SL Uradni list Evropske unije C 44/129

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o vlogi in perspektivah socialnega gospodarstva v Afriki v okviru razvojnega sodelovanja (mnenje na lastno pobudo)

2011/C 44/21

Poročevalec: g. JAHIER

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 17. decembra 2009 sklenil, da bo v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravil mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Vloga in perspektive socialnega gospodarstva v Afriki v okviru razvojnega sodelovanja

Strokovna skupina za zunanje odnose, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 17. junija 2010.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 464. plenarnem zasedanju 14. in 15. julija 2010 (seja z dne 15. julija) s 116 glasovi za, brez glasov proti in 1 vzdržanim glasom.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Socialno gospodarstvo je pomemben svetovni pojav, ki se odlikuje po svojih možnostih za inovacije, dinamičnost, prožnost in odpornost (tudi v hudih krizah) ter za vključevanje vseh skupin prebivalstva, še posebej najrevnejših in najbolj marginaliziranih v vsaki družbi. Zelo ugledni viri ocenjujejo, da socialno gospodarstvo zaposluje 10 % svetovnega delovno aktivnega prebivalstva (1); ta odstotek povsod po svetu še narašča. Njegove značilnosti in posebna dinamika se razlikujejo od drugih vrst gospodarstva, vendar jih hkrati v celoti ali delno dopolnjuje in je včasih celo sinergično z drugimi oblikami podjetništva.

1.2 Mednarodna skupnost, vključno z Evropsko unijo, je socialno gospodarstvo v Afriki v veliki meri zanemarjala. Njegov poseben položaj ni priznan, zato ni aktivno vključeno v sprejemanje odločitev ter posvetovalne politike in procese. Vendar so v Afriki globoko zakoreninjene sestavine tradicionalnih sistemov medsebojne podpore ter kolektivnih in skupinskih podjetij, ki pogosto postanejo zadružna podjetja ali najrazličnejše oblike vzajemnih družb. Poleg tega je veliko njegovih struktur pomembna sestavina ogromnega sektorja, znanega kot neformalno gospodarstvo.

1.3 Na celini, kjer je med 80 in 95 % prebivalstva zaposlenega v neformalnem sektorju, lahko socialno gospodarstvo igra odločilno vlogo pri postopnem razvoju in preoblikovanju tega življenjskega standarda in dela, da se doseže skladnost z visokimi standardi dostojanstva in socialne zaščite, ki bodo tem akterjem omogočili delovanje na trgu in odločilen prispevek k socialnemu in gospodarskemu razvoju Afrike.

1.4 Glede na sedanje posledice gospodarske krize je Mednarodna organizacija dela (ILO) uradno priznala inovativno naravo socialnega gospodarstva in pomen možnega prispevka k lokalnemu razvoju; ta organizacija je imela prvo konferenco o socialnem gospodarstvu v Johannesburgu 19. in 21. oktobra 2009, na kateri je sprejela pomemben akcijski načrt. Odpornost, ki jo je pokazalo socialno gospodarstvo, še posebej zadružna podjetja, je med krizo spodbudila Svetovno banko in Mednarodni denarni sklad k novemu zanimanju za socialno gospodarstvo.

1.5 Zato je v interesu EU, ki je primarna svetovna donatorka, da se vključi v to mednarodno pobudo. Dobra priložnost za to bi bilo mednarodno leto zadrug, ki so ga razglasili Združeni narodi, predvideno pa je za leto 2012.

EESO predlaga več možnosti spodbujanja socialnega gospodarstva v Afriki pri razvojnem sodelovanju, in sicer:

— zagotoviti, da EU uradno prizna vlogo in prispevek socialnega gospodarstva za razvoj Afrike;

— vključiti socialno gospodarstvo na seznam nedržavnih akterjev Kotonovskega sporazuma, da se vključi v njegovo izvajanje;

— podvojiti sredstva za nedržavne akterje v državnih in regionalnih strateških dokumentih;

— zagotoviti, da nedržavni akterji, vključno z Afriškim socialnim gospodarstvom, sodelujejo v prihodnjih odnosih EU z državami AKP v obdobju po letu 2020;

— vključiti socialno gospodarstvo v partnerstvo med EU in Afriko, predvsem v 7. partnerstvo na področju migracij, mobilnosti in zaposlovanja;

— vključiti afriške zadruge v politike EU za sodelovanje na področju kmetijstva in razvoja podeželja v Afriki;

