EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 8.5.2018 COM(2018) 259 final 2018/0123(COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 952/2013 o carinskem zakoniku Unije



OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA •Razlogi za predlog in njegovi cilji Po začetku veljavnosti novih vsebinskih določb Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije maja 2016 so se v postopku rednega posvetovanja z državami članicami in podjetji pokazale napake in tehnične nepravilnosti, ki jih je treba odpraviti, da se zagotovita pravna varnost in doslednost. Evropska komisija je zato pripravila ta predlog za spremembo carinskega zakonika Unije, da bi odpravila te tehnične napake in izpustitve, vključno z uskladitvijo carinskega zakonika Unije z mednarodnim sporazumom, ki še ni veljal v času sprejetja carinskega zakonika Unije, in sicer Celovitim gospodarskim in trgovinskim sporazumom med EU in Kanado (CETA). Cilj predloga je tudi obravnavati zahtevo Italije po vključitvi občine Campione d'Italia in italijanskih voda jezera Lugano v carinsko območje EU. •Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike Namen predloga je zagotoviti pravilno uporabo Uredbe (EU) št. 952/2013, ki je v celoti usklajena z obstoječimi politikami in cilji v zvezi s trgovino z blagom, vnesenim na carinsko območje Unije ter iznesenim iz njega. •Skladnost z drugimi politikami Unije Namen predloga je zagotoviti, da je carinski zakonik Unije usklajen z mednarodnimi trgovinskimi sporazumi, ki jih je podpisala EU. Element predloga, ki zadeva vključitev občine Campione d'Italia in italijanskih voda Luganskega jezera v carinsko območje Unije, je povezan z vzporednimi spremembami direktiv 2008/118/ES (direktiva o trošarinah) in 2006/112/ES (direktiva o DDV). Vse te spremembe bi se morale začeti uporabljati na isti datum, 1. januarja 2019. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST •Pravna podlaga Pravna podlaga predloga so členi 33, 114 in 207 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). •Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Predlog je v izključni pristojnosti EU v skladu s členom 3(1)(a) in (e) PDEU. Države članice na tem področju ne morejo delovati posamezno. •Sorazmernost Predlog ne prinaša nobenega novega razvoja na področju politike v primerjavi z zakonodajnim aktom, ki ga namerava spremeniti; spreminja par določb navedenega zakonodajnega akta za zagotovitev ustrezne uporabe drugih določb iste uredbe, za uskladitev uredbe z mednarodnim sporazumom, ki je začel veljati po sprejetju uredbe, in za odziv na določeno zahtevo države članice z omejenim učinkom. •Izbira instrumenta Ker je zakonik pravni akt EU, se lahko spremeni le z enakovrednim pravnim aktom. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCEN UČINKA •Posvetovanja z zainteresiranimi stranmi

Ta predlog ne spreminja vsebine Uredbe (EU) št. 952/2013, zato je posvetovanje z zainteresiranimi stranmi, ki je bilo izvedeno pred sprejetjem navedene uredbe, še vedno veljavno. Poleg tega so o zadevnih spremembah potekale razprave z državami članicami in trgovinskimi predstavniki na več skupnih sejah skupine carinskih strokovnjakov in kontaktne skupine za trgovino, kjer je bilo doseženo soglasje o vsebini tega besedila. Komisija se je o predlogu posvetovala s splošno javnostjo prek načrta, objavljenega na portalu za boljše pravno urejanje „Povejte svoje mnenje“, ter si je prejete odgovore