POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Poročilo o izvajanju Listine EU o temeljnih pravicah za leto 2012

1. Uvod

Komisija je v svoji strategiji za učinkovito izvajanje Listine o temeljnih pravicah v Evropski uniji (v nadaljnjem besedilu: Listina) napovedala, da bo vsako leto poročala o konkretnih ukrepih, sprejetih za učinkovito izvajanje Listine[1]. Komisija s temi poročili izpolnjuje dolgoročna in upravičena pričakovanja, da so temeljne pravice v središču politik EU, ki so bila izražena zlasti v Evropskem parlamentu[2]. Za sistematično izvajanje Listine in določitev učinka vseh pobud EU na temeljne pravice ni potreben le strog pravni nadzor, temveč tudi politični nadzor.

To letno poročilo je podlaga za dialog o izvajanju Listine, ki je potreben med vsemi institucijami EU in državami članicami. Zato je to poročilo del procesa političnega dialoga in nadzora, da bi se zagotovilo, da Listina še naprej ostane referenčna točka za vključitev temeljnih pravic v vse pravne akte EU in za primere, kadar države članice uporabljajo pravo EU. V poročilu je predstavljeno tudi, kako se kultura spodbujanja temeljnih pravic v EU razvija z določanjem nove zakonodaje, kadar je EU pristojna za ukrepanje, in sodno prakso Sodišča Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče). Glede na ključno vlogo sodišč v državah članicah pri nadzorovanju spoštovanja Listine, kadar države članice uporabljajo pravo EU, to poročilo prvič vsebuje tudi pregled sodne prakse nacionalnih sodišč v zvezi z Listino.

Delovni dokument služb Komisije, ki je priložen temu poročilu, vsebuje podrobne informacije o uporabi Listine in predstavitev konkretnih težav, s katerimi se spopadajo posamezniki (glej Prilogo I). Napredek pri izvajanju strategije za enakost žensk in moških (2010–2015) je predstavljen v drugem ločenem delovnem dokumentu služb Komisije (glej Prilogo II).

2. Ukrepi EU za spodbujanje učinkovitega izvajanja Listine

Listina je naslovljena predvsem na institucije EU. Zato je primarna odgovornost institucij EU, da zagotovijo spoštovanje temeljnih pravic kot pravno zahtevo na podlagi zavezujoče Listine.

Cilj strategije Komisije je praktično uveljavljanje pravno zavezujoče Listine[3]. S konkretnimi ukrepi za izvajanje Listine se spodbuja odražanje temeljnih pravic, kadar Komisija pripravlja nove zakonodajne predloge in predloge politik. Ta pristop je bistven v celotnem postopku odločanja v EU, tudi kadar Evropski parlament in Svet spreminjata predloge, ki jih pripravi Komisija. Za vse akte EU velja tudi nadzor Sodišča. To je končno jamstvo za spoštovanje temeljnih pravic pri zakonodajnem delu EU in vseh drugih dejavnostih EU.

Temeljne pravice se spodbujajo z vsemi politikami EU. Politika Komisije v zvezi z uveljavljanjem statusa državljanstva Unije podpira spodbujanje temeljnih pravic znotraj EU. Večina temeljnih pravic iz Listine ne velja le za državljane EU, temveč je zelo pomembna za zaščito vseh ljudi, ki prebivajo v EU, ne glede na to, ali so državljani Unije ali ne.

2.1. Povečanje varstva temeljnih pravic z zakonodajo EU

Resnična kultura temeljnih pravic ne vključuje le zagotavljanja skladnosti zakonodaje z Listino. Kadar je EU pristojna za ukrepanje, lahko Komisija tudi predlaga zakonodajo EU, ki daje pravicam in načelom Listine konkreten učinek. To je ključen korak, da lahko državljani uveljavljajo svoje pravice iz Listine.

Da bi Komisija zagotovila polni učinek Listine v digitalni dobi, je predlagala obsežno reformo pravil EU o varstvu osebnih podatkov[4]. Izkušnje Evrope iz preteklosti so prispevale k skupnemu dogovoru v Evropi, da je zasebnost sestavni del človekovega dostojanstva in osebne svobode. Zato je v Listini priznana tako pravica do zasebnega življenja (člen 7) kot tudi pravica do varstva osebnih podatkov (člen 8). EU ima na podlagi Pogodbe o delovanju Evropske unije (člen 16) podporno zakonodajno pristojnost, da oblikuje usklajeno zakonodajo EU o varstvu podatkov.

