SL Uradni list Evropske unije C 164/7

Mnenje Evropskega odbora regij – Razmislek o poglobitvi ekonomske in monetarne unije do leta 2025

(2018/C 164/02)

Poročevalec: Christophe ROUILLON (FR/PES), župan mesta Coulaines Referenčni dokument: Razmislek o poglobitvi ekonomske in monetarne unije COM(2017) 291 final

EVROPSKI ODBOR REGIJ

1. meni, da je glede na premajhno konvergenco in kohezijo v Evropski uniji ter zaradi šibkih točk v gospodarstvu in bančništvu, ki posebej vplivajo na lokalne in regionalne oblasti, zlasti kar zadeva povečanje socialnih izdatkov zaradi krize in omejitev njihovih zmogljivosti za vlaganje in ohranjanje ustrezno kakovostnih javnih storitev, nujno čim hitreje odpraviti strukturne pomanjkljivosti ekonomske in monetarne unije (EMU), še preden pride do naslednje krize;

2. zato poziva k resničnemu napredku pri izboljšanju EMU, s poudarkom na krepitvi odpornosti proti gospodarskim in družbenim pretresom ter podpori ekonomski konvergenci, pri čemer bo upoštevana vloga lokalnih in regionalnih oblasti. Izvajanje prihodnjih korakov v zvezi z EMU mora do leta 2025 potekati v več fazah. Opredeliti je treba ukrepe, ki jih je mogoče izvesti takoj brez sprememb Pogodb, in ukrepe, pri katerih so spremembe nujne, začenši s prenosom fiskalnega dogovora v primarno zakonodajo;

3. pozdravlja dejstvo, da je ekonomska in monetarna unija v dokumentu opredeljena kot ena od prednostnih nalog za spodbuditev javne razprave o prihodnosti Evrope (1). Čeprav je 73 % državljanov euroobmočja in 60 % državljanov EU naklonjenih ekonomski in monetarni uniji (2), pa to podporo skupni dediščini, ki jo predstavlja euro, spremljajo odločne zahteve po reformi euroobmočja (3), da bi euro postal trdna in stabilna valuta ter da bi se uvedlo resnično demokratično upravljanje gospodarske in monetarne politike. OR zato meni, da bi morala biti reforma EMU ena od prednostnih tem demokratičnih konvencij, ki bi jih bilo mogoče od leta 2018 dalje organizirati decentralizirano v vseh regijah in skupnostih v Evropi, da bi državljane vključili v proces reforme EMU;

4. hkrati izraža obžalovanje, ker v dokumentu o razmisleku ni dovolj priznano dejstvo, da je treba iz nujnih gospodarskih in finančnih razlogov odpraviti začetne pomanjkljivosti euroobmočja. Sedanja ponovna rast v EU dejansko temelji na podpori konjunkture, ki jo s svojo monetarno politiko zagotavlja Evropska centralna banka in s katero je omogočila, da so lokalne oblasti po letu 2008 plačale za 1 000 milijard EUR manj obresti in da so se v številnih državah članicah ohranile še posebno nizke obrestne mere. Vendar pa se morajo javne oblasti in finančni udeleženci v euroobmočju pripraviti na postopno zmanjševanje denarne podpore, ki jo zagotavlja Evropska centralna banka, in na dolgoročno rast obrestnih mer. Hkrati je zaradi trenutnega stanja v EU treba utrditi strateški pomen euroobmočja z dokazljivo gospodarsko dodano vrednostjo;

