[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 14.10.2005

KOM(2005) 493 končno

SPOROČILO KOMISIJE SVETU IN EVROPSKEMU PARLAMENTU

Poročilo o oceni programa IDA II

1. UVOD

Program IDA (izmenjava podatkov med upravami) je bil uveden leta 1995 na podlagi odločbe Skupnosti, namenjene vzpostavitvi infrastrukture informacijske tehnologije, določitvi skupnih formatov in povezavi poslovnih procesov po vsej EU. Leta 1999 sta medsebojno povezana odločba in sklep Skupnosti nakazala začetek druge faze programa IDA, imenovane IDA II. Namen programa, ki ga je upravljal Generalni direktorat za podjetništvo, je bil spodbuditev hitre elektronske izmenjave podatkov med upravami držav članic. Njegova naloga je bila, da uskladi vzpostavitev čezevropskih telematskih omrežij za javne uprave sodelujočih držav.

Z letnim proračunom v višini okoli 24 milijonov EUR je program IDA II začel spodbujati uporabo informacijske tehnologije na področjih sektorske politike in medobratovalnosti nacionalnih infrastruktur. Sprva se je program osredotočal na zaledne službe, proti koncu svoje življenjske dobe v letu 2004 pa se je začel osredotočati na razvoj storitev, namenjenih podjetjem in državljanom.

Končna ocena programa, ki jo je zahtevala njegova pravna podlaga, je bila o dosežkih programa v smislu njegove pomembnosti in sposobnosti učinkovite izvršitve pretežno pozitivna. Vendar je izpostavila tudi številne pomanjkljivosti in jih priporočila za obravnavo v programu IDABC, ki je nasledil program IDA II s 1. januarjem 2005.

Namen tega dokumenta je poročati o ugotovitvah končne ocene programa IDA II Evropskemu parlamentu in Svetu ter nakazati, kako je te ugotovitve prevzel program IDABC.

2. OZADJE

Druga faza programa IDA (IDA II) je začela veljati po tem, ko sta Evropski parlament in Svet dne 12. julija 1999 sprejela Odločbo št. 1719/1999/ES[1] in Sklep 1720/1999/ES[2] (v nadaljnjem besedilu „Odločba in Sklep o smernicah in medobratovalnosti“).

Ob priznavanju potrebe evropskih uprav, da čim bolj izkoristijo nove tehnološke možnosti, je bil program IDA II preusmerjen k zagotavljanju medobratovalnosti. Osnovno načelo programa IDA II tako ni bilo le doseganje čim večje prožnosti in zmanjšanje stroškov izmenjave podatkov, temveč tudi povečanje učinkovitosti javnih uprav pri zagotavljanju spletnih storitev, namenjenih državljanom in podjetjem, zlasti na vseevropski ravni.

Na polovici izvajanja programa sta bila z Odločbo št. 2046/2002/ES[3] in s Sklepom 2045/2002/ES[4] Evropskega parlamenta in Sveta spremenjena Odločba in Sklep IDA II, da bi se upoštevala priporočila vmesne ocene programa. Spremembe so vključevale sklicevanja na zaključke in priporočila dveh dogodkov na visoki ravni v letu 2001; to sta bila ministrska konferenca o e-upravi, ki sta jo skupaj organizirala Komisija in belgijsko predsedstvo Sveta, ter konferenca švedskega predsedstva IDA „E-uprava v službi evropskih državljanov in podjetij“ v Sandhamnu na Švedskem. Ta dva dogodka sta vključevala sklicevanja na določitev in uveljavitev vseevropskih storitev e-uprave za državljane in podjetja.

Potreba po končni oceni programa IDA II izhaja iz členov 9 in 13 Odločbe in Sklepa, ki sta ga vzpostavila. Ta odločba in ta sklep tudi od Evropske komisije zahtevata, da poročilo o oceni predloži Evropskemu parlamentu in Svetu. Zato je Komisija decembra 2003 začela končno oceno programa IDA II in jo zaključila novembra 2004.

Oceno je izvedla Komisija s pomočjo skupine neodvisnih strokovnjakov družbe za svetovanje. Predstavniki različnih skupin zainteresiranih strani programa IDA in držav članic so sodelovali na sejah upravljalnega odbora projekta ocenjevanja ter prispevali k metodologiji in sklepnim ugotovitvam.

