OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

V skladu s členom 395(1) Direktive 2006/112/ES z dne 28. novembra 2006 o skupnem sistemu davka na dodano vrednost (v nadaljnjem besedilu: direktiva o DDV) lahko Svet na predlog Komisije soglasno dovoli kateri koli državi članici, da uvede posebne ukrepe, ki odstopajo od določb te direktive, za poenostavitev postopka obračunavanja DDV ali za preprečevanje nekaterih vrst davčnih utaj ali izogibanja davkom.

V dopisu, ki ga je Komisija evidentirala 23. marca 2018; je Avstrija vložila zahtevo za nadaljnjo uporabo ukrepa, ki odstopa od členov 168 in 168a Direktive 2006/112/ES, da se iz pravice do odbitka izključi DDV na blago in storitve, ki se več kot 90-odstotno uporabljajo za zasebne namene davčnega zavezanca ali njegovih zaposlenih ali na splošno za neposlovne namene ali negospodarske dejavnosti. Z dopisom, ki ga je Komisija evidentirala 4. aprila 2018, je Avstrija poslala poročilo o izvajanju tega ukrepa, vključno s pregledom stopnje razdelitve, ki se uporabi za pravico do odbitka DDV, kakor je določeno v členu 2 Izvedbenega sklepa 2009/1013/EU, kakor je bil spremenjen z Izvedbenim sklepom (EU) 2015/2428.

V skladu s členom 395(2) Direktive 2006/112/ES je Komisija z dopisi z dne 11. aprila 2018 obvestila druge države članice o zahtevi Avstrije. Komisija je z dopisom z dne 12. aprila 2018 uradno obvestila Avstrijo, da ima vse informacije, potrebne za presojo zahteve.

Splošno ozadje

Člen 168 Direktive 2006/112/ES določa, da ima davčni zavezanec pravico do odbitka DDV, obračunanega pri nakupu blaga in storitev za namene njegovih obdavčenih transakcij. Člen 168a(1) Direktive 2006/112/ES določa, da se DDV na izdatke, povezane z nepremičnino, ki je del poslovnih sredstev davčnega zavezanca in se uporablja v poslovne ali neposlovne namene, odbije samo za delež uporabe nepremičnine v poslovne namene davčnega zavezanca. V skladu s členom 168a(2) Direktive 2006/112/ES lahko države članice uporabljajo to pravilo tudi pri izdatkih, povezanih z drugim blagom, ki je po njihovi opredelitvi del poslovnih sredstev.

Vendar ukrep, ki ga izvaja Avstrija, odstopa od teh načel ter iz pravice do odbitka v celoti izključuje DDV na blago in storitve, ki jih davčni zavezanci več kot 90-odstotno uporabljajo za zasebne ali neposlovne namene, vključno z negospodarskimi dejavnostmi.

Ukrep odstopanja za Avstrijo je bil prvič odobren z Odločbo Sveta 2004/866/ES z dne 13. decembra 2004 za obdobje do 31. decembra 2009 in ponovno odobren z Izvedbenim sklepom Sveta 2009/1013/EU z dne 22. decembra 2009 do 31. decembra 2012, z Izvedbenim sklepom Sveta 2012/705/EU z dne 13. novembra 2012 do 31. decembra 2015 ter z Izvedbenim sklepom Sveta (EU) 2015/2428 z dne 10. decembra 2015 do 31. decembra 2018.

V svoji sedanji zahtevi je Avstrija obvestila Komisijo, da je doslej uspešno uporabljala ta posebni ukrep, za katerega meni, da je zelo koristen za poenostavitev pobiranja DDV ter preprečevanje davčnih utaj in izogibanja davkom ter za okrepitev pravičnosti pri obdavčevanju, s čimer se izboljšuje izpolnjevanje davčnih obveznosti. Odprava odstopanja bi povzročila neupravičen denarni tok za davčnega zavezanca, ki uporablja blago ali storitev le delno za poslovne namene in ki ima pravico do odbitka DDV za to manjšo uporabo za poslovne namene v primerjavi z davčnim zavezancem, ki uporablja blago ali storitev izključno za poslovne namene. Minimalna poznejša sprememba razmerja med zasebno in poslovno rabo blaga ali storitve, ki se le delno uporablja za poslovne namene, bi vodila do prilagoditve odbitega DDV. Takšna majhna prilagoditev bi bila nesorazmerna tako za davčnega zavezanca kot za davčno upravo.

Odstopanja se običajno odobrijo za omejeno obdobje, da se lahko oceni, ali je posebni ukrep ustrezen in učinkovit. V zvezi s tem in na podlagi informacij, ki jih je predložila Avstrija, Komisija razume, da razdelitev 90 % - 10 % med poslovno in neposlovno uporabo še vedno predstavlja trdno osnovo za razvrščanje transakcij, na podlagi katere se lahko poslovno uporabo opredeli kot zanemarljivo.

Posledično zadevni posebni ukrep omogoča poenostavitev tako za davčne uprave kot tudi za podjetja, saj ni potrebe po kakršnem koli spremljanju poznejše uporabe blaga in storitev, za katere se odbitek ni uveljavljal v času njihovega nakupa, zlasti v zvezi z možno obdavčitvijo zasebne uporabe v skladu s členom 16 ali 26 Direktive 2006/112/ES ali s popravki odbitkov, kot se zahtevajo v členih 184–192 navedene direktive. Ukrep o odstopanju je zato primerno podaljšati.

Vendar pa bi bilo treba vsako podaljšanje časovno omejiti, da se oceni, ali so pogoji, na katerih temelji odstopanje, še vedno veljavni. Zato se predlaga podaljšanje odstopanja do konca leta 2021, od Avstrije pa se zahteva, da skupaj z zahtevo za podaljšanje najpozneje do 31. marca 2021 predloži poročilo, ki vključuje pregled razdelitve na poslovno in neposlovno uporabo, ki se je uporabljala kot osnova za izključitev iz odbitka, in sicer za preučitev možnosti podaljšanja ukrepa po letu 2021.

Veljavni predpisi na področju, na katerega se nanaša predlog

Člen 176 Direktive 2006/112/ES določa, da Svet odloči, za katere izdatke ni dana pravica do odbitka DDV. Do takrat lahko države članice ohranijo izključitve, veljavne 1. januarja 1979. Zato vrsta določb, ki omejujejo pravico do odbitka za davčne zavezance, miruje.

Ne glede na prejšnje pobude za določitev pravil, ki določajo vrste izdatkov, za katere se lahko omeji pravica do odbitka, je tako odstopanje primerno, dokler ne bodo ta pravila usklajena na ravni EU.

2.REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA

Posvetovanje z zainteresiranimi stranmi

Ni relevantno.