[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 15.9.2010

COM(2010) 482 konč.

2010/0251 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o prodaji na kratko in nekaterih vidikih zamenjav kreditnega tveganja

{SEC(2010) 1055}{SEC(2010) 1056}

OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1. OZADJE PREDLOGA

Kratka prodaja vrednostnega papirja je posel, pri katerem fizična ali pravna oseba proda vrednostni papir, ki ni v njeni lasti, z namenom poznejšega odkupa tega vrednostnega papirja. Je uveljavljena in pogosta praksa na večini finančnih trgov. Prodaja na kratko je navadno povezana z delnicami, vendar se lahko uporabi tudi pri drugih vrstah finančnih instrumentov.

Obstajata dve vrsti prodaje na kratko: krita prodaja na kratko, pri kateri si je prodajalec pred prodajo na kratko izposodil vrednostne papirje ali si zagotovil možnost njihove izposoje, in nekrita prodaja na kratko, pri kateri prodajalec kratko proda vrednostne papirje, ne da bi si jih pred tem izposodil ali si zagotovil možnost njihove izposoje.

Prodajo na kratko izvaja cela vrsta udeležencev na trgu in se uporablja za različne namene, kot so varovanje, špekulacija, arbitraža in vzdrževanje trga.

Pristojni organi v več državah članicah EU in Združenih državah so septembra 2008, ko je finančna kriza dosegla vrhunec, sprejeli nujne ukrepe za omejitev ali prepoved kratke prodaje nekaterih ali vseh vrednostnih papirjev. Ukrepali so zaradi zaskrbljenosti, da bi lahko v času znatne finančne negotovosti prodaja na kratko dodatno prispevala k padcu cen delnic, zlasti pri finančnih institucijah, kar bi lahko celo ogrozilo njihov obstoj in povzročilo sistemska tveganja. Ukrepi, ki so jih sprejele države članice, niso bili usklajeni, saj v Evropski uniji ni posebnega zakonodajnega okvira, ki bi urejal vprašanja prodaje na kratko.

Na začetku letošnjega leta so nekatere države članice izrazile pomisleke glede možne vloge transakcij z izvedenimi finančnimi instrumenti, zlasti poslov zamenjav kreditnega tveganja, pri gibanju cen grških državnih obveznic. Več držav članic (zlasti Nemčija in Grčija) je pred kratkim na nacionalni ravni sprejelo začasne ali stalne omejitve kratke prodaje delnic in/ali zamenjav kreditnega tveganja.

Evropski parlament je v sklopu proučevanja predloga direktive o upraviteljih alternativnih investicijskih skladov (vključno s hedge skladi) prav tako proučil vprašanja prodaje na kratko.

Trenutni neenotni pristop k prodaji na kratko in zamenjavam kreditnega tveganja omejuje učinkovitost nadzora in sprejetih ukrepov ter omogoča regulatorno arbitražo. Poleg tega lahko povzroča zmedo na trgih ter stroške in težave za udeležence na trgu.

Večina študij ugotavlja, da prodaja na kratko prispeva k učinkovitosti trgov. Prodaja na kratko povečuje likvidnost trgov (saj prodajalec kratko proda vrednostne papirje, pozneje pa te vrednostne papirje kupi, da pokrije prodajo na kratko). Ker vlagateljem omogoča, da se odzovejo, ko menijo, da je vrednostni papir precenjen, omogoča učinkovitejše oblikovanje cene vrednostnih papirjev, s tem pa zmanjšuje nevarnost prenapihnjenih cen in lahko deluje kot zgodnji pokazatelj težav izdajatelja. Je tudi pomembno orodje, ki se uporablja za varovanje in druge dejavnosti upravljanja tveganja ter vzdrževanje trga.

Prodaja na kratko je tudi dejavnik, ki lahko v določenih okoliščinah privede do številnih potencialnih tveganj. V skrajnih tržnih razmerah na primer lahko povzroči prekomeren padec cen ter s tem motnje na trgu in celo sistemska tveganja. Poleg tega, če v zvezi s kratkimi pozicijami ni dovolj preglednosti, se lahko zgodi, da regulativni organi ne morejo spremljati njihovih učinkov na pravilno delovanje trga ali njihove uporabe v povezavi s strategijami, temelječimi na zlorabi. Pomanjkanje preglednosti lahko povzroči tudi asimetrijo informacij, če drugi udeleženci na trgu niso primerno obveščeni, v kolikšnem obsegu prodaja na kratko vpliva na cene. Pri nekriti prodaji na kratko lahko obstaja tudi povečano tveganje neizvedljivosti poravnave in nestanovitnosti cen.

Kratka prodaja finančnih instrumentov, ki se izvaja kot del z zlorabo povezane strategije, na primer v povezavi s širjenjem lažnih govoric, da bi prišlo do padca cene vrednostnega papirja, je že prepovedana v skladu z Direktivo o zlorabi trga 2003/6/ES[1]. Vendar pri prodaji na kratko navadno ne gre za zlorabo in na evropski ravni trenutno ni zakonodaje, ki bi obravnavala druga potencialna tveganja, ki izhajajo iz prodaje na kratko.

Zamenjava kreditnega tveganja je izvedeni finančni instrument, ki zagotavlja zavarovanje pred tveganjem neplačila pri podjetniških ali državnih obveznicah. V zameno za letno premijo prodajalec zavaruje kupca zamenjave kreditnega tveganja pred tveganjem neplačila s strani (v pogodbi navedenega) referenčnega subjekta. Če postane referenčni subjekt plačilno nesposoben, prodajalec zavarovanja plača kupcu nadomestilo za stroške neplačila.

V sporočilu Komisije z dne 2. junija 2010 o reguliranju finančnih storitev za trajnostno rast je Komisija napovedala, do bo predlagala primerne ukrepe v zvezi s prodajo na kratko in zamenjavami kreditnega tveganja[2]. Temeljili naj bi na ugotovitvah tekočega proučevanja delovanja finančnih trgov in zlasti trgov državnih dolžniških instrumentov.

Več držav (npr. ZDA) je pred kratkim v svojem pravnem redu posodobilo pravila, ki veljajo za kratko prodajo delnic na mestih trgovanja. Komisija meni, da je uredba, ki bi obravnavala potencialna tveganja, ki izhajajo iz prodaje na kratko, zaželena. Namen je uskladiti zahteve v zvezi s prodajo na kratko po vsej Evropski uniji, uskladiti pooblastila, ki jih regulativni organi lahko uporabijo v izjemnih razmerah, ko sta resno ogrožena finančna stabilnost in tržno zaupanje, ter zagotoviti večjo usklajenost in doslednost med državami članicami v takih razmerah.

Uredba bi morala veljati za vse fizične ali pravne osebe, ki izvajajo prodajo na kratko, na vseh tržnih sektorjih ne glede na to, ali zanje veljajo drugi predpisi o finančnih storitvah (npr. banke, investicijska podjetja, hedge skladi itd.) ali ne. Po možnosti bi morale zahteve veljati za fizične ali pravne osebe, ki izvajajo prodaje na kratko, in ne za druge udeležence na trgu, kot so posredniki, ki v imenu stranke izvedejo transakcijo. Namen Uredbe je obravnavati ugotovljena tveganja, ne da bi bile pri tem po nepotrebnem zmanjšane koristi, ki jih prodaja na kratko zagotavlja v zvezi s kakovostjo in učinkovitostjo trgov.

2. REZULTATI POSVETOVANJ Z ZAINTERESIRANIMI STRANMI IN OCENE UČINKA

Pobuda je rezultat obsežnega dialoga in posvetovanj z vsemi pomembnejšimi zainteresiranimi stranmi, vključno z regulativnimi organi za vrednostne papirje in udeleženci na trgu.

Komisija je prosila strokovno skupino za evropske trge vrednostnih papirjev ( European Securities Markets Expert Group – ESME), neodvisno svetovalno skupino Komisije, ki jo sestavljajo udeleženci na trgu, naj pripravi poročilo o prodaji na kratko. Poročilo vsebuje več priporočil, skupina ESME pa ga je sprejela 19. marca 2009[3].

Aprila 2009 je Evropska komisija v okviru poziva za predložitev dokazov v zvezi s pregledom Direktive o zlorabah trga, objavljenega 20. aprila 2009[4], postavila nekaj splošnih vprašanj v zvezi z možno regulativno ureditvijo prodaje na kratko. Takšna ureditev je sicer dobila nekaj podpore, vendar je bilo v večini prispevkov ocenjeno, da Direktiva o zlorabi trga ni primeren instrument za obravnavanje prodaje na kratko, saj prodaja na kratko navadno ne vključuje zlorabe trga[5].

V drugi polovici leta 2009 je potekalo posvetovanje z Odborom evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje ( Committee of European Securities Regulators – CESR) o možnem vseevropskem modelu za poročanje in razkrivanje neto kratkih pozicij v delnicah EU. Odbor CESR je 2. marca 2010 objavil svoje končno poročilo, v katerem je priporočil model vseevropske ureditve razkrivanja podatkov za kratke prodaje delnic[6]. Priporočil je, naj Komisija čim prej uvede tako ureditev. Odbor CESR je 26. maja 2010 objavil nadaljnje poročilo z dodatnimi tehničnimi podrobnostmi glede načina, kako naj model deluje[7].

Komisija je organizirala več razprav in posvetovanj z različnimi zainteresiranimi stranmi, vključno z regulativnimi organi[8].

Od 14. junija do 10. julija 2010 je potekalo javno posvetovanje o možnostih politike za morebitno zakonodajno pobudo za prodajo na kratko in posle zamenjav kreditnega tveganja, ki ga je organizirala Komisija. Komisija je prejela približno 120 prispevkov, ki so bili objavljeni na njeni spletni strani[9].

Predlogi upoštevajo delo skupine ESME in odbora CESR, odgovore na vprašalnike, ki so bili poslani udeležencem na trgu in regulativnim organom, in odgovore na zadevna javna posvetovanja.

Komisija je v skladu s politiko „boljše priprave zakonodaje“ opravila oceno učinka različnih možnosti politike. Možnosti politike so zadevale področje uporabe predlogov, predlagane ureditve preglednosti, zahteve v zvezi z nekrito prodajo na kratko, izjeme in pooblastila za omejitev prodaje na kratko v izjemnih razmerah.

Vsaka politična možnost je bila ocenjena na podlagi naslednjih meril: vpliv na zainteresirane strani, uspešnost in učinkovitost.

3. PRAVNI ELEMENTI PREDLOGA

3.1. Pravna podlaga

Predlog temelji na členu 114 Pogodbe PDEU.

3.2. Subsidiarnost in sorazmernost

Ciljev predloga države članice ne morejo ustrezno uresničiti.

V skladu z načelom subsidiarnosti (člen 5.3 PDEU) se na ravni EU ukrepa samo, kadar države članice ne morejo ustrezno doseči zastavljenih ciljev, lahko pa se zaradi obsega ali učinkov predlaganega ukrepanja bolje dosežejo na ravni EU. Prejšnja analiza je pokazala, da čeprav imajo zgoraj navedene težave pomembne učinke za vsako posamezno državo članico, je njihov skupni učinek mogoče v celoti zaznati samo v čezmejnem okviru. Razlog za to je, da se lahko finančni instrumenti prodajo na kratko povsod, kjer so uvrščeni v borzno kotacijo, ali na prostem trgu, tj. tudi na trgih, ki niso primarni trg zadevnega izdajatelja. Poleg tega je več trgov po svoji naravi čezmejnih ali mednarodnih. Zato, če se na ravni EU ne ukrepa, obstaja resnično tveganje, da bo nacionalne ukrepe za prodajo na kratko in zamenjave kreditnega tveganja mogoče zaobiti ali pa bodo neučinkoviti.

Različni odzivi držav članic na težave v zvezi s prodajo na kratko pomenijo tveganje regulatorne arbitraže, saj se lahko vlagatelji poskusijo izogniti omejitvam v enem pravnem redu tako, da posle sklepajo v drugem pravnem redu. Regulativna razdrobljenost lahko tudi poveča stroške spoštovanja predpisov za udeležence na trgu, zlasti za tiste, ki delujejo na več trgih in bi morali zaradi spoštovanja različnih zahtev v različnih državah članicah vzpostaviti več različnih sistemov.

Poleg tega nekatere vidike tega vprašanja delno že obravnava pravni red Skupnosti, zlasti Direktiva o zlorabi trga 2003/6/ES, ki prepoveduje prodajo na kratko, ki se uporablja za manipulacijo trga ali v povezavi z notranjimi informacijami, Direktiva o preglednosti 2004/109/ES[10], ki zahteva razkritje znatnih dolgih pozicij, in Direktiva o trgih finančnih instrumentov („MIFID“) 2004/39/ES[11], ki določa stroge zahteve v zvezi z ureditvami poravnave. Ta predlog v zvezi s prodajo na kratko in navedeni veljavni pravni instrumenti se morajo medsebojno dopolnjevati. To se lahko najbolje doseže s skupnimi pravili EU.

Ob upoštevanju tega se ukrepanje na ravni EU zdi z vidika načel subsidiarnosti in sorazmernosti primerno.

Šteje se za primerno in nujno, da se določbe zakonodajno oblikujejo kot uredba, saj nekatere določbe določajo zasebnim strankam neposredne obveznosti priglasitve in razkritja neto kratkih pozicij v nekaterih instrumentih. Uredba je tudi nujna za prenos pooblastil na Evropski organ za vrednostne papirje in trge ( European Securities Market Authority – ESMA), da bo usklajeval ukrepe pristojnih organov in sprejemal ukrepe v izjemnih razmerah, ko so pravilno delovanje finančnih trgov in njihova integriteta ali stabilnost finančnega sistema resno ogroženi. Poleg tega bo uporaba Uredbe omejila možnost, da pristojni organi sprejmejo različne ukrepe.