— podpreti socialno gospodarstvo Afrike prek tematskih programov EU: Vlaganje v ljudi, in Nedržavni akterji in organi lokalnih skupnosti v razvoju;

— spodbujati ustvarjanje in krepiti mreže akterjev socialnega gospodarstva (sever-jug in jug-jug);

— spodbujati izobraževanje, usposabljanje, kulturno sodelovanje in enakopravnost spolov v programih in politikah EU;

— priznati prispevek socialnega gospodarstva k ustvarjanju dostojnih delovnih mest v Afriki in upoštevati to vlogo v politikah EU;

— vključiti socialno gospodarstvo v evropsko poročilo o razvoju za leto 2010, ki bo obravnavalo socialno zaščito;

— spodbujati oblikovanje ugodnega okolja za delovanje socialnega gospodarstva, vključno z ustreznim pravnim okvirom, usposabljanjem, dostopom do financiranja in mreženjem;

— krepiti evropsko medinstitucionalno sodelovanje pri spodbujanju socialnega gospodarstva;

— vključiti socialno gospodarstvo v obstoječa strateška partnerstva Evropske komisije in ILO.

EESO se v skladu s temi priporočili zavezuje, da bo v svoje dejavnosti aktivno vključil akterje afriškega socialnega gospodarstva, zlasti v odbor za spremljanje AKP-EU.

2. Stanje in obseg socialnega gospodarstva v Afriki

2.1 Socialno gospodarstvo je sestavljeno iz vseh tistih „podjetij in organizacij, zlasti zadrug, vzajemnih družb, združenj, fundacij in socialnih podjetij, ki so značilni po tem, da proizvajajo blago, storitve in znanje, hkrati pa dosegajo gospodarske in socialne cilje ter krepijo solidarnost“ (2). Glede na to opredelitev je socialno gospodarstvo pomemben gospodarski sektor tako v Evropi kot na drugih kontinentih, začenši z Afriko.

2.2 Glede na to, da je to zelo vključujoč koncept, ki se osredotoča na skupne značilnosti različnih organizacij in podjetij, je v praksi nemogoče natančno določiti sedanje širjenje in številčno velikost socialnega gospodarstva v posameznih afriških državah ali v Afriki kot celoti. Vendar pa je mogoče opisati značilnosti različnih vrst organizacij in podjetij, ki sestavljajo socialno gospodarstvo v Afriki.

2.3 Zadruge so po tradiciji eden od bistvenih elementov socialnega gospodarstva; ILO (R 193, 2002) zadrugo opredeljuje kot „avtonomno združenje ljudi, ki so se prostovoljno združili, da bi svoja skupna gospodarska, socialna in družbena pričakovanja ter potrebe izpolnili v okviru podjetja, ki je v skupni lasti in v katerem se oblast izvaja demokratično“. Zadruge so v Afriko „uvozile“ kolonialne oblasti in so, ko so države pridobivale neodvisnost, postale ena od glavnih oblik gospodarske in socialne organizacije na tej celini (Develtere, Pollet & Wanyama, 2009). Vendar so v večini primerov nove neodvisne vlade sčasoma ustvarile zelo tesne stike z zadrugami, ki so bile uporabljene za povečanje podpore in nadzora v različnih socialnih in gospodarskih okoljih. Zato je šele liberalizacija leta 1990 afriškim zadrugam omogočila, da se lahko znebile pretirano odvisnega odnosa z državo, ki je zaznamoval njihovo dosedanjo zgodovino, ter da ponovno pridobijo samostojnost, prostovoljni značaj in notranjo demokracijo, ki so značilne posebnosti zadružnega modela, s tem pa se je začela nova faza renesanse in širitve.

2.4 Zadružni model je v zadnjih 15 letih veliko bolj razširjen in priljubljen. Develtere, Pollet & Wanyama (2009) (3) so z analizo podatkov iz 11 afriških držav pokazali, da se je v nekaj primerih (Kenija, Gana in Senegal, če jih naštejemo le nekaj) število aktivnih zadrug več kot podvojilo v primerjavi z obdobjem 1989–1992, kar pomeni, da zdaj predstavljajo velik delež nacionalnega gospodarstva.

2.5 Večina afriških zadrug je v lasti posameznikov (client-owned) in opravlja kmetijsko dejavnost, vendar so te zelo razširjene tudi v kreditnem sektorju: po podatkih WOCCU je bilo leta 2007 12 000 kreditnih zadrug z več kot 15 milijoni članov v 23 državah ter s približno 3,5 milijarde prihrankov (Fonteneau & Develtere, 2009), s tem pa predstavlja nosilni steber mikrofinančnih institucij v številnih afriških regijah. Zadruge so aktivne tudi v gradbeništvu, zavarovalništvu in distribuciji. Ocenjuje se, da je 7 % prebivalstva Afrike včlanjenih v zadruge.

