o pregledu in oceni statistike in informacij o avtomatičnih izmenjavah na področju neposrednega obdavčevanja

1.UVOD

V vedno bolj globaliziranem svetu lahko razlike v sistemih obdavčitve negativno vplivajo na pobiranje prihodkov od davkov, saj lahko podjetja preusmerijo dobiček prek meja, davčni zavezanci pa lahko ustvarijo neobdavčene prihodke iz tujine, če ne spoštujejo predpisov v vseh vključenih državah. Zato so bili razviti različni mehanizmi sodelovanja med davčnimi organi, ki jih označujemo kot „upravno sodelovanje pri neposrednem obdavčevanju“.

V EU je Direktiva Sveta 2011/16/EU o upravnem sodelovanju na področju neposrednega obdavčevanja (direktiva ali direktiva DAC) glavni element sodelovanja med državami članicami. Državam članicam od leta 2013 pomaga z zagotavljanjem novega izboljšanega okvira za splošno strukturirane delovne metode in elektronska orodja na podlagi izkušenj z medsebojno pomočjo od leta 1977.

Dostop do informacij o prihodkih in sredstvih, ki jih davčni zavezanci rezidenti ustvarijo oziroma imajo v tujini, je za davčne organe velikega pomena. Zato je izmenjava informacij o davčnih zavezancih, vključenih v čezmejne dejavnosti, bistvena sestavina učinkovitega upravnega sodelovanja in ena od oblik sodelovanja iz direktive DAC. Izmenjava informacij zajema dvostranski pretok informacij med pristojnimi davčnimi organi v dveh državah in se nanaša na podatke, ki bodo predvidoma pomembni in so povezani z različnimi davki, ki se uporabljajo za fizične in pravne osebe.

V direktivi DAC so predvidene te tri oblike izmenjave informacij:(i) izmenjava informacij na zaprosilo, ki se nanaša na informacije v zvezi z določenimi osebami ali transakcijami, ki jih navede država prosilka; (ii) izmenjava informacij na lastno pobudo, ki se nanaša na nesistematične pretoke informacij, za katere se šteje, da bodo zanimale državo prejemnico; in (iii) avtomatična izmenjava informacij, ki se nanaša na izmenjavo vnaprej opredeljenih davčnih podatkov ob uporabi vnaprej opredeljenih oblik ob vnaprej določenem času brez predhodnega zaprosila druge države.

Avtomatična izmenjava informacij je predmet tega poročila. Od drugih oblik izmenjave informacij se razlikuje, ker je obvezna in širša po obsegu.

Države članice so se dogovorile, da bodo z obvezno avtomatično izmenjavo informacij o davčnih zavezancih rezidentih v drugih državah članicah začele sredi leta 2015, in sicer za pet kategorij prihodkov in kapitala (DAC1).Leta 2014 so se države članice dogovorile, da bodo posodobile direktivo zaradi izvajanja skupnega standarda poročanja, ki ga je razvila Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD), v EU, ter tako uvedle avtomatično izmenjavo informacij o finančnih računih (DAC2).Leta 2015 je bila z nadaljnjo spremembo direktive uvedena avtomatična izmenjava informacij za davčna stališča in vnaprejšnje cenovne sporazume (DAC3). Avtomatična izmenjava informacij je bila ponovno razširjena leta 2016 in 2017.

To poročilo temelji na členu 8b(2) direktive, ki zahteva, da Komisija pred 1. januarjem 2019 pošlje poročilo s pregledom in oceno avtomatične izmenjave informacij v skladu z DAC1, DAC2 in DAC3. Predstavlja glavne ugotovitve o izvajanju avtomatične izmenjave informacij, njenih stroških in koristih ter ukrepih držav članic za uporabo prejetih informacij.

Osnutek poročila je bil pripravljen predvsem na podlagi informacij, zbranih od davčnih organov držav članic z letno anketo in letnimi nabori statističnih podatkov.Nanaša se na obdobje od leta 2015 do sredine leta 2018 za DAC1 ter na obdobje od leta 2017 do sredine leta 2018 za DAC2 in DAC3.

Treba je opozoriti, da Komisija v času priprave tega poročila pripravlja izčrpno oceno direktive DAC, ki poleg avtomatične izmenjave informacij vključuje še vse druge oblike upravnega sodelovanja.





2.DAC1

Direktiva DAC1 za države članice predpisuje avtomatično izmenjavo informacij, ki so na voljo za pet kategorij prihodkov in kapitala: dohodek iz zaposlitve, plačila direktorjem, produkti življenjskih zavarovanj, pokojnine ter lastništvo nepremičnin in iz njih izhajajoči dohodek.

Te informacije je treba vsaj enkrat na leto poslati državi članici, katere rezident je davčni zavezanec.Prva izmenjava teh podatkov je potekala junija 2015 za davčno obdobje 2014. Ob uporabi postopnega pristopa so morale države članice do leta 2017 poslati informacije za vsaj tri kategorije prihodkov ali kapitala od petih, navedenih v členu 8(1) direktive.