EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 2.3.2017 COM(2017) 200 final SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU O UČINKOVITEJŠI POLITIKI VRAČANJA V EVROPSKI UNIJI

– PRENOVLJEN AKCIJSKI NAČRT





Komisija je 9. septembra 2015 sprejela akcijski načrt EU o vračanju, ki vključuje 36 konkretnih ukrepov za povečanje učinkovitosti sistema Evropske unije na področju vračanja. Večina teh ukrepov je že bila izvedena ali se še izvaja, kot je prikazano v Prilogi k temu sporočilu. Kljub temu je bil splošni učinek na rezultate na področju vračanja v Evropski uniji še vedno omejen, kar kaže, da so potrebni odločnejši ukrepi za zagotovitev merljivih rezultatov pri vračanju migrantov brez urejenega statusa. Od sprejetja akcijskega načrta so se izzivi, na katere se mora politika Evropske unije na področju vračanja odzvati, povečali in usmerili pozornost na ta vidik celovite migracijske politike EU. V letu 2015 je število migrantov brez urejenega statusa, za katere je bilo odrejeno, da morajo zapustiti Evropsko unijo, znašalo 533 395, v letu 2014 pa 470 080. Glede na to, da je bilo samo v letih 2015 in 2016 približno 2,6 milijona prošenj za azil ter da stopnja ugodno rešenih prošenj na prvi stopnji za prva tri četrtletja leta 2016 znaša 57 %, bodo morale države članice morda vrniti več kot milijon ljudi, ko bodo njihove prošnje obravnavane. Hkrati pa se stopnje vračanja na ravni Evropske unije niso izboljšale. Medtem ko se je skupna stopnja vračanja v obdobju 2014–2015 povišala z 41,8 % na 42,5 %, se je stopnja dejanskih vrnitev v tretje države znižala s 36,6 % na 36,4 %. Če se poleg tega ne upoštevajo vrnitve na Zahodni Balkan, se stopnja vračanja na ravni Evropske unije zniža na 27 %. Glavni izzivi politike vračanja so bili za Evropsko unijo in države članice vedno tako notranji kot tudi zunanji. Komisija je v sodelovanju z Evropsko službo za zunanje delovanje (ESZD) in državami članicami obravnavala zunanje vidike prek posebnih okvirov sodelovanja s tretjimi državami. V ta namen je bil junija 2016 vzpostavljen okvir za migracijska partnerstva, poleg tega pa je bilo danes sprejeto tretje poročilo o napredku pri tem okviru. Učinkovita politika vračanja se začne v Evropski uniji. V sklepih Evropskega sveta z dne 20. in 21. oktobra 2016 so države članice pozvale k okrepitvi nacionalnih upravnih postopkov za vrnitve. Poleg tega so voditelji držav ali vlad v izjavi z Malte z dne 3. februarja 2017 poudarili potrebo po začetku kritičnega pregleda politike Evropske unije na področju vračanja na podlagi objektivne analize načina uporabe pravnih, operativnih, finančnih in praktičnih orodij, ki so na voljo na ravni Unije in nacionalni ravni. Zato je treba pragmatično proučiti uporabo direktive o vračanju in obravnavati tisto, kar ne deluje, vključno s spodbujanjem držav članic k potrebnim izboljšavam nacionalnih sistemov vračanja za zagotovitev boljšega usklajevanja in večdisciplinarnega pristopa. Čim bolj je treba izkoristiti tudi finančne ali operativne instrumente Evropske unije, da bi se ustvaril skupni prostor za izmenjavo informacij ter boljše sodelovanje in usklajevanje med pristojnimi organi držav članic in EU. Poleg tega so bila znatno okrepljena nova pooblastila Evropske agencije za mejno in obalno stražo, da bi slednja bolje podpirala države članice pri izvajanju skupnih ali nacionalnih dejavnosti vračanja. Napredek pri operacionalizaciji novih pooblastil se spremlja v drugem poročilu o evropski mejni in obalni straži, ki je bilo sprejeto danes. Ta prenovljeni akcijski načrt o vračanju z dodatnimi usmerjenimi ukrepi, ki bodo izvedeni vzporedno s tekočimi ukrepi v okviru obstoječega akcijskega načrta, je naslovljen na države članice ter institucije in agencije Evropske unije, da bi znatno izboljšale stopnje