Objava zahtevka za odobritev spremembe specifikacije proizvoda, ki ni manjša, v skladu s členom 50(2)(a) Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil

(2020/C 150/07)

V skladu s členom 51 Uredbe (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) je ta objava podlaga za uveljavljanje pravice do ugovora zoper zahtevek v treh mesecih od dneva te objave.

ZAHTEVEK ZA ODOBRITEV SPREMEMBE SPECIFIKACIJE PROIZVODA ZA ZAŠČITENE OZNAČBE POREKLA/ZAŠČITENE GEOGRAFSKE OZNAČBE, KI NI MANJŠA

Zahtevek za odobritev spremembe v skladu s prvim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012

„Mojama de Isla Cristina“

EU št.: PGI-ES-01211-AM01 – 3.10.2018

ZGO (X) ZOP ( )

1. Skupina vložnikov in pravni interes

Regulativni svet za zaščiteno geografsko označbo Consejo Regulador de las Indiciaciones Geográficas Protegidas Mojama de Barbate y Mojama de Isla Cristina

Glorieta del Agua n° 4, planta 2, módulo 9

41940 Tomares

Sevilla

ŠPANIJA

Tel. +34 954151823

E-naslov: consejoregulador@consejoreguladordelamojama.com

Pravni interes skupine vložnikov temelji na tem, da je organ, ki je odgovoren za upravljanje zaščitene geografske označbe „Mojama de Isla Cristina“, in prvotni vložnik zahteve za registracijo imena.

2. Država članica ali tretja država

Španija

3. Postavka v specifikaciji proizvoda, na katero se sprememba nanaša

☐ Ime proizvoda

☒ Opis proizvoda

☐ Geografsko območje

☒ Dokazilo o poreklu

☒ Metoda proizvodnje

☐ Povezava

☒ Označevanje

☐ Drugo [Navedite.]

4. Vrsta sprememb

☒ Sprememba specifikacije proizvoda za registrirano ZOP ali ZGO, ki se ne šteje za manjšo v skladu s tretjim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012.

☐ Sprememba specifikacije proizvoda za registrirano ZOP ali ZGO, za katero enotni dokument (ali enakovredni dokument) ni bil objavljen, pri čemer se sprememba ne šteje za manjšo v skladu s tretjim pododstavkom člena 53(2) Uredbe (EU) št. 1151/2012.

5. Spremembe

Oddelek B. Opis proizvoda

5.1 V prvem odstavku oddelka B specifikacije proizvoda in v točki 3.2 enotnega dokumenta se beseda „sazonado“ („začini“) nadomesti z besedo „salado“ („soli“). To je bila napaka, ki se popravi. Pravilen opis proizvoda v skladu s španskim pravom je „salado y seco“ („soljen in sušen“). Izraz „sazonado“ se uporablja za živila, ki so sezonska, tj. zrela ali optimalno zrela.

5.2 V tretjem odstavku oddelka B specifikacije proizvoda in točki 3.2 enotnega dokumenta, v katerih je opredeljena kategorija „Extra“, se črta besedilo „in je manj mastna“. — V četrtem odstavku oddelka B specifikacije proizvoda in točki 3.2 enotnega dokumenta, v katerih je opredeljena kategorija „Primera“, se črta besedilo „in ima višjo vsebnost maščobe“. To besedilo se črta, ker gre zgolj za opis, ki ne prispeva nobenih informacij o posebnih značilnostih proizvoda.

5.3 V oddelku B specifikacije proizvoda in v točki 3.2 enotnega dokumenta se parameter „humedad relativa“ („relativna vlažnost“) nadomesti z „actividad de agua“ („vodna aktivnost“). To je bila napaka, saj je relativna vlažnost okoljski parameter, z vodno aktivnostjo pa se meri vlažnost v živilu. Ugotovljeno je bilo, da mora biti vodna aktivnost (aw) nižja od 0,90.

5.4 V prvem odstavku pododdelka B.1 specifikacije proizvoda in v točki 3.3 enotnega dokumenta se teža modroplavutega tuna spremeni iz 200 kg v 150 kg. To je utemeljeno z manjšo velikostjo rib, ki se trenutno ulovijo, pri čemer je seveda upoštevana najmanjša dovoljena velikost rib, tako da se kakovost končnega proizvoda ne poslabša.