2.6 Osnovni namen vzajemnih družb je zagotavljanje storitev socialnega skrbstva za člane in njihove družine, porazdelitev tveganj in virov ter delovanje v sektorju socialnega varstva, zlasti z osredotočenjem na vse vidike zdravja in zdravstvenih storitev. Te družbe so precej velike in vplivne: ocenjuje se, da v Zahodni Afriki deluje 500 ali več vzajemnih družb, s katerimi je povezanih več sto tisoč ljudi. V Ruandi je ministrstvo za zdravje od leta 2003 vključilo to vrsto vzajemnih družb v svojo strategijo izboljšanja dostopa do zdravstvenih storitev, upoštevajoč dejstvo, da je po podatkih tega ministrstva 75 % prebivalstva včlanjenih v vsaj eno tako družbo. To se ne nanaša le na zdravstveni sektor. Organizacije oz. podjetja, ki so podobni vzajemnim družbam, delujejo tudi v drugih sektorjih. To velja za tontines v francosko govorečem delu Afrike, za (v zvezi s kreditnim sektorjem) kreditne zadruge v angleško govoreči Afriki ter za pogrebne družbe, ki opravljajo pogrebne storitve v različnih državah, vključno z Etiopijo in Južno Afriko.

2.7 V Afriki je svet ministrov UEMOA 26. junija 2009 prvič sprejel uredbo (št. 07/2009) o vzajemnih družbah. Temeljne vrednote, za katere so značilna načela „skupne koristi“, so bile opredeljene in priznane: preglednost, družbena odgovornost, demokracija, enakost, pravičnost in medsebojna podpora. Ta načela opredeljujejo tudi druge posebne značilnosti vzajemnih družb, zlasti članstvo na prostovoljni, nediskriminatorni podlagi, nepridobitni namen, demokratično, participativno delovanje institucij, visoka raven medsebojne podpore, samostojnost in neodvisnost, prostovoljno delo upravnega odbora in odgovorno sodelovanje.

2.8 Druga zelo številna skupina v Afriki, ki je prisotna v vseh podeželskih in mestnih sektorjih, so združenja, ki poleg drugih vključujejo prostovoljne, skupnostne, neprofitne ter nevladne organizacije. Število združenj, povezanih s socialnim gospodarstvom, je naglo zraslo s procesi demokratizacije v devetdesetih letih prejšnjega stoletja, zahvaljujoč boljšim pravnim okvirom in prožnim operativnim strukturam, ki so omogočile prilagoditev modela združenj najrazličnejšim družbenim potrebam. V tej skupini je še posebej pomembna vloga nevladnih organizacij, ki jim je (pogosto v sodelovanju s podobnimi organizacijami in ustanovami na severu) uspelo zbrati obsežna sredstva, zaradi česar je tudi njihovo delovanje obsežnejše. V več državah so aktivni tudi socialni partnerji, ki spodbujajo strukture in pobude na področju socialnega gospodarstva.

2.9 Zadruge, vzajemne družbe in druge organizacije ter podjetja, povezana s socialnim gospodarstvom, imajo zaradi strukturnih in operativnih značilnosti precejšen gospodarski in družbeni vpliv v Afriki. Najbolj pomembno je to, da zagotavljajo delovna mesta ter neposredno in demokratično udeležbo pri organizaciji in porazdelitvi sredstev. Poleg tega podjetja in organizacije socialnega gospodarstva izvajajo dejavnosti v celotni družbi – pogosto v najrevnejših podeželskih območjih, kjer je državnih pobud manj ali jih sploh ni – ter omogočajo najbolj ranljivim skupinam (revnim, ženskam, invalidom, nekvalificiranim delavcem, migrantom itd.) dostop do socialnih oz. gospodarskih storitev. Organizacije in podjetja socialnega gospodarstva – tako na področju bodisi mikro financiranja, zdravniške oskrbe in socialne pomoči za bolnike s HIV/AIDS bodisi sodelovanja v kmetijskih zadrugah oz. pogrebnih družbah – pripravljajo ukrepe za socialno zaščito, izhajajoč iz skupnosti, s čimer hkrati ustvarjajo blago in storitve z nedvomnim gospodarskim pomenom ter neposredno prispevajo k zmanjšanju revščine.