5. ugotavlja tudi, da se večina konkretnih predlogov, navedenih v dokumentu o razmisleku, nanaša na ukrepe, povezane z unijo kapitalskih trgov in bančno unijo, ki so se že začeli izvajati, kot je uvedba evropskega sistema jamstva za vloge, o katerem naj bi bil sprejet dogovor pred koncem leta 2019, da se bo lahko začel uporabljati leta 2025. OR obžaluje, da so nasprotno vprašanja v zvezi z EMU obravnavana šele na koncu dokumenta ter da so predstavljene le možnosti, in ne konkretni predlogi, h katerim bi se zavezala Komisija. Tako dokument prinaša le malo novosti v primerjavi s poročilom štirih predsednikov (december 2012) (4) in poročilom petih predsednikov (junij 2015) (5) ter številnimi resolucijami Evropskega parlamenta, med drugimi resolucijo z dne 16. februarja 2017 o proračunski zmogljivosti euroobmočja;

6. meni, da mora biti prednostna naloga okrepitev strukturne rasti vsake države članice in podpiranje oblikovanja pogojev za konvergenco v euroobmočju, da se poveča njegova odpornost proti pretresom, ki bi jih lahko povzročile prihodnje finančne krize. Omeniti je treba, da so se stopnje rasti različnih držav članic na splošno približale, toda ravni dohodka na prebivalca se še vedno zelo razlikujejo. Poleg tega EU trpi zaradi pomanjkanja konkurenčnosti v številnih gospodarskih sektorjih, odsotnosti notranjega povpraševanja ter pičlih zasebnih in javnih naložb. Hkrati je zaskrbljujoče, da ima realno gospodarstvo na koncu očitno le malo koristi od monetarne politike, saj obseg produktivnega kapitala stagnira, medtem ko finančne in nepremičninske vrednosti nesorazmerno rastejo;

7. zato podpira strategijo za konvergenco, ki bi dopolnila obstoječe evropske politike za krepitev ekonomske, socialne in teritorialne kohezije ter bi temeljila na naslednjih predlogih:

7.1 vzpostavitev fiskalne zmogljivosti euroobmočja, vključno s pripravami na vstop v euroobmočje, za uvedbo spodbud za večjo makroekonomsko in socialno konvergenco ter odpornost v kontekstu globalizacije. OR poudarja, da je treba pri fiskalnih zadevah večjo pozornost nameniti vlogi lokalnih in regionalnih oblasti, ter v zvezi s tem opozarja, da imajo številne od njih že zdaj pooblastila na fiskalnem področju. Zato je primerno, da se v predlogih na ravni EU upoštevajo te pristojnosti;

7.2 preoblikovanje dela evropskega mehanizma za stabilnost v celosten nedenarni evropski instrument, z jasno opredeljenim obsegom uporabe, za katerega bi bile odgovorne evropske institucije in ki bi imel zmogljivosti za najemanje in dajanje posojil v višini od 100 do 200 milijard EUR, s čimer bi omogočal kratko- do srednjeročne ukrepe v primeru nenadne finančne krize in asimetričnih šokov;

7.3 uvedba konvergenčnega kodeksa, ki ga dopolnjuje sistem spodbud za strukturne reforme, katerih obseg bi bil odvisen od njihove evropske dodane vrednosti in ki bi lahko zajemale zlasti fiskalno konvergenco, ukrepe za bolj dinamičen trg dela z usposabljanjem, digitalizacijo in večjo socialno kohezijo, pri čemer je treba upoštevati predvsem izzive, povezane z demografskimi spremembami. OR pri tem opozarja, da je mogoče v okviru programa za podporo strukturnim reformam že zagotavljati tehnično pomoč;

8. glede na navedeno znova poziva k naslednjemu: — nacionalno, regionalno ali lokalno sofinanciranje v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov je treba izključiti iz računovodskega mehanizma Pakta za stabilnost in rast, kot to že velja za sofinanciranje Evropskega sklada za strateške naložbe, — na ravni EU je treba v izkazih javnih izdatkov uvesti klasifikacijo kakovosti javnih naložb glede na njihove dolgoročne učinke, — pregledati je treba metodologijo za izračun strukturnega primanjkljaja, da se upoštevajo posebnosti nacionalnih gospodarstev in strukturne razlike med javnimi izdatki, — v makroekonomsko preglednico je treba vključiti kazalnik obsega naložb;