5.5 V pododdelku B.2 specifikacije proizvoda se iz tabele parametrov črtajo aerobne mezofilne bakterije, saj niso patogeni mikroorganizmi. Zajete so v horizontalna pravila in ne izboljšujejo kakovosti proizvoda.

5.6 Tabela težkih kovin se iz pododdelka B.2 specifikacije proizvoda premakne v pododdelek B.1. Pododdelek B.1, ki zajema surovine, je oddelek, v skladu s katerim je treba preveriti vsebnost težkih kovin. Sprememba je posledica tega, da je treba vedeti, kakšna je koncentracija težkih kovin, preden se sveži kosi vnesejo v proizvodni proces. S tem se zagotovi, da končni proizvodi niso nikoli izdelani iz surovin z visoko vsebnostjo težkih kovin.

Oddelek D. Dokazila o poreklu proizvoda z geografskega območja

5.7 V četrtem odstavku oddelka D specifikacije proizvoda se črta zahteva, da je treba pri proizvodnih ladijskih dnevnikih „upoštevati predlogo, ki jo sprejme regulativni odbor“, saj je proizvodni ladijski dnevnik orodje, ki ga gospodarski subjekti uporabljajo za notranje spremljanje, zato regulativni svet ne bi smel biti vključen. V oddelku D se črta tudi celotni sedmi odstavek, tj. „Svet mora certificiranim obratom za soljenje izdati oštevilčene oznake, ki služijo kot potrdilo o izvoru in obrtniških postopkih, ko se proizvodi dajo na trg“. Črta se, ker oštevilčene oznake niso potrebne za nadzor proizvodov, ki se lahko učinkovito izvede z identifikacijskimi številkami proizvoda in serije. Odstranitev te zahteve olajšuje dajanje proizvoda na trg.

Oddelek E. Opis metode pridobivanja proizvoda

5.8 Točka (c) oddelka E specifikacije proizvoda z naslovom „Ronqueo (razrez tuna)“ je bila pripravljena na splošno, da bi se podrobneje opisal postopek, ki se šteje za enega izmed najpomembnejših korakov pri proizvodnji kakovostnih proizvodov „mojama“. V drugem odstavku se črta besedilo: „telo tuna se odpre in odstrani se hrbtenica“ in se nadomesti z naslednjim: „naredi se zareza vzdolž linije med trebušno plavutjo in podrepnimi plavutkami; nato se naredi še ena zareza vzdolž linije med hrbtno plavutjo in hrbtnimi plavutkami. Prav pri tem koraku nastaja zvok, ki daje postopku ime: ronqueo. Pri drgnjenju noža ob hrbtenico nastaja zvok, ki spominja na smrčanje (ronquido v španščini). Po tem, ko se naredita opisani zarezi, se naredita nadaljnji dve zarezi, po ena na vsaki strani ribe, in sicer kjer se telo stika s trebušno plavutjo. Namen teh zarez je ločiti zgornja dva dela (negros ali descargamentos) od spodnjih dveh delov (blancos ali descargados).“ V tretjem odstavku se črta besedilo: „Koža, preostale kosti in temno meso se odstranijo iz ledvenih delov. Po čiščenju se štirje ledveni deli, pridobljeni iz zgornjih delov, in štirje ledveni deli, pridobljeni iz spodnjih delov, umijejo in razrežejo na trakove. Dolžina trakov je odvisna od širine ledvenega dela tuna. Debelina ne sme presegati 5 cm.“; in se nadomesti z naslednjim: „Odstrani se koža in ledveni deli se ločijo od preostalega tuna. Iz ledvenih delov se odstranijo kosti in sangacho (to je tradicionalno ime za trak temnejšega mesa, ki poteka po celotni dolžini ribe in ki nastane zaradi strjevanja krvi). S tem se pridobijo štirje ledveni deli, ki so uvrščeni v kategorijo ‚Extra‘, in štirje deli, ki so uvrščeni v kategorijo ‚Primera‘. Po čiščenju se umijejo in razrežejo na trakove, ki sčasoma postanejo proizvodi ‚mojama‘. Dolžina trakov je odvisna od širine ledvenega dela tuna.“ V tretjem odstavku se črta tudi zahteva, da trakovi ne smejo biti debelejši od 5 cm. Razrez se naredi ročno, kar pomeni, da so trakovi, ki nastanejo, nepravilne oblike, tudi če je oseba, ki reže tuna, visoko usposobljena. Če trak na kateri koli točki preseže 5 cm, zaradi nepravilnosti ni mogoče pridobiti certifikata, čeprav je bil postopek izveden brezhibno. Poleg tega se zaradi razlogov, pojasnjenih v točki 5.2, v tem oddelku črtajo sklicevanja na količino maščob pri razvrstitvi pridobljenih ledvenih delov.

