P6_TA(2006)0261

Nediskriminacija in enake možnosti za vse

Resolucija Evropskega parlamenta o nediskriminaciji in enakih možnostih za vse - okvirna strategija (2005/2191(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju člena 13 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ki Skupnosti podeljuje pristojnost, da sprejme potrebne ukrepe za boj proti vsem oblikam diskriminacije na podlagi spola, rase ali etnične pripadnosti, religije ali prepričanja, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti,

- ob upoštevanju Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov [1],

- ob upoštevanju Direktive Sveta 2000/43/ES z dne 29. junija 2000 o izvajanju načela enakega obravnavanja oseb ne glede na raso ali narodnost [2] in Direktive Sveta 2000/78/ES z dne 27. novembra 2000 o splošnih okvirih enakega obravnavanja pri zaposlovanju in delu [3], ki prepovedujeta vsako obliko neposredne ali posredne diskriminacije na podlagi rase ali etnične pripadnosti, religije ali prepričanja, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti,

- ob upoštevanju člena 21(1) Listine o temeljnih pravicah Evropske unije, ki prepoveduje vsako obliko diskriminacije kot na podlagi spola, rase, barve kože, narodnostne pripadnosti ali socialnega porekla, genetskih značilnosti, jezika, vere ali prepričanja, političnega ali drugega prepričanja, pripadnosti narodnostni manjšini, gmotnega stanja, rojstva, invalidnosti, starosti ali spolne usmerjenosti,

- ob upoštevanju različnih pravnih instrumentov, sprejetih v okviru Združenih narodov in Sveta Evrope, ki prepovedujejo vsako obliko diskriminacije v zvezi s pravicami, ki jih zagotavljajo, zlasti Evropske konvencije o varstvu človekovih pravic in temeljnih svoboščin, Okvirne konvencije Sveta Evrope za varstvo narodnih manjšin in sodne prakse Evropskega sodišča za človekove pravice,

- ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij z naslovom "Nediskriminacija in enake možnosti za vse - okvirna strategija" (KOM(2005)0224),

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 8. junija 2005 o varstvu manjšin in protidiskriminacijski politiki v razširjeni Evropi [4],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 28. aprila 2005 o položaju Romov v EU [5],

- ob upoštevanju svoje resolucije z dne 18. januarja 2006 o homofobiji v Evropi [6],

- ob upoštevanju letnega poročila, ki ga je pripravila mreža strokovnjakov za temeljne pravice za leto 2004, in njenega tematskega poročila o manjšinah, objavljenega istega leta,

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za državljanske svoboščine, pravosodje in notranje zadeve ter mnenja Odbora za pravice žensk in enakost spolov (A6-0189/2006),

A. ker je boj proti diskriminaciji bistveni del vsake politike vključevanja, ki zagotavlja socialno kohezijo, in nepogrešljiv instrument v boju proti izključenosti,

B. ker diskriminacijo v veliki meri povzroča nepoznavanje drugih oseb in posledično strah pred njimi ter je zato vprašanje treba reševati pri njegovem izvoru z ukrepi, usmerjenimi k spodbujanju strpnosti in raznolikosti že v zgodnji mladosti; ker opozarja, da lahko imajo v tem smislu programi Socrates, Leonardo in Mladi odločilno vlogo,

C. ker Evropski center za spremljanje rasizma in ksenofobije (EUMC) meni, da je razširjanje praktičnih informacij o nediskriminaciji s strani nacionalnih organov na nacionalni ravni omejeno ter ga je treba razširiti na ciljne skupine in nevladne organizacije, ki jih podpirajo; ker morajo vlade v večji meri priznati dejstvo, da bi morale biti lokalne in regionalne oblasti ter civilna družba učinkovite partnerice v boju proti rasni diskriminaciji, in podpirati vse politične cilje za nasprotovanje diskriminaciji,