2.10 Vloga podjetij in organizacij socialnega gospodarstva postaja še bolj pomembna glede na posledice svetovne gospodarske in finančne krize, ki je v Afriki sledila prehranski in energetski krizi v obdobju 2007–2008 (4). Gospodarski in socialni položaj velikega dela prebivalstva se je poslabšal, zato morajo vlade držav v razvoju okrepiti in razširiti sisteme socialne zaščite, ki so bili v nekaterih pogledih pogosto pomanjkljivi. Na tem področju je socialno gospodarstvo že prisotno in aktivno ter pogosto kompenzira pomanjkljivosti in razdrobljenost državnih pobud, ne da bi prevzemalo vlogo in pristojnosti vlad in institucij.

3. Program ILO

3.1 Socialno gospodarstvo zaradi svojstvenih značilnosti vsebuje možnosti za ustvarjanje novih delovnih mest, povečanje skladnosti s temeljnimi standardi dela ter spodbujanje socialne zaščite in socialnega dialoga. Zato je popolnoma skladno s strateškimi cilji, ki jih je ILO določila za dosego in zagotovitev dostojnega dela, ki je kot tako opredeljeno, če se izvaja „pod pogoji svobode, pravičnosti, varnosti in človeškega dostojanstva“. Dostojno delo, ki je dolgoročni glavni cilj dejavnosti ILO, se obravnava kot osrednji del načrtov za zmanjšanje revščine ter je orodje za spodbujanje vključujočega in poštenega trajnostnega razvoja.

3.2 ILO v svojem poročilu z naslovom Agenda za dostojno delo v Afriki: 2007-2015 (ILO, 2007) določa priložnosti in izzive, s katerimi se mora Afrika soočiti, da bo dostojno delo postalo realnost po vsej celini ter da bo zagotovljen ustrezen gospodarski in socialni razvoj. Glavni ugotovljeni izzivi se nanašajo na brezposelnost, podzaposlenost in revščino, vlogo zaščite v razvoju ter na težave, povezane s socialno izključenostjo in širjenjem virusa HIV/AIDS. Ta dokument ne omenja izrecno socialnega gospodarstva. Ne glede na to pa so koncepti, ukrepi, pozornost, ki se namenja zadrugam in združenjem, osrednji pomen, ki se pripisuje lastniškemu kapitalu, ter socialno vključevanje in zaščita združljivi s temelji socialnega gospodarstva.

3.3 ILO je v preteklih letih pridobila znanje in izkušnje, ki so pomembni za socialno gospodarstvo, deloma s svojimi tradicionalnimi instrumenti, deloma pa z ustanovitvijo enote za zadruge (EMP/COOP) ter s pripravo programov tehnične pomoči na celinski ravni (npr. CoopAfrica) ali na ravni posameznih držav (npr. SAY JUMP! v Južni Afriki).

3.4 Zato ni naključje, da je ILO prva začela mednarodno razpravo o socialnem gospodarstvu v Afriki. Po izvedbi vrste analiz in študij o zadrugah v Afriki je oktobra 2009 v Johannesburgu organizirala konferenco na temo Socialno gospodarstvo – odziv Afrike za svetovno krizo. Konferenca, katere udeleženci so bili iz vseh delov Afrike, se je končala s sprejetjem akcijskega načrta za spodbujanje podjetij in organizacij socialnega gospodarstva v Afriki (5).

3.5 Akcijski načrt določa štiri strateške cilje:

— na svetovni ravni se ILO in družbeni akterji gospodarstva zavezujejo, da bodo pospešili priznavanje podjetij in organizacij socialnega gospodarstva ter povečali število partnerstev tako med akterji socialnega gospodarstva na severu in jugu kakor tudi med afriškimi mrežami socialnega gospodarstva in tistimi v drugih regijah;

— zavezujejo se tudi, da bodo na regionalni ravni spodbujali podjetja in organizacije socialnega gospodarstva ter zagotovili sredstva za pripravo programa socialnega gospodarstva za Afriko;

— na nacionalni ravni je cilj vzpostaviti, krepiti oz. spodbujati ugodno pravno, institucionalno in politično okolje za podjetja in organizacije socialnega gospodarstva ter razvijati in krepiti strukture socialnega gospodarstva;

— na mikro- in mezoravni pa je cilj povečati učinkovitost podjetij in organizacij socialnega gospodarstva, da bi uspešneje delovale in prispevale k izpolnjevanju potreb ljudi v smislu socialnega varstva, ustvarjanja dohodka, spodbujanja zaposlovanja, pravic na delovnem mestu, varnosti preskrbe s hrano, varstva okolja, boja proti HIV/AIDS, socialni izključenosti itd.

