[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 14.3.2007

COM(2007) 126 konč.

2003/0168 (COD)

MNENJE KOMISIJE v skladu s točko (c) tretjega pododstavka člena 251(2) Pogodbe ES o spremembah Evropskega parlamenta, predlaganih k skupnemu stališču Sveta v zvezi s predlogom

UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA O UPORABI PRAVA V NEPOGODBENIH OBLIGACIJSKIH RAZMERJIH („ROME II“)

O SPREMEMBAH PREDLOGA KOMISIJE v skladu s členom 250(2) Pogodbe ES

2003/0168 (COD)

MNENJE KOMISIJE v skladu s točko (c) tretjega pododstavka člena 251(2) Pogodbe ES o spremembah Evropskega parlamenta, predlaganih k skupnemu stališču Sveta v zvezi s predlogom

UREDBE EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA O UPORABI PRAVA V NEPOGODBENIH OBLIGACIJSKIH RAZMERJIH („ROME II“)

1. UVOD

Točka (c) tretjega pododstavka člena 251(2) Pogodbe ES določa, da Komisija poda mnenje o spremembah, ki jih predlaga Evropski parlament na drugi obravnavi. Mnenje Komisije o 19 spremembah, ki jih je predlagal Parlament, je podano spodaj.

2. Ozadje

Komisija je predlog[1] sprejela 22. julija 2003 in ga istega dne predložila Evropskemu parlamentu in Svetu. Ekonomsko-socialni odbor je svoje mnenje o predlogu Komisije sprejel 2. junija 2004[2]. Evropski parlament, ki se je sestal na plenarnem zasedanju, je na prvi obravnavi dne 6. julija 2005 sprejel 54 sprememb[3]. Komisija je svoj spremenjeni predlog sprejela 21. februarja 2006[4]. Svet je sprejel svoje skupno stališče 25. septembra 2006[5]. Komisija je sprejela svoje sporočilo o skupnem stališču Sveta 27. septembra 2006[6]. Evropski parlament, ki se je sestal na plenarnem zasedanju, je na prvi obravnavi dne 18. januarja 2007 sprejel 19 sprememb.

3. NAMEN PREDLOGA

Mednarodna pristojnost za sodne odločbe ter priznanje in izvršba teh odločb v državi članici, ki so bile izdane v drugi državi članici, so obravnavane v Uredbi (ES) Sveta št. 44/2001 z dne 22. decembra 2000, ki se uporablja v civilnih in gospodarskih zadevah tako za pogodbena kot tudi za nepogodbena obligacijska razmerja. Glede prava, ki se uporablja, so bila pravila o pogodbah usklajena med državami članicami z Rimsko konvencijo iz leta 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih , za katero Komisija predlaga, da bi jo nadomestili z Uredbo „Rim I“[7], o kateri se trenutno pogajata Svet in Evropski parlament. Vendar pa znotraj Skupnosti ni splošnih usklajenih pravil za določanje prava, ki se uporablja v nepogodbenih obligacijskih razmerjih. Predlog Komisije naj bi zapolnil to vrzel.

Namen predloga Komisije je torej uskladitev zakonov, ki se uporabljajo v nepogodbenih obligacijskih razmerjih civilne in gospodarske narave (avtomobilske nesreče, odgovornost za proizvode, nelojalna konkurenca, itd.), ter sprejetje skupnih pravil po vsej Evropski uniji za določanje prava, ki se uporablja za takšna obligacijska razmerja.

Cilj uskladitve teh pravil je zagotoviti višjo stopnjo pravne varnosti posameznikom in gospodarskim subjektom ter se izogniti izbiranju najugodnejšega pravnega reda („forum–shopping“), ki ima za posledico potencialno različne dejanske rezultate za stranke, odvisno od sodišča, ki mu je bila zadeva dodeljena.

4. Mnenje Komisije o spremembah, ki jih predlaga Evropski parlament

4.1. Predlogi sprememb, ki jih je Komisija v celoti sprejela

- Komisija sprejme predlog spremembe 1 , ki se nanaša na tehnično redakcijsko spremembo in upošteva dejstvo, da bo Rimsko konvencijo iz leta 1980 o uporabi prava v pogodbenih obligacijskih razmerjih nadomestila Uredba „Rim I“, o kateri se trenutno pogajata Svet in Evropski parlament.

- Komisija sprejme predlog spremembe 23 . V svojem spremenjenem predlogu je Komisija dala prednost besedilu, ki jasneje izraža, da nekompenzacijske odškodnine same po sebi niso v nasprotju z javnim redom, če le niso previsoke. Vendar Komisija sprejme besedilo, ki ga predlaga Parlament, če pravila, ki jih predlaga Parlament, sodniku puščajo veliko svobode pri odločanju.

- Komisija sprejme predlog spremembe 30 , ki z dodatkom sklica na člena 81 in 82 Pogodbe natančneje določa področje uporabe posebnega pravila glede kršitev konkurence. Vendar se Komisija sprašuje o namenih Evropskega parlamenta, ki se je odločil, da ohrani uvodno izjavo v zvezi z posebnem pravilom glede kršitev konkurence, ki ga je sicer črtal (predlog spremembe 17).