D. ker ima člen 21 Listine o temeljnih pravicah, ki je vključen v člen II-81 Ustavne pogodbe, širši pomen kot člen 13 Pogodbe ES, saj v nasprotju s členom 13 navaja razloge za diskriminacijo, kot so barva kože, socialno poreklo, genetske značilnosti, jezik, politično ali drugo prepričanje, pripadnost narodnostni manjšini, gmotno stanje in rojstvo; ker toliko bolj obžaluje, da to bolj razširjeno pojmovanje v praksi nima pravno zavezujoče oblike,

E. ker se morajo države članice, kot je nedavno opozorila mreža strokovnjakov, pri izvajanju zakonodajnih instrumentov, sprejetih na podlagi člena 13 Pogodbe ES, obvezati spoštovati temeljne pravice, določene v splošnih načelih prava ES, vključno s pravicami, svoboščinami in načeli, navedenimi v Listini o temeljnih pravicah Evropske unije,

F. ker se zaveda, da se s prednostno obravnavo nekaterih vrst diskriminacije na zakonodajni ravni ustvarja neke vrste hierarhija razlogov za diskriminacijo, ki je ne bi smelo biti,

G. ker opozarja, da obstajajo različni načini razumevanja pojma diskriminacije na ravni posameznika ali ravni skupnosti, in ker zaščita pravic državljanov kot posameznikov ne vključuje enakih ukrepov kot zaščita interesov skupin posameznikov,

H. ker je treba opredeliti, kaj natančno so pozitivni ukrepi, in to še preden se sprejme odločitev o tem, ali je potrebno spreminjati zakonodajo, in če, na kakšen način; ker pozitivni ukrepi vključujejo tudi ukrepe za odpravo neenakosti in nezakonite diskriminacije in so hkrati instrument, usmerjen k spodbujanju uravnotežene zastopanosti prebivalstva v sektorjih in na ravneh, kjer mora biti vso prebivalstvo enakopravno zastopano; ker poudarja, da omenjeno načelo ne sme biti omejeno le na sektor zaposlovanja in mora presegati zgolj načelo enakosti med spoloma,

I. ker je treba kulturo nediskriminacije spodbujati z izobraževanjem, ki zagovarja mir, nenasilje in medkulturni dialog,

J. ker se zaveda, da so za odpravljanje preteklih nepravičnosti ali diskriminacije morda potrebni začasni pozitivni ukrepi, ki izhajajo iz "proaktivnega" razumevanja pojma pravičnosti in so lahko zelo raznoliki; ker opozarja, da je treba vzpostavitev kvot obravnavati kot skrajni ukrep, ki se ga lahko uporablja le v skladu s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti, ob upoštevanju merila sorazmernosti,

K. ker je z vidika nekaterih, še posebno prikrajšanih skupin v družbi ali skupin, katerim so kratene pravice, nujno sprejetje pozitivnih ukrepov ali celo posebne zakonodaje, če jim želimo zagotoviti vključitev in na ta način učinkovito udeležbo v družbenem življenju, da bi lahko vplivali na odločitve, ki jih zadevajo,

L. ker opozarja na dejstvo, da je v nekaterih državah članicah ločevanje romskih otrok v posebne razrede ali ustanove, namenjene duševno prizadetim, oblika rasnega ločevanja in je zato nujno potrebna politika za odpravljanje ločevanja,

M. ker svetovalni odbor za Okvirno konvencijo spodbuja uvajanje pozitivnih ukrepov v korist pripadnikov manjšin, ki so še zlasti prikrajšane,

N. ker Odbor ZN za gospodarske, socialne in kulturne pravice meni, da so države pogodbenice Mednarodnega pakta o ekonomskih, socialnih in kulturnih pravicah zavezane, da na ustrezen način prednostno obravnavajo invalidne osebe, da bi dosegli njihovo polno udeležbo in enakost v družbi,

O. ker EUMC opozarja, da je dejanski obseg in naravo vprašanja rasizma še vedno težko ocenjevati zaradi neobstoječega ali neučinkovitega uradnega in neuradnega zbiranja podatkov v številnih državah članicah,