zabeležila. •Ocena učinka Za to pobudo ocena učinka ni potrebna, ker ne gre za izbiro politike, temveč za popravke carinskega zakonika Unije z namenom i) spremembe nekaterih tehničnih vidikov in nepravilnosti, ki so se pojavili v prvih dveh letih njegove uporabe, ter ii) odziva na zahtevo države članice po vključitvi v carinsko območje EU dveh delov njenega ozemlja, ki sta bila doslej izključena iz tega območja. Poleg tega zagotavlja skladnost z drugimi določbami Uredbe (EU) št. 952/2013, ki je sama po sebi prenovitev Uredbe (ES) št. 450/2008, za katero je Komisija izvedla oceno učinka. •Ustreznost in poenostavitev ureditve Predlog pomaga pri doseganju ciljev carinskega zakonika Unije. Uvaja nekatere tehnične spremembe zakonika za zagotovitev, da zakonik uspešno izpolnjuje cilje izboljšanja konkurenčnosti evropskih podjetij, obenem pa tudi bolje ščiti finančne in gospodarske interese Unije in držav članic ter zagotavlja večjo varnost in zaščito potrošnikov EU. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Predlagane spremembe nimajo nobenih neposrednih proračunskih posledic, vendar bodo olajšale doseganje carinskih ciljev Unije, vključno s pobiranjem lastnih sredstev in spodbujanjem trgovine. 5.DRUGI ELEMENTI •Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Komisija bo do leta 2021 izvedla vmesno oceno pravnega okvira carinskega zakonika Unije in elektronskih sistemov, ki bodo vzpostavljeni do navedenega datuma. Obsežnejše preverjanje ustreznosti bo začela po letu 2025, ko bodo vzpostavljeni vsi elektronski sistemi carinskega zakonika Unije, da bi ugotovila, ali v zakoniku obstajajo vrzeli ali napake, ki bi jih bilo treba obravnavati v bolj celovitem predlogu spremembe. Glede na trenutno prehodno obdobje carinskega zakonika Unije in te načrte za prihodnji razvoj ocena v zvezi s tem predlogom ni potrebna. •Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga Predlog vključuje spremembe naslednjih določb carinskega zakonika Unije: ·Člen 4, v katerem je opredelitev carinskega območja EU, bi bilo treba spremeniti na zahtevo Italije po vključitvi italijanske občine Campione d'Italia in italijanskih voda Luganskega jezera v carinsko območje. Geografska lokacija obeh ozemelj kot italijanskih enklav na ozemlju Švice je v preteklosti upravičevala njihovo izključitev iz carinskega območja EU, vendar Italija meni, da takšna izključitev ni več potrebna, zlasti ker ju želi Švica sedaj vključiti v svoje carinsko območje. Predlaga se, da ta sprememba velja od 1. januarja 2019. ·Člen 34(9), ki v nekaterih okoliščinah dovoljuje podaljšano uporabo odločb v zvezi z zavezujočimi tarifnimi informacijami (ZTI), ki prenehajo veljati ali so razveljavljene, bi bilo treba spremeniti, da se možnost podaljšane uporabe omogoči tudi v dodatnih primerih, ki jih zajema člen 34(5) carinskega zakonika Skupnosti, tj. v primerih, ko je bila odločba ZTI razveljavljena, ker ni v skladu s carinsko zakonodajo ali ker pogoji, določeni za izdajo odločbe ZTI, niso bili ali niso več izpolnjeni (npr. kot posledica dvostranskih pogajanj med dvema državama članicama ali smernic za razvrstitev, sprejetih na ravni Unije). ·Člen 124(h)(i) bi bilo treba spremeniti, da se začasna hramba doda na seznam primerov, v katerih je mogoče carinski dolg (ki nastane zaradi neizpolnjevanja carinskih formalnosti) ugasniti, če ni bilo nobenega pomembnega negativnega vpliva, nobenega poskusa goljufivega ravnanja in se je