vračanja. S tem se bodo tudi obnovile zaveze glede dokončne izvedbe akcijskega načrta iz leta 2015 ter zagotovili merljivi rezultati pri preprečevanju nedovoljenih migracij in vračanju migrantov brez urejenega statusa. V ta namen je Komisija tudi sprejela priporočilo o povečanju učinkovitosti vrnitev pri izvajanju direktive o vračanju. I – Sistem EU na področju vračanja: povečanje učinkovitosti nacionalnih upravnih sistemov in postopkov vračanja I.1 Direktiva o vračanju Glavna zakonodaja, ki ureja vračanje migrantov brez urejenega statusa, je Direktiva 2008/115/ES (direktiva o vračanju). Ta direktiva določa skupne standarde in postopke za učinkovito vračanje migrantov brez urejenega statusa ob spoštovanju njihovih temeljnih pravic in načela nevračanja. Hkrati pa državam članicam omogoča dovolj manevrskega prostora glede tega, kako doseči ta cilj. Schengenski ocenjevalni mehanizem in informacije, zbrane prek Evropske migracijske mreže, so omogočili temeljit pregled glavnih izzivov, s katerimi se države članice soočajo pri vračanju. To dokazuje, da bi morale države članice v celoti izkoristiti prožnost, ki jo zagotavlja direktiva o vračanju, da bi povečale svoje zmogljivosti za vračanje čedalje večjega števila migrantov brez urejenega statusa v Evropski uniji. Poleg tega bi morale države članice s podporo Komisije opredeliti in si izmenjevati dobre prakse, da bi državljane tretjih držav odvračale od nezakonitega prebivanja na njihovem ozemlju. Te ukrepe je treba izvajati v popolni skladnosti s primarno zakonodajo, vključno z Listino EU o temeljnih pravicah in pravnim redom EU na področju migracij. V ta namen direktiva o vračanju že vsebuje trden sklop norm, vključno z možnostjo učinkovitega pravnega sredstva zoper odločbo o vrnitvi ter spoštovanjem enotnosti družine, otrokove koristi in posebnih potreb ranljivih oseb. Komisija bo še naprej spremljala uporabo direktive o vračanju in skladnost z njo, da bi obravnavala posamezne pomanjkljivosti nacionalnih sistemov. Da bi zagotovila smernice o načinu uporabe določb direktive za učinkovitejše vračanje, je danes sprejela priporočilo o povečanju učinkovitosti vrnitev pri izvajanju direktive o vračanju. Države članice bi morale sprejeti takojšnje ukrepe v skladu s tem priporočilom. Poleg tega je treba nadalje posodobiti priročnik o vračanju, ki zagotavlja smernice o razlagi in praktični uporabi določb direktive o vračanju, med drugim tudi za zagotovitev skladnosti s tem priporočilom.

Komisija je na podlagi izkušenj z izvajanjem tega priporočila in glede na potrebo po nadaljnjih ukrepih za znatno povišanje stopenj vračanja pripravljena spremeniti direktivo o vračanju. Naslednji koraki – Države članice bi morale sprejeti takojšnje ukrepe v skladu s priporočilom Komisije. – Komisija bo do sredine leta 2017 posodobila priročnik o vračanju, pri čemer bo prav tako upoštevala priporočilo. – Komisija bo skupaj z državami članicami še naprej spremljala uporabo direktive o vračanju in skladnost z njo, zlasti prek schengenskega ocenjevalnega mehanizma na področju vračanja. – Države članice bi morale v letu 2017 s podporo Komisije opredeliti dobre prakse v zvezi z odvračanjem državljanov tretjih držav od nezakonitega prebivanja. I.2 – Obravnavanje zlorab azilnih postopkov Zavrnjeni prosilci za azil predstavljajo pomemben delež migrantov brez urejenega statusa v Evropski uniji. Medtem ko veliko ljudi, ki prispejo v Evropsko unijo, beži pred vojno, nasiljem in preganjanjem, nekateri uporabljajo prošnje za azil za podaljšanje bivanja v Evropi in preprečevanje vrnitve. V zadnjih fazah postopkov vračanja, tudi nekaj dni ali ur pred odhodom, se pogosto vložijo očitno neutemeljene prošnje za azil, in sicer zgolj z namenom odložitve ali preprečevanja vrnitve. To zelo obremenjuje azilne sisteme držav članic.