P. ker bo, kot poudarja EUMC, brez uradnih statistik o etnični in narodni pripadnosti ter religiji težko dobiti pravo sliko o diskriminaciji in uspehu politik proti njej; ker pomanjkanje ustreznih statističnih podatkov za ponazoritev in vrednotenje diskriminacije onemogoča oblikovanje strategije za nediskriminacijo, ki bi med drugim temeljila na pozitivnih ukrepih v korist teh skupin,

Q. ker obdelavo osebnih podatkov na ravni Skupnosti ureja direktiva 95/46/ES in ker, kot je poudarila mreža strokovnjakov, med varstvom osebnih podatkov in spremljanjem diskriminacije s statističnimi sredstvi ni neskladja, če je cilj takega spremljanja boljše razumevanje prevelike ali premajhne zastopanosti nekaterih skupin v nekaterih sektorjih ali na nekaterih ravneh ter ugotavljanje napredka, zato da bi opredelili potrebo po delovanju in izbrali najučinkovitejši način delovanja,

R. ker je za odkrivanje posredne diskriminacije, ki jo zakonodaja Skupnosti izrecno prepoveduje, treba zagotoviti podporo zanesljivih statističnih podatkov, zlasti o nekaterih skupinah s posebnimi značilnostmi; če statističnih podatkov ni na voljo, so morebitne žrtve posredne diskriminacije dejansko prikrajšane za orodje, ki je bistveno za priznavanje njihovih pravic,

S. ker poudarja, da se elemente, ki lahko pripeljejo do sklepa o obstoju neposredne ali posredne diskriminacije, sedaj tolmači po nacionalnem pravu ali nacionalni praksi in je zato uporaba statističnih podatkov kot dokaznega elementa za ugotavljanje posredne diskriminacije prepuščena presoji držav članic. To ne povzroča le razlik, ampak tudi nezmožnost držav članic, v katerih ta praksa ni priznana, da bi razkrile nekatere oblike posredne diskriminacije,

T. ker poudarja, da sta enakost in pravica do življenja brez diskriminacije in rasizma temelja družbe, v katero so vsi njeni člani resnično vključeni; ker morajo biti ukrepi EU s področja politike vključevanja in diskriminacije med seboj skladni; ker mora "vključevanje" sicer spoštovati tradicije in kulturne norme držav članic, vendar mora hkrati temeljiti na celovitem pristopu, ki so ga države članice leta 2004 potrdile v skupnih osnovnih načelih vključevanja,

Splošne ugotovitve

1. meni, da mora boj proti diskriminaciji presegati zgolj zakonodajne instrumente in pravna sredstva ter mora nujno temeljiti na izobraževanju, spodbujanju najboljših praks in na obveščevalnih akcijah, namenjenih splošni javnosti ter tistim področjem in sektorjem, kjer prihaja do diskriminacije; poudarja, da mora boj proti diskriminaciji poleg tega temeljiti na ozaveščenosti o socialnih in tudi gospodarskih posledicah tega pojava — ozaveščenosti, ki jomorajo spodbujati vse ravni oblasti, tudi lokalne in regionalne ravni, ter nevladne organizacije, ki bi jih morale države članice v veliki meri vključiti v svojo politiko na področju boja proti diskriminaciji;

2. meni, da je treba jasno opredeliti pojem pozitivnih ukrepov in izpostaviti dejstvo, da pozitivni ukrepi niso pozitivna diskriminacija; ugotavlja, da bi konkretni primeri pozitivnih ukrepov lahko denimo vključevali natančen pregled politike zaposlovanja in njenega izvajanja kot načina odkrivanja in odprave praks, ki vodijo v diskriminacijo, ukrepanje v smeri novih možnosti za zapostavljene skupine, opredelitev ciljev za doseganje večje zastopanosti zapostavljenih skupin med zaposlenimi in zagotavljanje podpore zapostavljenim skupinam, katerim bi s tem pomagali, da sodelujejo v vseh sferah družbe;