Predlogi Komisije posodabljajo načela iz direktive iz leta 1995, da bi se v prihodnosti zagotovila pravica do varstva osebnih podatkov[5]. Ta reforma zagotavlja večjo odgovornost tistih, ki obdelujejo osebne podatke, in krepi neodvisne nacionalne organe za varstvo podatkov. Z njo se uvaja tudi „pravica biti pozabljen“, ki bo ljudem pomagala bolje obvladovati tveganja varstva podatkov na spletu. Poleg tega reforma širi splošna načela in pravila o varstvu podatkov na nacionalne policijske in kazenske sodne organe. Oblikovana so bila nova pravila, ki bodo zagotovila skrbno ravnovesje z vsemi temeljnimi pravicami, na katere bi lahko vplivala, kot je na primer svoboda izražanja. Ustrezen primer je uvedba posebnih zaščitnih ukrepov v predlogu, kar zadeva podatke, ki se obdelujejo izključno v novinarske namene.

Leta 2012 je Komisija sprejela proaktivni pristop, da bi pospešila napredek pri doseganju bolj uravnotežene zastopanosti spolov v upravnih odborih evropskih družb, ki kotirajo na borzi[6]. Zakonodajni predlog Komisije je mejnik v zakonodaji EU o enakosti spolov. Predlog usklajuje zahtevo glede enakosti obravnavanja in možnost sprejemanja pozitivnih ukrepov s spodbujanjem nezadostno zastopanega spola, da bi se zagotovila dejanska enakost.

V predlogu je določen cilj minimalne 40-odstotne zastopanosti nezadostno zastopanega spola med neizvršnimi člani upravnih odborov takšnih družb do leta 2020 (za družbe, ki kotirajo na borzi in so javna podjetja, pa do leta 2018). Da bi se cilj 40-odstotne zastopanosti dosegel, morajo družbe, ki kotirajo na borzi in v katerih je delež zastopanosti nezadostno zastopanega spola med neizvršnimi direktorji manjši, imenovati nove kandidate na ta mesta na podlagi primerjalne analize kvalifikacij posameznih kandidatov. Pri tem je treba uporabiti vnaprej določena, jasna, nevtralno formulirana in nedvoumna merila, v primeru enakih kvalifikacij pa dati prednost kandidatu nezadostno zastopanega spola.

Varstvo procesnih pravic je še naprej prednostna naloga EU. Direktiva o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku, ki je bila sprejeta 22. maja 2012, določa, da mora biti vsaka prijeta oseba obveščena o svojih pravicah v jeziku, ki ga razume[7]. Poleg tega nova direktiva o določitvi minimalnih standardov na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj, ki je bila sprejeta 25. oktobra 2012, določa, da imajo žrtve v EU na nediskriminatoren način zagotovljene minimalne pravice ne glede na njihovo državljanstvo ali državo stalnega prebivališča[8]. Navedena direktiva zagotavlja, da se žrtve spoznajo za žrtve in se obravnavajo spoštljivo, kadar pridejo v stik s policijo, tožilci in sodstvom. Poleg tega žrtvam zagotavlja procesne pravice do obveščenosti, podpore in zaščite ter jim omogoča, da dejavno sodelujejo v kazenskem postopku. Direktiva se osredotoča na podporo in zaščito žrtev, ki so ranljive v zvezi s sekundarno ali ponovno viktimizacijo ali ustrahovanjem med kazenskim postopkom. Te ranljive skupine vključujejo otroke, žrtve nasilja na podlagi spola, nasilja v odnosih z bližnjimi, spolnega nasilja ali izkoriščanja in kaznivega dejanja iz sovraštva ter žrtve, ki so invalidi.

Politike in zakonodaja EU morajo temeljiti na nepristranskih, zanesljivih in primerljivih podatkih o spoštovanju temeljnih pravic v EU. Za zagotavljanje takšnih podatkov je bila ustanovljena Agencija EU za temeljne pravice (v nadaljnjem besedilu: Agencija). Agencija bi po začetku veljavnosti Lizbonske pogodbe morala biti sposobna opravljati svoje naloge na vseh področjih pristojnosti EU, ki vplivajo na temeljne pravice. Komisija je v ta namen predlagala, da bi lahko Agencija delovala na področjih policijskega sodelovanja in pravosodnega sodelovanja v kazenskih zadevah[9]. Vendar Svet ni podprl tega pristopa in se je odločil izključiti ti dve pomembni področji pristojnosti Unije iz večletnega okvira Agencije, ki določa tematska področja, na katerih lahko Agencija deluje v obdobju 2013–2017. Pravilno delovanje Agencije je bilo dodatno ogroženo tudi z zamudo pri sprejetju novega večletnega okvira. Zaradi tega Agencija ni mogla opravljati svojih nalog pod običajnimi pogoji in je morala za opravljanje svojih nalog uporabiti začasno zahtevo, ki jo je Svet sprejel konec leta 2012. Svet je novi večletni okvir sprejel 11. marca 2013, ko je Združeno kraljestvo umaknilo parlamentarni zadržek[10].

