EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 22.10.2020 COM(2020) 664 final POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU Poročilo o izvajanju in delovanju Uredbe (EU) 2017/1004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2017 o vzpostavitvi okvira Unije za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v ribiškem sektorju in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 199/2008 (prenovitev) {SWD(2020) 229 final}



UVOD Zanesljivi in popolni podatki so bistveni za upravljanje ribištva v okviru skupne ribiške politike (SRP), ki temelji na najboljšem razpoložljivem znanstvenem svetovanju. Glavno orodje za zbiranje in upravljanje podatkov je Uredba (EU) 2017/1004 (v nadaljnjem besedilu: uredba o okviru za zbiranje podatkov), tj. prenovitev predhodne uredbe iz leta 2008. Okvir za zbiranje podatkov določa usklajeni pristop držav članic k zbiranju bioloških, okoljskih, tehničnih in socialno-ekonomskih podatkov v zvezi s sektorji ribolova, akvakulture in predelave na ravni Unije (Priloga 1 k delovnemu dokumentu služb Komisije). V skladu s členom 23 uredbe o okviru za zbiranje podatkov mora Evropska komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti poročilo o izvajanju in delovanju Uredbe. S tem poročilom se izpolnjuje navedena obveznost. Okvir za zbiranje podatkov poudarja pristop, ki temelji na končnih uporabnikih, in regionalizacijo zbiranja podatkov, pri čemer se vzpostavijo regionalne usklajevalne skupine. Na podlagi okvira za zbiranje podatkov države članice podatke zbirajo v nacionalnih delovnih načrtih, v letnih poročilih pa poročajo o izvajanju. Prvič lahko tudi predložijo regionalne delovne načrte, usklajene na ravni morskih bazenov, ki dopolnjujejo (ali nadomestijo) zadevne dele nacionalnih delovnih načrtov. Okvir za zbiranje podatkov daje Komisiji pooblastila, da sprejema sklepe o vzpostavitvi večletnega programa Unije za zbiranje podatkov, v katerem se določijo podrobne obveznosti držav članic glede zbiranja podatkov. Večletni program Unije za obdobje 2017–2019 je že bil delno usklajen z uredbo o okviru za zbiranje podatkov; večletni program Unije za obdobje 2020–2021 (sestavljata ga dva sklepa Komisije) pa v celoti temelji na uredbi o okviru za zbiranje podatkov. Evropski sklad za pomorstvo in ribištvo (ESPR) od leta 2014 državam članicam zagotavlja finančno podporo za dejavnosti zbiranja podatkov. IZVAJANJE IN DELOVANJE ZAKONODAJE 1.Glavni akterji na podlagi okvira za zbiranje podatkov 1.1.Države članice Države članice so odgovorne za zbiranje in shranjevanje podatkov, kakovost in celovitost primarnih podatkov ter varstvo podatkov v skladu s pravnimi obveznostmi. Vse države članice imajo vzpostavljen sistem za zbiranje, shranjevanje in upravljanje podatkov, pri čemer so vse Komisiji v sprejetje predložile nacionalne delovne načrte (za obdobji 2017–2019 in 2020–2021). Delovni načrt izvajajo en ali več znanstvenih inštitutov v državi članici, kar je pogosto odvisno od velikosti in raznolikosti ribištva. V skladu s pravnimi obveznostmi vse države članice organizirajo nacionalne usklajevalne sestanke in so imenovale nacionalne korespondente, ki so odgovorni za notranje usklajevanje, dajanje na voljo podatkov končnim uporabnikom in povezovanje s Komisijo. Zaradi zanesljive mreže nacionalnih korespondentov (v okviru podskupine strokovne skupine za zbiranje podatkov o ribištvu) se je bistveno olajšalo sodelovanje med službami Komisije in nacionalnimi upravami. 