3. meni, da bi bilo treba zbrati dobre prakse, ki jih na področju boja proti diskriminaciji izvajajo države članice in med katerimi so nekatere splošnejše, bolje zastavljene in bolj zasidrane kot druge, ter zagotoviti, da se razširijo na osnovi opravljenih primerjalnih analiz; meni, da bi bilo v ta namen dobro okrepiti mrežo nacionalnih organov, pooblaščenih za boj proti diskriminaciji (Equinet), in vse države članice spodbujati, da v njej sodelujejo; meni, da bi nalogo zbiranja in razširjanja informacij, usklajevanja ter spodbujanja lahko dolgoročno zaupali Agenciji za temeljne pravice;

4. pozdravlja pobudo Komisije, da bi leto 2007 razglasili za evropsko leto enakih možnosti za vse, in želi, da bi to prispevalo k ozaveščenosti o različnih vrstah diskriminacije in raznovrstni diskriminaciji ter k boljšemu poznavanju pravnih sredstev; vendar pa želi, da bi v prihodnosti priprave na takšne pobude stekle prej; ponovno poudarja, da morajo Komisija in države članice poskrbeti za enoten odziv na različne oblike diskriminacije, pri čemer želi Komisijo spomniti na obljubo in obvezo, da bo vprašanje pozorno spremljala in o njem poročala Parlamentu; ponovno izraža obžalovanje nad dejstvom, da so glede na pomen boja proti diskriminaciji sredstva, namenjena za leto enakih možnosti za vse, nezadostna; ker pa v medkulturni dialog spada tudi boj proti diskriminaciji, se zavzema, da bi se v času evropskega leta medkulturnega dialoga (2008) nadaljevalo z akcijami, ki so se začele leta 2007;

5. poziva Komisijo, naj spodbuja izobraževanje, ki vzgaja k miru in nenasilju, pa tudi pedagoški pristop, ki temelji na medkulturnem dialogu;

6. meni, da države članice z ničemer niso omejene pri tem, da po končanem zbiranju podatkov sprejmejo ukrepe v interesu posebnih skupin prebivalcev, ki niso zajete v okviru člena 13 Pogodbe ES in za katere obstaja velika nevarnost, da pristanejo na družbenem robu, kot so denimo osebe, ki so se oziroma se še vedno zdravijo od odvisnosti, ali nekdanji zaporniki, torej osebe, ki se skušajo ponovno vključiti v družbo;

7. obžaluje dejstvo, da Listina o temeljnih pravicah še vedno ni pravno zavezujoča, zato zahteva, da se to spremeni; vztraja, da si mora Komisija pri sistematičnem in strogem nadzoru skladnosti svojih zakonodajnih dokumentov in predpisov z Listino o temeljnih pravicah še posebej prizadevati za odkrivanje vseh oblik neposredne in zlasti posredne diskriminacije različnih kategorij oseb, do katere bi lahko zakoni in predpisi privedli; meni, da bi morala Komisija izvesti oceno vpliva diskriminacije za vsak zakonodajni predlog, da bi tako zagotovila dosledno politiko vseh svojih generalnih direktoratov; meni, da mora Agencija za temeljne pravice tesno sodelovati pri študijah o vplivu, ki se izvajajo v tem okviru;

8. ocenjuje, tako kot Komisija, da bi se lahko izkazalo, da je za odpravljanje očitnih neenakosti, ki so opredeljene kot "endemične", "strukturne", celo "kulturne", in torej za ponovno vzpostavljanje resno ogroženega ravnotežja v nekaterih primerih nujno začasno odstopanje od pojmovanja enakosti, ki je osredotočeno na posameznika, v korist "razdeljevalne pravičnosti", osredotočene na skupino, in sicer s sprejetjem t. i. "pozitivnih" ukrepov;