Celotno poročilo tega dela je na voljo na spletni strani http://europa.eu.int/idabc/en/document/3536/5588.

3. PREGLED DOSEžKOV

3.1. Izvajanje projekta

V obdobju 1999–2004 se je evropska politična agenda občutno razširila, kar se je tudi odražalo v razvoju programa IDA II. Primeri vpliva širših političnih trendov na dejavnosti, financirane iz programa IDA, vključujejo ukrepe za izboljšanje veterinarskega nadzora in zdravstvenega varstva živali z informacijskimi sistemi po pojavih BSE ter za izboljšanje pomorske in civilne zaščite po posledicah naravnih katastrof in katastrof, ki jih je povzročil človek, kot sta potopitvi tankerjev Prestige in Erica v letih 1999 in 2002. Ti trendi so se uvrstili ob tradicionalna evropska politična vprašanja, kot sta zaposlovanje in socialna varnost ali transport. Nedavna zaposlenost z javno varnostjo je dala novo spodbudo informacijskim sistemom na tem področju, ki so, četudi niso bili financirani iz programa IDA, v številnih primerih uporabili horizontalne ukrepe programa.

V celoti je program IDA II financiral projekte skupnega interesa na devetnajstih različnih področjih politike. Številne podrobne informacije so bile objavljene na spletni strani programa IDA II http://europa.eu.int/idabc/en/chapter/550. Med pomembnejšimi informacijskimi sistemi, ki so prejeli pomoč iz programa IDA II, so spletišče za zaposlitvene možnosti EURES, portal o možnostih izobraževanja PLOTEUS, sistem za napovedovanje poplav LISFLOOD, informacijska mreža javnega zdravstva EUPHIN, sistem za reševanje problemov na notranjem trgu SOLVIT, telematska aplikacija za zbiranje statističnih podatkov DSIS, sistem za pomorsko varnost SAFESEANET in podatkovna baza o nesrečah v cestnem prometu CARE. Čeprav širitev EU za sprejem desetih novih držav članic v letu 2004 ni povzročila vzpostavitve novih informacijskih sistemov, je bilo vloženih veliko naporov v razširitev obstoječih projektov tudi na te države.

Pri projektih, ki so obravnavali tehnične predpogoje izmenjave podatkov, tako imenovane horizontalne dejavnosti in ukrepe, se je večina prizadevanj programa IDA II usmerila v vzpostavitev osnovne infrastrukture za izmenjavo podatkov, z vse večjim poudarkom na varnosti komunikacij. Ključnega pomena za te pobude je bilo omrežje TESTA za varne komunikacije med evropskimi javnimi upravami, ki se vse bolj uporablja za dvostranske ali večstranske izmenjave v EU. Ob koncu programa IDA II so se vse države članice povezale z omrežjem TESTA in omrežje je skoraj pridobilo varnostno akreditacijo. Druge dejavnosti, usmerjene k izgradnji evropske infrastrukture za čezmejno izmenjavo, so se uvedle na področjih storitev prenosa, gostovanja aplikacij, vmesne opreme za pošiljanje sporočil in izdajanja elektronskih spričeval, pa tudi na ravneh, povezanih z vsebino, na primer s spodbujanjem uporabe strojnega prevajanja.

Druga skupina horizontalnih dejavnosti in ukrepov je obsegala številne aplikacije za obravnavo določenih zahtev javnega sektorja, vključno s programom CIRCA za delo v skupini, ki je zlasti uporaben pri večjezičnem delovanju odborov in strokovnih skupin, ki je nujno za izvajanje evropske politike, orodjem IPM za interaktivno oblikovanje politike ali orodjem PTK, zlasti primernim za objavo informacij v več jezikih. Proti koncu programa se je portal mobilnosti, kasneje preimenovan v „Tvoja Evropa“, uveljavil kot stabilna platforma za zagotavljanje informacij o potrebah po mobilnosti državljanov in podjetij.