2.2. Vidik temeljnih pravic zunanjih ukrepov EU

Listina velja za vse ukrepe Evropske unije, vključno z ukrepi na področju zunanjih odnosov.

Svet je na podlagi skupnega sporočila Komisije in ESZD sprejel strateški okvir za človekove pravice in demokracijo ter akcijski načrt, ki sta namenjena izboljšanju učinkovitosti in doslednosti politike EU za človekove pravice kot celote v naslednjih letih[11]. Eden od prvih ukrepov Sveta na podlagi novega strateškega okvira in akcijskega načrta EU je bilo imenovanje Stavrosa Lambrinidisa kot posebnega predstavnika EU za človekove pravice[12].

V zadevi v zvezi z zamrznitvijo sredstev družbe in njenega večinskega lastnika na podlagi odločitve, ki jo je Svet sprejel v okviru skupne zunanje in varnostne politike, je Sodišče razveljavilo sprejete ukrepe, ker Svet ni predložil nobenih informacij ali dokazov. Sodišče je na ta način potrdilo, da načelo učinkovitega sodnega varstva (člen 47 Listine) pomeni, da je treba zadevni subjekt ali osebo obvestiti o razlogu za omejevalni ukrep[13]. To je nujno zato, da se naslovnikom omogoči obramba njihovih pravic in Sodišču omogoči nadzor nad zakonitostjo zadevnega akta. Ta sodni nadzor vsebuje presojo dejstev in okoliščin, navedenih v utemeljitev akta, ter preverjanje dokazov in informacij, na katerih temelji ta presoja.

Evropski parlament je 4. julija 2012 zavrnil osnutek trgovinskega sporazuma za boj proti ponarejanju (ACTA), katerega cilj je bil izboljšati globalne standarde za izvrševanje pravic intelektualne lastnine, da bi se povečala učinkovitost boja proti trgovini s ponarejenim in piratskim blagom. Pri tem je Evropski parlament z uporabo Listine uveljavljal svoje nove posebne pravice v zvezi z mednarodnimi trgovinskimi sporazumi[14]. EP se je skliceval zlasti na potrebo po ustreznem ravnovesju v osnutku trgovinskega sporazuma med svobodo izražanja in obveščanja ter lastninsko pravico. Tudi Komisija je bila pozorna na te pomisleke ter je Sodišče pozvala, naj oceni, ali je sporazum ACTA združljiv z Listino. Ko je Evropski parlament pojasnil, da ne more sprejeti osnutka sporazuma, je Komisija umaknila svojo zahtevo za mnenje Sodišča.

2.3. Nadzor Sodišča nad akti EU glede skladnosti z Listino

Sodbe Sodišča iz leta 2012, ki so se nanašale na skladnost aktov EU z Listino, so zagotavljale navodila o tem, kako upoštevati temeljne pravice pri zakonodajnem delu EU in v vseh drugih aktih EU, ki imajo pravne učinke.

Sodišče je pojasnilo, da je treba upoštevati Listino, kadar se zakonodajalec odloči dodeliti pooblastila Svetu ali Komisiji. V zvezi s tem je razveljavilo izvedbeni sklep Sveta o varovanju zunanjih meja EU na morju na podlagi tega, da je za sprejetje pravil za dodelitev prisilnih pooblastil mejni policiji potrebna politična odločitev, ki je v pristojnosti zakonodajalca Unije, in da bi ta pravila verjetno tako obsežno vplivala na osebno svobodo in temeljne pravice, da bi bilo potrebno zakonodajno posredovanje Unije[15].

Sodišče je proučilo tudi, ali institucije EU pri svoji politiki zaposlovanja dejansko spoštujejo načelo prepovedi diskriminacije. V zvezi s tem je razveljavilo obvestila o več javnih natečajih za javne uslužbence institucij EU, ki so bila v celoti objavljena le v treh uradnih jezikih[16]. Sodišče je ugotovilo, da je bil potencialni kandidat, katerega materni jezik ni eden od jezikov, v katerih so bila sporna obvestila o natečajih objavljena v celoti, v slabšem položaju v primerjavi s kandidatom, katerega materni jezik je eden od navedenih treh jezikov. Ta slabši položaj je bil posledica neenakega obravnavanja na podlagi jezika, ki je prepovedano s členom 21 Listine.