3.6 Zaradi vpliva svetovne gospodarske in finančne krize, ki je sledila prehranski in energetski krizi, so cilji akcijskega načrta iz Johannesburga še toliko bolj nujni. ILO ocenjuje, da približno 73 % podsaharskih delavcev nima gotove zaposlitve. Ta odstotek bi se lahko povišal na 77 % leta 2009, kar bi po vsej verjetnosti še povečalo migracijske napetosti znotraj Afrike ter med Afriko in Evropo, saj številni delavci iščejo boljšo prihodnost. Kriza se že kaže v zmanjšanju neposrednih tujih naložb v infrastrukturo in blagovno proizvodnjo ter v zmanjšanju nakazil migrantov. Pospeševanje in spodbujanje ustanavljanja podjetij in organizacij socialnega gospodarstva prispeva k ustvarjanju novih delovnih mest, zato zagotavlja praktično alternativo migracijskim tokovom.

3.7 Združeni narodi so leto 2012 nedavno razglasili za mednarodno leto zadrug zaradi zelo pomembnega prispevka zadrug k družbeno-gospodarskemu razvoju. To bo priložnost za promocijo in razširitev vloge podjetij in organizacij socialnega gospodarstva.

4. Obeti in priporočila za vključitev EU ter nove prednostne politike

4.1 Socialno gospodarstvo je pomemben pojav v Evropski uniji, njegova gospodarska in socialna vloga pa je vedno bolj priznana. EESO je leta 2006 o tem pripravil začetno poročilo (6).

Leta 2009 je Evropski parlament priznal socialno gospodarstvo kot steber evropskega povezovanja, „ker socialna ekonomija obsega 10 % ali dva milijona vseh evropskih podjetij ali 6 % vseh zaposlitev in ima velike zmožnosti za ustvarjanje in ohranjanje stabilnega zaposlovanja“ (7).

EESO je priporočil, da se priznajo in ohranijo različni modeli podjetij, vključno s socialnim gospodarstvom (8).

4.2 Socialno gospodarstvo nima svojega posebnega mesta med dejavniki, ki določajo ukrepe EU v okviru njenih programov zunanjega sodelovanja. Vendar pa vsi glavni sektorji, v katerih organizacije in podjetja socialnega gospodarstva v Afriki delujejo, sodijo med operativne prednostne naloge EU, tj. socialno varstvo, zdravstvo, socialna vključenost, zaposlovanje, razvoj kmetijstva in podeželja, mikrofinanciranje in kultura. Ustrezni instrumenti EU in politična področja že obstajajo in bi jih lahko uporabili, čeprav niso izrecno namenjena organizacijam in podjetjem socialnega gospodarstva.

4.3 Vendar je priporočljivo, da EU uradno prizna obstoj socialnega gospodarstva Afrike, da se ta nova socialno-gospodarska realnost na afriški celini vključi v razvojno sodelovanje EU. EU lahko najde poseben interes in dodano vrednost pri vključevanju tovrstne nove prednostne naloge v svoje načrte, saj bi spodbudila izrecno sodelovanje z mednarodnimi organizacijami, kot sta ILO in Svetovna banka, s čimer bi se razvijale sistemske sinergije, ki postajajo vedno bolj koristne pri razvojnem sodelovanju. Poleg tega bi ta nova prednostna naloga vključila tudi ključne evropske interesne skupine socialnega gospodarstva, s čimer bi pomagala spodbuditi podporo evropske javnosti povečanju zunanje pomoči EU.

4.4 Najučinkovitejše sredstvo za zagotovitev konceptualnega priznanja vloge in prispevka socialnega gospodarstva za razvoj Afrike je spodbujanje tega sektorja s pomočjo obstoječih partnerstev med EU in Afriko, in sicer v okviru Kotonovskega sporazuma in partnerstva EU-Afrika.

4.4.1 V zvezi s Kotonovskim sporazumom je obžalovanja vredno, da je revizija leta 2010 že zaključena in da določbe o socialnem gospodarstvu niso bile vključene v to revizijo. Delegacije EU v afriških državah morajo sprejeti ukrepe za hitro vključitev organizacij in podjetij socialnega gospodarstva v seznam akterjev, ki jih je treba zajeti in povabiti na posvetovanje.