stanje pozneje uredilo. Trenutna izključitev začasne hrambe je zgolj posledica spregleda, ker se začasna hramba ne šteje za carinski postopek. Treba bi bilo spremeniti tudi ustrezen prenos pooblastila na Komisijo za dopolnitev določbe, da se vključi začasna hramba. ·Člen 129(2)(b) bi bilo treba spremeniti za pojasnitev, da je treba v primerih, ko morajo carinski organi izreči vstopno skupno deklaracijo za neveljavno, ker neunijsko blago, ki ga zajema deklaracija, ni vneseno na carinsko ozemlje, neveljavnost izreči po izteku 200 dni od vložitve deklaracije in ne „v“ 200 dneh. 200 dni je bilo določenih kot obdobje, v katerem morajo deklaranti blago predložiti carini po vložitvi deklaracije. ·Člen 139(5) bi bilo treba spremeniti za pojasnitev, da morajo v vseh primerih, ko gospodarski subjekti ali prevozniki blaga niso predložili informacij pred prihodom v zvezi z neunijskim blagom (v obliki „vstopnih skupnih deklaracij“) pred dejanskim prihodom blaga in njegovo predložitvijo carini, carinske deklaracije ali deklaracije za začasno hrambo vsebovati podrobnosti, ki bi bile vključene v vstopne skupne deklaracije. ·Člen 146(2)(b) bi bilo treba spremeniti za pojasnitev, da je treba v primerih, ko morajo carinski organi izreči deklaracijo za začasno hrambo za neveljavno zaradi nepredložitve zadevnega blaga, neveljavnost izreči po izteku 30 dni od vložitve deklaracije in ne „v“ 30 dneh. 30 dni je bilo določenih kot obdobje, v katerem morajo deklaranti blago predložiti carini po vložitvi deklaracije. ·Predlagati bi bilo treba nov člen 260a, da se zagotovi popolna oprostitev uvoznih dajatev za blago, ki ni upravičeno do popolne oprostitve iz člena 260, ampak je bilo popravljeno ali spremenjeno v postopku pasivnega oplemenitenja v državi, s katero je Unija sklenila preferencialni sporazum (kot je CETA s Kanado), v katerem je določena takšna oprostitev.

·Člen 272(2)(b) in člen 275(2)(b) bi bilo treba spremeniti za pojasnitev, da je treba v primerih, ko morajo carinski organi izreči izstopno skupno deklaracijo ali obvestilo o ponovnem izvozu za neveljavno, ker zadevno blago ni bilo izvoženo, neveljavnost izreči po izteku 150 dni od vložitve deklaracije ali obvestila in ne „v“ 150 dneh. Obdobje 150 dni je bilo določeno kot obdobje, v katerem morajo deklaranti iznesti blago s carinskega območja EU, preden se deklaracija ali obvestilo izreče za neveljavno. 2018/0123 (COD) Predlog UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Uredbe (EU) št. 952/2013 o carinskem zakoniku Unije EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti členov 33, 114 in 207 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta vzpostavlja carinski zakonik Unije (v nadaljnjem besedilu: zakonik), ki določa splošna pravila in postopke, ki se uporabljajo za vnos blaga na carinsko območje Unije ali iznos blaga s carinskega območja Unije. (2)Italijansko občino Campione d'Italia, italijansko enklavo na švicarskem ozemlju, ter italijanske vode Luganskega jezera bi bilo treba vključiti v carinsko območje Unije, ker zgodovinski razlogi, na podlagi katerih sta bili ti ozemlji izključeni, kot sta njuna osamitev in gospodarska prikrajšanost, ne veljajo več. Iz istih razlogov bi bilo treba ti ozemlji vključiti v splošne ureditve za trošarine, pri čemer bi morali ostati izključeni iz skupnega sistema za davek na dodano vrednost. Za zagotovitev, da se vse te spremembe v danem trenutku uporabljajo dosledno, bi morala