9. poziva k dejanski demokratični udeležbi Evropskega parlamenta ter posvetovanju z OR in socialnimi partnerji pred sprejetjem priporočil za posamezne države v okviru evropskega semestra, zlasti zato, da se zagotovi, da bodo priporočila za posamezne države v skladu z načelom subsidiarnosti in ne bodo temeljila na morebitnih makroekonomskih neravnovesjih izključno na podlagi nacionalnih podatkov, brez upoštevanja njihovega pomena na lokalni in/ali regionalni ravni;

10. se zavzema za bolj demokratično delovanje euroobmočja z večjo vlogo Evropskega parlamenta in nacionalnih parlamentov, predvsem pri nadzoru evropskega mehanizma za stabilnost in njegovem preoblikovanju v evropski sklad. OR zavrača predlog za uvedbo novih parlamentarnih struktur, saj je Evropski parlament že parlamentarno telo euroobmočja; euro je v skladu s Pogodbama namreč skupna valuta Evropske unije. Po drugi strani pa bi bilo mogoče – če in kadar bo primerno – ob reviziji Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) oblikovati postopke glasovanja v Evropskem parlamentu, podobne tistim, ki jih za glasovanje v Svetu določa člen 138 PDEU, s čimer bi upoštevali, da se poslanci EP lahko volijo v državah, ki niso članice euroobmočja;

11. se zavzema za združitev funkcije predsednika Euroskupine in komisarja za gospodarske in finančne zadeve s ciljem zastopati splošne interese euroobmočja znotraj Euroskupine;

12. meni, da je za Euroskupino treba določiti formalna pravila, ki bodo prispevala k njeni transparentnosti;

13. vztraja, da je treba EMU v skladu s časovnim načrtom Evropskega sveta iz decembra 2012 dopolniti z resničnim socialnim stebrom, da bi zaposlovanje in socialni standardi, usklajeni navzgor, postali makroekonomska prednostna naloga (6);

14. predlaga, da se štiri vodilna načela, ki jih za poglobitev EMU predlaga Komisija, dopolnijo s petim, ki bi se nanašalo na prispevek k trajnostnemu razvoju in uresničevanju ciljev pariške konference o podnebnih spremembah;

15. ponovno izraža prepričanje, da obseg sedanjega proračuna EU, tj. samo 1 % BDP, ni dovolj, da bi imel proticiklični makroekonomski učinek na ravni EU. Vendar poudarja, da so evropski strukturni in investicijski skladi, kljub temu da so razmeroma majhni (0,37 % BND Evropske unije), še vedno pomembno orodje za spodbujanje lokalnih naložb in konvergence med gospodarstvi prihodnjih 27 držav članic EU. Zato poziva, da se za kohezijsko politiko po letu 2020 zagotovijo ustrezna sredstva v višini vsaj tretjine prihodnjega proračuna EU;

16. vztraja, da je treba prihodnji finančni okvir Unije za obdobje od leta 2021 dalje dopolniti z novimi vrstami lastnih sredstev (7). Namen tega predloga bi morala biti izboljšanje demokratičnega upravljanja in preglednosti proračuna EU ter večja učinkovitost proračunskega upravljanja. Nova lastna sredstva bi lahko temeljila zlasti na evropskem davku od dohodka pravnih oseb na podlagi skupne konsolidirane osnove za ta davek, evropskem davku od dobička in/ali prometa v digitalnem gospodarstvu, davku na finančne transakcije in davku na ogljik kot spodbudi za zmanjšanje emisij CO2, o čemer naj bi Komisija v skladu s sporočilom z dne 21. septembra 2017 do spomladi 2018 pripravila predloge;