3.3. Podrobna razlaga predloga

3.3.1. Instrumenti, ki jih zajema predlog

Predlog zajema vse finančne instrumente, vendar zagotavlja sorazmeren odgovor na tveganja, ki jih lahko predstavlja kratka prodaja različnih instrumentov.

Zahteve v zvezi s preglednostjo in zahteve v zvezi z nekrito prodajo na kratko veljajo za instrumente, kot so delnice in izvedeni finančni instrumenti na delnice, državne obveznice in izvedeni finančni instrumenti na državne obveznice ter zamenjave kreditnega tveganja v povezavi z državnimi izdajatelji, pri katerih se pogosto sprejemajo kratke pozicije in je mogoče jasno ugotoviti tveganja ali pomisleke.

Predlog za izjemne razmere, ko sta finančna stabilnost ali tržno zaupanje resno ogrožena, predvideva možnost uvedbe nadaljnjih začasnih ukrepov v zvezi s preglednostjo pri drugih finančnih instrumentih.

3.3.2. Zahteve v zvezi s preglednostjo za kratke pozicije v nekaterih instrumentih – členi 5 do 11

V skladu s predlogom veljajo zahteve v zvezi s preglednostjo za fizične ali pravne osebe z znatnimi neto kratkimi pozicijami v delnicah EU in državnih dolžniških instrumentih EU in za fizične ali pravne osebe z znatnimi pozicijami v zamenjavah kreditnega tveganja v zvezi z izdajatelji državnih dolžniških instrumentov EU.

Predlog o preglednosti za delnice temelji na modelu, ki ga je predlagal odbor CESR[12]. Za družbe, katerih delnice so uvrščene v trgovanje na mestu trgovanja v Uniji, določa dvostopenjski model preglednosti za znatne neto kratke pozicije v delnicah. Pri nižjem pragu je treba pozicijo zasebno priglasiti regulativnemu organu, pri višjem pa je treba pozicije razkriti trgu. Priglasitev naj bi regulativnim organom omogočila, da spremljajo prodaje na kratko in po potrebi preverijo, ali lahko prodaja na kratko povzroči sistemska tveganja oziroma ali lahko pomeni zlorabo. Z objavo informacij trgu naj bi se drugim udeležencem na trgu zagotovile koristne informacije o znatnih posameznih kratkih pozicijah.

Za znatne neto kratke pozicije v zvezi z izdajatelji državnih dolžniških instrumentov v EU se zahteva zasebno razkritje regulativnim organom. Z razkritjem takih pozicij regulativnim organom bodo ti dobili pomembne informacije, ki jim bodo v pomoč pri spremljanju, ali take pozicije ustvarjajo sistemska tveganja oziroma ali se uporabljajo za namene zlorabe. Ureditev določa tudi priglasitev znatnih pozicij v zamenjavah kreditnega tveganja, povezanih z izdajatelji državnih dolžniških instrumentov EU.

Da se zagotovi stalno spremljanje pozicij, se v okviru ureditve preglednosti zahteva priglasitev in/ali razkritje, kadar sprememba v neto kratki poziciji privede do prekoračitve določenih pragov ali padca pod njih.

Zahteve v zvezi s preglednostjo ne veljajo samo za kratke pozicije, ki so bile vzpostavljene s trgovanjem z delnicami ali državnimi dolžniškimi instrumenti na mestih trgovanja, ampak tudi za kratke pozicije, ki so bile vzpostavljene s trgovanjem zunaj mest trgovanja (tako imenovano trgovanje na prostem trgu, over-the-counter – OTC), in za ekonomske neto kratke pozicije, ki so bile vzpostavljene z izvedenimi finančnimi instrumenti, kot so opcije, standardizirane terminske pogodbe, finančne pogodbe na razlike in trgovanje s finančnimi razmiki v zvezi z delnicami ali državnimi dolžniškimi instrumenti.

Namen zahtev v zvezi s preglednostjo je zagotoviti, da so informacije, ki se predložijo regulativnim organom in trgu, popolne in točne. Da ti dobijo smiselne informacije o neto pozicijah fizičnih ali pravnih oseb, morajo predložene informacije zajemati na primer podatke o dolgih in kratkih pozicijah.

Ker bo sistem preglednosti vključeval podroben tehnični izračun posameznih pozicij, predlog določa, da bo Komisija dodatne tehnične podrobnosti sprejela v delegiranih aktih.

Poleg ureditve preglednosti za priglasitev in razkritje neto kratkih pozicij v delnicah predlog vključuje tudi zahtevo za označevanje naročil za prodajo na kratko. Z zahtevo po označevanju naročil za prodajo, ki se izvedejo na mestih trgovanja kot naročila za prodajo na kratko – kadar prodajalec izvede kratko prodajo delnic na tem mestu trgovanja, – se bodo zagotovile dodatne informacije o obsegu prodaje na kratko na tem mestu trgovanja. Mesta trgovanja bodo morala dnevno objavljati informacije o obsegu izvedene prodaje na kratko na podlagi označenih naročil.

3.3.3. Nekrita prodaja na kratko – člena 12 in 13

Nekrita kratka prodaja delnic in državnih dolžniških instrumentov se včasih obravnava kot dejavnik, ki povečuje potencialno tveganje nezmožnosti poravnave in nestanovitnosti trga. Predlogi vključujejo podrobne zahteve, namenjene obravnavi teh tveganj. V ta namen morajo fizične ali pravne osebe, ki izvedejo kratko prodajo takih instrumentov, v času prodaje razpolagati z izposojenimi instrumenti, imeti sklenjen dogovor za izposojo delnic ali kako drugače zagotoviti, da si bodo lahko izposodile vrednostne papirje in poravnavo izvedle ob roku. Dovoljene so zakonite prakse, ki se trenutno uporabljajo pri kriti prodaji na kratko in ki zagotavljajo, da bodo vrednostni papirji na voljo za poravnavo. Nekateri udeleženci na primer pred prodajo sklenejo dogovor z glavnim posrednikom in tako zagotovijo, da so vrednostni papirji na voljo za poravnavo, drugi pa imajo veljavne dogovore s sistemi za poravnavo vrednostnih papirjev, ki zagotavljajo, da bodo vrednostni papirji na voljo za poravnavo. V zvezi s tem je Komisija pooblaščena, da sprejme nadaljnje standarde za dogovore o izposoji in druga pravila v zvezi s to zahtevo.

Poleg tega morajo mesta trgovanja zagotoviti, da so na voljo primerne ureditve za kritni nakup delnic ali državnih dolžniških instrumentov za primer nezmožnosti poravnave transakcije. V primeru, da se transakcija ne poravna, je treba naložiti dnevne denarne kazni. Poleg tega bodo mesta trgovanja pooblaščena, da fizični ali pravni osebi, ki ni izvedla poravnave, prepovejo nadaljnje prodaje na kratko.

Vendar pa je splošno vprašanje uskladitve obdobij in pogojev poravnave ločena in širša zadeva, ki bo obsežneje obravnavana v okviru drugih posebnih pobud (na primer v prihodnji direktivi o pravni varnosti imetja vrednostnih papirjev in transakcij z njimi, napovedani v sporočilu Komisije z dne 2. junija 2010).

3.3.4. Izjeme – člena 14 in 15

Zaradi načela, da morajo biti vsi ukrepi sorazmerni in obravnavati tveganja prodaje na kratko, ne da bi pri tem nenamerno škodovali zakonitim dejavnostim, ki koristijo učinkovitosti in kakovosti evropskih trgov, je v predloge vključenih nekaj izjem.

Izjema je določena za delnice družbe, kadar je glavni trg za te delnice zunaj Evropske unije. Dejstvo je, da se z delnicami družb vse bolj trguje na različnih mestih trgovanja po svetu. Z delnicami številnih velikih družb izven EU se na primer ne trguje samo na njihovem domačem trgu, ampak tudi na mestu trgovanja v Evropski uniji. Uporaba zahtev v zvezi s prodajo na kratko za delnice, s katerimi se trguje pretežno zunaj Unije, ni primerno in sorazmerno. To lahko pomeni breme za udeležence na trgu in nepotrebno zapletenost, ki lahko izdajatelje odvrne od tega, da dajo svoje delnice na mesta trgovanja v Evropski uniji.

Izjema velja tudi za dejavnosti vzdrževanja trga. Dejavnosti vzdrževanja trga imajo ključno vlogo pri zagotavljanju likvidnosti na evropskih trgih, vzdrževalci trga pa morajo za opravljanje te naloge sprejemati kratke pozicije. Uvedba zahtev za te dejavnosti bi lahko močno omejila zmožnost zagotavljanja likvidnosti in imela velik negativen učinek na učinkovitost evropskih trgov. Poleg tega vzdrževalci trga navadno ne sprejemajo znatnih kratkih pozicij, razen za zelo kratka obdobja. Ta izjema naj bi zajemala različne vrste dejavnosti vzdrževanja trga. Izjema ne velja za trgovanje za lastni račun, ki tako v celoti spada na področje uporabe predloga. Osebe, ki nameravajo uporabljati to izjemo, morajo to priglasiti pristojnim organom, ti pa lahko osebi, če ne izpolnjuje ustreznih pogojev, prepovejo uporabo izjeme. Pristojni organi lahko od osebe, ki uporablja izjemo, zahtevajo tudi dodatne informacije.

Izjema velja tudi za dejavnosti trgovcev na primarnem trgu, ki s svojimi dejavnostmi pomagajo izdajateljem državnih dolžniških instrumentov, in za dejavnosti v okviru stabilizacijskih shem na podlagi Direktive o zlorabi trga. Tako kot pri vzdrževanju trga gre tukaj za zakonite dejavnosti, ki so pomembne za pravilno delovanje primarnih trgov.

4.3.5. Pooblastila za posredovanje – členi 16 do 25

V predlogih se priznava, da morajo pristojni organi v izjemnih razmerah včasih prepovedati ali omejiti dejavnosti prodaje na kratko, ki so sicer dovoljene ali pomenijo minimalna tveganja. Predlog določa, da morajo pristojni organi v primeru neugodnega razvoja dogodkov, ki bi resno ogrozil finančno stabilnost ali tržno zaupanje v državi članici ali Evropski uniji, razpolagati z začasnim pooblastilom, da zahtevajo dodatno preglednost ali uvedejo omejitve pri prodaji na kratko in transakcijah zamenjav kreditnega tveganja ali za fizične in pravne osebe določijo omejitev poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti. Ta pooblastila zadevajo veliko različnih instrumentov. Namen predlogov je čim bolj uskladiti pooblastila ter pogoje in postopke za njihovo uporabo.

Ko neugoden razvoj ali dogodek ogrozi finančno stabilnost ali tržno zaupanje v več kot eni državi članici ali ima druge čezmejne učinke, je tesno posvetovanje in sodelovanje med pristojnimi organi bistvenega pomena. Predlog uvaja različne postopkovne zahteve za zagotovitev, da so drugi pristojni organi obveščeni, če pristojni organ namerava sprejeti izjemne ukrepe v zvezi s prodajo na kratko. Organ ESMA ima v takem primeru ključno usklajevalno vlogo in bo zagotavljal usklajeno delovanje pristojnih organov. Poleg usklajevanja ukrepov pristojnih organov bo zagotovil, da se takšni ukrepi sprejmejo samo, če je to nujno in sorazmerno. Glede vsakega predlaganega ukrepa mora izdati mnenje.

Ti ukrepi naj bi nacionalnim regulativnim organom omogočili, da v izjemnih razmerah hitro ukrepajo in so pri tem usklajeni. Organ ESMA bo zagotovil, da se bodo primeri s čezmejnimi učinki obravnavani kar se da enako, kar bo zmanjšalo možnost regulatorne arbitraže in nestabilnosti na trgih.

Pooblastila pristojnih organov za omejevanje prodaje na kratko, zamenjav kreditnega tveganja in drugih transakcij predpostavljajo sprejetje začasnih ukrepov (navadno do treh mesecev), ki so potrebni za obravnavo izjemnih razmer. Tovrstni ukrepi se lahko podaljšajo za po največ tri mesece, če so izpolnjeni pogoji za uporabo pooblastila in postopkovne zahteve. Organ ESMA mora izdati mnenje in zagotoviti, da se podaljšanje lahko utemelji.

Da bi zagotovili usklajen pristop k uporabi pooblastil za posredovanje, je Komisija pooblaščena, da z delegiranimi akti nadalje opredeli merila in dejavnike, ki jih morajo pristojni organi in organ ESMA upoštevati pri določanju, kdaj neugodni dogodki ali neugoden razvoj pomenijo resno grožnjo finančni stabilnosti ali tržnemu zaupanju.

V primeru znatnega padca cene finančnega instrumenta so pristojni organi pooblaščeni, da uvedejo zelo kratko prepoved kratke prodaje finančnega instrumenta ali kako drugače omejijo transakcije, da se prepreči nenadzorovan padec cene. Takšno pooblastilo za uporabo sistema prekinitve trgovanja naj bi pristojnim organom omogočilo, da po potrebi za zelo kratek čas posredujejo in zagotovijo, da prodaja na kratko ne prispeva k nenadzorovanemu padcu cene zadevnega instrumenta. Možnost uporabe tega pooblastila bi urejala objektivna merila, presoja, ali obstaja resna grožnja finančni stabilnosti ali tržnemu zaupanju, pa ne bi bila potrebna.

Čeprav predlog izhaja iz tega, da bodo pristojni organi pogosto najprimernejši, da prvi obravnavajo izjemne razmere, v katerih je ogrožena finančna stabilnost ali tržno zaupanje, in da organ ESMA v takih primerih prevzame pomembno usklajevalno vlogo, pa organ ESMA tudi pooblašča, da v takih razmerah sprejme začasne ukrepe. Organ ESMA je pooblaščen, da sprejme ukrepe, ko imajo razmere čezmejne učinke in pristojni organi grožnje niso primerno obravnavali. Sprejme lahko enake vrste ukrepov kot pristojni organi. V takih primerih mora obvestiti pristojne organe in udeležence na trgu. Vsi ukrepi, ki jih v takih razmerah sprejme, imajo prednost pred ukrepi pristojnih organov, če so ti sprejeli drugačne ukrepe.