Tretja velika skupina horizontalnih dejavnosti, ki jih je uvedel program IDA II, je vključeval smernice in priporočila, ki so odražala vedno večjo potrebo po tem, da nacionalne infrastrukture in strategije informacijske tehnologije razvijejo zmogljivosti za medobratovalnost z infrastrukturami in strategijami v drugih državah članicah EU ali da postanejo bolj odprte in dostopne za državljane in podjetja. V središču sta bila evropski okvir za medobratovalnost in arhitekturne smernice, ki sta razvijala priporočila za bolj učinkovito in uspešno komuniciranje med javnimi upravami. Poleg tega se je program IDA II začel že zgodaj zanimati za programsko opremo z odprto kodo in poskušal spodbuditi njeno uvajanje v javne sektorje, kjer bi bilo to koristno. Druge smernice, vključno s tistimi za vzorčne zahteve za upravljanje elektronskih zapisov (MoReq) in upravljanje informacijskih virov za e-upravo (MIReg) ali priporočila za odprti format dokumentov, so obravnavale interakcijo med javnim sektorjem in širšo družbo. Treba je omeniti tudi pomembne dejavnosti programa IDA II za spodbujanje usklajenega evropskega pristopa k elektronskemu javnemu naročanju. Informacije o teh in drugih horizontalnih dejavnostih ali ukrepih so na voljo na spletni strani http://europa.eu.int/idabc/en/chapter/556.

3.2. Uskladitev politik informacijske tehnologije evropskega javnega sektorja

Medtem ko je bil program IDA II zelo projektno naravnan, je postal prav tako pomemben mehanizem usklajevanja med Skupnostjo in nacionalnimi zainteresiranimi stranmi. V ospredju tega usklajevanja so bili upravljalni odbor in njegova tehnična delovna skupina ter gostitelj strokovnih skupin o področjih kot so med drugim videokonference, mreže podatkov, varstvo podatkov, medobratovalnost sistemov informacijske tehnologije, programska oprema z odprto kodo, vmesna oprema in imeniških storitev, sporazumi o metapodatkih, e-javno naročanje in vsebina portalov. Samo v letu 2004 je bilo organiziranih trideset takih strokovnih srečanj, kar je pripomoglo k izoblikovanju skupnega vidika glede izvajanja sistemov informacijske tehnologije e-uprave.

3.3. Statistični podatki

V času trajanja programa je bilo 107 projektov do določeno ravni financiranih iz programa IDA II. Od tega je bilo 62 projektov v skupnem interesu, t.j. projektov, ki so obravnavali zakonske zahteve na določenih področjih politike.

Največje število projektov v skupnem interesu (PSI) je bilo namenjenih zdravstvenemu in kmetijskemu sektorju, čeprav kmetijski sektor ni prejel največje finančne pomoči, saj so bili največji prejemniki zdravstveni in okoljski sektor ter projekti evropskih agencij.

Pregled financiranja po področjih politike je prikazan v spodnji razpredelnici.

Sektor | % financiranja PSI iz programa IDA | Število projektov |

Kmetijstvo | 4,9 % | 9 |

Konkurenca | 0,2 % | 1 |

Izobraževanje | 1,7 % | 2 |

Zaposlovanje | 1,3 % | 2 |

Podjetja | 3,1 % | 1 |

Okolje | 13,7 % | 5 |

Notranji trg | 1,3 % | 5 |

Ribištvo | 2,3 % | 1 |

Zdravstvo | 21,9 % | 11 |

Humanitarna pomoč | 0,5 % | 2 |

Pravosodje in notranje zadeve | 0,9 % | 3 |

Regionalna politika | 0,9 % | 1 |

Statistika | 10,9 % | 5 |

Prevajalske storitve | 2,2 % | 1 |

Transport in energetika | 1,5 % | 5 |

Evropske agencije | 20,0 % | 4 |

Medinstitucionalne zadeve | 12,2 % | 1 |

Tehnični predpisi | 0,5 % | 1 |

Trgovina | 0,0 % | 1 |

V tej razpredelnici niso obravnavani sistemi informacijskih tehnologij, ki so od programa IDA II – četudi niso prejeli neposredne finančne pomoči – imeli koristi zaradi uporabe infrastruktur in rešitev, ki jih je zagotovil program. To so na primer sistem Eurodac za upravljanje prošenj za azil, sistem civilne zaščite Prociv-Net in sistem FIU-Net za boj proti finančnim goljufijam.