4.2 Predlogi sprememb, ki jih je Komisija sprejela v celoti, vendar jih je treba na novo oblikovati, in predlogi sprememb, ki jih je sprejela delno

- Glede predloga spremembe 3 Komisija ne nasprotuje niti uvodni izjavi, ki opozarja, da se Rim II uporablja tudi v okviru sistema objektivne odgovornosti, niti vprašanju opredelitve oseb, ki bi bile lahko proglašene za odgovorne za svoja dejanja. Vendar Komisija meni, da gre za dve različni vprašanji, ki bi morali biti zaradi logičnega nadaljevanja Uredbe obravnavani v ločenih uvodnih izjavah. Za uvodno izjavo 11 predlaga naslednje besedilo: „Koncept nepogodbene obveznosti se od ene države članice do druge razlikuje. Torej bi ga bilo treba za namene te uredbe razumeti kot avtonomen koncept. Zlasti bi moral vključevati obligacijska razmerja, ki izvirajo iz sistema objektivne odgovornosti .“ Poleg tega bi lahko vključili novo uvodno izjavo 28a): „Pravna varnost zahteva, da uredba natančno določa področje uporabe prava, ki ureja predvsem določitev oseb, ki bi bile lahko proglašene za odgovorne za svoja dejanja.“

- Predlog spremembe 28 v naša dve tehnični redakcijski spremembi. Komisija se s Parlamentom strinja glede nujnosti uporabe usklajene terminologije v vseh jezikovnih različicah. Z uvodno izjavo 19 bi vključili temi „nelojalna konkurenca“ in „dejanja, ki omejujejo svobodno konkurenco“ , ki sta izrecno navedeni v členu 6 skupnega stališča Sveta (angleška in francoska različica). V francoski različici skupnega stališča sta ti dve temi izrecno omenjeni tudi v uvodni izjavi 19, v nasprotju z angleško različico. Komisija zato predlaga, da se angleška različica uvodne izjave 19 uskladi s francosko različico. Predlog, da bi na koncu uvodne izjave uporabili izraz „trg“, ne izraža dovolj jasno dveh vidikov člena 6, katerega cilj je hkrati varovati odnose med tekmeci in kolektivne interese potrošnikov[8]. Zato Komisija predlaga naslednje besedilo: „ Uporaba prava države, na ozemlju katere so odnosi med tekmeci ali kolektivni interesi potrošnikov ogroženi ali bi takšni lahko postali, v splošnem omogoča uresničitev teh ciljev .“

- Čeprav se Komisija načeloma strinja z natančnejšo opredelitvijo področja uporabe posebnega pravila v zvezi z okoljsko škodo, pa obžaluje, da je opredelitev, izbrana v predlogu spremembe 32 , omejevalna in iz področja uporabe pravila na primer izključuje onesnaževanje zraka. Komisija bo lahko opredelitev sprejela le pod pogojem, da bo vključevala vsa nepogodbena obligacijska razmerja, ki izvirajo iz okoljske škode, ne glede na vrsto škode.

- Predlog spremembe 26 navaja, da je treba v poročilu o uporabi Uredbe proučiti predvsem dve vprašanji: vprašanje uporabe tujega prava na sodiščih držav članic na eni strani (drugi in tretji odstavek predloga spremembe) in vprašanje uporabe prava pri prometnih nesrečah na drugi strani. Čeprav Komisija načeloma sprejme del v zvezi z uporabo tujega prava, kot je to že storila v svojem spremenjenem predlogu, meni, da problematika pogodbeno dogovorjene odškodnine, omenjena na koncu drugega odstavka tega člena, ne spada pod to vprašanje. Pri tem gre za civilno materialno pravo držav članic, Rim II pa ni ustrezen okvir za obravnavo tega zapletenega vprašanja. Del, ki obravnava prometne nesreče, zelo natančno opredeljuje način dela, ki ga mora upoštevati Komisija pri pripravi svojega poročila. Ker ima Komisija v zvezi z načinom dela natančno določena notranja pravila, želi, da se obdrži besedilo, ki ga je predlagala v svojem spremenjenem predlogu: „Poročilo bo proučilo tudi vprašanje ustreznosti posebnega prava Skupnosti na področju prava, ki se uporablja pri prometnih nesrečah“.

4.3 Predlogi sprememb, ki jih Komisija zavrne

- Komisija zavrne predlog spremembe 4 , ki v zelo splošnem smislu predvideva, da se sodnik svobodno odloča o uporabi Uredbe. Čeprav se sodnik v okviru določb o izjemah v členih 4, 5, 10, 11, in 12 lahko odloča o pravu, ki se uporablja, pa za ostala pravila to ne velja. Predlagano besedilo bi povzročilo zmanjšanje pravne varnosti, ki naj bi jo dosegli s sprejetjem te uredbe. Zato Komisija meni, da uvodni izjavi 16 in 18, ki se izrecno sklicujeta na določbo o izjemah, zadostujeta.