Predvidena pooblastila določajo pooblastila organa ESMA v primeru prodaje na kratko in ne posegajo v njegova splošna pooblastila v skladu z Uredbo [ESMA …/2010].

3.3.6. Pooblastila in sankcije – členi 26 do 35

Pristojni organi imajo v skladu s predlogom vsa pooblastila, potrebna za uveljavitev pravil. Pooblastila zajemajo na primer dostop do dokumentov, pravico do pridobitve informacij od fizičnih ali pravnih oseb ter sprejetje izvedbenih ukrepov.

V posameznih primerih imajo pristojni organi pooblastilo, da od fizičnih ali pravnih oseb zahtevajo dodatne informacije o namenu transakcije zamenjave kreditnega tveganja in informacije, ki potrjujejo ta namen.

Organ ESMA je tudi pooblaščen, da izvede preiskave v zvezi s posebnimi vidiki ali praksami, povezanimi s prodajo na kratko, in objavi poročilo z ugotovitvami.

Ker lahko nekateri ukrepi zahtevajo spremljanje fizičnih ali pravnih oseb zunaj EU ali uporabo ukrepov proti njim, je treba regulativne organe EU spodbuditi, da sklenejo sporazume o sodelovanju z regulativnimi organi v tretjih državah, v katerih se trguje z delnicami ali državnimi obveznicami EU ter z njimi povezanimi izvedenimi finančnimi instrumenti. To bi olajšalo izmenjavo informacij in uveljavljanje obveznosti ter sprejemanje podobnih ukrepov v izjemnih razmerah, ko je resno ogrožena finančna stabilnost ali tržno zaupanje v Uniji, s strani regulativnih organov v tretjih državah. Organ ESMA mora imeti vlogo pri usklajevanju priprave sporazumov o sodelovanju in izmenjave informacij, ki jih prejme od regulativnih organov v tretjih državah.

Predlog zahteva, da države članice določijo pravila o upravnih ukrepih, sankcijah in denarnih ukrepih, ki so potrebni na izvajanje in uveljavitev predloga.

4. PRORAČUNSKE POSLEDICE

Predlog ne vpliva na proračun Unije.

2010/0251 (COD)

Predlog

UREDBA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

o prodaji na kratko in nekaterih vidikih zamenjav kreditnega tveganja

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije[13],

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora[14],

ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Pristojni organi v več državah članicah in Združenih državah Amerike so septembra 2008, ko je finančna kriza dosegla vrhunec, sprejeli nujne ukrepe za omejitev ali prepoved kratke prodaje nekaterih ali vseh vrednostnih papirjev. Ukrepali so zaradi zaskrbljenosti, da lahko v času znatne finančne negotovosti prodaja na kratko dodatno prispeva k padcu cen delnic, zlasti pri finančnih institucijah, kar bi lahko celo ogrozilo njihov obstoj in povzročilo sistemska tveganja. Ukrepi, ki so jih sprejele države članice, niso bili usklajeni, saj v Uniji ni posebnega zakonodajnega okvira, ki bi urejal vprašanja prodaje na kratko.

(2) Da se zagotovi delovanje notranjega trga in izboljšajo pogoji njegovega delovanja, zlasti finančnih trgov, ter da se zagotovi visoka raven varstva potrošnikov in vlagateljev, je treba določiti skupen okvir za zahteve in pooblastila v zvezi s prodajo na kratko in zamenjavami kreditnega tveganja ter zagotoviti večjo usklajenost in doslednost med državami članicami, ko je treba sprejemati ukrepe v izjemnih razmerah. Ker bodo države članice verjetno še naprej sprejemale različne ukrepe, je treba uskladiti okvir za prodajo na kratko in nekatere vidike zamenjav kreditnega tveganja, da se prepreči nastanek ovir na notranjem trgu.

(3) Primerno in nujno je, da se določbe zakonodajno oblikujejo kot uredba, saj nekatere določbe zasebnim strankam določajo neposredne obveznosti v zvezi s priglasitvijo in razkritjem neto kratkih pozicij v nekaterih instrumentih ter nekriti prodaji na kratko. Uredba je nujna tudi, da se Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge ( European Securities and Markets Authority – ESMA), ustanovljenemu z Uredbo (EU) št. […/…] Evropskega parlamenta in Sveta[15], dodelijo pooblastila za usklajevanje ukrepov, ki jih sprejmejo pristojni organi, ali za sprejemanje lastnih ukrepov.

(4) Da se odpravi trenutna nepovezanost, v kateri so države članice sprejemale različne ukrepe, ter da se omeji možnost, da pristojni organi sprejmejo različne ukrepe, je pomembno, da se potencialna tveganja, ki izhajajo iz prodaje na kratko in zamenjav kreditnega tveganja, obravnavajo usklajeno. Določiti je treba zahteve, ki bi morale obravnavati ugotovljena tveganja, ne da bi bile pri tem po nepotrebnem zmanjšane koristi, ki jih prodaja na kratko zagotavlja za kakovost in učinkovitost trgov.

(5) Področje uporabe Uredbe mora biti čim bolj široko, da se zagotovi preventivni okvir za izjemne razmere. Okvir mora zajeti vse finančne instrumente, vendar ob tem zagotoviti sorazmeren odgovor na tveganja, ki lahko nastanejo pri kratki prodaji različnih instrumentov. Zato bi morali biti pristojni organi in organ EMSA pooblaščeni, da sprejmejo ukrepe v zvezi z vsemi finančnimi instrumenti, ki presegajo vse trajne ukrepe, veljavne samo za posamezne vrste instrumentov, samo v izjemnih razmerah in ko nedvomno obstajajo tveganja, ki jih je treba obravnavati s takimi ukrepi.

(6) Okrepljena preglednost v zvezi z znatnimi neto kratkimi pozicijami v določenih finančnih instrumentih bo verjetno koristila tako regulativnim organom kot udeležencem na trgu. Za delnice, ki so uvrščene v trgovanje na mestu trgovanja v Uniji, je treba uvesti dvostopenjski model, ki zagotavlja večjo preglednost v zvezi z znatnimi neto kratkimi pozicijami v delnicah na ustrezni ravni. Pri nižjem pragu je treba pozicijo priglasiti zasebno zadevnim regulativnim organom, da se jim omogoči spremljanje in da lahko po potrebi preverijo, ali lahko prodaja na kratko povzroči sistemska tveganja oziroma ali lahko pomeni zlorabo; pri višjem pragu je treba pozicije javno razkriti trgu, da se drugim udeležencem na trgu zagotovijo koristne informacije o znatnih posameznih kratkih pozicijah v delnicah.

(7) Z razkritjem znatnih neto kratkih pozicij v državnih dolžniških instrumentih regulativnim organom bi ti dobili pomembne informacije, ki jim bodo v pomoč pri spremljanju, ali take pozicije dejansko ustvarjajo sistemska tveganja oziroma ali se uporabljajo za namene zlorabe. Zato je treba zahtevati priglasitev znatnih neto kratkih pozicij v državnih dolžniških instrumentih v Uniji regulativim organom. Ta zahteva mora vključevati samo zasebno razkritje regulativnim organom, saj bi pri teh instrumentih objava informacij trgu lahko negativno vplivala na trge državnih dolžniških instrumentov, na katerih je likvidnost že oslabljena. Zahteva mora vključevati priglasitev znatne izpostavljenosti v državnih dolžniških instrumentih, ustvarjene z zamenjavami kreditnega tveganja.

(8) Zahteve glede priglasitve za državne dolžniške instrumente morajo veljati za dolžniške instrumente, katerih izdajatelj so Unija in države članice, vključno z vsemi ministrstvi, centralnimi bankami, agencijami ali drugimi subjekti, ki izdajo dolžniške instrumente v imenu države članice, razen regionalnih organov ali poljavnih organov, ki izdajajo dolžniške instrumente.

(9) Da se zagotovi celovita in učinkovita zahteva glede preglednosti, je pomembno, da se vključijo ne samo kratke pozicije, ustvarjene s trgovanjem z delnicami ali državnimi dolžniškimi instrumenti na mestih trgovanja, ampak tudi kratke pozicije, ustvarjene s trgovanjem zunaj mest trgovanja, in ekonomske neto kratke pozicije, ustvarjene z izvedenimi finančnimi instrumenti.

(10) Ureditev preglednosti bo koristila regulativnim organom in trgu, če bo zagotavljala popolne in točne informacije o pozicijah fizičnih ali pravnih oseb. Da so informacije o neto kratkih pozicijah fizičnih ali pravnih oseb v delnicah, državnih dolžniških instrumentih in zamenjavah kreditnega tveganja, ki se zagotovijo regulativnim organom ali trgom, koristne, morajo zajemati podatke o dolgih in kratkih pozicijah.

(11) Pri izračunu kratke ali dolge pozicije je treba upoštevati vse oblike ekonomskega interesa, ki ga ima fizična ali pravna oseba v zvezi z izdanim delniškim kapitalom družbe ali izdanimi državnimi dolžniškimi instrumenti države članice ali Unije. Zlasti je treba upoštevati interes, ki je neposredno ali posredno pridobljen z uporabo izvedenih finančnih instrumentov, kot so opcije, standardizirane terminske pogodbe, finančne pogodbe na razlike in trgovanje s finančnimi razmiki v zvezi z delnicami ali državnimi dolžniškimi instrumenti. V primeru pozicij v državnih dolžniških instrumentih je treba upoštevati tudi zamenjave kreditnega tveganja v zvezi z izdajatelji državnih dolžniških instrumentov.

(12) Poleg ureditve preglednosti za razkritje neto kratkih pozicij v delnicah je treba uvesti zahtevo za označevanje naročil za prodajo, ki se na mestih trgovanja izvedejo kot naročila za prodajo na kratko, saj bi zagotovila dodatne informacije o obsegu kratkih prodaj delnic na mestih trgovanja. Informacije o naročilih za prodajo na kratko mora mesto trgovanja zbrati in objaviti v obliki povzetka vsaj dnevno, da je to v pomoč tudi pristojnim organom in udeležencem na trgu pri spremljanju ravni prodaje na kratko.

(13) Nakup instrumenta zamenjave kreditnega tveganja brez dolge pozicije v osnovnih državnih dolžniških instrumentih je lahko z ekonomskega vidika enak sprejetju kratke pozicije v osnovnem dolžniškem instrumentu. Zato je treba v izračun neto kratke pozicije v državnih dolžniških instrumentih vključiti zamenjave kreditnega tveganja v zvezi s finančno obveznostjo izdajatelja državnih dolžniških instrumentov. Pozicijo v zamenjavi kreditnega tveganja je treba upoštevati za namene določanja, ali ima fizična ali pravna oseba znatno neto kratko pozicijo v državnih dolžniških instrumentih, ki jo je treba priglasiti pristojnemu organu, ali znatno nekrito pozicijo v zamenjavi kreditnega tveganja v zvezi z izdajateljem državnih dolžniških instrumentov, ki jo je treba priglasiti pristojnemu organu.

(14) Za zagotovitev stalnega spremljanja pozicij morajo obveznosti glede preglednosti vključevati tudi priglasitev ali razkritje, kadar sprememba v neto kratko poziciji privede do prekoračitve določenih pragov ali padca pod njih.

(15) Za učinkovitost zahtev glede preglednosti je pomembno, da veljajo ne glede na to, kje ima fizična ali pravna oseba, ki ima znatno neto kratko pozicijo v družbi, katere delnice so uvrščene v trgovanje na mestu trgovanja v Uniji, ali v državnih dolžniških instrumentih države članice ali Unije, prebivališče ali sedež, tudi če je to zunaj Unije.

(16) Nekrita kratka prodaja delnic in državnih dolžniških instrumentov se včasih obravnava kot dejavnik, ki povečuje potencialno tveganje nezmožnosti poravnave in nestanovitnosti. Primerno je, da se ta tveganja omejijo s sorazmernimi omejitvami nekrite prodaje na kratko. Pri podrobnih omejitvah je treba upoštevati različne ureditve, ki se trenutno uporabljajo za krito prodajo na kratko. Primerno je tudi predvideti zahteve, ki se uporabljajo na mestih trgovanja v zvezi s postopki kritnega nakupa in denarnimi kaznimi za neizvedene poravnave transakcij z zadevnimi instrumenti. Osnovni standardi discipline pri poravnavi bi se morali določiti z zahtevami glede postopkov kritnega nakupa in pozne poravnave.

(17) Ukrepi v zvezi z državnimi dolžniškimi instrumenti in zamenjavami državnega kreditnega tveganja, vključno z ukrepi za večjo preglednost in omejitvami za nekrito prodajo na kratko, morajo določati zahteve, ki so sorazmerne ter s katerimi se hkrati prepreči negativni učinek na likvidnost trgov državnih obveznic in trgov začasnih prodaj državnih obveznic (trg repo).

(18) Delnice se vse bolj uvrščajo v trgovanje na različnih mestih trgovanja znotraj Unije in zunaj nje. Na mesta trgovanja v Uniji so v trgovanje uvrščene tudi delnice številnih velikih družb s sedežem zunaj Unije. Zaradi učinkovitosti je primerno, da se vrednostni papirji izvzamejo iz nekaterih zahtev po priglasitvi in razkritju, če je njihovo glavno mesto trgovanja zunaj Unije.