V zvezi s horizontalnimi dejavnostmi in ukrepi (HDU) je program sprejel klasifikacijski sistem, ki je razlikoval med tehnološkimi rešitvami, poslovnimi in organizacijskimi rešitvami, razširjanjem dobre prakse in upravljanjem programa. Najbolj obširne so bile tehnološke rešitve, ki so zato vključevale največje število projektov in jim je bilo dodeljenih največ proračunskih sredstev, namenjenih HDU.

Pregled financiranja po kategorijah je prikazan v spodnji razpredelnici.

Kategorija HDU | % financiranja HDU iz programa IDA | Število projektov |

Tehnološke rešitve | 69,91 % | 25 |

Poslovne/organizacijske rešitve | 18,28 % | 9 |

Razširjanje dobre prakse | 7,73 % | 4 |

Programsko upravljanje | 4,38 % | 7 |

3.4. Proračunski podatki

Proračunska sredstva (v milijonih EUR), dodeljena v času trajanja programa, so znašala:

1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

23,44 | 24,36 | 24,00 | 24,00 | 24,92 | 26,50 |

Dejanske obveznosti so bile v teh letih naslednje (vrednosti so v milijonih EUR, zaokrožene na najbližjo 10 000):

1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 |

21,31 | 20,15 | 19,85 | 19,68 | 17,33 | 22,55 |

Od zgoraj navedenih obveznosti jih je bilo 52 % namenjenih projektom v skupnem interesu, 48 % pa horizontalnim dejavnostim in ukrepom.

4. PRESOJA VPLIVA IN USPEšNOSTI

V skladu s sporočilom o standardih vrednotenja in dobrih praksah,[5] se je ocena osredotočila na naslednjih pet glavnih vprašanj:

1. Ustreznost

V kolikšnem obsegu je program IDA II ustrezal potrebam, težavam in vprašanjem ciljev programa?

2. Učinkovitost

Kako učinkovit je bil program IDA II pri spodbujanju učinkov in vplivov, ki se skladajo s cilji, določenimi v odločbah o smernicah in medobratovalnosti?

3. Uspešnost

Kako uspešno so bili viri in vložki programa IDA II pretvorjeni v učinke in vplive?

4. Uporabnost

Kakšno uporabnost so vplivi programa IDA II nudili ciljni populaciji?

5. Trajnost

Kako trajne so bile pozitivne spremembe, nastale zaradi programa IDA II?

4.1. Ustreznost

Zahtev EU na področju izmenjave podatkov ni mogoče uspešno izpolniti z neusklajenimi dejavnostmi posameznih držav članic. Zato je bilo treba zagotoviti celotno uskladitev, da bi dosegli integracijo upravnih sistemov po vsej EU.

Medtem, ko se je program IDA II osredotočal na delovni program in projekte za njegovo izvajanje, so enako pomemben vidik programa predstavljale pripravljalne razprave za sprejetje delovnega programa in razprave, ki so spremljale izvajanje določenih dejavnosti. Program je letno organiziral skoraj štirideset srečanj strokovnjakov, ki so obravnavali širok obseg zadev od politike vzpostavljanja mrež do elektronskega javnega naročanja in odprtega formata dokumentov ter varstva podatkov, obenem pa so ti forumi igrali pomembno vlogo pri usklajevanju nacionalnih politik informacijske tehnologije in zagotavljanju dogovorjenega pristopa ter udeležbe/prispevka države članice (v največji možni meri).

Poleg ustvarjanja možnosti, da so se strokovnjaki nacionalnih e-uprav srečali, razpravljali in odločali o politiki, je program IDA II z dejavnostmi razširjanja, zlasti z e-vladno opazovalnico, tudi zagotovil dragocen dostop do informacij o praksah e-uprav v EU in drugje.