Dober primer tega so nigerijski državljani: v letu 2016 jih je v Evropsko unijo nezakonito vstopilo več kot 37 000 (kar je največ od vseh državljanov, ki so prispeli po osrednji sredozemski poti), v istem letu pa je bilo registriranih več kot 47 000 njihovih prošenj za azil. V prvih treh četrtletjih leta 2016 je stopnja ugodno rešenih prošenj za azil, ki so jih vložili nigerijski državljani, znašala 8 %, kar pomeni, da bo več kot 40 000 prošenj, vloženih v letu 2016, verjetno zavrnjenih. Da bi se take situacije preprečile, bi morale države članice nemudoma izkoristiti vse možnosti v okviru veljavne zakonodaje na področju azila, da bi obravnavale zlorabe azilnega sistema s strani migrantov brez urejenega statusa, ki dejansko ne potrebujejo mednarodne zaščite. Zlasti bi morale uporabljati določbe o pospešenih azilnih postopkih, obravnavanju naknadnih prošenj in nesamodejnem suspenzivnem učinku pritožb, predvsem za migrante iz držav, ki veljajo za varne ali za katere je stopnja ugodno rešenih prošenj za azil nizka. Ključno je zagotoviti brezhibno vzajemno delovanje azilnih postopkov in postopkov vračanja. Hiter in učinkovit postopek odločanja je v interesu tako dobrovernih prosilcev kot tudi držav članic. Zato je uradna povezava med obema procesoma ter boljša komunikacija in izmenjava informacij med azilnimi organi in organi, pristojnimi za vračanje, bistvenega pomena. Nove možnosti za zagotovitev poenostavljenih in učinkovitih povezav med azilnimi postopki in postopki vračanja bo v dolgoročnejšem smislu omogočila tudi reforma skupnega evropskega azilnega sistema, ki jo je Komisija predložila v letu 2016. Predlog uredbe o azilnem postopku na primer določa vzpostavitev hitrejših postopkov za odzivanje na očitno neutemeljene prošnje za azil in naknadne prošnje, za katere ni dejanskih možnosti, da bi bile ugodno rešene, ter za migrante iz varnih tretjih držav in držav izvora, s čimer bi se zmanjšalo tveganje, da so operacije vračanja neupravičeno odpovedane ali odložene. Naslednji koraki – Države članice bi morale poenostaviti azilne postopke v skladu z veljavno zakonodajo Evropske unije, da bi zmanjšale zlorabe azilnega sistema z namenom preprečevanja vrnitve. – Države članice bi morale uporabljati pospešene azilne postopke in postopke nedopustnosti v skladu z zakonodajo Evropske unije, da bi obravnavale očitno neutemeljene prošnje za azil, vključno z naknadnimi prošnjami, poleg tega pa v primeru pritožb iz teh razlogov ne bi smele zagotoviti samodejnega suspenzivnega učinka. – Države članice bi morale sprejeti potrebne upravne ukrepe za boljšo povezavo med azilnimi postopki in postopki vračanja ter izboljšanje usklajevanja med pristojnimi organi. I.3 – Boljša izmenjava informacij za izvrševanje vrnitev Prijetje, identifikacija in spremljanje migrantov brez urejenega statusa so predpogoji za učinkovito vračanje. Slednje zahteva tudi sistematično izmenjavo informacij znotraj držav članic (med njihovimi organi, pristojnimi za vračanje, in drugimi vladnimi organi, vključno z zdravstvenimi, izobraževalnimi in socialnimi službami) ter med njimi in z organi EU. Razpoložljivost pravočasnih informacij lahko državam članicam pomaga bolje usmerjati in načrtovati dejavnosti vračanja. Vendar veliko potrebnih informacij še vedno primanjkuje. Ob odsotnosti sistema vstopa/izstopa ni na voljo zanesljivih statističnih podatkov glede oseb, ki prekoračijo obdobje dovoljenega prebivanja, o uspešnem izvrševanju odločb o vrnitvi pa so na voljo le omejene informacije. Zato bi morale države članice zbirati izčrpne informacije v realnem času na nacionalni ravni, da bi imele jasen in točen pregled stanja na področju nedovoljenih migracij prek sistema integriranega upravljanja vračanja. Poleg tega morajo vse neveljavne dokumente, kot so dovoljenja za prebivanje, vnesti v SIS za zaseg. Komisija poziva države članice, naj zagotovijo, da se ta obveznost sistematično izpolnjuje. Komisija si v podporo državam članicam že prizadeva ustvariti ugodno okolje za izvrševanje vrnitev po vsej Evropski uniji prek sistematične izmenjave informacij. V letu 2016 je predstavila več predlogov za nadaljnji razvoj obstoječih informacijskih sistemov (schengenski informacijski sistem, Eurodac) ali vzpostavitev novih sistemov (sistem vstopa/izstopa, evropski sistem za potovalne informacije in odobritve), ki bodo prispevali k obravnavanju nekaterih trenutnih vrzeli v obveščanju.