(19) Dejavnosti vzdrževanja trga imajo ključno vlogo pri zagotavljanju likvidnosti na trgih v Uniji, vzdrževalci trga pa morajo za opravljanje te naloge sprejemati kratke pozicije. Uvedba zahtev za te dejavnosti bi lahko močno omejila zmožnost trgov za zagotavljanje likvidnosti in imela velik negativen učinek na učinkovitost trgov Unije. Poleg tega se od vzdrževalcev trga ne bi pričakovalo, da sprejemajo znatne kratke pozicije, razen za zelo kratka obdobja. Zato je primerno, da se fizične ali pravne osebe, ki so vključene v take dejavnosti, izvzamejo iz zahtev, ki lahko zmanjšajo njihovo sposobnost izvajanja take funkcije in torej negativno vplivajo na trge Unije. Da bodo zajeti tudi enaki subjekti iz tretjih držav, je treba uvesti postopek za presojo enakovrednosti trgov tretjih držav. Izjema mora veljati za različne vrste dejavnosti vzdrževanja trga, vendar ne za trgovanje za lastni račun. Prav tako je primerno, da se izvzamejo nekatere dejavnosti na primarnem trgu, na primer dejavnosti, povezane z državnimi dolžniškimi instrumenti in stabilizacijskimi shemami, saj so to pomembne dejavnosti, ki podpirajo učinkovito delovanje trgov. Pristojne organe je treba obvestiti o uporabi izjem in morajo biti pooblaščeni, da fizični ali pravni osebi prepovejo uporabo izjeme, če ne izpolnjuje zadevnih meril za to. Pristojni organi morajo imeti tudi možnost, da od fizične ali pravne osebe zahtevajo informacije in s tem spremljajo uporabo izjeme.

(20) V primeru neugodnega razvoja dogodkov, ki bi resno ogrozil finančno stabilnost ali tržno zaupanje v državi članici ali Uniji, morajo pristojni organi razpolagati s pooblastili za posredovanje, na podlagi katerih lahko zahtevajo dodatno preglednost ali začasno omejijo prodajo na kratko, transakcije zamenjav kreditnega tveganja ali druge transakcije, da se prepreči nenadzorovan padec cene finančnega instrumenta. Taki ukrepi so lahko nujni zaradi različnih neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja, ki ne vključujejo samo finančnih ali ekonomskih dogodkov, ampak tudi na primer naravne nesreče ali teroristična dejanja. Poleg tega se lahko neugodni dogodki ali neugoden razvoj, ki zahtevajo ukrepanje, pojavijo le v eni državi članici in nimajo čezmejnih učinkov. Pooblastila morajo biti dovolj prožna, da se lahko obravnava vrsta različnih izjemnih razmer.

(21) Čeprav bodo pristojni organi navadno najprimernejši za spremljanje razmer na trgu in da se prvi odzovejo na neugoden dogodek ali razvoj, s tem ko se odločajo, ali je finančna stabilnost ali tržno zaupanje resno ogroženo ter ali je treba za rešitev razmer sprejeti ukrepe, morajo biti pooblastila ter pogoji in postopki za njihovo uporabo čim bolj usklajeni.

(22) V primeru znatnega padca cene finančnega instrumenta na mestu trgovanja mora biti pristojni organ tudi pooblaščen, da po potrebi hitro posreduje in začasno omeji kratko prodajo zadevnega finančnega instrumenta na zadevnem mestu trgovanja ter tako za obdobje 24 ur prepreči nenadzorovan padec cene zadevnega instrumenta.

(23) Če neugoden dogodek ali razvoj zajema več kot eno državo članico ali ima druge čezmejne učinke, je tesno posvetovanje in sodelovanje med pristojnimi organi bistvenega pomena. Organ ESMA mora imeti v takih razmerah ključno usklajevalno vlogo in zagotavljati usklajeno delovanje pristojnih organov. Ker ga sestavljajo predstavniki pristojnih organov, mu bo to v pomoč pri opravljanju te naloge.

(24) Poleg usklajevanja ukrepov pristojnih organov mora organ ESMA zagotoviti, da pristojni organi sprejmejo ukrepe, samo če je to nujno in sorazmerno. Imeti mora pooblastilo, da pristojnim organom izda mnenje glede uporabe pooblastil za posredovanje.

(25) Čeprav bodo pristojni organi navadno najprimernejši za spremljanje razmer na trgu in hiter odziv na neugoden dogodek ali razvoj, mora biti tudi organ ESMA pooblaščen, da sam sprejme ukrepe, ko prodaja na kratko in druge povezane dejavnosti ogrožajo pravilno delovanje in integriteto finančnih trgov ali stabilnost celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela, ko obstajajo čezmejni učinki in ko pristojni organi niso sprejeli zadostnih ukrepov za odpravo grožnje. Kadar lahko učinki ukrepa presežejo finančne trge, kot se lahko na primer zgodi pri izvedenih finančnih instrumentih na blago, ki se uporabljajo za varovanje fizičnih pozicij, se mora organ ESMA, kadar je le možno, posvetovati z Evropskim organom za sistemska tveganja in drugimi zadevnimi organi.

(26) Pooblastila organa ESMA v skladu s to uredbo, da v izjemnih razmerah omeji prodajo na kratko in druge povezane dejavnosti, so oblikovana v skladu s pooblastili iz člena 6a(5) Uredbe .../... [ESMA]. Pooblastila organa ESMA v izjemnih razmerah ne smejo posegati v njegova pooblastila v izrednih razmerah v skladu s členom 10 Uredbe .../... [Uredba o ESMA]. Pooblaščen mora biti zlasti za sprejemanje posameznih sklepov, v skladu s katerimi morajo pristojni organi sprejeti ukrepe, ali posameznih sklepov, naslovljenih na udeležence na finančnem trgu v skladu s členom 10.

(27) Pooblastila pristojnih organov in organa ESMA za posredovanje, tj. da lahko omejijo prodaje na kratko, zamenjave kreditnega tveganja in druge transakcije, morajo biti začasna ter se lahko izvajajo samo v obdobju in obsegu, ki sta potrebna za reševanje določene grožnje.

(28) Zaradi posebnih tveganj, ki lahko nastanejo pri transakcijah zamenjav kreditnega tveganja, morajo pristojni organi skrbno spremljati te transakcije. Pristojni organi morajo biti zlasti pooblaščeni, da v izjemnih primerih od fizičnih ali pravnih oseb, ki izvedejo take posle, zahtevajo informacijo o namenu takšnega posla.

(29) Organu ESMA mora biti dodeljeno splošno pooblastilo, da izvede preiskavo v zvezi z vprašanjem ali prakso, povezano s prodajo na kratko ali uporabo instrumentov zamenjave kreditnega tveganja, da presodi, ali to vprašanje ali praksa pomeni morebitno grožnjo finančni stabilnosti ali tržnemu zaupanju. Če izvede tako preiskavo, mora objaviti poročilo z ugotovitvami.

(30) Ker lahko nekateri ukrepi veljajo za fizične ali pravne osebe in dejavnosti zunaj Unije, je v določenih primerih potrebno sodelovanje med pristojnimi organi in organi v tretjih državah. Pristojni organi morajo zato skleniti sporazume z organi v tretjih državah. Organ ESMA mora usklajevati priprave teh sporazumov o sodelovanju in izmenjavo informacij, ki so jih posredovale tretje države, med pristojnimi organi.

(31) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, ki jih priznavata zlasti Pogodba o delovanju Evropske unije in Listina Evropske unije o temeljnih pravicah, zlasti pravico do varstva osebnih podatkov, priznano v členu 16 Pogodbe in členu 8 Listine. Preglednost v zvezi z znatnimi neto kratkimi pozicijami, vključno z javnim razkritjem, ko je predvideno v tej uredbi, je potrebna zlasti zaradi stabilnosti finančnih trgov in varstva vlagateljev. Preglednost bo regulativnim organom omogočila, da spremljajo uporabo kratke prodaje v povezavi z na zlorabah temelječih strategijah in ugotavljajo njene učinke na dobro delovanje trgov. Poleg tega lahko takšna preglednost pomaga preprečevati asimetrijo informacij in hkrati zagotavlja, da so vsi udeleženci na trgu ustrezno obveščeni o tem, v kolikšnem obsegu prodaja na kratko vpliva na cene. Vsaka izmenjava ali prenos informacij med pristojnimi organi mora biti v skladu s pravili o prenosu osebnih podatkov iz Direktive 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov[16]. Vsaka izmenjava ali prenos informacij s strani organa ESMA mora biti v skladu s pravili o prenosu osebnih podatkov iz Uredbe (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov[17], ki se morajo v celoti uporabljati za obdelavo osebnih podatkov za namene te uredbe.

(32) Države članice morajo določiti pravila o sankcijah za kršitve določb te uredbe in zagotoviti, da se tudi izvajajo. Sankcije morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne.

(33) Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe, je treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil[18].

(34) Komisija bi morala biti v skladu s členom 290 Pogodbe pooblaščena za sprejemanje delegiranih aktov. Delegirane akte je treba zlasti sprejeti v zvezi s podrobnostmi izračuna kratkih pozicij, ko ima fizična ali pravna oseba nekrito pozicijo v zamenjavi kreditnega tveganja, pragi za priglasitev ali razkritje ter dodatnimi opredelitvami meril in dejavnikov za določanje, kdaj neugoden dogodek ali razvoj resno ogroža finančno stabilnost ali tržno zaupanje v državi članici ali Uniji.

(35) Komisija mora Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o primernosti poročanja in predvidenih pragov za javno razkritje, izvajanja omejitev in zahtev v zvezi s preglednostjo neto kratkih pozicij ter vseh drugih omejitev ali pogojev v zvezi s prodajo na kratko in zamenjavami kreditnega tveganja.

(36) Čeprav so nacionalni pristojni organi primernejši za spremljanje razvoja na trgu in ga bolje poznajo, se lahko celoten učinek težav, povezanih s prodajo na kratko in zamenjavami kreditnega tveganja, v celoti zajame samo na ravni Unije. Zato je cilje te uredbe mogoče bolje doseči na ravni Unije, ki lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje teh ciljev.

(37) Ker so nekatere države članice že uvedle omejitve prodaje na kratko in ker je treba, preden se bo začel okvir, ki bo uveden, smiselno uporabljati, sprejeti delegirane akte in zavezujoče tehnične standarde, je treba predvideti dovolj dolgo obdobje pred začetkom veljavnosti Uredbe –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1 Področje uporabe

Ta uredba se uporablja za naslednje finančne instrumente:

(1) finančne instrumente, ki so uvrščeni v trgovanje na mestu trgovanja v Uniji, vključno z instrumenti, s katerimi se trguje zunaj mesta trgovanja;

(2) izvedene finančne instrumente, opredeljene v točkah (4) do (10) oddelka C Priloge I k Direktivi 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta[19], ki so povezani s finančnim instrumentom iz odstavka (1) ali z izdajateljem finančnega instrumenta iz odstavka (1), vključno z izvedenimi finančnimi instrumenti, s katerimi se trguje zunaj mesta trgovanja;

(3) dolžniške instrumente, ki jih izda država članica ali Unija, in izvedene finančne instrumente, opredeljene v točkah (4) do (10) oddelka C Priloge I k Direktivi 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta, ki so povezani z dolžniškimi instrumenti, ki jih izda država članica ali Unija, ali s finančno obveznostjo države članice ali Unije.

Člen 2 Opredelitve pojmov

1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve:

(a) „pooblaščeni primarni trgovec“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki z izdajateljem državnega dolžniškega instrumenta podpiše dogovor, s katerim se fizična ali pravna oseba obveže, da bo pri dejavnostih na primarnem in sekundarnem trgu v zvezi z dolžniškimi instrumenti, ki jih izda ta izdajatelj, delovala v lastnem imenu;

(b) „centralna nasprotna stranka“ pomeni subjekt, ki pravno posreduje med nasprotnimi strankami pogodb, s katerimi se trguje na enem ali več finančnih trgih, ter postane kupec za vsakega prodajalca in prodajalec za vsakega kupca ter je odgovoren za delovanje sistema kliringa;

(c) „zamenjava kreditnega tveganja“ pomeni pogodbo o izvedenem finančnem instrumentu, pri kateri ena stranka drugi stranki plača pristojbino v zameno za nadomestilo ali plačilo v primeru plačilne nesposobnosti referenčnega subjekta ali v primeru kreditnega dogodka v zvezi s tem referenčnim subjektom, ali katero koli drugo pogodbo o izvedenem finančnem instrumentu s podobnim ekonomskim učinkom;

(d) „finančni instrument“ pomeni kateri koli instrument iz oddelka C Priloge I k Direktivi 2004/39/ES;

(e) „matična država članica“ reguliranega trga, investicijskega podjetja, ki upravlja večstranski sistem trgovanja, ali katerega koli drugega investicijskega podjetja pomeni matično državo članico tega reguliranega trga ali investicijskega podjetja v smislu člena 4(1)(20) Direktive 2004/39/ES;

(f) „investicijsko podjetje“ pomeni investicijsko podjetje v smislu člena 4(1)(1) Direktive 2004/39/ES;

(g) „državni dolžniški instrument“ pomeni dolžniški instrument, ki ga izda Unija ali država članica, vključno s katerim koli ministrstvom, resorjem, centralno banko, agencijo ali drugim subjektom države članice;

(h) „izdani delniški kapital“ v zvezi z družbo pomeni celoto navadnih in prednostnih delnic, ki jih izda družba, vendar ne vključuje zamenljivih dolžniških vrednostnih papirjev;

(i) „izdani državni dolžniški instrument“ pomeni:

(i) v zvezi z državo članico, skupno vrednost državnih dolžniških instrumentov, ki jih izda država članica ali katero koli ministrstvo, resor, centralna banka, agencija ali drugi subjekt države članice in niso odplačani;

(ii) v zvezi z Unijo, skupno vrednost državnih dolžniških instrumentov, ki jih izda Unija in niso odplačani;

(j) „lokalna družba“ pomeni podjetje iz člena 2(1)(l) Direktive 2004/39/ES, ki posluje za račun drugih članov trga ali zanje določa cene;

(k) „dejavnost vzdrževanja trga“ pomeni dejavnost iz člena 15(1) te uredbe;

(l) „večstranski sistem trgovanja ( multilateral trading facility – MTF)“ pomeni večstranski sistem v smislu člena 4(1)(15) Direktive 2004/39/ES;