1.2.Regionalne usklajevalne skupine Regionalne usklajevalne skupine v skladu s pristopom, ki temelji na regionalizaciji, podpirajo izvajanje okvira za zbiranje podatkov in lahko predložijo regionalne delovne načrte, s katerimi bi se izboljšalo usklajevanje v ustreznih morskih bazenih, da bi se dodatno podprlo zanesljivo znanstveno svetovanje. Komisija na letnih in vmesnih sestankih sodeluje kot članica. Končni uporabniki sodelujejo kot opazovalci (Priloga 2 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Od začetka veljavnosti uredbe o okviru za zbiranje podatkov je bilo ustanovljenih šest novih regionalnih usklajevalnih skupin. Dve od njih sta se leta 2019 združili, kar pomeni, da jih je zdaj pet: regionalna usklajevalna skupina za Baltsko morje, regionalna usklajevalna skupina za Severni Atlantski ocean, Severno morje in vzhodni Arktični ocean, regionalna usklajevalna skupina za Sredozemsko in Črno morje, regionalna usklajevalna skupina za velike pelagične vrste ter regionalna usklajevalna skupina za ribolov v oddaljenih vodah (Priloga 2 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Vseevropska načrtovalna skupina za ekonomijo (PGECON) usklajuje socialno-ekonomska vprašanja. 1.3.Končni uporabniki Končni uporabniki zagotavljajo znanstveno svetovanje ali imajo z raziskovalnega ali upravljalnega vidika interes za (znanstveno) analizo podatkov v ribiškem sektorju. Glavni končni uporabniki so: I)Mednarodni svet za raziskovanje morja (ICES), ki zagotavlja znanstveno svetovanje o morskih virih v severovzhodnem Atlantskem oceanu;

II)Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo (STECF), tj. strokovna skupina Komisije, ki zagotavlja svetovanje o več vprašanjih (vključno z zbiranjem podatkov, politiko zavržkov, rabo virov v Sredozemskem morju in ekonomijo flot); III)znanstveni odbori regionalnih organizacij za upravljanje ribištva na podlagi sporazumov o partnerstvu o trajnostnem ribištvu in druge mednarodne organizacije. Končni uporabniki so tudi službe Komisije (Skupno raziskovalno središče (JRC), GD MARE), na primer za ekonomsko analizo ribištva in akvakulture. Okvir za zbiranje podatkov omogoča uporabo podatkov različnim končnim uporabnikom. Skupina glavnih končnih uporabnikov se v obdobju poročanja ni bistveno spremenila, saj je bilo dodanih le nekaj novih končnih uporabnikov. Končni uporabniki prejemajo podatke prek zahtev po podatkih, ki se predložijo državam članicam, ali na podlagi obveznosti poročanja (v primeru regionalnih organizacij za upravljanje ribištva). V obdobju 2017–2019 je bilo izpolnjenih 72 zahtev po podatkih in obveznosti poročanja (Priloga 3 k delovnemu dokumentu služb Komisije). 1.4.Gostitelji regionalnih zbirk podatkov Regionalne zbirke podatkov olajšajo delo končnih uporabnikov v morskih bazenih. Zbirke podatkov omogočajo, da se pregledata celovitost in zanesljivost podatkov ter popravijo in zmanjšajo napake v podatkih. Za štiri morske bazene v severovzhodnem Atlantskem oceanu (Baltsko morje, Severno morje, severozahodne in jugozahodne vode Unije) obstaja ena regionalna zbirka podatkov. Zbirko podatkov Fishframe gosti ICES, ki podatke shranjuje, upravlja in uporablja. ICES zahteve po podatkih izvršuje prek druge zbirke podatkov (Intercatch) (Priloga 3 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Poleg nasvetov o staležih ta zbirka podatkov ICES omogoča, da pripravi in predloži regionalne preglede ribištva ter načrte vzorčenja za gospodarski ribolov. ICES si prizadeva obe zbirki podatkov združiti v eno regionalno zbirko podatkov in sistem ocenjevanja. Za Sredozemsko in Črno morje kljub številnim analizam izvedljivosti ni vzpostavljena nobena regionalna zbirka podatkov. Komisija si še naprej prizadeva določiti gostitelja za to zbirko podatkov. Skupno raziskovalno središče gosti zbirko podatkov o ribištvu in akvakulturi na ravni EU, vključno z javno dostopnimi podatki. V podporo službam Komisije in STECF pri svetovalnem delu, pa tudi za raziskave tretjih oseb, pripravlja podatke, ki se uporabljajo za posebne teme (npr. ravnotežje med flotami, ureditve napora). Skupno raziskovalno središče podpira delo na podlagi okvira za zbiranje podatkov, tako da gosti orodje za spremljanje prenosa podatkov in spletišče okvira za zbiranje podatkov. 