vključitev teh ozemelj v carinsko območje Unije veljati od 1. januarja 2019. (3)Zakonik bi bilo treba spremeniti tako, da se pojasni, da lahko imetnik odločbe v zvezi z zavezujočimi tarifnimi informacijami (ZTI) uporablja to odločbo do šest mesecev po razveljavitvi odločbe, če je razveljavitev posledica dejstva, da odločba ni bila v skladu s carinsko zakonodajo ali da pogoji, določeni za izdajo odločbe niso bili ali niso več izpolnjeni. (4)Začasna hramba bi morala biti dodana na seznam carinskih formalnosti, ki jih zajema določba, ki določa ugasnitev dolga zaradi neskladnosti v primerih, ko ni bilo nobenega pomembnega negativnega vpliva, nobenega poskusa goljufivega ravnanja in se je stanje pozneje uredilo. Za namene ugasnitve dolga v teh primerih začasne hrambe ne bi smeli obravnavati drugače kot carinski postopek. Ustrezen prenos pooblastila na Komisijo za dopolnitev določbe bi bilo treba spremeniti, da se vključi začasna hramba. (5)Kadar morajo carinski organi izreči vstopno skupno deklaracijo za neveljavno, ker blago, ki ga zajema deklaracija, ni vneseno na carinsko območje Unije, bi bilo treba vstopno skupno deklaracijo izreči za neveljavno brez odlašanja 200 dni po vložitvi deklaracije in ne „v“ 200 dneh, saj je to obdobje, znotraj katerega mora biti blago vneseno na carinsko območje Unije. (6)Da bi carinskim organom omogočili izvedbo ustrezne analize tveganja in ustreznih kontrol na podlagi tveganja, je treba zagotoviti, da jim gospodarski subjekti predložijo podatke pred prihodom v zvezi z neunijskim blagom v obliki vstopne skupne deklaracije. Kadar vstopna skupna deklaracija ni bila vložena pred prihodom blaga in obveznost vložitve ni bila opuščena, bi morali gospodarski subjekti podatke, ki so običajno vključeni v vstopne skupne deklaracije, predložiti v carinskih deklaracijah ali deklaracijah za začasno hrambo. V ta namen bi morala biti možnost za vložitev carinske deklaracije ali deklaracije za začasno hrambo namesto vstopne skupne deklaracije na voljo samo, če to dopuščajo carinski organi na območju, kjer se blago predloži. Kadar morajo carinski organi izreči deklaracijo za začasno hrambo za neveljavno, ker blago, ki ga zajema deklaracija, ni bilo predloženo carini, bi bilo treba deklaracijo izreči za neveljavno brez odlašanja 30 dni po vložitvi deklaracije in ne „v“ 30 dneh, saj je to obdobje, znotraj katerega mora biti blago predloženo carini. (7)Popolna oprostitev uvoznih dajatev bi morala biti določena za blago, ki je bilo popravljeno ali spremenjeno v postopku pasivnega oplemenitenja v državi ali na ozemlju, s katero oziroma katerim je Unija sklenila preferencialni sporazum za takšno oprostitev, da se zagotovi, da Unija izpolnjuje svoje mednarodne obveznosti v zvezi s tem. Preferencialni sporazumi, ki določajo oprostitev, ne zahtevajo, da se oprostitev uporablja za uvoz popravljenih ali spremenjenih proizvodov, pridobljenih iz enakovrednega blaga ali nadomestnih proizvodov v okviru sistema standardne izmenjave. Oprostitev dajatve se zato ne bi smela uporabljati za to blago in proizvode. (8)Kadar morajo carinski organi izreči izstopno skupno deklaracijo ali obvestilo o ponovnem izvozu za neveljavno, ker zadevno blago ni bilo izneseno s carinskega območja Unije, bi bilo treba deklaracijo ali obvestilo izreči za neveljavno brez odlašanja 150 dni po vložitvi in ne „v“ 150 dneh, saj je to obdobje, znotraj katerega mora biti blago izneseno s carinskega območja Unije.