V času svojega trajanja je program IDA II razširil svoje dejavnosti na nova področja, da bi izpolnil in predvidel nastajajoče potrebe in zahteve ciljnih populacij programa. Tako je zagotovitev elektronskih storitev podjetjem in državljanom postajala vse pomembnejša. Vendar ta sprememba smeri ni bila zadostno podprta z opredelitvijo strateških ciljev, s čimer se je zmanjšal morebitni prispevek ciljnim populacijam. Med oceno se je pojavilo tudi vprašanje ali je v odsotnosti pravne podlage za dejavnosti na nekaterih področjih, ki zadevajo državljane in podjetja, mogoče pričakovati veliko nacionalno udeleženost.

4.2. Uspešnost

Na podlagi ugotovitev ocene je program IDA II v primerjavi s predhodnim programom IDA veliko boljši v smislu svojih metod in učinka. Ocena je pokazala, da je program kljub precej majhnemu proračunu prinesel številne konkretne koristi.

Vendar to ne pomeni, da posameznih delov programa ne bi bilo mogoče še nadalje izboljšati. Omenjena je bila zlasti težava, da na splošni niso bile dostopne informacije, ki bi upravljalnemu odboru programa omogočale ustrezen nadzor projektov.

Glede financiranja je ocena ugotovila, da bi lahko bili viri tesneje povezani z doseganjem prednostnih nalog programa. V programu IDA II je bilo zelo malo poskusov dodelitve preferencialnega financiranja projektom, ki so tesneje usklajeni s strateškimi cilji programa.

Nenazadnje bi programu pri tehnoloških odločitvah, s katerimi se je soočal, koristila večja udeleženost industrije. Zato je glede na hitre spremembe tehnologij v zvezi z e-upravo ocena pokazala, da je pri programu IDA II obstajalo tveganje, da bodo sprejete neustrezne tehnološke odločitve. Vendar so prevladovali pomisleki glede preglednosti in nediskriminacije takšnih posvetovanj.

4.3. Učinkovitost

Učinkovitost programa se je določila s primerjavo njegovih vplivov na ciljne populacije. Vendar so bili cilji iz odločb o smernicah in medobratovalnosti široko zastavljeni. Primer tega je cilj doseči medobratovalnost med upravnimi sektorji. Te cilje je bilo v okviru programa težko oceniti in jim slediti, obenem je ocena tudi ugotovila, da je bila njihova izpolnitev z razpoložljivimi sredstvi malo verjetna. Vendar je medobratovalnost tudi vprašanje zavezanosti na vseh ravneh uprave.

Zato je ocena prikazala širok krog mnenj o morebitnem vplivu programa, od zelo pozitivnih do bolj kritičnih. Ocena se je zato osredotočila na nadomestni ukrep, namreč na sprejetje horizontalnih dejavnosti in ukrepov (HDU) in ugotovila, da je zaradi tega prišlo do mešanega rezultata, saj je bilo le nekaj HDU širše sprejetih pri projektih skupnega interesa (PSI), kaj šele v ostalih delih EU.

Vendar je ocena ugotovila, da je program IDA II v državah članicah, ki so se pridružile EU po širitvi leta 2004, prejel največjo pozornost. Večina teh držav ni imela domačih alternativ programu IDA II, toda imele so politično gonilo za sodelovanje in vključevanje v EU. Nove države članice so imele veliko možnosti za povečanje učinkovitosti.

4.4. Uporabnost

Ocena ugotavlja, da se je v Evropi v času trajanja programov IDA in IDA II izmenjava podatkov močno izboljšala. Številni sektorji imajo omrežja, ki omogočajo souporabo podatkov, kar je bil željeni učinek programov IDA. Za vse izboljšave ni mogoče trditi, da so posledica programa IDA II, vendar tudi ne bi bilo mogoče, da bi program IDA sam izpolnil cilje, ki sta jih določila odločba in sklep o programu IDA II leta 1999. Program IDA je spodbudil in olajšal vzpostavitev infrastrukture, ki je zelo uporabna za ciljne populacije v EU.

Po mnenju ocene je najbolj napredovala ekonomsko učinkovita izmenjava informacij po vsej EU, najmanj pa zagotavljanje storitev e-uprave državljanom in podjetjem. To ni presenetljivo glede na relativno kratek čas, ki je pretekel od sprememb leta 2002, s katerimi so bili državljani in podjetja vključeni kot upravičenci programa IDA II.