Sodišče je izvajalo nadzor tudi nad tem, kako so institucije EU uporabljale načelo dobrega upravljanja (člen 41 Listine). Razveljavilo je odločitev Komisije, da zavrne ponudbo v zvezi z javnim razpisom za javna naročila, saj Komisija te odločitve ni zadostno utemeljila[17]. Sodišče je vzpostavilo povezavo med členom 41 (dobro upravljanje) in členom 47 (dostop do sodnega varstva) Listine, če so razlogi uprave nujni za to, da se zadevna oseba odloči, ali naj izpodbija odločitev pred pristojnimi sodišči.

Nekatere sodbe Sodišča iz preteklih let so sprožile prilagoditve zakonodaje EU. Zato so Evropski parlament, Svet in Komisija vključili sodno prakso Sodišča pri pogajanjih o novi „dublinski uredbi“ glede pogojev za predajo prosilcev za azil v EU[18]. Zaradi tega v skladu z novo dogovorjenimi pravili prosilcev za azil ni mogoče poslati nazaj v državo članico, v kateri obstaja resna nevarnost kršenja njihovih temeljnih pravic. Namesto tega bi morala biti druga država članica odgovorna za to, da omogoča hiter dostop do azilnega postopka.

Komisija je prav tako vključila sodno prakso Sodišča pri pripravi spremenjenega predloga o objavi upravičencev do sredstev evropskih kmetijskih skladov[19]. Predlagana nova pravila temeljijo na popravljeni podrobni utemeljitvi, ki se osredotoča na potrebo po javnem nadzoru nad uporabo sredstev evropskih kmetijskih skladov, da se zaščitijo finančni interesi Unije. Pravila zahtevajo posredovanje podrobnejših informacij glede narave in opisa ukrepov, za katere se sredstva izplačajo. Vendar pa ime upravičenca, ki je pod spodnjo mejo, ne bo objavljeno. Ta določba upošteva dvome o sorazmernosti, in sicer med ciljem javnega nadzora nad porabo javnih sredstev ter pravico upravičencev do spoštovanja njihove zasebnosti na splošno in do varstva njihovih osebnih podatkov.

3. Izvajanje Listine v državah članicah

Varstvo temeljnih pravic se v EU zagotavlja prek dvoslojnega sistema: nacionalnega sistema, ki temelji na ustavah držav članic in mednarodnih pravnih obveznostih, kot je Evropska konvencija o človekovih pravicah (EKČP), in sistema EU, ki temelji na Listini, ki se uporablja le v zvezi z ukrepi institucij EU ali pri izvajanju prava EU v državah članicah. Listina dopolnjuje obstoječe sisteme za varstvo temeljnih pravic in jih ne zamenjuje.

Sodišče je opozorilo na omejeno področje uporabe Listine. Za nedopustnega je razglasilo predlog za sprejetje predhodne odločbe bolgarskega upravnega sodišča glede pravice do pravnega sredstva zoper odločbam o naložitvi kazenskih sankcij za nekatere kršitve cestnoprometnih predpisov s sklicevanjem na ustaljeno sodno prakso, in sicer da zahteve v zvezi z varstvom temeljnih pravic zavezujejo države članice v vseh primerih, v katerih so dolžne izvajati pravo Unije[20].

Določbe Listine so naslovljene na države članice le, ko izvajajo pravo EU in ko niti Listina niti Pogodba o delovanju Evropske unije ne ustvari novih pristojnosti za EU na področju temeljnih pravic. Kadar zadevna nacionalna zakonodaja ne pomeni ukrepa za izvajanje prava Unije ali s tem pravom ni povezana prek drugih naveznih okoliščin, Sodišče ni pristojno[21].

Pomembne posledice Listine bodo vidne v vedno večjem številu predlogov za sprejetje predhodnih odločb nacionalnih sodišč, ki jih prejme Sodišče. Na področju azila je Sodišče na primer potrdilo, da mora država članica vsakič, ko se vloži prošnja za azil na meji ali na ozemlju navedene države članice, zagotoviti minimalne pogoje za sprejem prosilcev za azil, kot določa pravo EU, ne glede na to, ali je država članica odgovorna za obravnavanje prošnje za azil v skladu s pravom EU[22]. Zlasti potreba po spoštovanju temeljnih načel človekovega dostojanstva (člen 1) in pravice do azila (člen 18) pomeni, da v skladu s pravom EU[23] obveznost zagotavljanja nastanitve, hrane in obleke ter dodatka za dnevne izdatke in naknadnih finančnih bremen prosilcu za azil nosi država članica, ki podaja zahtevo, dokler prosilec za azil ni predan državi članici, ki je odgovorna za obravnavanje prošnje za azil.