(9)V skladu z načelom sorazmernosti je za uresničitev osnovnih ciljev omogočanja učinkovitega delovanja carinske unije in izvajanja skupne trgovinske politike potrebno in primerno, da se obravnava več tehničnih težav, ki so bile ugotovljene pri izvajanju zakonika, da se dve ozemlji države članice vključita v carinsko območje Unije ter da se zakonik uskladi z mednarodnim sporazumom, ki ni veljal v času sprejetja zakonika. V skladu s členom 5(4) Pogodbe o Evropski uniji ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje zastavljenih ciljev. (10) Uredbo (EU) št. 952/2013 bi bilo zato treba ustrezno spremeniti – SPREJELA NASLEDNJO UREDBO: Člen 1 Uredba (EU) št. 952/2013 se spremeni: (1)v členu 4(1) se dvanajsta alinea nadomesti z naslednjim: „– ozemlje Italijanske republike, razen občine Livigno,“; (2)v členu 34(9) se prvi pododstavek nadomesti z naslednjim: „9. Kadar odločba ZTI ali ZIPB preneha veljati v skladu s točko (b) odstavka 1 ali odstavka 2 ali je razveljavljena v skladu z odstavkom 5, 7 ali 8, se lahko odločba ZTI ali ZIPB še vedno uporablja v zvezi z zavezujočimi pogodbami, ki so temeljile na tej odločbi in so bile sklenjene, preden je ta prenehala veljati ali bila razveljavljena. Navedena podaljšana uporaba ni mogoča, kadar se odločba ZIPB sprejme glede blaga, ki se izvozi.“; (3)v členu 124(1)(h) se točka (i) nadomesti z naslednjim: „(i) napaka, zaradi katere je carinski dolg nastal, ni pomembneje vplivala na pravilno izvajanje začasne hrambe ali zadevnega carinskega postopka in ni bila storjena kot poskus goljufivega ravnanja;“; (4)člen 126 se nadomesti z naslednjim: „Člen 126 Prenos pooblastila Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi seznam napak brez pomembnega vpliva na pravilno izvajanje začasne hrambe ali zadevnega carinskega postopka in dopolni točka (i) člena 124(1)(h).“ (5)v členu 129 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim: „2. Kadar blago, za katero je bila vložena vstopna skupna deklaracija, ni vneseno na carinsko območje Unije, carinski organi to deklaracijo brez odlašanja izrečejo za neveljavno v obeh naslednjih primerih: (a) na podlagi zahtevka deklaranta; (b) po izteku 200 dni od vložitve deklaracije.“; (6)v členu 139 se odstavek 5 nadomesti z naslednjim:

„5. Kadar se carini predloži neunijsko blago, ki ni zajeto z vstopno skupno deklaracijo, ena od oseb iz člena 127(4) brez poseganja v člen 127(6) nemudoma vloži takšno deklaracijo oziroma z dovoljenjem carinskih organov namesto tega vloži carinsko deklaracijo ali deklaracijo za začasno hrambo, razen kadar se obveznost vložitve vstopne skupne deklaracije opusti. Kadar se v takšnih okoliščinah vloži carinska deklaracija ali deklaracija za začasno hrambo, vsebuje vsaj podrobnosti, ki so potrebne za vstopno skupno deklaracijo.“; (7)v členu 146 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim: „2. Kadar blago, za katero je bila vložena deklaracija za začasno hrambo, ni predloženo carini, carinski organi to deklaracijo brez odlašanja izrečejo za neveljavno v obeh naslednjih primerih: (a) na podlagi zahtevka deklaranta; (b) po izteku 30 dni od vložitve deklaracije.“; (8)vstavi se naslednji člen: „Člen 260a Blago, ki je popravljeno ali spremenjeno na podlagi sporazumov med Unijo in tretjimi državami 1. Popolna oprostitev uvoznih dajatev se odobri oplemenitenim proizvodom, ki se pridobijo iz blaga, danega v postopek pasivnega oplemenitenja, kadar se carinski organi prepričajo, da: (a) je bilo blago popravljeno ali spremenjeno v državi ali na ozemlju zunaj carinskega območja Unije, s katero oziroma katerim je Unija sklenila sporazum za takšno oprostitev, ter (b) so pogoji za oprostitev, določeni v sporazumu iz točke (a), izpolnjeni. 2. Odstavek 1 se ne uporablja za oplemenitene proizvode, ki se pridobijo iz enakovrednega blaga, kot je določeno v členu 223, in za nadomestne proizvode, kot so določeni v členih 261 in 262.“; (9)v členu 272 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim: „2. Kadar blago, za katero je bila vložena izstopna skupna deklaracija, ni izneseno s carinskega območja Unije, carinski organi to deklaracijo brez odlašanja izrečejo za neveljavno v obeh naslednjih primerih: (a) na podlagi zahtevka deklaranta; (b) po izteku 150 dni od vložitve deklaracije.“; (10)v členu 275 se odstavek 2 nadomesti z naslednjim: „2. Kadar blago, za katero je bilo vloženo obvestilo o ponovnem izvozu, ni izneseno s carinskega območja Unije, carinski organi to obvestilo brez odlašanja izrečejo za neveljavno v obeh naslednjih primerih: (a) na podlagi zahtevka deklaranta; (b) po izteku 150 dni od vložitve obvestila.“.