9. poudarja, da pojmi "pozitivni ukrep", "pozitivna enakost" ali "razdeljevalna pravičnost" zajemajo isto stvarnost, ki izhaja iz priznavanja, da v nekaterih primerih učinkovit boj proti diskriminaciji predpostavlja dejavno posredovanje organov za ponovno vzpostavitev resno ogroženega ravnotežja; vztraja pri dejstvu, da ta vrsta posredovanja ne sme postati ena od oblik diskriminacije, tudi če je "pozitivna", in da pojma pozitivnega ukrepa ne moremo poenostaviti na zamisel o kvoti; opozarja, da se lahko ti ukrepi dejansko uresničijo v zelo različnih oblikah, kot so zagotavljanje zaposlitvenih razgovorov, prednostni dostop do usposabljanj za poklice, v katerih so nekatere kategorije premalo zastopane, prednostno razširjanje ponudbe dela v nekaterih skupnostih ali večje upoštevanje delovnih izkušenj in ne le diplom;

10. opozarja, da načelo enakega obravnavanja državam članicam ne onemogoča ohranjanja ali sprejetja posebnih ukrepov, namenjenih preprečevanju ali izboljšanju slabšega položaja, povezanega z enim od razlogov za diskriminacijo, ki so navedeni v členu 13 Pogodbe ES. Vztraja, da se morajo ti posebni ukrepi razširiti na vse sektorje, v katerih se ugotovi očitna neenakost na področju izobraževanja, zdravstvenega varstva, nastanitve, dostopa do dobrin in storitev ter na drugih področjih;

11. se zaveda, da ima lahko nizek odstotek zastopanosti nekaterih skupin v določenih kategorijah delovnih mest neželen učinek, saj pripadnike teh skupin odvrača od prizadevanj, da bi pridobili potrebno znanje za dostop do delovnih mest, kar vodi v začaran krog; zato priporoča, da delovna skupina na visoki ravni za vprašanje narodnostnih manjšin na trgu dela, ki mora pripraviti poročilo do konca 2006, omenjenemu problemu posveti posebno pozornost; nadalje priporoča, da se vzpostavijo pogoji, ki bodo vsem skupinam oseb omogočili dostop do vseh vrst in ravni izobraževanja in usposabljanja, ne glede na njihovo starost in od otroštva dalje, po potrebi s sprejetjem pozitivnih ukrepov, ki bi prikrajšanim skupinam omogočili šolanje vse do univerze in poklicno usposabljanje, brez katerih bi jim ta vrata ostala zaprta;

12. poziva države članice, ki tega še niso storile, da na nacionalni ravni ustanovijo poseben upravni organ za vprašanja enakosti in boja proti diskriminaciji; vztraja, da mora biti organ neodvisen in da mora razpolagati z ustreznimi sredstvi, ki mu bodo omogočala, da žrtvam diskriminacije pomaga pri sodnih postopkih; meni, da mora biti organu dodeljena tudi pravica do vodenja preiskav v zvezi s posredovanimi primeri; meni, da je treba vsako omejevanje pristojnosti tem organov obravnavati kot nepravilno izvajanje protidiskriminacijskih direktiv; poziva Komisijo, da v zvezi s tem natančno oceni položaj v državah članicah in zlasti odločitev poljske vlade, da ukine Urad pooblaščenca za enak položaj, institucijo, zadolženo za boj proti diskriminaciji in spodbujanje enakosti za vse, kot je poudarjeno v poročilu mreže neodvisnih strokovnjakov EU za človekove pravice za leto 2005;

Zbiranje statističnih podatkov

13. ocenjuje, da Direktiva 95/46/ES ne ovira zbiranja podatkov, zlasti tistih v zvezi z etnično pripadnostjo in religijo, ampak omogoča nujno in priporočljivo zaščito pred vsemi oblikami zlorab pri uporabi občutljivih podatkov, zabeleženih v statistične namene;

14. meni, da je ne glede na kulturne, zgodovinske ali ustavne vidike zbiranje podatkov o položaju narodnostnih manjšin in zapostavljenih skupinah bistvenega pomena in da morajo politični ukrepi in predpisi za odpravljanje diskriminacije temeljiti na točnih podatkih;

15. meni, da bi bilo koristno, če bi delovna skupina, ustanovljena v skladu s členom 29 Direktive 95/46/ES, oblikovala mnenje, s katerim bi pojasnili določbe te direktive, ki bi lahko ovirale oblikovanje statističnih podatkov o nekaterih kategorijah oseb, ter zagotovili enotno razlago te direktive v vseh državah članicah;