3.1. Ukrepi Komisije za zagotavljanje spoštovanja Listine v državah članicah

Komisija kot varuhinja pogodb zagotavlja, da se Listina spoštuje, in je odločena, da v ta namen po potrebi posreduje, kadar je pristojna za to. Komisija je morala leta 2012 Sodišču prvič predložiti primere postopkov za ugotavljanje kršitev, ki so se nanašali na nespoštovanje ključnih določb Listine v državah članicah.

V preteklih letih je Madžarska sprejela več zakonov, nekateri izmed njih so t. i. temeljni zakoni, sprejeti neposredno v skladu z novo ustavo, ki so vzbudili pomembne pomisleke v zvezi s temeljnimi pravicami, prav tako pa jih je pod drobnogled vzel tudi Svet Evrope. Komisija je pravno proučila tiste točke, ki so bile povezane s pravom EU, v skladu s področjem uporabe Listine (člen 51) in nalogo Komisije kot varuhinje pogodb. Po prvih opozorilnih pismih konec leta 2011 se je Komisija 7. junija 2012 odločila, da pred Sodiščem sproži postopke za ugotavljanje kršitev. Komisija je najprej izpodbijala vmešavanje v neodvisnost madžarskega organa za varstvo podatkov, ker je „popolna neodvisnost“ nacionalnih organov za varstvo podatkov zahteva iz direktive o varstvu podatkov iz leta 1995, prav tako pa je izrecno navedena v členu 16 PDEU ter v členu 8 Listine. V drugem postopku za ugotavljanje kršitev je Komisija oporekala zgodnji upokojitvi približno 274 sodnikov in javnih tožilcev na Madžarskem zaradi nenadnega znižanja obvezne upokojitvene starosti za ta poklic s 70 na 62 let. Podlaga za ukrepanje Komisije je bila Direktiva 2000/78/ES o enakem obravnavanju pri zaposlovanju, ki prepoveduje diskriminacijo na delovnem mestu zaradi starosti. To zajema tudi odpustitev iz razlogov, povezanih s starostjo, brez objektivne utemeljitve. Ta primer tako pomaga izvajati splošno prepoved diskriminacije, tudi zaradi starosti, kot je zagotovljeno v členu 21 Listine. Sodba Sodišča z dne 6. novembra 2012 je potrdila oceno Komisije, v skladu s katero je obvezna upokojitvena starost za sodnike, tožilce in notarje v zelo kratkem prehodnem obdobju nezdružljiva s pravom EU na področju enakega obravnavanja. Madžarska bo morala spremeniti ta pravila, da bodo skladna s pravom EU[24].

Tudi svoboda medijev in pluralizem sta bila osnova za razpravo med Komisijo in madžarskimi organi o novi medijski zakonodaji glede obveznosti uravnoteženega poročanja in pravil o žaljivih vsebinah. Med drugim so se Komisija in madžarski organi dogovorili za nekatere spremembe drugih določb, ki bi sicer lahko pomenile kršitev direktive o avdiovizualnih medijskih storitvah in/ali pravil o prostem pretoku storitev in ustanavljanju.

Kar zadeva vprašanje neodvisnosti sodstva na Madžarskem bolj na splošno, je Komisija leta 2012 izrazila pomisleke v številnih pismih, zlasti glede pooblastil predsednika madžarske nacionalne sodniške funkcije, da prerazporedi zadeve z enega sodišča na drugega in premesti sodnika proti njegovi volji. Komisija je poudarila, da bi ti ukrepi lahko vplivali na učinkovito uporabo prava Unije na Madžarskem ter temeljnih pravic državljanov in podjetij do učinkovitega pravnega sredstva neodvisnega sodišča v zadevah, ki temeljijo na pravu Unije, kot je zagotovljeno v členu 47 Listine. Razprave so potekale tudi med Svetom Evrope (zlasti Beneško komisijo) in madžarskimi organi. Komisija zadevo pozorno spremlja, zlasti zaradi preverjanja skladnosti s pravico do učinkovitega pravnega sredstva.