5.9 V prvem odstavku točke (d) oddelka E specifikacije proizvoda z naslovom „Soljenje“ se črta zahteva, da mora biti plast soli debela od 2 do 4 cm. Črta se, ker so preverjanja, opravljena v enem letu, pokazala, da je zaradi nepravilnostih v soli težko opraviti natančne meritve. Pomembno je, da so ledveni deli v celoti pokriti s soljo in da se drug drugega nikoli ne dotikajo. V istem odstavku se iz istega razloga črta tudi besedilo: „Trakovi tuna so v celoti prekriti, da se zagotovi enakomerna porazdelitev soli.“; in se nadomesti z naslednjim: „pri čemer se zagotovi, da se med seboj ne dotika noben ledveni del tuna. Sol treba razporediti enakomerno in zagotoviti, da so trakovi tuna v celoti prekriti.“ Poleg tega se beseda „tuna“ nadomesti z besedami „ledveni del tuna“ zaradi natančnejšega opisa surovine. To velja tudi za točki (e) in (g) oddelka E specifikacije proizvoda, tako da je surovina v celotnem besedilu opisana kot „ledveni del tuna“. V drugem odstavku se čas soljenja spremeni iz „od 18 do 36 ur“ v „od 18 do 50 ur“, saj so opravljena preverjanja pokazala, da morajo biti debelejši kosi soljeni dlje.

5.10 V drugem odstavku točke (e) oddelka E specifikacije proizvoda z naslovom „Umivanje ledvenih delov“ se črta besedilo: „trakove se da v korita z mrzlo vodo in se jih nato pusti počivati“ in se nadomesti z naslednjim: „trakovi ledvenih delov se dajo v mrzle vodne kopeli. Najprej se umijejo, da se odstrani vsa sol, ki se jih oprijema. Nato se dajo v mrzle vodne kopeli in se pustijo počivati.“ Namen te spremembe je zgolj izboljšati opis postopka, da se olajša preverjanje glede na specifikacijo. V istem odstavku se črta besedilo: „med tem postopkom se voda zamenja tri- do štirikrat“ in se nadomesti z naslednjim: „voda se zamenja vsaj enkrat“. Spremeni se zato, ker so preverjanja pokazala, da vode ni treba tolikokrat zamenjati.

5.11 Točki (g) in (h) oddelka E specifikacije proizvoda sta bili združeni v posamezno točko (g) z naslovom „Sušenje“, saj je tako postopek natančneje predstavljen. Razdelitev na dve točki je dejansko nenaravna, saj ne gre za dve ločeni dejavnosti (obdelava in sušenje), ampak za en neprekinjen postopek (sušenje), ki poteka v obratu za sušenje, v katerem se umiti in po potrebi stisnjeni trakovi ledvenih delov tuna posušijo in se tako pridobijo suhi trakovi ledvenih delov tuna za končni proizvod. Četrti odstavek točke (g) zdaj vključuje besedilo „vendar ne sme trajati manj kot 15 dni“, da se določi najkrajši čas naravnega sušenja. V petem odstavku o mešanem postopku se popravi napaka glede najvišje dovoljene temperature. Spremeni se iz 16 °C v 17 °C in določi se najkrajše obdobje sušenja, ki ne sme trajati manj kot 15 dni. V šestem odstavku o sušenju v tunelih se črta čas, opredeljen za sušenje: „od 15 do 21 dni“. Zdaj je določeno le, da mora postopek trajati „najmanj 12 dni“. Ta čas se spremeni, ker so preverjanja pokazala, da 12 dni sušenja zadostuje za pridobitev popolnega proizvoda „mojama“, ki ustreza zahtevani kakovosti. V petem in šestem odstavku se pojasni, da je „vlažnost“, ki se preverja v obratih, „relativna vlažnost“.

5.12 Točka (i) postane točka (h) zaradi preštevilčenja po združitvi prejšnjih točk. Odpravi se napaka, in sicer se izraz „ledveni del“ spremeni v „mojama“, saj v tej fazi postopka dejansko gre že za ta proizvod. Črta se besedilo „preostalo odvečno zunanjo oksidirano maščobo, ki je lahko škodljiva ali povzroči slab okus“ in nadomesti z: „zunanje nepravilnosti, ki škodujejo podobi proizvoda“. To natančneje opiše postopek. Besedilo „in zato dlje od hrbtenice“ je bilo črtano, saj je nepotrebno.