V okviru ocene vizumskega informacijskega sistema (VIS) so države članice pokazale, da vedno bolj uporabljajo ta sistem za identifikacijo migrantov brez urejenega statusa. Vendar zgolj podatki iz vizumskega informacijskega sistema običajno niso dovolj, da bi tretje države to priznale kot dokaz o državljanstvu, ali pa so potrebne nadaljnje preiskave. Ker v tem sistemu niso shranjene kopije potnih listov, je pridobitev kopije od veleposlaništva, ki je izdalo schengenski vizum, dolgotrajna ali celo nemogoča. Zato bo Komisija izvedla študijo izvedljivosti shranjevanja kopij potnih listin prosilcev za vizum, vključno s kopijami potnih listov, v vizumskem informacijskem sistemu. Poleg tega je Komisija začela študijo za proučitev tehnične izvedljivosti registra dovoljenj za prebivanje v EU, med drugim tudi za poenostavitev situacij, ko se migrant, ki ima pravico prebivati na ozemlju ene same države članice, nezakonito preseli v drugo državo članico. Vzporedno s tem je Komisija ustanovila strokovno skupino na visoki ravni za informacijske sisteme in interoperabilnost, da bi zagotovila učinkovito uporabo teh orodij. To bi moralo koristiti organom za priseljevanje, saj bodo lahko z eno samo poizvedbo pridobili informacije o migrantih brez urejenega statusa, ki so na voljo v vseh sistemih EU. Boljša uporaba informacij o kazenskih obsodbah v zvezi z odločitvami o prenehanju zakonitega prebivanja, kar bi olajšalo vračanje državljanov tretjih držav in oseb brez državljanstva s kazensko evidenco, je za države članice vedno večja težava. Komisija bo junija predstavila spremenjen zakonodajni predlog za vzpostavitev osrednje podatkovne zbirke osebnih podatkov obsojenih državljanov tretjih držav, da bi se opredelile države članice, v katerih so bile obsodbe izrečene, in povečala učinkovitost obstoječega evropskega informacijskega sistema kazenskih evidenc (ECRIS). Države članice bi morale pri sprejemanju odločb o vrnitvi že zdaj upoštevati obsodbe za huda kazniva dejanja v Evropski uniji, da bi ocenile položaj posameznih migrantov brez urejenega statusa, kar zadeva na primer obdobje za prostovoljno vrnitev, potrebo po pridržanju in trajanje prepovedi vstopa. Naslednji koraki – Komisija bo izvedla študijo izvedljivosti in oceno učinka shranjevanja kopij potnih listin prosilcev za vizum v vizumskem informacijskem sistemu, da bi olajšala identifikacijo migrantov brez urejenega statusa. – Komisija bo do septembra 2017 proučila tehnično izvedljivost registra dovoljenj za prebivanje v EU. – Države članice bodo nemudoma vnesle vsa umaknjena, potekla in neveljavna dovoljenja za prebivanje v SIS. – Države članice bi morale pri sprejemanju odločb o vrnitvi upoštevati predhodne obsodbe za huda kazniva dejanja v Evropski uniji. I.4 – Izboljšanje vračanja in podpora ponovnemu vključevanju

Direktiva o vračanju jasno določa, da ima na ravni EU prostovoljna vrnitev prednost pred prisilno vrnitvijo, če ne ogroža namena postopka vračanja. Spodbude za vračanje se običajno zagotavljajo v okviru svežnjev za pomoč pri prostovoljnem vračanju in ponovno vključevanje. Nadaljnje izboljšanje razširjanja informacij o prostovoljnem vračanju med migranti brez urejenega statusa je bistveno za zagotovitev, da imajo dostop do natančnih informacij, tudi kadar je verjetneje, da se bodo zanašali predvsem na neuradne vire informacij iz svoje skupnosti, ali kadar se ne želijo vrniti in/ali ne zaupajo migracijskim organom. Države izvora se vse bolj soočajo s situacijami, v katerih so njihovi migranti brez urejenega statusa, ki prihajajo iz različnih držav članic, prejeli različne svežnje za ponovno vključevanje (gotovina ali prispevki v naravi). To lahko privede do tega, da države izvora dajejo prednost vrnitvam iz držav članic, ki ponujajo boljše svežnje za ponovno vključevanje, ali celo do tega, da migranti brez urejenega statusa poskušajo od Evropske unije pridobiti čim boljše pogoje za pomoč pri prostovoljnem vračanju. Zato je za povišanje stopenj vračanja bistvena skladnost svežnjev za ponovno vključevanje in splošnih praks glede spodbujanja vračanja med vsemi državami članicami. V ta namen bo Komisija podprla države članice prek strokovne skupine za vračanje v okviru Evropske