17. nasprotuje temu, da bi fiskalna zmogljivost euroobmočja postala proračunska postavka za to območje v proračunu EU, če bo zgornja meja lastnih sredstev še vedno 1,23 % BND Evropske unije. Vključitev fiskalne zmogljivosti euroobmočja v proračun Unije bi dejansko pomenila, da ta ne bi presegla 30 milijard EUR letno, kar se zdi zelo premalo za uresničitev nalog, ki jih predvideva Komisija, namreč: (1) pomoč za strukturne reforme, (2) stabilizacijski učinek, (3) podporni instrument za bančno unijo ter (4) instrument za predpristopno pomoč državam članicam, ki še ne uporabljajo eura. Poleg tega vključitev fiskalne zmogljivosti v proračun EU skriva nevarnost, da bi prišlo do izrivanja (crowding out) financiranja politik Unije, npr. iz strukturnih in investicijskih skladov.

18. meni, da bi bilo treba pred uvedbo instrumentov za konvergenco za pristop novih držav članic k euroobmočju pojasniti njihov obseg uporabe glede na evropske strukturne in investicijske sklade, zlasti kohezijski sklad (8);

19. ugotavlja, da dokument o razmisleku odpira možnost okrepitve povezave med strukturnimi reformami in proračunom EU, bodisi s skladom, namenjenim spodbujanju držav članic k izvajanju reform, bodisi s povezovanjem črpanja sredstev iz strukturnih in investicijskih skladov (v celoti ali delno) z napredkom pri izvajanju konkretnih reform za spodbujanje konvergence. Izvajanje reform bi se spremljalo v okviru evropskega semestra. Glede tega OR opozarja na svoje stalno nasprotovanje vsakršni obliki makroekonomskega pogojevanja, pri katerem se strukturni in investicijski skladi uporabljajo kot orodje za odvračanje ali kaznovanje. Zaskrbljen je tudi, ker se med postopkom evropskega semestra za obvladovanje ali znižanje visokega deleža javnega dolga v BDP veliko večji pomen pripisuje zmanjševanju nacionalnih javnofinančnih primanjkljajev kot ukrepom za povečanje rasti. OR izraža obžalovanje, da so lokalne in regionalne oblasti še vedno veliko premalo vključene v upravljanje evropskega semestra, čeprav se več kot tri četrtine priporočil za posamezne države za leto 2017 nanaša na regije in so za njihovo upoštevanje odgovorne podnacionalne ravni upravljanja;

20. meni, da bi bilo treba dogovor Sveta o prožnejši uporabi Pakta za stabilnost in rast iz februarja 2016 vključiti tudi v primarno zakonodajo EU. Glede tega ponavlja svoj poziv, naj se javne naložbe lokalnih in regionalnih oblasti ne upoštevajo pri izračunu strukturnega primanjkljaja za srednjeročne cilje, kot so določeni v Paktu za stabilnost in rast ter fiskalnem paktu. Ravno tako naj se sofinanciranje, ki ga v okviru evropskih strukturnih in investicijskih skladov zagotavljajo države članice ter lokalne in regionalne oblasti, ne obravnava kot strukturni izdatki. Takšno sofinanciranje je po definiciji naložba splošnega evropskega pomena z dokazanim učinkom vzvoda za gospodarsko rast (9);

21. poudarja, da je pri dokončanju bančne unije pomemben usklajen evropski pristop k slabim posojilom (10), ki so konec leta 2016 znašala skoraj 1 000 milijard EUR, tj. približno 6,7 % BDP EU in 5,1 % vseh bančnih posojil. Razlike na tem področju so v EU zelo velike: delež teh posojil se giblje od 1 % do 46 % v celi vrsti gospodarskih panog. OR zato podpira akcijski načrt, ki ga je Svet sprejel 11. julija 2017 in katerega namen je odpraviti problem slabih posojil v bančništvu z vrsto pobud na področju bančnega nadzora, reformo okvirov za insolventnost in izterjavo dolgov, razvojem sekundarnih trgov slabih posojil in prestrukturiranjem bančnega sektorja;