1.5.Evropska komisija Poleg uveljavljanja pravice do pobude za predlaganje zakonodaje ima Komisija na podlagi okvira za zbiranje podatkov več vlog, da zagotovi pravilno izvajanje. Odobri nacionalne delovne načrte držav članic (med letoma 2017 in 2020 je sprejela 54 delovnih načrtov držav članic/predlogov sprememb) in z letnimi poročili ocenjuje njihovo izvajanje (77 letnih poročil med letoma 2017 in 2019), ko jih ovrednoti STECF. Komisija podpira države članice in regionalne usklajevalne skupine pri izvajanju obveznosti glede zbiranja podatkov ter z obiski in sestanki vzdržuje tesne in redne stike (Priloga 4 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Poleg tega Komisija redno preverja, ali države članice izpolnjujejo merila za financiranje iz ESPR, tako da ocenjuje, kako kakovostno in zanesljivo države članice posredujejo podatke. 1.6.Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo Okvir za zbiranje podatkov opredeljuje STECF kot znanstveni organ, ki ocenjuje nacionalne delovne načrte in letna poročila držav članic ter težave v zvezi s podatki. Da bi se zagotovila znanstvena kakovost zahtev glede podatkov, potekajo tudi posvetovanja s STECF (Priloga 5 k delovnemu dokumentu služb Komisije) o pripravi in sprejetju sklepov Komisije (npr. večletni načrt EU, predloge za delovne načrte in letna poročila) ter vprašanjih v zvezi s kakovostjo podatkov, ki se nanašajo na te sklepe. 1.7.Strokovna skupina za zbiranje podatkov o ribištvu ter Odbor za ribištvo in ribogojstvo Strokovna skupina Komisije za zbiranje podatkov o ribištvu ima podskupine: I)skupina nacionalnih korespondentov za usklajevanje izvajanja okvira za zbiranje podatkov med državami članicami; II)sestanki za zvezo za usklajevanje regionalnih usklajevalnih skupin o vprašanjih onkraj morskih regij;

III)PGECON za usklajevanje zbiranja socialno-ekonomskih podatkov; IV)skupina za podatkovne sisteme IT – nedejavna. Sestanki podskupin so v obdobju izvajanja potekali vsako leto. Te podskupine so svetovale o različnih temah. Odbor za ribištvo in ribogojstvo je predložil pozitivno mnenje o osnutku večletnega načrta EU za obdobje 2020–2021 (del o izvedbenem sklepu). 2.Glavna orodja in dejavnosti na podlagi okvira za zbiranje podatkov 2.1.Večletni program Unije Okvir za zbiranje podatkov zagotavlja večletni načrt EU, v katerem so podrobno opisane zahteve za države članice v zvezi z zbiranjem podatkov, navedene obvezne znanstvene raziskave na morju in določeni pragovi za zbiranje podatkov. Obveznosti na podlagi večletnega načrta EU izražajo potrebe po podatkih, ki so bile ugotovljene pri končnih uporabnikih (Priloga 6 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Večletnemu načrtu EU za obdobje 2017–2019 sta sledila dva sklepa Komisije, ki tvorita večletni načrt EU za obdobje 2020–2021 in sta bila sprejeta na začetku leta 2019. Pripravlja se večletni načrt EU za obdobje po letu 2021, kar vključuje obsežna posvetovanja z deležniki in končnimi uporabniki ter znanstveno posvetovanje (Priloga 7 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Usklajen bo z novim ESPR, pri čemer bo vključeval posodobljene sezname vrst in območij upravljanja ter ekonomskih in socialnih spremenljivk. V njem bo tudi pregled zahtev glede zbiranja podatkov o občutljivih vrstah, rekreacijskem ribolovu, diadromnih vrstah, akvakulturi in morskih ekosistemih, pa tudi pregled seznama obveznih znanstvenih raziskav na morju in pragov za zbiranje podatkov. 