16. opozarja na dejstvo, da se informacije, vsebovane v statističnih podatkih, v katerih so osebni podatki postali anonimni, ne morejo več šteti za osebne podatke; opozarja, da obstajajo tudi zanesljive tehnike, ki spoštujejo anonimnost in se tradicionalno uporabljajo v družbenih vedah ter ki bi morale omogočiti oblikovanje statističnih podatkov na temelju razumnih meril;

17. z zadovoljstvom ugotavlja, da namerava Komisija v sodelovanju z nacionalnimi organi in drugimi zainteresiranimi stranmi oblikovati statistična orodja, namenjena ocenjevanju posledic diskriminacije; z zanimanjem pričakuje objavo priročnika o zbiranju podatkov, ki je predvidena za leto 2006;

18. opozarja, da je pojem posredne diskriminacije tesno povezan s količinskimi merili in je torej neproduktivno ovirati oblikovanje statističnih podatkov o določenih značilnostih s sklicevanjem na zakonodajo o varstvu osebnih podatkov, saj sicer ne bi bilo mogoče dokazati obstoja posredne diskriminacije;

19. ocenjuje, da je za učinkovit boj proti vsem oblikam posredne diskriminacije in za pravilen prenos direktiv Skupnosti na področju diskriminacije, ki izrecno prepovedujejo takšne oblike diskriminacije, bistvenega pomena omogočiti dokaze, ki temeljijo na statističnih podatkih;

20. poziva države članice in, kjer je to primerno, regionalne in lokalne oblasti, k razvoju lastnih statističnih orodij, da bodo razpolagala s podatki o zaposlitvi, stanovanjskih razmerah, izobraževanju in dohodkih vsake od skupin oseb, ki se srečujejo z diskriminacijo na podlagi enega od meril, navedenih v členu 13 Pogodbe ES;

21. opozarja na dejstvo, da mora oseba, da bi lahko bila prednostno obravnavana zaradi svoje pripadnosti zaščiteni skupini, biti najprej opredeljena kot takšna, kar pomeni, da morajo biti o njej na voljo občutljivi podatki; opozarja, da je treba te podatke obravnavati zlasti v skladu z zakonodajo o varstvu osebnih podatkov in členom 3(1) Okvirne konvencije za varstvo narodnih manjšin;

Potreba po dopolnitvi zakonodaje

22. močno obžaluje, da Komisija kljub večkrat izraženim zahtevam Evropskega parlamenta trenutno ne načrtuje oblikovanja celovite zakonodaje na področju boja proti diskriminaciji; opozarja, da boljša zakonodaja ne pomeni zgolj črtanja nepotrebnih predpisov, ampak tudi oblikovanje zakonodaje ob upoštevanju močnih političnih signalov, ki jih pošilja Evropski parlament; zahteva, da se najkasneje do sredine 2007 predstavi nov zakonodajni instrument, ki bo v celoti povzel razloge za diskriminacijo, navedene v členu 13 pogodbe ES, in bo imel enako področje uporabe kot Direktiva 2000/43/ES;

23. države članice poziva, da v svoji zakonodajni praksi ustrezno upoštevajo različne razloge za diskriminacijo, povzete v členu 21 Listine o temeljnih pravicah, da bi Listini tako omogočili verodostojnost, ki je sicer oslabljena zaradi njenega pravno nezavezujočega značaja;

24. spodbuja države članice, da brez pridržkov ali omejevalnih izjav prevzamejo obveznosti iz pogodb o človekovih pravicah na področju nediskriminacije in zaščite oseb, ki pripadajo manjšinam in drugim prikrajšanim skupinam, ter jih v dobri veri spoštujejo;

25. meni, da tradicionalne narodnostne manjšine nujno potrebujejo pravni okvir, če naj učinkovito sodelujejo pri sprejemanju odločitev, povezanih z njihovo identiteto; ščititi jih morajo različne oblike samouprave ali avtonomije, da bi na ta način presegli dvojna merila, ki so na eni strani posledica kopenhagenskih meril in na drugi dejstva, da v državah članicah ni nobenih tovrstnih predpisov;