4.4.2 Revizija leta 2015 bi morala biti priložnost za izrecno priznanje in vključitev socialnega gospodarstva v kategorijo „nedržavni akterji“, ki jih je treba obveščati ter se z njimi posvetovati in sodelovati pri izvajanju sporazuma, poleg tega pa jim je treba zagotoviti finančna sredstva in krepitev zmogljivosti, da bi jim omogočili učinkovito sodelovanje.

4.4.3 EESO meni, da bi bilo treba s preučitvijo odnosov EU z državami AKP v obdobju po letu 2020, ko bo Kotonovski sporazum prenehal veljati, zagotoviti ne le vključitev institucionalnih določb za nedržavne akterje, podobnih tistim iz Kotonovskega sporazuma, temveč tudi izrecno vključenost socialnega gospodarstva v to kategorijo.

4.5 V zvezi s partnerstvom EU-Afrika se lahko vzpostavijo neposredne povezave med cilji in ukrepi 7. partnerstva na področju migracij, mobilnosti in zaposlovanja ter socialnega gospodarstva, zlasti glede prispevka k ustvarjanju delovnih mest, postopne formalizacije neformalnega gospodarstva in spodbujanja dostojnega dela. V tem okviru bo tretji vrh EU-Afrika, ki bo novembra 2010, in novi akcijski načrti, ki bodo sprejeti na tem vrhu, konkretna priložnost za spodbuditev socialnega gospodarstva. Novi akcijski načrt za to partnerstvo bi se lahko na primer nanašal na:

— (cilj) priznanje in spodbujanje socialnega gospodarstva kot sredstva za zapolnitev vrzeli med formalnim in neformalnim gospodarstvom ter za spodbujanje ustvarjanja dostojnih delovnih mest;

— (ukrep) povečanje zmogljivosti in sposobnosti afriških akterjev socialnega gospodarstva z oblikovanjem učnih načrtov v zavodih za poklicno usposabljanje in na univerzah, zlasti za upravljanje;

— (ukrep) olajšanje najemanja posojil in mikrokreditov za akterje socialnega gospodarstva;

— (ukrep) pomoč vladam v Afriki pri vzpostavljanju pravnega, institucionalnega in političnega okolja, ugodnega za spodbujanje ter delovanje podjetij in organizacij socialnega gospodarstva.

4.6 Afriške organizacije in podjetja socialnega gospodarstva so na sektorski ravni zelo dejavne v kmetijstvu in pri razvoju podeželja. Konkretne zaveze na tem področju so bile dane v okviru strategije EU-Afrika za kmetijstvo in v sporočilu o pospeševanju afriškega kmetijstva (9). Vendar se strategija in sporočilo ne nanašata na sektor zadrug, ki je eden od ključnih stebrov socialnega gospodarstva v Afriki. Možnosti za ukrepanje in sodelovanje z afriškimi kmetijskimi in podeželskimi zadrugami pa so številne in bi ustrezale cilju „poudariti boljše upravljanje kmetijstva in podpirati povečevanje zmogljivosti afriških javnih in zasebnih organizacij, povezanih s kmetijstvom“ (10).

4.6.1 Omeniti je treba, da Instrument razvojnega sodelovanja vključuje tematski program za varno preskrbo s hrano; tudi v tem sektorju bi se lahko uporabili obstoječi instrumenti in programi EU za priznanje temeljne vloge, ki jo lahko imajo afriške organizacije in podjetja socialnega gospodarstva pri evropskem razvojnem sodelovanju.

4.7 Drugi tematski program Instrumenta razvojnega sodelovanja, ki ga je treba obravnavati, je vlaganje v ljudi. Ta program, ki se nanaša na razvoj človeških virov, se lahko uporabi za podporo usposabljanju in razvoju podjetniških sposobnosti akterjev socialnega gospodarstva v Afriki.

4.7.1 To bi bilo v skladu z določbami deklaracije ILO o razvoju sposobnosti, zlasti na področju upravljanja. Izobraževanje in usposabljanje sta bistvena za krepitev zmogljivosti organizacij in podjetij socialnega gospodarstva, omogočata pa jim tudi konkuriranje na trgih. Potrebna so posebna prizadevanja za izobraževanje in usposabljanje žensk, katerih vloga v gospodarstvih Afrike je pogosto podcenjena, zlasti v kmetijskem sektorju in na podeželskih območjih.