2.2.Večletni delovni načrti Države članice na podlagi večletnega načrta EU predložijo Komisiji večletne nacionalne delovne načrte, pri čemer upoštevajo predloge in smernice za predložitev iz namenskega sklepa (Priloga 8 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Komisija za podlagi znanstvenega pregleda STECF odobri delovne načrte. Države članice lahko vsako leto predložijo predloge sprememb za svoje delovne načrte. Komisija je za obdobje 2017–2019 sprejela 27 večletnih delovnih načrtov držav članic in 35 naknadnih predlogov sprememb (19 za leto 2018 za prilagoditev uredbi o okviru za zbiranje podatkov in 16 za leto 2019). Predlogi sprememb so bili predloženi na podlagi i) ugotovitev STECF ali Komisije v zvezi z delovnimi načrti, sprejetimi v letu 2016; ii) ugotovitev STECF ali Komisije v zvezi z letnimi poročili držav članic; iii) priporočil regionalnih usklajevalnih skupin in PGECON ter iv) sprememb na področju ribištva, ki so vplivale na vzorčenje. Decembra 2019 je Komisija po pozitivni oceni STECF sprejela 27 novih delovnih načrtov na podlagi večletnega načrta EU za obdobje 2020–2021. 2.3.Letna poročila Države članice morajo letno poročati o izvajanju svojih delovnih načrtov, pri tem pa upoštevati obliko in časovne razporede iz posebnega sklepa. V obdobju poročanja 2017–2019 so vse države članice letna poročila predložile pravočasno. STECF ocenjuje letna poročila držav članic. Na podlagi tega in z uporabo orodja za spremljanje prenosa podatkov Komisija sodeluje z državami članicami, da bi zagotovila nadaljnje spremljanje, medletne prilagoditve ter vključitev sklepnih ugotovitev v tekoče delo in načrtovanje. Končni uporabniki sporočajo povratne informacije o težavah glede prenosa podatkov („neprenosu“), ki se analizirajo, razvrstijo (po resnosti, vrsti, zajetju, kakovosti, pravočasnosti) in obravnavajo z državami članicami. Komisija je od leta 2018 pospešila svoje ukrepanje, kar je privedlo do pozitivnih premikov pri reševanju težav glede prenosa podatkov in izboljšanju uspešnosti držav članic. V letih 2018 in 2019 je Komisija analizirala, kako uspešne so bile države članice v obdobju 2014–2017 z vidika neizpolnjevanja meril za financiranje iz ESPR. Uspešnost 21 držav članic se je štela za zadovoljivo. V analizi je bilo opredeljenih šest držav članic, ki so morale bistveno izboljšati uspešnost in posredovanje podatkov. V dialogu s temi državami članicami so bila opredeljena področja, ki jih je bilo treba izboljšati, pri čemer je bilo dogovorjeno, da se bodo izvedle takoj in v naknadnih delovnih načrtih (in njihovih predlogih sprememb). Z eno od teh šestih držav članic je bil dosežen dogovor o posebnem načrtu ukrepov (ki se strogo izvaja od leta 2020). Uspešnost v letih 2018 in 2019 bo ocenjena v drugi polovici leta 2020. Na podlagi zbranih podatkov o ribištvu v najbolj oddaljenih regijah v podporo znanstvenemu svetovanju in izvajanju SRP na splošno so bile ugotovljene ovire. V letu 2020 je STECF svetoval, naj se izboljša zbiranje podatkov, GD MARE pa je začel izvajati študijo, da bi pridobil sistematični pregled potreb v zvezi s podatki in oblikoval možen prihodnji pristop. 2.4.Pilotne študije