26. poziva Komisijo, da dejavno izpolnjuje svoje obveznosti kot varuh pogodb in izvaja nujne ukrepe proti državam članicam, ki v svojo zakonodajo niso prenesle prava ES o prepovedi diskriminacije v skladu s členom 13 Pogodbe ES, zlasti direktiv 2000/43/ES in 2000/78/ES; opozarja, da je Sodišče Evropskih skupnosti že ugotovilo, da določene države članice ne izvajajo direktiv o odpravljanju diskriminacije, zato slednje poziva, da sprejmejo ustrezne ukrepe v smeri izpolnjevanja svojih dolžnosti; meni, da se morajo za nove države članice, ki protidiskriminacijskih direktiv še niso prenesle v svojo zakonodajo, uporabljati postopki za ugotavljanje kršitev prava ES na enak način kot za stare države članice; zahteva, da Komisija nemudoma oceni kakovost in vsebino zakonov, s katerimi se izvajajo protidiskriminacijske direktive. Ocena naj prav tako temelji na poročilih, ki so jih pripravile mreže neodvisnih strokovnjakov za boj proti diskriminaciji. Komisija naj nato kot prednostno zadevo pred Sodiščem vloži tožbo proti tistim državam članicam, ki direktiv niso prenesle na ustrezen način;

27. od Komisije zahteva, da se med naslednjo prenovo protidiskriminacijske zakonodaje še zlasti osredotoči na problematiko raznovrstne diskriminacije in ločevanja, ki bi ga lahko primerjali z določeno obliko diskriminacije, ter ponovno preuči pojem posredne diskriminacije z izrecnim priznavanjem dokazov, ki temeljijo na statističnih podatkih o diskriminaciji;

28. vztraja, da mora nova Agencija za temeljne pravice, ki naj bi pričela delovati 2007, tesno sodelovati pri novih okvirnih ukrepih proti diskriminaciji in da oblikovalcem politike EU zagotavlja pravočasne, tehtne, zanesljive, celovite in ustrezne informacije, ki bodo lahko služile pri razvoju nadaljnjih političnih ukrepov in predpisov; zaradi pomislekov o vlogi in delovanju Agencije meni, da mora Agencija tvorno in celovito sodelovati pri oblikovanju protidiskriminacijske politike EU;

29. poziva Svet, da sprejme predlog Komisije za Okvirni sklep Sveta o boju proti rasizmu in ksenofobiji [7], ki opredeljuje oblikovanje okvira za kaznovanje rasističnega in ksenofobičnega nasilja kot kaznivega dejanja, saj bi ta sklep prispeval k povečanju zbiranja potrebnih podatkov o rasističnem nasilju in kaznivih dejanjih v EU; meni, da ta okvirni sklep izrecno obravnava homofobijo, antisemitizem, islamofobijo in druge vrste fobij ali sovraštva na osnovi etnične pripadnosti, rase, spolne usmeritve, religije ali iz drugih iracionalnih razlogov;

30. poziva Komisijo, da pripravi predloge za prepoved diskriminacije, s katero se v vsakdanjem življenju srečujejo istospolni pari (poročeni ali živeči v izvenzakonski skupnosti), še zlasti ko uveljavljajo pravico do prostega gibanja, ki ima v zakonodaji EU zelo pomembno mesto; zahteva, da se tudi na tem področju uporablja načelo vzajemnega priznavanja;

*

* *

31. naroči svojemu predsednika, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

[1] UL L 281, 23.11.1995, str. 31.

[2] UL L 180, 19.7.2000, str. 22.

[3] UL L 303, 2.12.2000, str. 16.

[4] UL C 124 E, 25.5.2006, str. 405.

[5] UL C 45 E, 23.2.2006, str. 129.

[6] Sprejeta besedila, P6_TA(2006)0018.

[7] UL C 75 E, 26.3.2002, str. 269.

--------------------------------------------------