Ocena je tudi nakazala, da generične storitve programa IDA celo v okviru projektov, financiranih iz programa IDA, niso zelo razširjene. To znižuje uporabnost programa. Čeprav je bila izvorna koda nekaterih rešitev kot sta orodje PTK in CIRCA na voljo drugim upravam, večine rešitev, ustvarjenih v okviru katerega izmed projektov, pri drugih projektih ni bilo mogoče uporabiti ponovno/na podlagi odprte kode.

4.5. Trajnost

Trajnost v smislu programa IDA II pomeni več kot zgolj zagotovitev trajnosti njegovih posameznih projektov: pomeni tudi zagotavljanje trajnih vplivov na ciljne populacije. Za to je bilo potrebno spremljanje uspešnosti projektov pri izpolnjevanju zastavljenih ciljev in zagotavljanje, da so ti cilji v koraku s spreminjajočimi se potrebami ciljnih populacij.

Izkušnje kažejo, da je trajnostno financiranje lažje doseči, če so cilji redno izpolnjeni. Zato je bilo za program IDA kot celoto pomembno, da se osredotoča na izpolnjevanje potreb ciljnih populacij. Ustreznost in trajnost sta tesno povezani.

Začetna faza programa IDA II trajnosti ni posvečala veliko pozornosti. Vendar je bilo v zadnjih dveh letih njegovega trajanja veliko prizadevanj za zagotovitev trajnosti projektov programa IDA II, čeprav nazadnje splošne rešitve ni bilo mogoče razviti.

5. PRIPOROčILA

Ocena programa se je končala s številnimi priporočili. Čeprav mnogih od teh ni bilo mogoče uresničiti v okviru programa IDA II, so delno vključena v pravno podlago programa IDABC, sprejeto aprila 2004[6], da bi zagotovili naslednika programa IDA II. Priporočila tudi usmerjajo izvajanje programa IDABC.

5.1. Potreba po strateškem okviru

Najpomembnejše priporočilo iz ocene bi lahko bilo, da naj se dejavnosti programa razvijajo v strateškem okviru, ki naj

- izhaja iz problemske analize medobratovalnosti in izmenjave podatkov po vsej Evropi, ob upoštevanju programa lizbonske strategije in potreb akcijskega načrta e-Evropa iz leta 2005;

- temelji na analizi interesov zainteresiranih strani , ki bi zajemala vpletene strani ter njihove interese in zavezanost k sodelovanju;

- določi strateško opredelitev ciljev in nalog za razrešitev problema;

- oceni vpliv različnih možnosti izvajanja;

- da prednost tistim dejavnostim, ki bodo največ prispevale k doseganju ciljev programa; in

- končno, vzpostavil načrt izvajanja , ki strateške naloge in cilje prevaja v specifične dejavnosti PSI in HDU.

Čeprav so bila ta priporočila prepozna za program IDA II, se določajo osnove strateškega okvira programa IDABC:

- Komisija je pred začetkom programa IDABC izvedla obsežno raziskavo interesov zainteresiranih strani, da bi opredelila prednostne čezmejne storitve e-uprave za državljane in podjetja. Organizirala je tudi odprt razpis za dokumentacijo in razposlala povabila na konferenco v začetku leta 2005, da bi omogočila nadaljnjo razpravo o usmeritvi programa IDABC. Zaradi tega je bilo opredeljenih sedem prednostnih področij za čezmejne storitve.

- Prva celotna objava evropskega okvira za medobratovalnost konec leta 2004 je določila konceptualni okvir za prihodnje dejavnosti programa IDABC v podporo boljšim elektronskim komunikacijam za evropski javni sektor. Koncepti tehnične, semantične in organizacijske medobratovalnosti, ki so bili s tem vzpostavljeni, so od takrat popolnoma sprejeti in so pomagali natančno določiti delovna področja, ki jih morajo obravnavati države članice in Komisija. V začetku leta 2005 je ta dokument dopolnil načrt za tehnično arhitekturo za dobavo čezmejnih storitev e-uprave.

5.2. Obravnava potrebe po trajnosti

Program IDA II ni razrešil vprašanja o viru financiranja po izvajanju projekta, ki tako ostaja odprto za program IDABC. Zadevni programi izključujejo financiranje dejavnosti projektov v skupnem interesu, v okviru programa IDABC pa je financiranje večinoma omejeno na štiri leta.