5.13 Točka (j) postane točka (i) zaradi navedenega preštevilčenja. Besedilo v tej točki in točki 3.2 enotnega dokumenta se spremeni, da se izboljša besedilo, vključijo nova vrsta pakiranja in plastični pladnji ter črtajo opisni izrazi. Staro besedilo: „Pakiranje in identifikacija: Proizvod je vakuumsko pakiran v prozornih plastičnih vrečkah, ustrezno označen, razrezan na kose različne teže ali na rezine, ki so v oljčnem ali sončničnem olju. Lahko je tudi v steklenih kozarcih, narezana na rezine, v oljčnem ali sončničnem olju. Proizvod je treba zapakirati pri viru, da se ohranijo fizikalne in kemijske lastnosti, pridobljene ob koncu postopka, zlasti vsebnost soli in relativna vlažnost.“ Novo besedilo: „Pakiranje in identifikacija: Proizvod je lahko vakuumsko pakiran v prozorne plastične vrečke, in sicer v različno težkih kosih ali narezan na rezine. Lahko je pakiran tudi na plastičnih pladnjih ali v steklene kozarce, in sicer narezan na rezine v oljčnem ali sončničnem olju. Proizvod je treba zapakirati v podjetju samem, da se ohranijo fizikalno-kemijske in organoleptične lastnosti, nastale ob koncu postopka.“ Ustrezno se spremenijo sklici na predstavitev končnega proizvoda v oddelku B „Opis proizvoda“.

Oddelek H. Označevanje

5.14 Iz oddelka H specifikacije proizvoda z naslovom „Označevanje“ se črta zahteva glede oštevilčenih oznak, kot je navedeno v spremembi 5.7. Iz oddelka H in točke 3.6 enotnega dokumenta se črta tudi zahteva glede uporabe simbola regulativnega odbora za ZGO, ki je bil nepravilno poimenovan kot „simbol zaščitene geografske označbe“. Zahteva glede uporabe logotipa ZGO Evropske unije se seveda ohrani. V oddelku H in točki 3.6 enotnega dokumenta se torej črtata besedilo „Na nalepki je treba obvezno uporabiti tudi simbol zaščitene geografske označbe, ki je prikazan spodaj.“ in podoba zadevnega simbola.

ENOTNI DOKUMENT

„Mojama de Isla Cristina“

EU št.: PGI-ES-01211-AM01 – 3.10.2018

ZGO (X) ZOP ( )

1. Ime [ZOP ali ZGO]

„Mojama de Isla Cristina“

2. Država članica ali tretja država

Španija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.7 Sveže ribe, mehkužci in raki ter iz njih pridobljeni proizvodi

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

Sušena tunina „Mojama de Isla Cristina“ je pripravljena iz najboljšega dela tuna, tj. ledvenega dela, in sicer iz obeh zgornjih in obeh spodnjih četrtin, ki se med postopkom zorenja solijo in sušijo na zraku ali v namensko opremljenih tunelih.

„Mojama de Isla Cristina“ se razvršča v dve kategoriji: „Extra“ ali „Primera“.

V kategorijo „Extra“ se uvršča sušena tunina, ki se pridobiva iz notranjega ledvenega dela, tj. dela, ki je v stiku s hrbtenico tuna.

V kategorijo „Primera“ se uvršča sušena tunina, ki se pridobiva iz ledvenega dela, ki se neposredno dotika dela, uporabljenega za kategorijo „Extra“.

Po zunanjem videzu je „Mojama de Isla Cristina“ temno rjave barve, v notranjosti pa so opazne proge, značilne za ledveni del tuna. Proge so izrazitejše v kategoriji „Primera“ kot v kategoriji „Extra“. Notranjost je ob razrezu različnih odtenkov temno rdeče barve, ki je temnejša ob robovih, tekstura je čvrsta, gladka in ne preveč vlaknasta, z vonjem in okusom po modrih ribah.

Vsebnost soli je med 3 % in 9 %, vodna aktivnost pa je nižja od 0,90 v končnem proizvodu.