Države članice morajo na podlagi večletnih načrtov EU za obdobji 2017–2019 in 2020–2021 izvajati pilotne študije, da bi proučile in razvile metode zbiranja podatkov na področjih: I)rekreacijskega ribolova; II)vplivov ribolovnih dejavnosti na morske biološke vire in morske ekosisteme; III)socialnih podatkov o zaposlenosti ter IV)okoljskih podatkov o akvakulturi (Priloga 9 k delovnemu dokumentu služb Komisije). Večina pilotnih študij se še izvaja, celotni rezultati pa se pričakujejo v obdobju 2020–2022. Ko bodo končane, bo treba njihove rezultate v celoti vključiti v redne dejavnosti držav članic v zvezi z zbiranjem podatkov, kadar bo ustrezno, pa jih bodo morale regionalne usklajevalne skupine uskladiti na ravni morskega bazena. 2.5.Regionalni pristop k izvajanju Namen zakonodaje EU na področju zbiranja podatkov je že dolgo spodbujati regionalno sodelovanje, pri čemer od sredine prvega desetletja 21. stoletja potekajo regionalni usklajevalni sestanki. Okvir za zbiranje podatkov na podlagi pristopa, ki temelji na regionalizaciji, iz nove SRP zagotavlja ustanavljanje regionalnih usklajevalnih skupin. Zaradi regionalnega sodelovanja se z izmenjavo izkušenj, podatkov, znanja in nalog ter regionalnim sodelovanjem in standardizacijo izboljšujeta uspešnost in učinkovitost zbiranja podatkov. Pričakuje se, da se bodo uskladili nacionalni delovni načrti in da se bodo sčasoma vzpostavili regionalni delovni načrti. Regionalne usklajevalne skupine združujejo države članice po morskih bazenih, da usklajujejo načrtovanje in izvajanje zbiranja podatkov. Vse regionalne usklajevalne skupine imajo letne sestanke (Priloga 2 k delovnemu dokumentu služb Komisije), večina pa jih organizira vmesne sestanke in sestanke podskupin. Finančna podpora za razvoj regionalnih ukrepov v okviru regionalnih usklajevalnih skupin je zagotovljena z nepovratnimi sredstvi za študije. Regionalne usklajevalne skupine krepijo dosledno zbiranje podatkov v morskem bazenu z dogovorjenimi metodologijami in pristopi za odziv na zahteve po podatkih, sodelovanjem pri znanstvenih raziskavah, ki jih vodijo države članice (npr. delitev nalog), usklajevanjem dejavnosti vzorčenja, reševanjem težav v zvezi s podatki (npr. preverjanje kakovosti pred prenosi podatkov, nadaljnjim spremljanjem težav, sporočenih z orodjem za spremljanje prenosa podatkov), in usklajevanjem dela v zvezi z regionalnimi zbirkami podatkov. Poleg tega regionalne usklajevalne skupine na vseregionalni ravni rešujejo vprašanja, ki so pomembna za druge morske bazene. Njihovi sklepi in ukrepi so zajeti v priporočilih (Priloga 10 k delovnemu dokumentu služb Komisije), ki jih vsako leto obravnava STECF, pri čemer je zagotovljeno ustrezno nadaljnje spremljanje. Regionalne usklajevalne skupine od leta 2017 razvijajo regionalne delovne načrte. Pri tem morajo upoštevati možne spremembe pri vzorčenju, ovire pri financiranju, izzive izvajanja skupnih postopkov v različnih državah članicah in svoje delo povezati z delom nacionalnih uprav držav članic. Regionalne usklajevalne skupine in PGECON se s Komisijo, nacionalnimi korespondenti in končnimi uporabniki redno sestajajo na sestankih za zvezo, sestankih za skupne odločitve in sestankih s končnimi uporabniki, da usklajujejo dejavnosti zbiranja podatkov in razpravljajo o njih. Na letnih sestankih za zvezo si predsedniki regionalnih usklajevalnih skupin/PGECON, Komisija in končni uporabniki prizadevajo: I)zagotoviti zbliževanje dela regionalnih usklajevalnih skupin; II)obravnavati in po skupinah združiti priporočila regionalnih usklajevalnih skupin, da bi omogočili sinergije; III)okrepiti povezavo med regionalnimi usklajevalnimi skupinami in PGECON; IV)opredeliti vseevropske težave in predlagati ukrepe; V)izboljšati sodelovanje s končnimi uporabniki in Komisijo ter VI)zagotoviti prepoznavnost regionalnim usklajevalnim skupinam in PGECON. Letni sestanek regionalnih usklajevalnih skupin s končnimi uporabniki (npr. ICES, STECF, regionalne organizacije za upravljanje ribištva) je bistven za opredelitev potreb končnih uporabnikov, prihodnje zahteve po podatkih in razprave o težavah v zvezi s prenosom podatkov.