(m) „glavno mesto trgovanja“ v zvezi z delnico pomeni mesto trgovanja, na katerem je promet s to delnico največji;

(n) „regulirani trg“ pomeni večstranski sistem v smislu člena 4(1)(14) Direktive 2004/39/ES;

(o) „zadevni pristojni organ“:

(i) v zvezi z državnim dolžniškim instrumentom države članice ali zamenjavo kreditnega tveganja v povezavi s finančno obveznostjo države članice pomeni pristojni organ te države članice;

(ii) v zvezi z državnim dolžniškim instrumentom Unije ali zamenjavo kreditnega tveganja v povezavi s finančno obveznostjo Unije pomeni pristojni organ jurisdikcije, pod katero je ustanovljen evropski instrument za finančno stabilnost;

(iii) v zvezi s finančnimi instrumenti, ki niso instrumenti iz točke (i) ali (ii), pomeni pristojni organ za ta finančni instrument, kakor je opredeljen v členu 2(7) Uredbe Komisije (ES) št. 1287/2006 in določen v skladu s poglavjem III navedene uredbe;

(iv) v zvezi s finančnim instrumentom, ki ni zajet v točki (i), (ii) ali (iii), pomeni pristojni organ države članice, v kateri je bil instrument prvič uvrščen v trgovanje na mestu trgovanja;

(p) „prodaja na kratko“ v zvezi z delnico ali dolžniškim instrumentom pomeni prodajo delnice ali dolžniškega instrumenta, ki ga prodajalec ne poseduje v času sklenitve dogovora o prodaji, vključno s prodajo, pri kateri si je prodajalec v času sklenitve dogovora o prodaji izposodil ali se dogovoril o izposoji delnice ali dolžniškega instrumenta za izročitev ob poravnavi;

(q) „trgovalni dan“ pomeni trgovalni dan v smislu člena 4 Uredbe (ES) št. 1287/2006;

(r) „mesto trgovanja“ pomeni regulirani trg ali MTF v Uniji;

(s) „promet“ delnice pomeni promet, kakor je opredeljen v členu 2(9) Uredbe Komisije (ES) št. 1287/2006.

2. Komisija lahko na podlagi delegiranih aktov v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38, sprejme ukrepe za podrobnejšo opredelitev pojmov iz odstavka 1, zlasti natančno opredelitev, kdaj se šteje, da fizična ali pravna oseba poseduje finančni instrument za namene opredelitve prodaje na kratko iz člena 1(p).

Člen 3 Kratke in dolge pozicije

1. Za namene te uredbe se za kratko pozicijo v izdanem delniškem kapitalu družbe ali izdanih državnih dolžniških instrumentih države članice ali Unije šteje pozicija, ki je posledica enega od naslednjega:

(a) kratke prodaje delnice, ki jo je izdala družba, ali dolžniškega instrumenta, ki ga je izdala država članica ali Unija;

(b) dejstva, da je fizična ali pravna oseba sklenila transakcijo, ki ustvari finančni instrument ali je povezana s finančnim instrumentom, ki ni finančni instrument iz točke (a), pri čemer je učinek ali eden od učinkov transakcije ta, da finančna ali pravna oseba v primeru padca cene ali vrednosti delnice ali dolžniškega instrumenta doseže finančno korist.

2. Za namene te uredbe se za dolgo pozicijo v izdanem delniškem kapitalu družbe ali izdanih državnih dolžniških instrumentih države članice ali Unije šteje pozicija, ki je rezultat enega od naslednjega:

(a) imetja delnice, ki jo je izdala družba, ali dolžniškega instrumenta, ki ga je izdala država članica ali Unija;

(b) dejstva, da je fizična ali pravna oseba sklenila transakcijo, ki ustvari finančni instrument ali je povezana s finančnim instrumentom, ki ni finančni instrument iz točke (a), pri čemer je učinek ali eden od učinkov transakcije ta, da fizična ali pravna oseba v primeru povečanja cene ali vrednosti delnice ali dolžniškega instrumenta doseže finančno korist.

3. Za namene odstavkov 1 in 2 se pri izračunu kratke in dolge pozicije v državnih dolžniških instrumentih upoštevajo zamenjave kreditnega tveganja, povezane s finančno obveznostjo ali kreditnim dogodkom v zvezi z državo članico ali Unijo.

4. Za namene te uredbe se pozicija, ki ostane po odbitku dolge pozicije fizične ali pravne osebe v izdanem delniškem kapitalu družbe od kratke pozicije fizične ali pravne osebe v tem kapitalu, šteje za neto kratko pozicijo v izdanem delniškem kapitalu te družbe.

5. Za namene te uredbe se pozicija, ki ostane po odbitku dolge pozicije fizične ali pravne osebe v izdanih državnih dolžniških instrumentih države članice ali Unije od kratke pozicije fizične ali pravne osebe v teh dolžniških instrumentih, šteje za neto kratko pozicijo v izdanih državnih dolžniških instrumentih države članice ali Unije.

6. Izračun iz odstavkov 1 do 5 za državne dolžniške instrumente se opravi za vsako posamezno državo članico ali za Unijo, tudi če ločeni subjekti znotraj države članice ali Unije izdajo državne dolžniške instrumente v imenu države članice ali Unije.

7. Komisija z delegiranimi akti v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 sprejme ukrepe za določitev:

(a) kdaj se šteje, da ima fizična ali pravna oseba delnico ali dolžniški instrument za namene odstavka 2;

(b) primerov, ko ima fizična ali pravna oseba neto kratko pozicijo za namene odstavkov 4 in 5, ter metode izračuna pozicije;

(c) metode, ki se uporabi za izračun pozicij za namene odstavkov 3, 4, in 5, kadar imajo različni subjekti v skupini dolge ali kratke pozicije, ali za dejavnosti upravljanja za ločene sklade.

Člen 4 Nekrita pozicija v zamenjavi kreditnega tveganja

1. Za namene te uredbe se šteje, da ima fizična ali pravna oseba nekrito pozicijo v zamenjavi kreditnega tveganja v zvezi s finančno obveznostjo države članice ali Unije, kadar zamenjava kreditnega tveganja ni namenjena varovanju pred tveganjem plačilne nesposobnosti izdajatelja in kadar ima fizična ali pravna oseba dolgo pozicijo v državnih dolžniških instrumentih istega izdajatelja ali v dolžniških instrumentih drugega izdajatelja, katerega cena ima visoko korelacijo s ceno finančne obveznosti države članice ali Unije. Stranka v poslu zamenjave kreditnega tveganja, ki mora izvesti plačilo ali plačati nadomestilo v primeru plačilne nesposobnosti referenčnega subjekta ali kreditnega dogodka v zvezi z njim, zaradi te obveznosti nima nekrite pozicije za namene tega odstavka.

2. Komisija z delegiranimi akti v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 sprejme ukrepe za določitev:

(a) primerov, v katerih se transakcija zamenjave kreditnega tveganja šteje za varovanje pred tveganjem plačilne nesposobnosti za namene odstavka 1, in metode, s katero se izračuna nekrita pozicija v zamenjavi kreditnega tveganja za namene tega odstavka;

(b) metode, ki se uporabi za izračun pozicij za namene odstavka 1, kadar imajo različni subjekti v skupini dolge ali kratke pozicije, ali za dejavnosti upravljanja za ločene sklade.

POGLAVJE IIPREGLEDNOST NETO KRATKIH POZICIJ

Člen 5 Priglasitev znatnih neto kratkih delniških pozicij pristojnim organom

1. Fizična ali pravna oseba, ki ima neto kratko pozicijo v izdanem delniškem kapitalu družbe, katere delnice so uvrščene v trgovanje na mestu trgovanja, vsakič, ko pozicija doseže zadevni prag za priglasitev iz odstavka 2 ali pade pod njega, to priglasi zadevnemu pristojnemu organu.

2. Zadevni prag za priglasitev je 0,2 % vrednosti izdanega delniškega kapitala zadevne družbe in nato vsakega 0,1 % nad tem.

3. Komisija lahko na podlagi delegiranih aktov v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 spremeni prage iz odstavka 2 ob upoštevanju razvoja finančnih trgov.

Člen 6 Označevanje naročil za prodajo na kratko na mestu trgovanja

Mesto trgovanja, na katerem so delnice uvrščene v trgovanje, oblikuje postopke, ki zagotavljajo, da fizične ali pravne osebe, ki izvajajo naročila na mestu trgovanja, označijo naročila za prodajo kot naročila za prodajo na kratko, če prodajalec kratko proda delnice. Mesto trgovanja vsaj enkrat dnevno objavi povzetek obsega naročil, ki so bila označena kot naročila za prodajo na kratko.

Člen 7 Javno razkritje znatnih neto kratkih delniških pozicij

1. Fizična ali pravna oseba, ki ima neto kratko pozicijo v izdanem delniškem kapitalu družbe, katere delnice so uvrščene v trgovanje na mestu trgovanja, javno razkrije podrobnosti o poziciji vsakič, ko pozicija doseže zadevni prag za objavo iz odstavka 2 ali pade pod njega.

2. Zadevni prag za priglasitev je 0,5% vrednosti izdanega delniškega kapitala zadevne družbe in nato vsakega 0,1 % nad tem.

3. Komisija lahko na podlagi delegiranih aktov v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 spremeni prage iz odstavka 2 ob upoštevanju razvoja finančnih trgov.

Člen 8 Priglasitev znatnih neto kratkih pozicij v državnih dolžniških instrumentih in zamenjavah kreditnega tveganja pristojnim organom

1. Fizična ali pravna oseba, ki ima katero od naslednjih pozicij, vsakič, ko taka pozicija doseže zadevni prag za priglasitev za zadevno državo članico ali Unijo ali pade pod njega, to priglasi zadevnemu pristojnemu organu:

(a) neto kratka pozicija v izdanih državnih dolžniških instrumentih države članice ali Unije;

(b) nekrita pozicija v zamenjavi kreditnega tveganja v zvezi s finančno obveznostjo države članice ali Unije.

2. Zadevni pragi za priglasitev zajemajo začetni znesek in nato dodatne stopnje v zvezi z vsako državo članico in Unijo, kakor je določeno v ukrepih, ki jih sprejme Komisija v skladu z odstavkom 3.

3. Komisija na podlagi delegiranih aktov v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 opredeli zneske in dodatne stopnje iz odstavka 2. Pri tem upošteva vse naslednje elemente:

(a) pragi se določijo na ravni, ki ne zahteva priglasitev pozicij z minimalno vrednostjo;

(b) celotno vrednost neporavnanih izdanih državnih dolžniških instrumentov za vsako državo članico in Unijo ter povprečen obseg pozicij udeležencev na trgu v državnih dolžniških instrumentih te države članice ali Unije.

Člen 9 Metoda priglasitve in razkritja

1. V vsaki priglasitvi ali razkritju v skladu s členom 5, 7, ali 8 se navedejo podatki o identiteti fizične ali pravne osebe, ki ima zadevno pozicijo, velikosti zadevne pozicije, izdajatelju, katerega vrednostne papirje zadeva pozicija, in datum, na katerega se je zadevna pozicija ustvarila, spremenila ali zaprla.

2. Izračun neto kratke pozicije se izvede ob 24:00 na trgovalni dan, na katerega ima fizična ali pravna oseba zadevno pozicijo. Priglasitev ali razkritje se izvede najpozneje naslednji trgovalni dan ob 15:30.

3. Priglasitev informacij zadevnemu pristojnemu organu se izvede v skladu z ureditvijo iz člena 12(1) Uredbe Komisije (ES) št. 1287/2006.

4. Javno razkritje informacij iz člena 7 se izvede tako, da je zagotovljen hiter in nediskriminatoren dostop do informacij. Informacije se dajo na voljo uradno določenemu mehanizmu matične države članice izdajatelja delnic iz člena 21(2) Direktive 2004/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta[20].

5. Komisija je pooblaščena za sprejetje regulativnih tehničnih standardov, v katerih se opredelijo podrobnosti glede informacij, ki se zagotovijo za namene odstavka 1.

Regulativni standardi iz prvega pododstavka se sprejmejo v skladu s členi [7 do 7d] Uredbe (EU) št. …/…. [Uredba ESMA].

Organ ESMA Komisiji najpozneje do [31. decembra 2011] predloži osnutke navedenih regulativnih tehničnih standardov.

6. Da se zagotovijo enaki pogoji uporabe odstavka 4, je Komisija pooblaščena za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov, v katerih se opredelijo načini, kako se lahko informacije razkrijejo javnosti.

Izvedbeni tehnični standardi iz prvega pododstavka se sprejmejo v skladu s členom [7e] Uredbe (EU) št. …/…. [Uredba ESMA].

Organ ESMA Komisiji najpozneje do [31. decembra 2011] predloži osnutke navedenih izvedbenih tehničnih standardov .

Člen 10 Uporaba zunaj Unije

Zahteve v zvezi s priglasitvijo in razkritjem v skladu s členi 5, 7 in 8 veljajo za fizične ali pravne osebe, ne glede na to, ali prebivajo oziroma imajo sedež v Uniji ali zunaj nje.

Člen 11 Informacije, ki se zagotovijo organu ESMA

1. Pristojni organi vsako četrtletje organu ESMA predložijo povzetek informacij o neto kratkih pozicijah v delnicah ali državnih dolžniških instrumentih ter nekritih pozicijah v zamenjavah kreditnega tveganj, katerih zadevni pristojni organ so in prejemajo priglasitve v skladu s členi 5 do 8.

2. Organ ESMA lahko za izvajanje svojih nalog v skladu s to uredbo od zadevnega pristojnega organa države članice kadarkoli zahteva dodatne informacije o neto kratkih pozicijah v delnicah ali državnih dolžniških instrumentih ali nekritih pozicijah v zamenjavah kreditnega tveganja.

Pristojni organ predloži organu ESMA zahtevane informacije najpozneje v sedmih koledarskih dneh.