„Mojama de Isla Cristina“ je lahko vakuumsko pakirana v prozorne plastične vrečke, in sicer v različno težkih kosih ali rezinah. Lahko je pakirana tudi na plastičnih pladnjih ali v steklene kozarce, in sicer narezana na rezine v oljčnem ali sončničnem olju.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

Sušena tunina „Mojama de Isla Cristina“ je pripravljena iz ledvenih delov tuna naslednjih vrst: Thunnus albacares s tržnim imenom rumenoplavuti tun ali rabil in Thunnus thynnus s tržnim imenom navadni ali modroplavuti tun, z živo težo več kot 150 kg. Območje izvora surovine za „Mojama de Isla Cristina“ ni omejeno, vendar se proizvaja izključno iz divjega tuna.

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

Na opredeljenem geografskem območju se izvajajo naslednje dejavnosti: umivanje tuna, razrez (ki se tradicionalno imenuje ronqueo), umivanje različnih razrezanih kosov, soljenje, ponovno umivanje, da se doseže želena stopnja slanosti, stiskanje, obdelava ledvenih delov s sušenjem, obrezovanje in končni izbor pred pakiranjem.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Sušeno tunino „Mojama de Isla Cristina“ je treba zapakirati v podjetju samem, da se ohranijo fizikalno-kemijske in organoleptične lastnosti, nastale ob koncu postopka.

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Na oznaki vsakega proizvajalca, ki trži ZGO „Mojama de Isla Cristina“, morata biti dobro vidna besedilo „Mojama de Isla Cristina“ in logotip ZGO Evropske unije.

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

Območje proizvodnje sestavljajo občine Isla Cristina, Lepe, Cartaya in Ayamonte, ki se nahajajo v pokrajini Huelva.

5. Povezava z geografskim območjem

Sušena tunina „Mojama de Isla Cristina“ na domačem trgu velja za prefinjen proizvod, za katerega so značilni skrbna priprava, visoka cena in izbrano uživanje. Najti jo je mogoče v specializiranih trgovinah z značilnimi gastronomskimi specialitetami v različnih krajih Španije.

Povezava med imenom „Mojama de Isla Cristina“ in geografskim območjem temelji na slovesu in ugledu proizvoda, ki izhajata iz tradicije soljenja rib na tem območju. To je območje, kjer se tun lovi že stoletja vse do danes, izkušnje in znanje pa temeljijo na obrtniških metodah priprave ter se prenašajo iz roda v rod.

Ribolov in soljenje tuna imata na celotni obali Cadiškega zaliva dolgo tradicijo. Ta tradicija izhaja iz časa Feničanov in Tartešanov, ki so prvotne prebivalce območja naučili ribolovnih tehnik. V virih najdemo omembe labirintov mrež, ki so se že v tem obdobju uporabljali za ribolov na tune.

Zaradi razcveta ribolova kot načina življenja in potrebe po soljenju rib za prodajo so se v okolici občin Isla Cristina, Ayamonte in Cartaya ter po vsej obali Huelve pojavili številni obrati za soljenje rib, v katerih so pripravljali vse vrste tunov in drugih rib iz družine skuš in jih nato izvažali po vsem svetu.

Ljudstva, ki so se pozneje ustalila na jugu Španije, so razvila in okrepila ribolovno industrijo, ki se je s svojimi značilnimi tradicionalnimi postopki priprave in soljenja ledvenih delov tuna ohranila vse do danes.

Tradicionalna industrija za soljenje rib v Huelvi je skoncentrirana v občinah Isla Cristina, Lepe in Ayamonte, kjer se še vedno uporabljajo tradicionalni postopki priprave ob zanje ugodnih podnebnih razmerah.

„Mojama de Isla Cristina“ je najpomembnejši slani proizvod, ki se pridobiva iz tuna. Njegovo proizvodnjo so razvila družinska podjetja, tj. majhna in srednja podjetja, ki jih vodijo njihovi ustanovitelji ali potomci ustanoviteljev. Zato so se ohranile najstarejše tradicionalne tehnike priprave, pri čemer je edina novost uvedba sredstev za izboljšanje prehranske varnosti in nadzor celotnega postopka, da bi se povečala kakovost.

Za pripravo proizvoda so v vsaki fazi postopka potrebni strokovno znanje in izkušnje: rezanje ribe, odstranitev ledvenih delov, ki se uporabljajo za pripravo proizvoda „Mojama de Isla Cristina“, zarezovanje na ustreznih mestih, soljenje, pri katerem je treba vedeti, koliko soli dodati, nato umivanje, ki mora biti nadzorovano, da se iz ledvenega dela odstrani odvečna (in samo odvečna) sol, in na koncu sušenje, ki zaradi lokalne mikroklime poteka v optimalnih razmerah, in sicer naravno ali v tunelih, zasnovanih za ta namen.