V primeru PSI je ocena nakazala, da program IDA ne bi smel odobriti financiranja, če zadevni generalni direktorat ali agencija nima ustreznega finančnega jamstva v zvezi s tekočim financiranjem projekta po njegovem izvajanju. V primeru HDU je ocena priporočila predhodno dogovorjeno določitev ciljev/nalog/pokazateljev uspešnosti, ki jih mora projekt doseči v določenem času. Tekoče financiranje naj se poveže z doseganjem teh mejnikov. Projekti, ki ne izpolnjujejo ciljnih potreb, ne bi smeli biti upravičeni do stalnega financiranja.

Vseeno je malo verjetno, da bodo ta priporočila rešila vprašanje trajnosti, saj je skoraj nemogoče zagotoviti nadaljnje financiranje, poleg tega pa uspešnost projekta ne bo oblikovala finančnih virov, ki niso odvisni od proračuna programa IDABC. Zato bo Komisija ocenila možnosti dolgotrajnega financiranja in upravljanja strateških elementov infrastrukture ter predstavila predloge za rešitev.

5.3. Ponovna uporaba tehničnih rešitev

Ocena je priporočila, naj bo za Evropsko Komisijo ponovna uporaba tehničnih rešitev v ospredju načrta učinkovitosti informacijske tehnologije. Predlagala je, da se opredeli jasen postopek, za katerega so potrebna generična orodja in storitve, ter način zagotovitve odkupa s strani zadevnih zainteresiranih strani. Rešitve, nastale pri PSI, morajo biti po potrebi na voljo na generični prosto dostopni podlagi.

Medtem ko je bila ponovna uporaba generičnih elementov v središču programa IDA II, ponovna uporaba rešitev, razvitih s PSI, v preteklosti ni bila cilj. Za obravnavo priporočila za bolj učinkovito uporabo razvoja informacijskih tehnologij, financiranih iz programa IDABC, bo Komisija sprejela ukrepe za izboljšanje usklajevanja med PSI in njihovo ozaveščenostjo glede razpoložljivih rešitev, naj gre za horizontalne ukrepe ali rešitve, razvite v okviru drugih sektorskih projektov. Poleg tega bo tudi opredelitev celotnega strateškega okvira pomagala pri usmerjanju projektov k zadevam, za katere so lahko prepričani, da jih bo program IDABC razrešil.

6. ZAKLJUčKI

Kljub natančnim določitvam številnih slabosti programa je končna ocena programa IDA II oblikovala večinoma pozitivne zaključke o uspešnosti programa v njegovem petletnem obdobju. Večina izboljšav, ki jih je ocena predlagala, je že bilo uvedenih ali so v postopku uvajanja v program IDABC, ki je 1. januarja 2005 nasledil program IDA II. Morda je najpomembnejše to, da je ocena okrepila kulturo programskega upravljanja, ki skuša zagotoviti merljive cilje in posamezne dejavnosti povezati s temi cilji.

[1] Odločba št. 1719/1999/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 1999 o nizu smernic, vključno z opredelitvijo projektov skupnega interesa, za čezevropska omrežja za elektronsko izmenjavo podatkov med upravami (IDA), UL L 203, 3.8.1999, str. 1.

[2] Sklep št. 1720/1999/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 1999 o sprejemu niza dejavnosti in ukrepov za zagotavljanje medobratovalnosti in dostopa do čezevropskih omrežij za elektronsko izmenjavo podatkov med upravami (IDA), UL L 203, 3.8.1999, str. 9.

[3] Odločba št. 2046/2002/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2002 o spremembi Odločbe št. 1719/1999/ES, UL L 316, 20.11.2002, str. 4.

[4] Sklep št. 2045/2002/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2002 o spremembi Sklepa št. 1720/1999/ES, UL L 316, 20.11.2002, str. 1.

[5] C(2002) 5267 - 23.12.2002.

[6] Odločba 2004/387/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o medobratovalni izmenjavi vse-evropskih storitev e-uprave za državljane, poslovne subjekte in upravo (IDABC), UL L 181, 18.5.2004, str. 25