migracijske mreže. Večja verjetnost je, da bodo migranti brez urejenega statusa sprejeli svežnje za prostovoljno vrnitev, če bodo vedeli, da je edina druga možnost prisilna vrnitev, saj nezakonito prebivanje ne bi bilo več mogoče. Da bi bili programi za pomoč pri prostovoljnem vračanju in ponovno vključevanje ter spremljevalni ukrepi za ponovno vključevanje učinkoviti, so potrebni skupni standardi. Vse države članice bi morale uporabljati nezavezujoče smernice o uporabi programov za pomoč pri prostovoljnem vračanju in ponovno vključevanje, ki jih je Svet potrdil 9. junija 2016, da bi se okrepilo sodelovanje in usklajevanje med državami članicami. Okrepiti je treba zmogljivosti in strokovno znanje na ravni držav članic za razvoj in upravljanje projektov in programov na področju vračanja. Zato se bodo spodbujali ukrepi, pri katerih države članice med seboj sodelujejo v korist celotne Evropske unije. Pri teh projektih se bodo izvajale dejavnosti v zvezi z vračanjem, vključno z ukrepi vračanja za vse vrste pomoči pred vrnitvijo, krepitvijo zmogljivosti in ponovnim vključevanjem, da bi se povečala učinkovitost vrnitev. Ti projekti bodo povezani z obstoječimi pobudami v okviru pristopa k integriranemu upravljanju vračanja in se bodo izvajali prek sistema integriranega upravljanja vračanja. Naslednji koraki – Države članice bi morale s podporo Komisije zagotoviti usklajen pristop k pomoči pri ponovnem vključevanju in splošnim praksam za spodbujanje vračanja. – Države članice bi morale dejavno sodelovati v skupnih programih za vse vrste pomoči pred vrnitvijo. I.5 – Sodelovanje Boljše sodelovanje na področju vračanja

Države članice bi morale izboljšati in povečati svoje zmogljivosti za vračanje, da bi zagotovile celovitejši in bolj usklajen pristop k vrnitvam ter njihovo upravljanje v skladu s priporočilom. To bi moralo omogočiti boljšo izmenjavo informacij, večdisciplinaren pristop in poenostavitev vseh zadev v zvezi z vračanjem. Države članice lahko za podporo povečanju zmogljivosti izkoristijo svoje nacionalne programe v okviru Sklada za azil, migracije in vključevanje, da bi zagotovile boljše načrtovanje, usklajevanje in spremljanje med zadevnimi organi kazenskega pregona in organi za priseljevanje, usklajene ukrepe s sodnimi organi, organi za pridržanje, sistemi skrbništva ter zdravstvenimi in socialnimi službami ter hitre in ustrezne odzive, kadar je potrebno večdisciplinarno ukrepanje. Komisija bo v skladu s pristopom k integriranemu upravljanju vračanja zagotovila boljše usklajevanje in spremljanje z enakovrednimi nacionalnimi organi na ravni Evropske unije, ki kot platformo uporabljajo strokovno skupino za vračanje v okviru Evropske migracijske mreže ter srečanja neposrednih kontaktnih točk v okviru Evropske agencije za mejno in obalno stražo. V akcijskem načrtu o vračanju iz leta 2015 je bilo določeno, da bi morala Komisija vzpostaviti mrežo kontaktnih točk držav članic za umik dovoljenj za prebivanje, kar pa še ni bilo doseženo. Države članice imajo že zdaj možnost, da vsa umaknjena, potekla in neveljavna dovoljenja za prebivanje vnesejo v SIS, tako da lahko uradniki na terenu preverijo status imetnika dovoljenja za prebivanje. Naslednji koraki – Komisija in države članice bi morale dodatno okrepiti usklajevanje v okviru pristopa k integriranemu upravljanju vračanja. – Komisija bo v letu 2017 vzpostavila mrežo kontaktnih točk držav članic za umik dovoljenj za prebivanje. Sistem integriranega upravljanja vračanja Sistem integriranega upravljanja vračanja je omejen sistem za izmenjavo informacij med strokovnjaki držav članic, ki že olajšuje načrtovanje, organizacijo in izvajanje dejavnosti držav članic na področju vračanja in ponovnega sprejema z namenom nadaljnjega povišanja stopenj vračanja. Prav tako ponuja informacije o dobrih praksah in smernicah za posamezne tretje države, zakonodaji in programih vračanja ter podatke o operacijah vračanja in statistične podatke. Sistem je bil uveden v vseh državah članicah ter na Norveškem in v Švici. Informacije, ki jih zagotavlja, omogočajo tudi bolj proaktivno vlogo Evropske agencije za mejno in obalno stražo pri načrtovanju skupnih operacij vračanja ter boljše načrtovanje operacij vračanja.