POGLAVJE IIINEKRITA PRODAJA NA KRATKO

Člen 12 Omejitve v zvezi z nekrito prodajo na kratko

1. Fizična ali pravna oseba lahko izvede kratko prodajo delnice, ki je bila uvrščena v trgovanje na mestu trgovanja, ali kratko prodajo državnega dolžniškega instrumenta samo, kadar je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

(a) fizična ali pravna oseba si je izposodila delnico ali državni dolžniški instrument;

(b) fizična ali pravna oseba je sklenila dogovor o izposoji delnice ali državnega dolžniškega instrumenta;

(c) fizična ali pravna oseba je od tretje osebe dobila potrditev, da je delnica ali državni dolžniški instrument najden in rezerviran za posojo fizični ali pravni osebi, tako da bo mogoče ob roku izvesti poravnavo.

2. Da se zagotovijo enaki pogoji uporabe odstavka 1, je Komisija pooblaščena za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov, v katerih se opredelijo vrste dogovorov ali potrditev, ki ustrezno zagotavljajo, da bo delnica ali državni dolžniški instrument na voljo za poravnavo.

Komisija zlasti upošteva potrebo po ohranitvi likvidnosti trgov, zlasti trga državnih obveznic in trga začasnih prodaj državnih obveznic (trg repo).

Izvedbeni tehnični standardi iz prvega pododstavka se sprejmejo v skladu s členom [7e] Uredbe (EU) št. …/….[Uredba ESMA].

Organ ESMA Komisiji najpozneje do [1. januarja 2012] predloži osnutke navedenih izvedbenih tehničnih standardov.

Člen 13 Postopki kritnega nakupa in denarne kazni za pozne poravnave

1. Mesto trgovanja, na katerem so delnice ali državni dolžniški instrumenti uvrščeni v trgovanje, zagotovi, da razpolaga s postopki – oziroma da centralna nasprotna stranka, ki zagotavlja storitve kliringa za mesto trgovanja, razpolaga s postopki, – ki izpolnjujejo vse naslednje zahteve:

(a) kadar fizična ali pravna oseba, ki proda delnice ali državne dolžniške instrumente na mestu trgovanja, ne more izročiti delnic ali državnega dolžniškega instrumenta za poravnavo v štirih trgovalnih dneh od dneva, ko se posel izvede, ali v primeru dejavnosti vzdrževanja trga v šestih trgovalnih dneh od dneva, ko se posel izvede, se samodejno sprožijo postopki, da mesto trgovanja ali centralna nasprotna stranka opravi kritni nakup delnic ali državnih dolžniških instrumentov in tako zagotovi izročitev za poravnavo;

(b) kadar mesto trgovanja ali centralna nasprotna stranka ne more kupiti delnic ali državnega dolžniškega instrumenta in jih izročiti, mesto trgovanja ali centralna nasprotna stranka kupcu plača denarno nadomestilo, katerega višina se izračuna na podlagi vrednosti delnic ali dolžniškega instrumenta, ki naj bi se izročile, na datum izročitve, povečani za znesek morebitne izgube kupca;

(c) kadar fizična ali pravna oseba ne izvede poravnave, mestu trgovanja ali centralni nasprotni stranki povrne vse zneske, plačane v skladu s točkama (a) in (b).

2. Mesto trgovanja, na katerem so delnice ali državni dolžniški instrumenti uvrščeni v trgovanje, zagotovi, da razpolaga s postopki – oziroma da sistem poravnave, ki zagotavlja storitve poravnave za delnice ali državni dolžniški instrument, razpolaga s postopki, – ki zagotavljajo, da za fizično ali pravno oseba, ki na mestu trgovanja proda delnice ali državne dolžniške instrumente in ni zmožna izročiti delnic ali državnega dolžniškega instrumenta za poravnavo do datuma, ko se zahteva poravnava, velja obveznost dnevnih plačil mestu poravnave ali sistemu poravnave za vsak dan, ko ne more izvesti poravnave.

Dnevna plačila morajo biti dovolj visoka, da se prepreči, da bi imel prodajalec korist od nezmožnosti poravnave, ter da ima odvračilen učinek na fizične ali pravne osebe, kar zadeva neizvedbo poravnave.

3. Mesto trgovanja, na katerem so delnice ali državni dolžniški instrumenti uvrščeni v trgovanje, ima izdelana pravila, na podlagi katerih lahko fizični ali pravni osebi, ki je član mesta trgovanja, prepove nadaljnje kratke prodaje delnic ali državnih dolžniških instrumentov na mestu trgovanja, dokler ni zmožna poravnati transakcije, ki izhaja iz prodaje na kratko na mestu trgovanja.

POGLAVJE IVIZJEME

Člen 14 Izjema, kadar je glavno mesto trgovanja zunaj Unije

1. Členi 5, 7, 12 in 13 se ne uporabljajo za delnice družbe, ki so uvrščene v trgovanje na mestu trgovanja v Uniji, če je njihovo glavno mesto trgovanja v državi zunaj Unije.

2. Zadevni pristojni organ za delnice družbe, s katerimi se trguje na mestu trgovanja v Uniji in na mestu trgovanja zunaj Unije, vsaj vsaki dve leti določi, ali je glavno mesto trgovanja zadevnih delnice zunaj Unije.

Zadevni pristojni organ priglasi organu ESMA vse delnice, za katere je bilo ugotovljeno, da je njihovo glavno mesto trgovanja zunaj Unije.

Organ ESMA vsaki dve leti objavi seznam delnic, katerih glavno mesto trgovanja je zunaj Unije. Seznam velja dve leti.

3. Komisija je pooblaščena za sprejetje regulativnih tehničnih standardov, v katerih se opredeli metoda za izračun prometa, na podlagi katerega se določi glavno mesto trgovanja delnice.

Regulativni standardi iz prvega pododstavka se sprejmejo v skladu s členi [7 to 7d] Uredbe (EU) št. …/…. [Uredba ESMA].

Organ ESMA Komisiji najpozneje do [31. decembra 2011] predloži osnutke navedenih regulativnih tehničnih standardov.

4. Da se zagotovijo enaki pogoji uporabe odstavkov 1 in 2, je Komisija pooblaščena za sprejetje izvedbenih tehničnih standardov, s katerimi se določi naslednje:

(a) datum, na katerega se izvede izračun za določitev glavnega mesta trgovanja z delnico, in obdobje, zajeto v izračunu;

(b) datum, do katerega zadevni pristojni organ organu ESMA priglasi delnice, katerih glavno mesto trgovanja je zunaj Unije;

(c) obdobje začetka veljavnosti seznama po objavi s strani organa ESMA.

Izvedbeni tehnični standardi iz prvega pododstavka se sprejmejo v skladu s členom [7e] Uredbe (EU) št. …/…. [Uredba ESMA].

Organ ESMA Komisiji najpozneje do [31. decembra 2011] predloži osnutke navedenih izvedbenih tehničnih standardov .

Člen 15 Izjema za dejavnost vzdrževanja trga in za dejavnosti na primarnem trgu

1. Členi 5, 6, 7, 8 in 12 se ne uporabljajo za dejavnosti investicijskih podjetij, subjektov iz tretje države ali lokalnih družb, ki so člani mesta trgovanja ali trga v tretji državi, katere pravni in nadzori okvir je bil v skladu z odstavkom 2 razglašen za enakovrednega, kadar v zvezi s finančnim instrumentom ne glede na to, ali se z njim trguje na mestu trgovanja ali zunaj njega, delujejo v lastnem imenu in opravljajo eno od naslednjih nalog:

(a) objavljajo jasne, istočasne dvosmerne kotacije podobne velikosti ob konkurenčnih cenah, tako da je trgu redno in stalno zagotovljena likvidnost;

(b) kot del svojega rednega poslovanja izpolnjujejo naročila strank ali naročila, ki izhajajo iz zahtev strank za trgovanje, ali varujejo pozicije, ki nastanejo s temi posli.

2. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 39(2) sprejme sklepe, ki potrjujejo, da pravni in nadzorni okvir tretje države zagotavlja, da trg z dovoljenjem v tej tretji državi izpolnjuje pravno zavezujoče zahteve, ki so za namen uporabe izjeme iz odstavka 1 enakovredne zahtevam iz naslova III Direktive 2004/39/ES, Direktive 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta[21] in Direktive 2004/109/ES, ter da zanje v tej tretji državi veljata učinkovit nadzor in izvajanje.

Pravni in nadzorni okvir tretje države lahko velja za enakovrednega, kadar izpolnjuje vse naslednje pogoje:

(a) trgi v tej tretji državi morajo pridobiti dovoljenje ter so predmet stalnega in učinkovitega postopka nadzora in uveljavljanja;

(b) trgi imajo jasna in pregledna pravila za sprejem vrednostnih papirjev v trgovanje, tako da je s temi vrednostnimi papirji mogoče trgovati na pošten, pravilen in učinkovit način ter so prosto prenosljivi;

(c) od izdajateljev vrednostnih papirjev se redno in stalno zahtevajo informacije, s čimer se zagotavlja visoka raven varstva vlagateljev;

(d) zagotavlja preglednost in integriteto trga s preprečevanjem tržnih zlorab v obliki trgovanja z notranjimi informacijami in tržne manipulacije.

3. Člena 8 in 12 se ne uporabljata za dejavnosti fizične ali pravne osebe, ki kot pooblaščeni primarni trgovec na podlagi dogovora z izdajateljem državnega dolžniškega instrumenta v zvezi s finančnim instrumentom, s katerim se trguje na primarnem ali sekundarnem trgu za državne dolžniške instrumente, deluje v lastnem imenu .

4. Členi 5,6, 7 in 12 se ne uporabljajo za fizično ali pravno osebo, ki izvede kratko prodajo vrednostnega papirja ali ima neto kratko pozicijo v zvezi z izvajanjem stabilizacije v skladu s Poglavjem III Uredbe Komisije (ES) št. 2273/2003[22].

5. Izjeme iz odstavkov 1 in 3 se uporabljajo samo, kadar zadevna fizična ali pravna oseba pred tem pisno priglasi zadevnemu pristojnemu organu svoje matične države članice, da namerava uporabiti izjemo. Priglasitev se izvede najmanj trideset koledarskih dni, preden fizična ali pravna oseba namerava uporabiti izjemo.

6. Pristojni organ matične države članice lahko prepove uporabo izjeme, kadar meni, da fizična ali pravna oseba ne izpolnjuje pogojev za izjemo. Vsaka prepoved se določi v roku trideset koledarskih dni iz prejšnjega odstavka ali po tem, če pristojni organ ugotovi, da so se razmere osebe spremenile in zato pogoji niso več izpolnjeni.

7. Subjekt iz tretje države, ki nima dovoljenja v Uniji, pošlje priglasitev iz odstavka 5 pristojnemu organu glavnega mesta trgovanja v Uniji, na katerem trguje.

8. Fizična ali pravna oseba, ki izvede priglasitev v skladu z odstavkom 5, pristojnemu organu svoje matične države članice čim prej pisno priglasi spremembe, ki vplivajo na njeno upravičenost, da uporablja izjemo.

9. Zadevni pristojni organ matične države članice lahko od fizične ali pravne osebe, ki uporablja izjeme iz odstavka 1, 3 ali 4, pisno zahteva informacije o njenih kratkih pozicijah ali dejavnostih, ki se izvajajo v okviru izjeme. Fizična ali pravna oseba predloži informacije najpozneje štiri koledarske dni potem, ko je bila podana zahteva.

10. Zadevni pristojni organ v dveh tednih od priglasitve v skladu z odstavkom 5 ali 8 organu ESMA priglasi vzdrževalce trga in pooblaščene primarne trgovce, ki uporabljajo izjemo, ter vzdrževalce trga in pooblaščene primarne trgovce, ki ne uporabljajo več izjem.

11. Organ ESMA na svoji spletni strani objavi seznam vzdrževalcev trga in pooblaščenih primarnih trgovcev, ki uporabljajo izjemo, ter ga posodablja.

POGLAVJE VPOOBLASTILA ZA POSREDOVANJE PRISTOJNIH ORGANOV IN ORGANA ESMA

Oddelek 1 Pooblastila pristojnih organov

Člen 16 Razkritje v izjemnih razmerah

1. Pristojni organ države članice lahko od fizičnih ali pravnih oseb, ki imajo neto kratke pozicije v določenem finančnem instrumentu ali kategoriji finančnih instrumentov, zahteva, da priglasijo ali javnosti razkrijejo podrobnosti o poziciji vsakič, ko doseže ali pade pod zadevni prag za priglasitev, ki ga je določil pristojni organ in kadar so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) obstajajo neugodni dogodki ali neugoden razvoj, ki resno ogrožajo finančno stabilnost ali tržno zaupanje v tej državi članici ali v eni ali več drugih državah članicah;

(b) ukrep je nujen za obravnavanje grožnje.

2. Odstavek 1 se ne uporablja za finančne instrumente, za katere se preglednost že zahteva v skladu s členi 5 do 8 Poglavja II.

Člen 17 Omejitve prodaje na kratko in podobnih transakcij v izjemnih razmerah

1. Pristojni organ države članice lahko sprejme ukrep iz odstavka 2 ali 3, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) obstajajo neugodni dogodki ali neugoden razvoj, ki resno ogrožajo finančno stabilnost ali tržno zaupanje v tej državi članici ali v eni ali več drugih državah članicah;

(b) ukrep je nujen za obravnavanje grožnje.

2. Pristojni organ države članice lahko prepove ali določi pogoje za fizične in pravne osebe, ki izvedejo:

(a) prodajo na kratko;

(b) transakcijo, ki ni prodaja na kratko in ki ustvari finančni instrument ali je z njim povezana, pri čemer je učinek ali eden od učinkov transakcije ta, da fizična ali pravna oseba v primeru padca cene ali vrednosti drugega finančnega instrumenta doseže finančno korist.