22. še vedno dvomi o predlogu uvedbe listinjenih finančnih produktov, ki bi jih lahko izdal poslovni subjekt ali institucija, ki bi kupila portfelj obveznic euroobmočja ter nato izdala svoje obveznice, krite s tem portfeljem (vrednostni papirji, kriti z državnimi obveznicami – sovereign bond-backed securities, SBBS), primerljivo z ameriškimi državnimi obveznicami. Taki vrednostni papirji bi seveda omogočili prekinitev povezave med bankami in državami posojilojemalkami ter onemogočili privilegiran status državnih obveznic, hkrati pa preprečili vzajemno prevzemanje dolga in moralno tveganje. Hkrati listinjenje bankam omogoča, da finančno tveganje razširijo na neregulirane finančne udeležence. Vrednostni papirji, kriti z državnimi obveznicami, bi lahko v obdobju gospodarske krize povečali razliko v obrestni meri med državnimi obveznicami.

V Bruslju, 30. novembra 2017 Predsednik Evropskega odbora regij Karl-Heinz LAMBERTZ

(1) Po tem, ko je bila 12. maja 2017 sprejeta resolucija OR z naslovom Bela knjiga Evropske komisije o prihodnosti Evrope – Razmisleki in scenariji za EU-27 do leta 2025, je OR začel posvetovanje o postopku razmisleka ter bo sklepe posvetovanja navedel v mnenju, ki bo sprejeto sredi leta 2018.

(2) Glej str. 34 in 35 zadnje standardne raziskave Eurobarometer 87, pomlad 2017.

(3) Glej eupinions št. 2016/4: A European Finance Minister with Budget Autonomy? (Evropski finančni minister s proračunsko avtonomijo?) Need for reforms of the Eurozone and their potential, given public opinion in Europe (Potreba po reformah euroobmočja in njihov potencial glede na javno mnenje v Evropi), Bertelsmann Stiftung.

(4) http://www2.consilium.europa.eu/media/26310/132525.pdf.

(5) http://www.consilium.europa.eu/sl/policies/emu-report-2015/.

(6) Glej mnenje OR o sporočilu Komisije – Krepitev socialne razsežnosti EMU, COM(2013) 690, ki ga je pripravil Jean-Louis DESTANS (FR/PES), sprejeto 31. januarja 2014, ECOS-V-050. OR bo 11. ali 12. oktobra 2017 sprejel tudi mnenje, ki ga je pripravil Mauro D’ATTIS (IT/EPP), o predlogu medinstitucionalne razglasitve evropskega stebra socialnih pravic in razmisleku o socialni razsežnosti Evrope, SEDEC-VI/027.

(7) Glej točko 35 mnenja o fiskalni zmogljivosti in samodejnih stabilizatorjih v EMU z dne 7. februarja 2017, poročevalec Carl Fredrik GRAF (SE/EPP).

(8) Glej točko 35 mnenja o fiskalni zmogljivosti in samodejnih stabilizatorjih v EMU z dne 7. februarja 2017, poročevalec Carl Fredrik GRAF (SE/EPP).

(9) Glej točki 52 in 54 mnenja z naslovom Zmanjšanje naložbene vrzeli: kako se lotiti izzivov? Mnenje je bilo sprejeto 8. februarja 2017, poročevalec Markku MARKKULA (FI/EPP).

(10) Slaba posojila so bančna posojila, ki se odplačujejo z zamudo ali za katera je malo verjetno, da bodo odplačana, ne da bi bilo treba prodati zavarovanje. Še vedno visoki deleži slabih posojil so problematični, saj zaradi višjih administrativnih stroškov in stroškov financiranja zmanjšujejo donosnost bank. Zaradi potreb po oblikovanju rezervacij se krči kapitalska osnova bank, sposobnost preživetja bank z visokimi ravnmi slabih posojil pa je ogrožena.