Prav tako je Komisija takoj po tem, ko je bila avgusta 2012 obveščena o dogodkih v Franciji v zvezi z rušenjem romskih naselij in vračanjem Romov v njihovo domovino, pisala francoskim organom, nato pa so potekale razprave, ki so pomagale pojasniti dejstva in pravni okvir. Položaj se je v preteklih nekaj letih precej spremenil. Na podlagi ukrepa Komisije leta 2010, ki bi zagotovil, da bi vse države članice uporabljale direktivo o prostem gibanju, in uvedel okvir EU za nacionalne strategije vključevanja Romov, je Francija spremenila svojo zakonodajo, da bi zagotovila spoštovanje direktive o prostem gibanju v celoti, zlasti kar zadeva procesna jamstva v zvezi z izgonom državljanov EU, ter sprejela nacionalno strategijo vključevanja Romov. Na podlagi te nove strategije Francija aktivno in tesno sodeluje ter si okrepljeno prizadeva za vključevanje Romov.

Leta 2012 je Komisija sprožila tudi postopke za ugotavljanje kršitev proti Malti, ker ni pravilno izvajala pravil EU o prostem gibanju, zlasti pa pravice istospolnih zakoncev ali registriranih partnerjev, da se pridružijo državljanom EU na Malti in tam prebivajo z njimi. Zaradi ukrepanja Komisije je bila malteška zakonodaja spremenjena, tako da je zdaj skladna s pravili EU o pravicah državljanov EU do prostega gibanja in nediskriminacije.

3.2. Razvoj nacionalne sodne prakse pri uporabi Listine v državah članicah

Skupnost prava, na kateri temelji Unija, se zanaša na nacionalna sodišča. Le če nacionalni sodniki v celoti izvajajo svoje pristojnosti, je mogoče učinkovito zagotavljanje pravic, ki jih državljanom podeljuje pravo EU. Nacionalna ustavna in vrhovna sodišča so posebno odgovorna za sodelovanje s Sodiščem, da se zagotavlja učinkovita uporaba Listine.

Podatki, ki jih je zbralo Združenje državnih svetov in vrhovnih upravnih sodišč (ACA), kažejo, da so se na Listino do zdaj sklicevale številne sodbe upravnih sodišč v državah članicah EU[25]. Določbe Listine, ki so se najpogosteje omenjale v poročilih, so spoštovanje zasebnega in družinskega življenja (člen 7), svoboda izražanja in obveščanja (člen 11), lastninska pravica (člen 17), pravica do azila (člen 18), prepoved kolektivnega izgona in načelo nevračanja (člen 19), pravice otroka (člen 24), pravica do dobrega upravljanja (člen 41) ter pravica do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča (člen 47).

Področje prava, na katerem je bilo do zdaj največ sklicevanj na Listino, je priseljevanje in azil[26]. Analiza Agencije Evropske unije za temeljne pravice v zvezi z informacijami, ki so jih zagotovile nekatere države članice, o sodni praksi glede Listine kaže tudi, da vpliv Listine znatno presega to področje, zadeva pa zelo različna področja, kot so predpisi glede finančnih trgov, delovnega prava, varstva potrošnikov, okoljskega prava in skrbništva nad otroki[27].

V analizi sodb sodišč, ki so se sklicevala na Listino, je nadalje predlagano, da nacionalni sodniki Listino uporabljajo v podporo svojim obrazložitvam, tudi ko ni nujno povezave s pravom EU. Prav tako obstajajo dokazi o vključitvi Listine v nacionalne sisteme varstva temeljnih pravic. Avstrijsko ustavno sodišče je izreklo prelomno odločitev glede uporabe Listine v okviru domačega sodnega nadzora ustavnosti[28]. Prepoznalo je zelo posebno vlogo Listine v pravnem sistemu EU in njeno drugačno naravo v primerjavi s sklopom pravic in načel, ki ga je Sodišče Evropske unije razvijalo več let. Menilo je, da je Listina izvršljiva v postopkih pred sodiščem za sodni nadzor nacionalne zakonodaje, tako da se posamezniki pri izpodbijanju zakonitosti domače zakonodaje lahko zanesejo na pravice in načela, ki jih Listina priznava. Avstrijsko ustavno sodišče je prepoznalo velike podobnosti med vlogo Listine v pravnem sistemu EU in vlogo Evropske konvencije o človekovih pravicah v okviru avstrijske ustave, v skladu s katero ima EKČP veljavnost ustavnega prava.

4. Pristop EU k Evropski konvenciji o človekovih pravicah

Lizbonska pogodba je EU naložila jasno obveznost, da pristopi k EKČP. Vse države članice so privolile v to, ko so ratificirale Lizbonsko pogodbo.