3. Pristojni organ države članice lahko fizičnim ali pravnim osebam prepreči transakcije, povezane s finančnimi instrumenti, ali omeji vrednost transakcij, ki se lahko sklenejo s finančnim instrumentom.

4. Ukrep iz odstavka 2 ali 3 lahko velja za transakcije v zvezi z vsemi finančnimi instrumenti, finančnimi instrumenti določene kategorije ali določenim finančnim instrumentom. Ukrep lahko velja v okoliščinah ali pa zanj veljajo izjeme, ki jih opredeli zadevni pristojni organ. Izjeme se lahko zlasti določijo za dejavnosti vzdrževanja trga in dejavnosti na primarnem trgu.

Člen 18 Omejitve za transakcije zamenjav kreditnega tveganja v izjemnih razmerah

1. Pristojni organ države članice lahko fizičnim ali pravnim osebam omeji sklepanje transakcij zamenjav kreditnega tveganja v zvezi s finančno obveznostjo države članice ali Unije ali omeji vrednost nekritih pozicij v zamenjavah kreditnega tveganja, ki jih lahko fizične ali pravne oseba prevzamejo v zvezi s finančno obveznostjo države članice ali Unije, če sta izpolnjena oba naslednja pogoja:

(a) obstajajo neugodni dogodki ali neugoden razvoj, ki resno ogrožajo finančno stabilnost ali tržno zaupanje v tej državi članici ali v eni ali več drugih državah članicah;

(b) ukrep je nujen za obravnavanje grožnje.

2. Ukrep iz odstavka 1 lahko velja za transakcije zamenjav kreditnega tveganja določene kategorije ali za določene transakcije zamenjav kreditnega tveganja. Ukrep lahko velja v okoliščinah ali pa zanj veljajo izjeme, ki jih opredeli pristojni organ. Izjeme se lahko zlasti določijo za dejavnosti vzdrževanja trga in dejavnosti na primarnem trgu.

Člen 19 Pooblastilo za začasno omejitev prodaje finančnih instrumentov na kratko v primeru znatnega padca cene

1. Kadar cena finančnega instrumenta na mestu trgovanja v enem trgovalnem dnevu pade s končne cene prejšnjega trgovalnega dne na trgovalnem mestu za vrednost iz odstavka 4, pristojni organ matične države članice za to mesto trgovanja presodi, ali je primerno, da se fizičnim ali pravnim osebam prepove ali omeji kratka prodaja tega finančnega instrumenta na mestu trgovanja ali kako drugače omejijo transakcije z njim na tem mestu trgovanja, da se s tem prepreči nenadzorovan padec cene finančnega instrumenta.

Kadar se pristojni organ v skladu s prvim pododstavkom prepriča, da je to primerno, v primeru delnice ali dolžniškega instrumenta osebam prepove ali omeji prodajo na kratko na mestu trgovanja, v primeru druge vrste finančnega instrumenta pa omeji transakcije s tem finančnim instrumentom na mestu trgovanja.

2. Ukrep velja za obdobje, ki ne presega konca trgovalnega dne po trgovalnem dnevu, ko je prišlo do padca cene.

3. Ukrep velja v okoliščinah ali pa zanj veljajo izjeme, ki jih opredeli pristojni organ. Izjeme se lahko zlasti določijo za dejavnosti vzdrževanja trga in dejavnosti na primarnem trgu.

4. V primeru delnice znaša padec vrednosti 10 % ali več, za ostale kategorije finančnih instrumentov pa znesek opredeli Komisija.

Komisija na podlagi delegiranih aktov v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 določi padec vrednosti za finančne instrumente, ki niso delnice, ob upoštevanju posebnosti posamezne kategorije finančnih instrumentov.

5. Komisija je pooblaščena za sprejetje regulativnih tehničnih standardov, v katerih se opredeli metoda za izračun 10-odstotnega padca za delnice in padca vrednosti iz odstavka 4, ki ga določi Komisija.

Regulativni standardi iz prvega pododstavka se sprejmejo v skladu s členi [7 to 7d] Uredbe (EU) št. …/…. [Uredba ESMA].

Organ ESMA Komisiji najpozneje do [31. decembra 2011] predloži osnutke navedenih regulativnih tehničnih standardov.

Člen 20 Obdobje omejitev

Ukrepi v skladu s členi 16 do 18 veljajo najprej tri mesece od datuma objave obvestila iz člena 21.

Vsak ukrep se lahko vsakič podaljša za največ tri mesece.

Člen 21 Obvestilo o omejitvah

1. Pristojni organ objavi na svoji spletni strani obvestilo o sklepu o uvedbi ali podaljšanju ukrepov iz odstavkov 16 do 19.

2. V obvestilu se navedejo vsaj podrobnosti o:

(a) uvedenih ukrepih, vključno z instrumenti in kategorijo transakcij, za katere veljajo, in trajanju ukrepov;

(b) razlogih, zakaj pristojni organ meni, da je treba uvesti ukrepe, vključno z dokazi, ki podpirajo te razloge.

3. Ukrep v skladu s členi 16 do 19 začne veljati, ko je obvestilo objavljeno ali po objavi na datum, določen v obvestilu, in velja samo za transakcije, sklenjene po začetku veljavnosti ukrepa.

Člen 22 Priglasitev organu ESMA in drugim pristojnim organom

1. Pred uvedbo ali podaljšanjem ukrepa iz členov 16, 17 ali 18 in pred uvedbo omejitve iz člena 19 pristojni organ priglasi predlagani ukrep organu ESMA in drugim pristojnim organom.

2. Priglasitev zajema podrobnosti o predlaganih ukrepih, kategorijo finančnih instrumentov in transakcij, za katere se bodo uporabljali, dokaze, ki podpirajo razloge za uvedbo ukrepov, in čas, kdaj naj bi ukrepi začeli veljati.

3. Priglasitev predlagane uvedbe ali podaljšanja ukrepa v skladu s členi 16, 17 in 18 se izvede najmanj 24 ur, preden naj bi ukrep začel veljati ali bi bil podaljšan. Kadar ni mogoče upoštevati 24-urnega roka, lahko pristojni organ priglasitev izjemoma izvede manj kot 24 ur pred začetkom veljavnosti ukrepa. Priglasitev v skladu s členom 19 se izvede, preden naj bi ukrep začel veljati.

4. Pristojni organ države članice, ki prejme priglasitev po tem členu, lahko sprejme ukrepe v skladu s členi 16 do 19 v tej državi članici, kadar je ugotovljeno, da je ukrep potreben ukrep za podporo drugemu pristojnemu organu. Kadar namerava pristojni organ sprejeti ukrepe, prav tako pošlje obvestilo v skladu z odstavki 1 do 3.

Oddelek 2 Pooblastila organa ESMA

Člen 23 Usklajevanje s strani organa ESMA

1. Organ ESMA ima vlogo spodbujevalca in usklajevalca v zvezi z ukrepi, ki jih sprejmejo pristojni organi v skladu z oddelkom 1. Zlasti zagotovi, da pristojni organi pri ukrepih iz oddelka 1 sprejmejo dosleden pristop, kar zlasti velja, kadar je treba uporabiti pooblastila za posredovanje iz oddelka 1, za naravo uvedenih ukrepov, njihov začetek veljavnosti in trajanje.

2. Po prejemu priglasitve ukrepa v skladu s členom 22, ki ga je treba uvesti ali podaljšati v skladu s členom 16, 17 ali 18, organ ESMA v 24 urah izda mnenje o tem, ali je ukrep ali predlagan ukrep potreben za obravnavo izjemnih razmer. V mnenju navede, ali so se po njegovem mnenju pojavili neugodni dogodki ali neugoden razvoj, ki resno ogrožajo finančno stabilnost ali tržno zaupanje v eni ali več držav članic, ali je ukrep ali predlagan ukrep primeren in sorazmeren za obravnavanje grožnje in ali je predlagano trajanje ukrepov upravičeno. Če meni, da je za obravnavo grožnje potreben ukrep drugega pristojnega organa, to tudi navede v mnenju. Mnenje objavi na svoji spletni strani.

3. Če pristojni organ predlaga sprejetje ukrepov ali sprejme ukrepe, ki so v nasprotju z mnenjem organa ESMA iz odstavka 2, ali v nasprotju z mnenjem organa ESMA iz navedenega odstavka zavrne sprejetje ukrepov, na svoji spletni strani takoj objavi obvestilo, v katerem v celoti pojasni razloge za tako ravnanje.

Člen 24 Pooblastila za posredovanje organa ESMA

1. V skladu s členom [6a(5)] Uredbe (EU) št. …/…. [Uredba ESMA] organ ESMA sprejme, kadar so izpolnjeni vsi pogoji iz člena 2, enega ali več naslednjih ukrepov:

(a) od fizičnih ali pravnih oseb, ki imajo neto kratke pozicije v določenem finančnem instrumentu ali kategoriji finančnih instrumentov, zahteva priglasitev podrobnosti takih pozicij pristojnemu organu ali njihovo razkritje javnosti;

(b) fizičnim ali pravnim osebam prepove prodajo na kratko ali sklenitev transakcije, ki ustvari finančni instrument ali je povezana z njim, pri čemer je učinek ali eden od učinkov transakcije ta, da fizična ali pravna oseba v primeru padca cene ali vrednosti drugega finančnega instrumenta doseže finančno korist, ali uvede omejitve za tako prodajo na kratko ali transakcijo;

(c) fizičnim ali pravnim osebam omeji sklepanje transakcij zamenjav kreditnega tveganja v zvezi s finančno obveznostjo države članice ali Unije ali omeji vrednost nekritih pozicij v zamenjavah kreditnega tveganja, ki jih lahko fizična ali pravna oseba prevzame v zvezi s finančno obveznostjo države članice ali Unije;

(d) fizičnim ali pravnim osebam prepreči sklepanje transakcij, ki so povezane s finančnimi instrumenti, ali omeji vrednost transakcij, ki se lahko sklenejo s finančnim instrumentom.

Ukrep lahko velja v okoliščinah ali pa zanj veljajo izjeme, ki jih opredeli zadevni pristojni organ. Izjeme se lahko zlasti določijo za dejavnosti vzdrževanja trga in dejavnosti na primarnem trgu.

2. Organ ESMA sprejme sklep iz odstavka 1, samo če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) ukrepi iz točk (a) do (d) odstavka 1 obravnavajo grožnjo pravilnemu delovanju in integriteti finančnih trgov ali stabilnosti celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela ter obstajajo čezmejni učinki;

(b) pristojni organ ali pristojni organi niso sprejeli ukrepov za obravnavo grožnje ali pa sprejeti ukrepi grožnje ne obravnavajo zadostno.

3. Pri sprejetju ukrepov iz odstavka 1 organ ESMA upošteva, v kolikšni meri:

(a) bo ukrep pomembno zmanjšal grožnjo pravilnemu delovanju in integriteti finančnih trgov ter stabilnosti celotnega finančnega sistema v Uniji ali njegovega dela ali znatno povečal sposobnost pristojnih organov za spremljanje grožnje;

(b) ukrep ne bo povzročil tveganja regulatorne arbitraže;

(c) se učinkovitost finančnih trgov zaradi negativnih učinkov ukrepa, vključno z zmanjšanjem likvidnosti teh trgov ali ustvarjanjem negotovosti za udeležence na trgih, ne zmanjša nesorazmerno v primerjavi s koristmi ukrepa,

Če pristojni organ ali pristojni organi sprejmejo ukrep iz člena 16, 17 ali 18, lahko organ ESMA sprejme ukrep iz odstavka 1, ne da izda mnenje iz člena 23.

4. Preden uvede ali podaljša ukrep iz odstavka 1, se organ ESMA po potrebi posvetuje z Evropskim odborom za sistemska tveganja in drugimi zadevnimi organi.

5. Preden uvede ali podaljša ukrep iz odstavka 1, organ ESMA zadevnim organom priglasi predlagan ukrep. Priglasitev zajema podrobnosti o predlaganih ukrepih, kategorijo finančnih instrumentov in transakcij, za katere se bodo uporabljali, dokaze, ki podpirajo razloge za uvedbo ukrepov, in čas, kdaj naj bi ukrepi začeli veljati.

6. Priglasitev je treba izvesti najmanj 24 ur, preden naj bi ukrep začel veljati ali bi bil podaljšan. Kadar ni mogoče upoštevati 24-urnega roka, lahko organ ESMA priglasitev izjemoma izvede manj kot 24 ur pred začetkom veljavnosti ukrepa.

7. Organ ESMA objavi na svoji spletni strani obvestilo o sklepu o uvedbi ali podaljšanju ukrepov iz odstavka 1. V obvestilu se navedejo vsaj naslednji podatki:

(a) uvedeni ukrepi, vključno z instrumenti in kategorijo transakcij, za katere veljajo, in trajanje ukrepov;

(b) razlogi, zakaj organ ESMA meni, da je treba uvesti ukrepe, vključno z dokazi, ki podpirajo te razloge.

8. Ukrep začne veljati, ko je obvestilo objavljeno ali po objavi na datum, določen v obvestilu, in velja samo za transakcijo, sklenjeno po začetku veljavnosti ukrepa.

9. Organ ESMA svoje ukrepe iz odstavka (1) pregleda v ustreznih intervalih in vsaj vsake tri mesece. Če se ukrep po treh mesecih ne podaljša, samodejno preneha veljati. Odstavki 2 do 8 se uporabljajo za podaljšanje ukrepov.

10. Ukrep, ki ga sprejme organ ESMA v skladu s tem členom, ima prednost pred morebitnimi prejšnjimi ukrepi, ki jih je sprejel pristojni organ v skladu z oddelkom 1.

Člen 25 Dodatna opredelitev neugodnih dogodkov ali neugodnega razvoja

Komisija z delegiranimi akti v skladu s členom 36 ter ob upoštevanju pogojev iz členov 37 in 38 sprejme ukrepe, s katerimi se opredelijo merila in dejavniki, ki jih morajo pristojni organi in organ ESMA upoštevati pri odločanju, ali obstajajo neugodni dogodki ali neugoden razvoj iz členov 16, 17, 18 in 23 ter grožnje iz člena 24(2)(a).