Isla Cristina od leta 2001 gosti Jornadas del Atún (dneve tuna), na katerih se zberejo strokovnjaki z vsega sveta in delijo svoja znanja o tej vrsti, ki je pomembna za turizem, gospodarstvo in ohranjanje. Dogodek organizira društvo prijateljev tuna in ljubiteljev vina Muy Noble Sociedad de amigos del atún Thunnus thynnus y amantes del vino. Za predstavitev tradicionalne kuhinje so organizirane različne dejavnosti, kot so profesionalne pokušnje mojame, ki se zaključijo s podelitvijo nagrad za najboljše mojame v Isli Cristina, Semana de Alta Gastronomía (teden visoke gastronomije), na kateri znani gostinci pripravljajo jedi iz tuna, ali Muestra Culinaria del Atún (kulinarični sejem tuna), ko večina barov, tavern, restavracij in gostiln v Isli Cristina tekmuje v pripravi izvrstnih jedi, ki so jih iz roda v rod prenašali ribiči in njihove žene.

Publikacija Inventario Español de Productos Tradicionales (1996), ki popisuje španske tradicionalne proizvode in jo je izdalo ministrstvo za kmetijstvo, ribištvo in prehrano, ter raziskava z naslovom Catalogación y Caracterización de los Productos Típicos Agroalimentarios de Andalucía (Razvrstitev in opredelitev značilnih agroživilskih proizvodov Andaluzije), zvezek II (2006), ki jo je objavila Fundación Unicaja, uvrščata sušeno tunino „Mojama de Isla Cristina“ med tradicionalne proizvode.

Kot dokaz o slovesu tega proizvoda v gastronomiji zunaj občine je časopis ABC de Sevilla z dne 1. aprila 2003 poročal o prireditvi III Jornadas Gastronómicas Andaluzas en el Ritz de Madrid: De Lepe a la Castellana (tretji gastronomski dnevi Andaluzije v hotelu Ritz v Madridu: od mesta Lepe do Castellane). V članku piše, da je dogodek otvorila restavracija Coral Playa s plaže La Antilla (Lepe, Huelva) in da so bile na jedilniku jedi pršut „Jamón de la sierra de Aracena“, sušena tunina „Mojama de Isla Cristina“ in slavne kozice iz Huelve.

Na dogodku XIX Jornada Gastronómica de Granada (devetnajsti gastronomski dan Granade) leta 2010 je bila kot ena izmed jedi za degustacijo na voljo „Mojama de Isla Cristina“ na popečenih kruhkih s hladno juho salmorejo.

„Mojama de Isla Cristina“ je omenjena v letopisu kuhinje valencijske skupnosti za leto 2013 (Anuario de la Cocina de la Comunitat Valenciana 2013), ki jo je 7. decembra 2012 objavil José Manuel Rubio, ljubitelj prefinjene hrane, in vključuje izbrane primere nacionalnih in evropskih specialitet.

„Mojama de Isla Cristina“ je na jedilniku restavracije Acánthum uvrščena med najbolj priljubljene predjedi.

Na jedilniku restavracije Casa Machaquito je uvrščena med lokalne kulinarične specialitete.

Restavracija La Mirta v hotelu Hotel Eurostar Tartessos ima obsežen spletni jedilnik, ki poleg sušene tunine „Mojama de Isla Cristina“ vsebuje še dva cenjena proizvoda iz pokrajine Huelva, tj. kozice in pršut.

Sušeno tunino „Mojama de Isla Cristina“ je mogoče najti tudi v priročniku o živilih „Gruta“, ki vsebuje podroben opis s fizikalnimi lastnostmi in navodili za pripravo jedi.

Kar zadeva uporabo tega imena v vsakdanjem jeziku, pa je v članku iz časopisa ABC de Sevilla z dne 7. avgusta 2000 zapisano „tako suhi (povsem brez denarja) kot mojama iz Barbateja ali Isle Cristine“.

Sklic na objavo specifikacije

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

Celotno besedilo specifikacije proizvoda je na voljo na spletišču:

https://www.juntadeandalucia.es/export/drupaljda/Pliego_Isla_Cristina_modificado.pdf

(1) UL L 343, 14.12.2012, str. 1.