4.8 EU mora glede izobraževanja in usposabljanja za razvoj sposobnosti in upravljanja olajšati ter spodbujati odnose med evropskimi in afriškimi organizacijami in podjetji socialnega gospodarstva. Izmenjave izkušenj, dobrih praks in tehnične pomoči v smereh sever-jug in jug-jug bi prispevale h krepitvi afriških struktur (11). EESO zato spodbuja ustvarjanje in krepitev mrež socialnega gospodarstva (sever-jug in jug-jug), ki je zelo pomembno sredstvo za sodelovanje in prenos znanja med organizacijami in podjetji socialnega gospodarstva.

4.9 Izobraževanje in usposabljanje sta pomembna tudi za obrti in bolj na splošno za kulturno sodelovanje. EESO je že večkrat izjavil, da sta obe področji pomembni za ustvarjanje novih delovnih mest. Zato bi morala EU te sektorje upoštevati pri vključevanju socialnega gospodarstva Afrike v svoje programe in politike.

4.10 Poleg tega bi lahko v zvezi z ustvarjanjem delovnih mest – kar je poleg socialne zaščite in enakosti med spoloma temeljno področje socialnega gospodarstva, zlasti glede zaposlovanja na podeželju – nekatere vidike strategije EU-Afrika povezali s cilji iz akcijskega načrta iz Johannesburga. To velja za prednostno nalogo 3 partnerstva EU-Afrika na področju migracij, mobilnosti in zaposlovanja, ki se nanaša na zaposlovanje in zmanjševanje revščine ter poudarja načela dostojnega dela.

4.11 Drugo sredstvo za zagotovitev konceptualnega priznanja vloge socialnega gospodarstva v razvoju Afrike bi lahko bilo Evropsko poročilo o razvoju za leto 2010. Poročilo bo leta 2010 obravnavalo področje socialne zaščite, na katerem imajo organizacije in podjetja socialnega gospodarstva temeljno vlogo, zlasti v Afriki, kot je bilo že omenjeno (12). Poleg tega bi izrecna vključitev socialnega gospodarstva Afrike v Evropsko poročilo o razvoju za leto 2010 omogočila pripravo posebne politike socialne zaščite v okviru razvojnega sodelovanja EU, ki je trenutno ni.

4.12 EESO prav tako priporoča, da začne Komisija ugotavljati, kako države članice sodelujejo z akterji socialnega gospodarstva Afrike, da se na tem področju omogoči boljše usklajevanje in delitev dela med EU in državami članicami.

4.13 Za učinkovit prispevek socialnega gospodarstva Afrike k izkoreninjanju revščine, je potrebno spodbudno okolje, vključno z ustreznim pravnim okvirom, zmogljivostmi, dostopom do financiranja ter mreženjem med afriškimi organizacijami socialnega gospodarstva in sorodnimi evropskimi organizacijami. EU in ILO bi morali v zvezi s pravnim okoljem afriške oblasti spodbujati, da registrirajo organizacije socialnega gospodarstva ter da sprejmejo zakonodajo, ki bo omogočila učinkovito delovanje teh akterjev in zajemala ključna vprašanja lastništva proizvodnih sredstev. EU in države članice bi lahko prispevale najboljše prakse evropskih držav, v katerih je socialno gospodarstvo najbolj aktivno.

4.13.1 Podporo EU, namenjeno krepitvi zmogljivosti in mreženju akterjev socialnega gospodarstva, bi bilo treba usmeriti na nacionalno, regionalno in evropsko raven, zlasti v okviru Kotonovskega sporazuma, strategije EU-Afrika in tematskega programa Nedržavni akterji in lokalne oblasti v razvoju (Evropski instrument za razvojno sodelovanje) (13). Dejavnosti bi lahko vključevale podporo za usklajevanje, zastopanje interesov in dialog, horizontalno in vertikalno povezovanje organizacij socialnega gospodarstva, usposabljanje itd.

4.13.2 V ta namen bi bilo treba organizacije socialnega gospodarstva vključiti v zgoraj omenjene tematske programe kot kategorijo upravičenih nedržavnih akterjev. Poleg tega je treba med pregledom prihodnje evropske finančne perspektive (2014–2020) povečati finančna sredstva za te tematske programe in druge tematske programe, v katere se lahko socialno gospodarstvo učinkovito vključi (14), dokler se njihov celotni znesek ne podvoji, kot je EESO že zahteval (15). Ne glede na financiranje EU je treba spodbujati in nadaljevati koordinacijo, dialog, sinergije in konkretne projekte sodelovanja med različnimi sektorji evropskega in afriškega socialnega gospodarstva, zlasti med afriškimi organizacijami. Similarly, funding for relevant programmes of the 11th European Development Fund (EDF, 2014-2019) should be increased, in order for the social economy to benefit from this assistance.