Pogajanja o pristopnem sporazumu so zastala v prvi polovici leta, ker so nekatere države članice izrazile dvome in pomisleke glede osnutka sporazuma, pripravljenega na tehnični ravni junija 2011. Sporazum je bil nato sklenjen v Svetu aprila 2012, tako da so se pogajanja lahko nadaljevala junija 2012 v obliki 47 + 1 (47 držav članic Sveta Evrope in Komisija v imenu Evropske unije).

Vzporedno so se začeli obravnavati tudi osnovni elementi notranjih pravil z namenom upravljanja udeležbe EU in držav članic v postopkih pred sodiščem v Strasbourgu, kadar se izpodbija pravo Unije.

Kljub temu pa soglasje, potrebno za sklenitev pristopnega sporazuma k EKČP in spremnim ukrepom, ne bi smelo biti izgovor za zavlačevanje s procesom, ki je jasen in obvezen cilj iz Pogodbe.

5. Sklepna ugotovitev

Le tri leta po tem, ko je Listina začela veljati kot primarno pravo, je njena uporaba na nacionalnih sodiščih, kadar se ukvarjajo s pravom EU, lahko pozitiven znak. Vedno številčnejša sklicevanja na Listino so prvi pokazatelj učinkovite, decentralizirane uporabe Listine v nacionalnih ustavnih redih. To je pomemben korak na poti k bolj usklajenemu sistemu za varstvo temeljnih pravic, ki zagotavlja enake ravni pravic in varstva v vseh državah članicah EU vsakič, ko se izvaja pravo EU.

Predsednik Barroso je v svojem govoru o stanju v Uniji 2012 poudaril, da je treba temelje, na katerih je zgrajena naša Unija – spoštovanje temeljnih pravic, pravne države in demokracije – stalno varovati in krepiti[29]. Zato si Komisija prizadeva biti zgled pri zagotavljanju, da so vsi akti EU skladni z Listino. Komisija potrjuje svojo odločenost, da bo odločno ukrepala za dejansko uveljavljanje Listine, kadar je pristojna za to. Prav tako se je Komisija zavezala, da po potrebi ukrepa, kadar države članice izvajajo pravo EU, da zagotovi učinkovito izvajanje Listine, kot v primeru pred Sodiščem, v katerem je izpodbijala predčasno upokojitev sodnikov in javnih tožilcev na Madžarskem.

Komisija bo še naprej pozorno spremljala razvoj varstva temeljnih pravic v EU, vključno z razvijajočo se sodno prakso glede uporabe Listine na ravni Unije in na nacionalni ravni[30], Evropski parlament in Svet ministrov pa poziva, naj podrobno obravnavata to poročilo.

[1] Sporočilo, ki ga je Komisija sprejela 19. oktobra 2010 – Strategija za učinkovito izvajanje Listine o temeljnih pravicah v Evropski uniji, COM(2010) 573 final.

[2] Voggenhuberjevo poročilo Evropskega parlamenta – referenčni dokument: A6-0034/2007.

[3] Glej opombo 1.

[4] a) Sporočilo Varovanje zasebnosti v povezanem svetu – Evropski okvir varstva podatkov za 21. stoletje, COM(2012) 9 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=CELEX:52012DC0009:sl:NOT; b) Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov, COM(2012) 11 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0011:FIN:SL:DOC; c) Predlog direktive o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov, COM(2012) 10 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0010:FIN:SL:DOC.

[5] Direktiva 95/46/ES o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov, UL L 281, 23.11.1995, str. 31–50.

[6] Predlog direktive o zagotavljanju uravnotežene zastopanosti spolov med neizvršnimi direktorji družb, ki kotirajo na borzi, in s tem povezanih ukrepih, COM(2012) 614 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0614:FIN:sl:PDF.

[7] Direktiva 2012/13/EU o pravici do obveščenosti v kazenskem postopku, UL L 142, 1.6.2012, str. 1–10.

[8] Direktiva 2012/29/EU o določitvi minimalnih standardov na področju pravic, podpore in zaščite žrtev kaznivih dejanj ter o nadomestitvi Okvirnega sklepa Sveta 2001/220/PNZ, UL L 315, 14.11.2012, str. 57–74.

[9] Predlog sklepa Sveta o določitvi večletnega okvira za Agencijo Evropske unije za temeljne pravice za obdobje 2013–2017, COM(2011) 880 final. Na voljo na naslovu: http://eurlex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0880:FIN:SL:HTML.