- Komisija zavrne predloge sprememb 9, 15 in 19 , ki predvidevajo novo posebno pravilo v zvezi s kršitvami zasebnosti in pravic posameznika. Komisija je to pravilo zavrnila že pri prvi obravnavi. Ker glede tega vprašanja na ravni Sveta ni političnega napredka, Komisija želi, da se Uredba ne bi uporabljala za to občutljivo vprašanje, kot je predlagala v svojem spremenjenem predlogu, saj je mednarodnih sporov na tem področju zelo malo.

- Komisija ne more sprejeti predloga spremembe 10 , ki predpostavlja, da prava ne bi namerno izbrale stranke, in sodnika pooblašča, da si pri tej izbiri pomaga z drugimi dejavniki. Predlagano besedilo se zdi nezdružljivo s ciljem pravne varnosti, ki zahteva, da mora biti strankam zagotovljena možnost izbire.

- Komisija zavrne predloga sprememb 11 in 12 , s katerima naj bi se vključilo načelo „ restitutio in integrum “ (vrnitev v prejšnje stanje) pri določanju pogodbeno dogovorjenih odškodnin, dodeljenih poškodovanim osebam. Čeprav se Komisiji zdi ta ideja zanimiva, ker bi tako izboljšali položaj žrtev nesreč, meni, da se nanaša na usklajevanje civilnega materialnega prava držav članic, ki ne spada v instrument, katerega namen je uskladiti pravila mednarodnega zasebnega prava.

- Namen predloga spremembe 12 je vključiti novo uvodno izjavo, v skladu s katero lahko pravdna stranka na svojo željo sproži vprašanje uporabe prava. Komisija, ki je v svojem spremenjenem predlogu že obrazložila, da se kljub svoji podpori ideje, da se olajša delo sodniku, ki obravnava mednarodni spor, meni, da takšnega prispevka ne bi mogli zahtevati od vseh strank, zlasti ne od tistih brez odvetniškega zastopanja. Ker Komisija ne more sprejeti pravila v tem smislu, prav tako ne sprejme uvodne izjave, predvsem zaradi horizontalne narave tega vprašanja, ki bi ga bilo treba obravnavati v splošnejšem okviru. Nasprotno je Komisija še vedno pripravljena v okviru poročila o uporabi Uredbe proučiti vprašanje uporabe tujega prava na sodiščih držav članic, kar je že izrazila v svojem spremenjenem predlogu.

- Iz istih razlogov Komisija zavrne predlog spremembe 13 , v katerem je predvideno, da bi moral sodnik avtomatično določiti vsebino tujega prava, ki se uporablja, pri čemer bi lahko stranke prosil za pomoč. Komisija meni, da tega pravila večina držav članic trenutno ne bi mogla izvajati, ker niso vzpostavile potrebne strukture. Vendar meni, da gre za zelo zanimivo idejo, ki ji je treba v okviru poročila o uporabi Uredbe nameniti posebno pozornost.

- Ker je Evropski parlament zavrnil predlog spremembe o vključitvi novega člena 15(a), se Komisija ne more strinjati s predlogom spremembe 16 , ki se izrecno sklicuje na člen 15(a), ki je bil črtan.

- Komisija ne more sprejeti predloga spremembe 17 , s katerim bi črtali posebno pravilo v zvezi s kršitvami konkurence. Kot je Komisija že pojasnila v svojem spremenjenem predlogu, ohranitev posebnega pravila poveča pravno varnost in predvidljivost, ker je tako kraj, kjer je nastala škoda, natančno določen. Komisija se poleg tega sprašuje o namenih Evropskega parlamenta, ki je ohranil in celo izboljšal uvodno izjavo v zvezi s tem posebnim pravilom (uvodna izjava 21), čeprav je bilo črtano. Če Parlament dejansko želi to posebno pravilo ohraniti, ga Komisija sprejme, kot je bilo predlagano v predlogu spremembe 31, ki ga je Parlament zavrnil.

- Komisija ne more sprejeti predloga spremembe 24 , s katerim se ponovno uvaja pravilo o povezanosti Rima II z drugimi instrumenti Skupnosti, ki vsebujejo pravila, ki imajo vpliv na pravo, ki se uporablja, in zlasti z instrumenti, povezanimi z „notranjim trgom“. Glede na nedavni razvoj dogodkov v Evropskem parlamentu in Svetu v okviru pogajanj o drugih predlogih, se takšna posebej prilagojena določba v tem instrumentu ne zdi več potrebna.

5. Sklepna ugotovitev

V skladu s členom 250(2) Pogodbe ES Komisija spremeni svoj predlog, kot je navedeno zgoraj.

[1] COM(2003) 427 konč. 2003/0168 (COD).

[2] UL C 241, 28.9.2004, str. 1.

[3] A6-0211/2005.

[4] COM(2006) 83 konč.

[5] Skupno stališče (ES) št. 22/2006, UL C 289 E, 28.11.2006, str. 68-83.

[6] COM(2006) 566 konč.

[7] COM(2005) 650 konč.

[8] V Direktivi 98/27/ES z dne 19. maja 1998 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov je uporabljen prav ta izraz „ kolektivni interesi potrošnikov “.