4.14 Dodatni vidik spodbudnega okolja je predvsem dejanski obstoj pogojev za dostop nedržavnih akterjev do finančnih sredstev na podlagi poenostavljenih postopkov.

Poseben, inovativen vidik so dolgoročna posojila za bolj strukturirane akterje socialnega gospodarstva. EU pozivamo, da z obstoječimi ali novimi instrumenti olajša dostop do teh posojil.

4.15 EESO glede spodbujanja afriškega socialnega gospodarstva poziva k sodelovanju znotraj evropskih institucij in med njimi:

— Evropski parlament, ki je že sprejel resolucijo o vplivu socialnega gospodarstva na evropsko povezovanje (16), pozivamo, da v odboru za razvoj oz. skupni parlamentarni skupščini AKP-EU sprejme resolucijo o prispevku afriškega socialnega gospodarstva k izkoreninjanju revščine;

— belgijsko predsedstvo Svetu EU, ki bo predsedovalo v drugi polovici leta 2010, ko bo organiziran 3. vrh EU-Afrika, pozivamo, da si prizadeva za večje priznanje in podporo afriškemu socialnemu gospodarstvu;

— priporočamo, da Komisija preuči možnosti za vključitev socialnega gospodarstva v strateško partnerstvo med Komisijo in ILO na področju razvoja, katerega cilj je zmanjšati revščino ter prispevati k doseganju razvojnih ciljev tisočletja in agende za dostojno delo za vse (17).

V Bruslju, 15. julija 2010 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Pripravljalni dokument za konferenco ILO v Johannesburgu, 19.–21. oktober – glej prilogo 3.

(2) Glej člen 1 preambule Načrta ukrepov za spodbujanje podjetij socialnega gospodarstva in organizacij v Afriki, ki je bil pripravljen na regionalni konferenci ILO o socialnem gospodarstvu - Odziv Afrike na globalno krizo, Johannesburg, 19. in 21. oktober 2009. Glej tudi diagram v prilogi 2.

(3) Op. cit.: priloga 3.

(4) Glej mnenje o podpori državam v razvoju pri obvladovanju krize, REX 285 – CESE 1954/2009.

(5) Glej Prilogo 1 in http://www.ilo.org/public/english/region/afpro/addisababa/pdf/se_planofaction_en.pdf

(6) CIRIEC, Socialno gospodarstvo v Evropski uniji, CESE/COMM/05/2005.

(7) Resolucija Evropskega parlamenta o socialni ekonomiji z dne 19. februarja 2009; poročevalka: ga. Toia.

(8) UL C 318, 23.12.2009, str. 22.

(9) Sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu: Pospeševanje afriškega kmetijstva – Predlog za sodelovanje na celinski in regionalni ravni za razvoj kmetijstva v Afriki (COM(2007) 440 konč.).

(10) Strateško partnerstvo med EU in Afriko – Skupna strategija EU in Afrike, točka 73.

(11) Pozitiven zgled mreže socialnega gospodarstva, ki povezuje sever in jug, je mreža ESMED (Réseau Euro-méditerranéen de l'Economie Sociale), v kateri sodelujejo organizacije iz Španije, Francije, Italije, Maroka, Portugalske in Tunizije. Mreža v okviru evro-sredozemskega partnerstva pomaga pri izmenjavah in projektih sodelovanja ter jih spodbuja.

(12) Glej točki 2.8 in 2.9.

(13) Člen 5.1.2 tega programa navaja, da bo EU podprla pobude, ki prispevajo k povečanju števila meddržavnih izmenjav, krepitev zaupanja, mreženje in usklajevanje dejavnosti med nedržavnimi akterji in lokalnimi oblastmi (sever-jug, jug-jug).

(14) Na primer tematska programa Evropskega instrumenta za razvojno sodelovanje Vlaganje v ljudi in Varnost preskrbe s hrano.

(15) Glej točko 6.3 mnenja strokovne skupine REX/285-2009 o podpori državam v razvoju pri obvladovanju krize; poročevalec: g. Jahier.

(16) Glej opombo 4.

(17) http://ec.europa.eu/europeaid/what/social-protection/documents/memorandum_of_understanding_ec_ilo_en.pdf