[10] Sklep Sveta o določitvi večletnega okvira za Agencijo Evropske unije za temeljne pravice za obdobje 2013–2017, ki je bil sprejet 11. marca. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2013:079:0001:0003:SL:PDF.

[11] Skupno sporočilo Človekove pravice in demokracija v središču zunanjega delovanja EU – za učinkovitejši pristop, COM(2011) 886 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2011:0886:FIN:SL:PDF. Strateški okvir in akcijski načrt za človekove pravice in demokracijo, dokument Sveta št. 11417/12 EXT 1 z dne 28. junija 2012. Na voljo na naslovu: http://register.consilium.europa.eu/pdf/en/12/st11/st11417-ex01.en12.pdf.

[12] Sklep Sveta 2012/440/SZVP z dne 25. julija 2012 o imenovanju posebnega predstavnika Evropske unije za človekove pravice, UL L 200, 27.7.2012, str. 21–23.

[13] Sodišče Evropske unije, zadevi T-439/10 in T-440/10, Fulmen in F. Mahmoudian proti Svetu, 21. 3. 2012.

[14] Priporočilo Evropskega parlamenta, referenčni dokument: A7-0204/2012 z dne 22. junija 2012.

[15] Sodišče Evropske unije, zadeva C-355/10, Evropski parlament proti Svetu EU, 5. 9. 2012.

[16] Sodišče Evropske unije, veliki senat, zadeva C-566/10 P, Italijanska republika proti Evropski komisiji, 27. 11. 2012.

[17] Sodišče Evropske unije, zadeva T-183/10, Sviluppo Globale GEIE proti Evropski komisiji, 10. 10. 2012.

[18] Sodišče Evropske unije, združeni zadevi C-411/10 in C-493/10, N. S. proti Secretary of State for the Home Department et M. E. in drugi proti Refugee Applications Commissioner, 21. 12. 2011. Predlog uredbe o vzpostavitvi meril in mehanizmov za določitev države članice, odgovorne za obravnavanje prošnje za mednarodno zaščito, ki jo v eni od držav članic vloži državljan tretje države ali oseba brez državljanstva, COM(2008) 820 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2008:0820:FIN:SL:PDF.

[19] Sodišče Evropske unije, združeni zadevi C-92/09 in C-93/09, Volker und Markus Schecke GbR in Hartmut Eifert proti Land Hessen, ob udeležbi Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung, 10. 11. 2010. Sprememba predloga Komisije COM(2011) 628 final/2 za uredbo o financiranju, upravljanju in spremljanju skupne kmetijske politike, COM(2012) 551 final. Na voljo na naslovu: http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2012:0551:FIN:SL:PDF.

[20] Sodišče Evropske unije, zadeva C-27/11, Vinkov, 7. 6. 2012.

[21] Glej tudi Sodišče Evropske unije, zadeva C-370/12, Pringle proti Irski, 27. 11. 2012.

[22] Sodišče Evropske unije, zadeva C-179/11, Cimade in Groupe d'information et de soutien des immigrés (GISTI) proti Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'Immigration, 27. 9. 2012.

[23] Direktiva Sveta 2003/9/ES o minimalnih standardih za sprejem prosilcev za azil, UL L 31, 6.2.2003, str. 18–25.

[24] Sodišče Evropske unije, zadeva C-286/12, Evropska komisija proti Madžarski, 6. 11. 2012.

[25] Za podrobnosti glej poročila ACA Europa. Na voljo na naslovu: http://www.aca-europe.eu/en/colloquiums/colloq_en_23.html.

[26] Na tem področju prava so se na Listino sklicevale vse države, razen Španije, Madžarske in Avstrije.

[27] Glej zlasti: The Protection of Fundamental Rights Post Lisbon: the Interaction between the Charter of Fundamental Rights of the European Union, the European Convention on Human Rights and National Constitutions Vol I, ur. Laffranque, Julia, poročila kongresa FIDE, Talin 2012, Univerza v Tartuju.

[28] Avstrijsko ustavno sodišče, zadevi U 466/11 in U 1836/11, 14. 3. 2012.

[29] Na voljo na naslovu: http://europa.eu/rapid/press-release_SPEECH-12-596_sl.htm.

[30] Govor podpredsednice Viviane Reding na XXV. kongresu FIDE (Fédération Internationale pour le Droit Européen), Talin, 31. maj 2012. Na voljo na naslovu: http://europa.eu/rapid/press-release_SPEECH-12-403_en.htm?locale=en.