Načrtuje se že nadaljnji razvoj sistema integriranega upravljanja vračanja, da bi se izboljšalo zbiranje podatkov o operacijah vračanja in ponovnem sprejemu. Komisija v okviru sistema integriranega upravljanja vračanja razvija namenska orodja IT, da bi bile te informacije na voljo državam članicam ter Evropski agenciji za mejno in obalno stražo prek enega samega kanala. S tem se bo poenostavilo zbiranje podatkov v zvezi z Evropskim azilnim podpornim uradom in Eurostatom ter omejilo upravno breme, ki ga predstavljajo večkratne zahteve za podatke. Podatki se bodo zbirali mesečno. Komisija in države članice bodo imele omejen dostop do podatkov. Ta proces bo še dodatno olajšan, ko se bo začel uporabljati spremenjeni schengenski informacijski sistem. Prek sistema integriranega upravljanja vračanja bodo na voljo informacije v realnem času o izdaji in upoštevanju odločb o vrnitvi. Poleg tega je treba v državah članicah, kjer to še ni na voljo, razviti samostojen sistem IT za obravnavanje primerov vračanja na nacionalni ravni. To bo omogočilo učinkovitejše standardizirano upravljanje in pregled oseb v postopku vračanja v skladu z nacionalnimi postopki odločanja. Za lažje sodelovanje s tretjimi državami so potrebni posamezni podatki o osebi v postopku vračanja, kot so identifikacijski podatki in spremna dokumentacija. Take podatke je treba varno posredovati vladam tretjih držav, da se potrdi državljanstvo osebe v postopku vračanja in pridobijo potrebne potne listine. Za učinkovito posredovanje je v okviru sistema integriranega upravljanja vračanja potreben enoten vmesnik IT za upravljanje primerov ponovnega sprejema, pri čemer tretje države ne bi imele dostopa do sistema, države članice pa ne bi mogle dostopati do sistemov tretjih držav. Za razvoj vsega tega je Komisija zagotovila financiranje v okviru večletnega delovnega programa Evropske migracijske mreže za obdobje 2017–2018. Naslednji koraki

– Države članice bi morale vsak mesec zagotoviti zahtevane podatke o vračanju prek sistema integriranega upravljanja vračanja. – Komisija bo zagotovila samostojen sistem IT za obravnavanje primerov vračanja na nacionalni ravni in ustrezen skupni vmesnik v okviru sistema integriranega upravljanja vračanja. – Komisija bo razvila enoten vmesnik IT za upravljanje primerov ponovnega sprejema za sistem integriranega upravljanja vračanja. – Komisija bo v okviru strukture IT sistema integriranega upravljanja vračanja podpirala nadaljnji razvoj zmogljivosti držav članic za usklajevanje vračanja. Evropska agencija za mejno in obalno stražo Evropska agencija za mejno in obalno stražo je sestavni del prizadevanj Evropske unije za oblikovanje operativnega okvira, ki bo povečal učinkovitost sistema Evropske unije na področju vračanja. Z novo uredbo o Evropski agenciji za mejno in obalno stražo je vračanje migrantov brez urejenega statusa postalo prednostno področje dela agencije, s čimer bo ta lahko znatno okrepila podporo, ki jo zagotavlja državam članicam, in razvila nove dejavnosti na tem področju. Napredek agencije pri izvajanju novih pooblastil in ukrepov iz tega prenovljenega akcijskega načrta se bo spremljal v poročilih Komisije o operacionalizaciji agencije. Širša pooblastila agenciji omogočajo, da zagotavlja splošno pomoč pri vračanju. To zajema tudi prostovoljni odhod in prisilno vrnitev, pri čemer je agencija pooblaščena, da organizira operacije vračanja (iz ene ali več držav članic) in sodeluje s tretjimi državami pri izboljšanju njihovih zmogljivosti za sodelovanje z državami članicami med operacijami vračanja. Agencija mora ta pooblastila v celoti izkoristiti in že letos razviti nove načine podpiranja držav članic. Vloga agencije pri dejavnostih vračanja na evropski ravni se začne z dejavnostmi pred vrnitvijo, ki jih je treba še naprej krepiti, zlasti s podporo pri identifikaciji migrantov brez urejenega statusa in izdaji potnih listin za njihovo vrnitev s strani tretjih držav. Še naprej bi bilo treba organizirati misije za identifikacijo iz ključnih