovost. Maščobe, ki se dovajajo med dojenjem, namreč določajo sestavo telesnih maščob v celotnem obdobju rasti.

Poleg tega je reja „na prostem“ jamstvo za zdravje in ustrezno funkcionalno fizično dejavnost, zlasti v naravnem okolju, kot je okolje Sardinije, za katero so značilni obširne površine, odsotnost velikih industrijskih območij in majhni posegi človeka v okolje. Ozemlje Sardinije ima značilno skupno značilnost, ki mu daje osupljivo enotnost: nezastrta obzorja brez dreves, ki nenehoma spominjajo na pretežno pastirsko življenje. Ta videz ni zavajajoč: Sardinija je otok pastirjev; živinoreja je daleč najpomembnejša gospodarska dejavnost na otoku. Na otoku je namreč 40 % vseh ovac v Italiji, na 16 410 živinorejskih gospodarstvih, porazdeljenih po vsem otoku, redijo 3 294 044 glav teh živali.

Sardinija je še danes otok pastirjev, tako kot je bila skozi stoletja. Ovčereja na Sardiniji sega v obdobje pred nuragi: v nuragih (kamnitih konstrukcijah) so našli ostanke prvih predmetov, ki so se uporabljali za proizvodnjo mleka. Sardinsko jagnje je večkrat omenjeno v zapisih iz rimske dobe. Sardinska ovčja pasma se je ustalila na ozemlju Sardinije zaradi stalnega prilagajanja, kar je plod stoletnih izkušenj rejcev. Predvsem pa je to rezultat dolgega postopka prilagajanja med ljudmi in ozemljem, med ljudmi, ozemljem in živalskimi pasmami.

Skrb in pozornost pastirjev sta danes enaki kot pred stoletji. In tako sta s prevzemanjem starih navad čista pasma in kakovost jagnjeta s Sardinije ostali popolnoma nedotaknjeni in edinstveni. Dandanes, tako kot nekoč.

Sklic na objavo specifikacije:

Ta uprava je sprožila nacionalni postopek ugovora z objavo predloga za spremembo zaščitene geografske označbe „Agnello di Sardegna“ v Uradnem listu Italijanske republike št. 2 z dne 3. januarja 2008.

Celotno besedilo proizvodne specifikacije je na voljo na spletni strani na naslednjem naslovu:

http://www.politicheagricole.it/DocumentiPubblicazioni/Search_Documenti_Elenco.htm?txtTipoDocumento=Disciplinare%20in%20esame%20UE&txtDocArgomento=Prodotti%20di%20Qualit%E0>Prodotti%20Dop,%20Igp%20e%20Stg ali

neposredno na domači strani Ministrstva za kmetijstvo, prehrano in gozdarstvo (http://www.politicheagricole.it), kjer izberete „Prodotti di Qualità“ (na levi strani zaslona) in nato „Disciplinari di Produzione all’esame dell’UE [regolamento (CE) n. 510/2006]“.

(1) UL L 93, 31.3.2006, str. 12.