POGLAVJE VIVLOGA PRISTOJNIH ORGANOV

Člen 26 Pristojni organi

Vsaka država članica določi pristojni organ za namen te uredbe. Države članice o tem obvestijo Komisijo, organ ESMA in pristojne organe drugih držav članic.

Člen 27 Pooblastila pristojnih organov

1. Pristojni organi imajo vsa nadzorna in preiskovalna pooblastila, potrebna za opravljanje nalog v skladu s to uredbo. Svoja pooblastila izvajajo na naslednje načine:

(a) neposredno;

(b) v sodelovanju z drugimi organi;

(c) z vložitvijo zahtevka pri pristojnih sodnih organih.

2. Za opravljanje svojih nalog imajo pristojni organi držav članic v skladu z nacionalno zakonodajo naslednja pooblastila:

(a) imajo dostop do vseh dokumentov v kakršni koli obliki in prejmejo ali si priskrbijo njihov izvod;

(b) zahtevajo informacije od katere koli fizične ali pravne osebe ter po potrebi povabijo in zaslišijo fizično ali pravno osebo, da pridobijo informacije;

(c) opravljajo inšpekcijske preglede na kraju samem s predhodno najavo ali brez nje;

(d) zahtevajo obstoječe evidence o telefonskih pogovorih in podatkovnem prometu;

(e) zahtevajo prenehanje vsake prakse, ki je v nasprotju z določbami iz te uredbe;

(f) zahtevajo zamrznitev in/ali zaseg sredstev.

3. Brez omejevanja odstavkov 2(a) in (b) imajo pristojni organi držav članic pooblastilo, da v posameznih primerih od fizične ali pravne osebe, ki sklene transakcijo zamenjave kreditnega tveganja, zahtevajo vse naslednje elemente:

(a) obrazložitev namena transakcije in ali je namenjena varovanju pred tveganjem ali čemu drugemu;

(b) informacije, ki potrjujejo osnovno tveganje, kadar je namen transakcije varovanje pred tveganjem.

Člen 28 Preiskave organa ESMA

Organ ESMA lahko na zahtevo enega ali več pristojnih organov ali na lastno pobudo izvede preiskavo v zvezi z določenim vprašanjem ali prakso, povezano s prodajo na kratko ali uporabo instrumentov zamenjave kreditnega tveganja, da presodi, ali vprašanje ali praksa pomeni morebitno grožnjo finančni stabilnosti ali tržnemu zaupanju v Uniji.

Organ ESMA objavi poročilo, v katerem navede ugotovitve in priporočila v zvezi z vprašanjem ali prakso.

Člen 29 Poklicna skrivnost

1. Obveznost poklicne skrivnosti velja za vse fizične ali pravne osebe, ki delajo ali so delale pri pristojnem organu ali pri katerem drugem organu ali fizični ali pravni osebi, na katero je pristojni organ prenesel naloge, vključno z revizorji in strokovnjaki, ki jih je pristojni organ pogodbeno zaposlil. Informacije, ki so poklicna skrivnost, se ne smejo razkriti nobeni fizični ali pravni osebi ali organu, razen kadar je razkritje potrebno za pravne postopke.

2. Vse informacije, ki si jih pristojni organi izmenjajo na podlagi te uredbe, se štejejo za zaupne, razen kadar pristojni organ v času njihovega posredovanja navede, da se informacije lahko razkrijejo, ali kadar je razkritje potrebno za sodne postopke.

Člen 30 Obveznost sodelovanja

Pristojni organi držav članic sodelujejo, kadar je to potrebno ali koristno za namene te uredbe. Pristojni organi si zlasti nemudoma izmenjajo informacije, potrebne za opravljanje nalog, ki jih imajo po tej uredbi.

Člen 31 Sodelovanje v primeru zahteve za inšpekcijske preglede ali preiskave na kraju samem

1. Pristojni organ ene države članice lahko zahteva pomoč pristojnega organa druge države članice pri inšpekcijskih pregledih ali preiskavah na kraju samem.

Pristojni organ obvesti organ ESMA o vsaki zahtevi iz prvega pododstavka. Organ ESMA usklajuje preiskave ali inšpekcijske preglede z čezmejnim učinkom.

2. Kadar pristojni organ prejme zahtevo od pristojnega organa druge države članice za izvedbo inšpekcijskega pregleda ali preiskave na kraju samem, ima na voljo naslednje možnosti:

(a) sam opravi inšpekcijski pregled ali preiskavo na kraju samem;

(b) pristojnemu organu, ki je predložil zahtevo, omogoči, da sodeluje v inšpekcijskem pregledu ali preiskavi na kraju samem;

(c) pristojnemu organu, ki je predložil zahtevo, omogoči, da sam opravi inšpekcijski pregled ali preiskavo na kraju samem;

(d) imenuje revizorje ali strokovnjake za izvedbo inšpekcijskega pregleda ali preiskave na kraju samem;

(e) določene naloge, povezane z nadzornimi dejavnostmi, si razdeli z drugimi pristojnimi organi.

Člen 32 Sodelovanje s tretjimi državami

1. Pristojni organi sklenejo s pristojnimi organi tretjih držav sporazume o sodelovanju glede izmenjave informacij s pristojnimi organi v tretjih državah, uveljavljanja obveznosti iz te uredbe v tretjih državah in sprejetja podobnih ukrepov s strani pristojnih organov za dopolnitev ukrepov, sprejetih v skladu s poglavjem V.

Pristojni organ obvesti organ ESMA in druge pristojne organe, kadar namerava skleniti tak sporazum.

2. Organ ESMA usklajuje pripravo sporazumov o sodelovanju med pristojnimi organi držav članic in zadevnimi pristojnimi organi tretjih držav. Za ta namen pripravi model sporazuma, ki ga lahko uporabijo pristojni organi.

Organ ESMA usklajuje tudi izmenjavo informacij, pridobljenih od pristojnih organov tretjih držav, med pristojnimi organi, ki so lahko pomembne za sprejetje ukrepov iz poglavja V.

3. Pristojni organi sklenejo sporazume o sodelovanju glede izmenjave informacij s pristojnimi organi tretjih držav samo, kadar za razkrite informacije velja varstvo poklicne skrivnosti, ki je najmanj enakovredno tistemu iz člena 29. Taka izmenjava informacij mora biti namenjena opravljanju nalog teh pristojnih organov.

Člen 33 Prenos in hranjenje osebnih podatkov

V zvezi s prenosom osebnih podatkov med državami članicami ali med državami članicami in tretjo državo, države članice uporabljajo Direktivo 95/46/ES. Organ ESMA pri prenosu osebnih podatkov na države članice ali tretjo državo spoštuje Uredbo (ES) št. 45/2001.

Podatki se hranijo največ 5 let.

Člen 34 Razkrivanje informacij tretjim državam

Pristojni organ države članice lahko podatke in analizo podatkov v posameznih primerih posreduje tretji državi, kadar so izpolnjeni pogoji člena 25 ali 26 Direktive 95/46/ES. Pristojni organ države članice se prepriča, da je posredovanje potrebno za namen te uredbe. Tretja država ne sme posredovati podatkov drugi tretji državi brez izrecnega pisnega soglasja pristojnega organa države članice.

Pristojni organ države članice informacije, ki jih je prejel od pristojnega organa druge države članice, razkrije pristojnemu organu tretje države samo, kadar je pristojni organ zadevne države članice pridobil izrecno soglasje pristojnega organa, ki je posredoval informacije, in, kjer je to ustrezno, kadar se informacije razkrijejo izključno za namene, s katerimi je soglašal pristojni organ.

Člen 35 Kazni

Države članice določijo pravila o upravnih ukrepih, sankcijah in denarnih kaznih, ki se uporabljajo za kršitve določb te uredbe, in sprejmejo vse ukrepe, potrebne za zagotovitev njihovega izvajanja. Predvideni ukrepi, sankcije in kazni morajo biti učinkoviti, sorazmerni in odvračilni.

Države članice Komisijo uradno obvestijo o teh določbah najpozneje do [1. julija 2012], prav tako jo takoj uradno obvestijo o morebitnih poznejših spremembah, ki vplivajo nanje.

POGLAVJE VIIDELEGIRANI AKTI

Člen 36 Izvajanje pooblastila

1. Pooblastila za sprejetje delegiranih aktov iz členov 2(2), 3(7), 4(2), 5(3), 7(3), 8(3), 9(5), 14(3), 19(4), 19(5) in 25 se Komisiji dodelijo za nedoločen čas.

2. Ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem takoj uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

3. Pooblastila za sprejetje delegiranih aktov se podelijo Komisiji pod pogoji iz členov 38 in 39.

Člen 37 Preklic pooblastila

1. Evropski parlament ali Svet lahko kadar koli prekliče pooblastila iz členov 2(2), 3(7), 4(2), 5(3), 7(3), 8(3), 9(5), 14(3), 19(4), 19(5) in 25.

2. Institucija, ki je začela notranji postopek o morebitnem preklicu pooblastil, si prizadeva o tem obvestiti drugo institucijo in Komisijo v razumnem času pred sprejetjem končne odločitve, pri čemer navede prenesena pooblastila, ki bi lahko bila preklicana, ter razloge za preklic.

3. S sklepom o preklicu pooblastila prenehajo veljati pooblastila, določena v navedenem sklepu. Sklep začne veljati nemudoma ali na poznejši dan, določen v navedenem sklepu. Ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. Objavi se v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 38 Nasprotovanje delegiranim aktom

1. Evropski parlament in Svet lahko nasprotujeta delegiranemu aktu v dveh mesecih od dneva uradnega obvestila.

Na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta se to obdobje podaljša za en mesec.

2. Če do konca navedenega obdobja ne Evropski parlament ne Svet ne nasprotuje delegiranemu aktu, se ta objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati na dan, določen v delegiranem aktu.

Delegirani akt se lahko objavi v Uradnem listu Evropske unije in začne veljati pred koncem navedenega obdobja, kadar Evropski parlament in Svet obvestita Komisijo, da mu ne nameravata nasprotovati.

3. Če Evropski parlament ali Svet nasprotuje delegiranemu aktu, akt ne začne veljati. Institucija, ki nasprotuje delegiranemu aktu, navede razloge za nasprotovanje.

Člen 39 Postopek odbora

1. Komisiji pomaga Evropski odbor za vrednostne papirje, ustanovljen s Sklepom Komisije 2001/528/ES [23].

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

3. Obdobje iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES je tri mesece.

POGLAVJE VIIIPREHODNE IN KONČNE DOLOČBE

Člen 40 Pregled in poročanje

Komisija ob upoštevanju razprave s pristojnimi organi in organom ESMA do 30. junija 2014 predloži Svetu in Evropskemu parlamentu poročilo o:

(a) primernosti poročanja in pragov za javno razkritje iz členov 5, 7 in 8;

(b) delovanju omejitev in zahtev iz poglavja II;

(c) primernosti morebitnih drugih omejitev ali pogojev glede prodaje na kratko ali zamenjav kreditnega tveganja.

Člen 41 Prehodna določba

Ukrepi, ki spadajo na področje uporabe te uredbe in so veljali pred 15. septembrom 2010, se lahko uporabljajo do [1. julija 2013], če so priglašeni Komisiji.

Člen 42 Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije .

Uporablja se od [1. julija 2012].

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju,

Za Evropski parlament Za Svet

Predsednik Predsednik

[1] Direktiva 2003/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2003 o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (UL L 96, 12.4.2003, str. 16).

[2] Sporočilo Komisije z dne 2. junija 2010 Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Evropski centralni banki – COM(2010) 301, str. 7.

[3] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/docs/esme/report_20090319_en.pdf.

[4] Poziv za predložitev dokazov, pregled Direktive 2003/6/ES o trgovanju z notranjimi informacijami in tržni manipulaciji (Direktiva o zlorabi trga). Za besedilo poziva za predložitev dokazov glej:http://ec.europa.eu/internal_market/consultations/docs/2009/market_abuse/call_for_evidence.pdf.

[5] Direktiva 2003/6/ES v členu 1 opredeljuje notranje informacije in tržno manipulacijo, ki skupaj pomenita zlorabo trga.

[6] CESR/10-088, „Model for a Pan-European Short Selling Disclosure Regime“.

[7] CESR/10-453, „Technical details of the pan-European short selling disclosure regime“.

[8] Seznam uradnih in neuradnih posvetovanj je v oceni učinka, ki je priložena temu predlogu.

[9] http://ec.europa.eu/internal_market/securities/short_selling_en.htm.

[10] Direktiva 2004/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o uskladitvi zahtev v zvezi s preglednostjo informacij o izdajateljih, katerih vrednostni papirji so sprejeti v trgovanje na reguliranem trgu, in o spremembah Direktive 2001/34/ES (UL L 390, 31.12.2004, str. 38).

[11] Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o trgih finančnih instrumentov in o spremembah direktiv Sveta 85/611/EGS, 93/6/EGS in Direktive 2001/12/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter o razveljavitvi Direktive Sveta 93/22/EGS (UL L 145, 30.4.2004, str. 1).

[12] CESR/10-088 in CESR/10-453. Odbor CESR se je osredotočil samo na pravila za delnice, predlog Komisije pa zajema vse vrste finančnih instrumentov.

[13] UL C […], […], str. […].

[14] UL C […], […], str. […].

[15] UL L […], […], str. […].

[16] UL L 281, 23.11.1995, str. 31.

[17] UL L 8, 12.1.2001, str. 1.

[18] UL L 184, 17.7.1999, str. 23.

[19] UL L 145, 30.4.2004, str. 1.

[20] UL L 390, 31.12.2004, str. 38.

[21] UL L 96, 12.4.2003, str. 16.

[22] UL L 336, 23.12.2003, str. 33.

[23] UL L 191, 13.7.2001, str. 45.