tretjih držav, pri čemer bi morali sodelujoči organi izdati potne listine med takimi misijami ali takoj po njih. Poleg tega bi morala agencija opredeliti in nadalje razviti druga orodja, ki omogočajo hitro identifikacijo in ponovno dokumentiranje migrantov brez urejenega statusa s strani tretjih držav. Trenutno so na voljo le omejene informacije o glavnih operativnih tveganjih in izzivih, s katerimi se države članice soočajo na področju vračanja, ter o tem, kako bi lahko bila agencija pripravljena podpreti nacionalne organe pri odpravi teh tveganj in izzivov. Ko bo Evropska agencija za mejno in obalno stražo dokončala pregled zmogljivosti in potreb držav članic, bi morala oblikovati posebne in prilagojene načrte za ukrepanje. Tako bo jasno, kakšno strokovno znanje je potrebno v posamezni državi članici ter kako lahko agencija pomaga in začne izvajati pilotne projekte. Bolj bi bilo treba izkoristiti tudi „zbirne operacije vračanja“, pri katerih organi tretjih držav izvršujejo vrnitve svojih državljanov iz Evropske unije v skladu z določbami uredbe o Evropski agenciji za mejno in obalno stražo. S temi operacijami bi se lahko na stroškovno učinkovit način še bolj povečale zmogljivosti Evrope za vračanje, zato bi morala agencija več vlagati v podpiranje zmogljivosti tretjih držav za sodelovanje v takih operacijah, vključno s posebnim usposabljanjem. Usklajene skupne operacije vračanja bi se morale izvajati v skladu z vodnikom za skupne operacije vračanja po zračni poti, ki jih usklajuje agencija Frontex, ki je bil objavljen 12. maja 2016. Poleg tega je nujno, da agencija vzpostavi mehanizem za pomoč državam članicam pri vračanju s komercialnimi leti, s katerim bi se financirale prostovoljne in prisilne vrnitve iz držav članic, organizirane na tak način. Agencija bi morala tudi skleniti okvirne sporazume z letalskimi družbami, ki bi jih lahko po potrebi uporabili nacionalni organi, pristojni za vračanje, in v katerih bi bili določeni splošni pogoji uporabe komercialnih letov (npr. število oseb v postopku vračanja in spremljevalcev na krovu), da bi se lahko na letih v glavne namembne kraje vrnitve hitro zagotovilo določeno število sedežev. Da bi agencija obvladala dodatno delovno obremenitev, ki jo vključujejo te dejavnosti, in da bi v celoti izpolnila pričakovanja, povezana s svojimi novimi pooblastili, bi morala sprejeti takojšnje ukrepe za zagotovitev, da se zapolnijo razpoložljiva delovna mesta in da se porabijo vsa dodeljena proračunska sredstva za dejavnosti vračanja. Naslednji koraki Evropska agencija za mejno in obalno stražo bi morala: – do junija 2017 povečati osebje enote za pomoč pri vračanju, – do junija 2017 vzpostaviti mehanizem za komercialne lete, – do junija 2017 okrepiti pomoč pred vrnitvijo z organizacijo misij za identifikacijo, – do junija 2017 dokončati pregled zmogljivosti in potreb držav članic na področju vračanja, – do oktobra 2017 okrepiti usposabljanje organov tretjih držav, ki sodelujejo v zbirnih operacijah vračanja, – do konca leta porabiti vsa dodeljena finančna sredstva. I.6 – Finančna sredstva Evropske unije za vračanje in ponovni sprejem Komisija zagotavlja znatno finančno pomoč v podporo državam članicam pri izvrševanju učinkovitih vrnitev v skladu z direktivo o vračanju ter v podporo praktičnemu sodelovanju in izmenjavi dobrih praks na področju vračanja in ponovnega sprejema. Glavni instrument financiranja EU v podporo državam članicam na tem področju je Sklad za azil, migracije in vključevanje. Države članice so prek nacionalnih programov v okviru Sklada za azil, migracije in vključevanje za obdobje 2014–2020 namenile približno 806 milijonov EUR za dejavnosti vračanja in ponovnega vključevanja. To vključuje podporo nacionalnim prizadevanjem držav članic na področju vračanja in posebnim skupnim evropskim pobudam za vračanje in vključevanje (zlasti evropski mreži instrumentov za reintegracijo, evropski pobudi za integrirano upravljanje vračanja ter mreži evropskih uradnikov za zvezo na področju vračanja).

Poleg tega je bila od leta 2014 zagotovljena nujna pomoč v skupni višini 6,2 milijona EUR za obravnavanje nujnih potreb v zvezi z vračanjem, kot je pomoč pri prostovoljnem vračanju. Drugi ukrepi v zvezi z vračanjem in ponovnim sprejemom so bili podprti z ukrepi Unije v okviru Sklada za azil, migracije in vključevanje, vključno z instrumentom za krepitev zmogljivosti v zvezi s ponovnim sprejemom, pri čemer je bilo iz Sklada za obdobje 2015–2016 namenjenih 12 milijonov EUR. Naslednji koraki Komisija bo v letu 2017: – namenila dodatnih 200 milijonov EUR državam članicam prek njihovih nacionalnih programov v okviru Sklada za azil, migracije in vključevanje za ukrepe na področju vračanja. S tem se bodo dodatno povečale operativne zmogljivosti držav članic za pomoč pred vrnitvijo, krepitev zmogljivosti, ponovno vključevanje itd. za povečanje števila vrnitev, – dodatno povečala proračun, da bi okrepila sodelovanje med EU in njenimi partnerskimi državami na področju ponovnega sprejema v okviru instrumenta za krepitev zmogljivosti v zvezi s ponovnim sprejemom. II – Premagovanje izzivov ponovnega sprejema Kot je bilo napovedano v akcijskem načrtu o vračanju iz leta 2015, je Evropska unija znatno okrepila sodelovanje z glavnimi državami izvora v Afriki in Aziji. Medtem ko nekatere države izvora sodelujejo pri ponovnem sprejemu svojih državljanov v skladu s svojimi obveznostmi po mednarodnem pravu (za afriške, karibske in pacifiške države tudi v skladu s členom 13 Sporazuma iz Cotonouja), sodelovanje številnih drugih držav ni zadovoljivo. Države članice poročajo zlasti o težavah pri pridobivanju potnih listin za vrnitev od tretjih držav ali uporabi evropske potne listine, tudi v primerih ugotovljene identitete in državljanstva. Z rednimi sestanki Skupnega odbora za ponovni sprejem, posebnimi projekti in intenzivnim delom v zvezi z izvajanjem veljavnih 17 sporazumov o ponovnem sprejemu so bile nekatere ovire za ponovni sprejem odpravljene, prakse in komunikacija med zadevnimi organi pa so se izboljšale. Vendar nekatere od teh držav v praksi še vedno ne upoštevajo v celoti določb sporazumov. Komisija je napredovala pri pogajanjih o novih sporazumih o ponovnem sprejemu. Pogajanja z Belorusijo so skoraj zaključena, medtem ko so se začela nova pogajanja z Nigerijo, Tunizijo in Jordanijo vzporedno s pogajanji o poenostavitvi vizumskih postopkov. Po drugi strani pa so pogajanja z Marokom, ki so se začela leta 2003, zastala, z Alžirijo pa se kljub pogajalskemu mandatu iz leta 2002 sploh še niso začela. Komisija se je pri državah, s katerimi ni bilo mogoče skleniti uradnega sporazuma o ponovnem sprejemu, osredotočila na izboljšanje praktičnega sodelovanja prek operativnih orodij in instrumentov, kot so standardni operativni postopki. Po številnih dialogih na visoki ravni je sodelovanje v zvezi z obveznostmi ponovnega sprejema zdaj sestavni del prenovljenega političnega dialoga Evropske unije s tretjimi državami. V akcijskem načrtu je bilo navedeno tudi, da bi bilo treba pomoč in politike Evropske unije uporabiti za spodbujanje pripravljenosti partnerskih držav k sodelovanju ter s tem povečati vpliv Evropske unije na področju ponovnega sprejema. To je bilo vključeno v pristop k partnerskemu okviru, ki je bil predlagan junija 2016 ter katerega cilj je skupno upravljanje migracij z državami izvora in tranzita, pri čemer je prvotni poudarek na Etiopiji, Senegalu, Maliju, Nigeriji in Nigru. Izvajanje in rezultati partnerskega okvira so podrobneje opisani v treh posebnih poročilih iz oktobra in decembra 2016 ter z dne 1. marca 2017. S partnerskim okvirom s tretjimi državami ter z uporabo vseh razpoložljivih politik in orodij se bo spodbudilo boljše sodelovanje z namenom identifikacije, ponovnega dokumentiranja in ponovnega sprejema njihovih državljanov. Na splošno bi bilo treba v zvezi s partnerskimi državami uporabiti prilagojene pristope k opredelitvi vseh interesov, spodbud in vplivov, da bi se izpolnili cilji in obveznosti ter da bi EU in zainteresirane države članice sprejele posebne ukrepe v podporo zadevnim partnerskim državam, kot je učinkovito ponovno vključevanje oseb v postopku vračanja, s čimer bi se zagotovilo boljše upravljanje migracij ter izboljšalo sodelovanje na področju vračanja in ponovnega sprejema. Da bi se to doseglo, bodo morale EU in države članice usklajeno in učinkovito uporabiti svoj skupni vpliv. Naslednji koraki