ČAS ZA ODLOČITEV O FINANČNEM OKVIRU UNIJE ZA OBDOBJE 2021–2027

1.Čas za dogovor

Voditelji so junija potrdili svoj cilj, da bodo pred koncem leta 2019 dosegli dogovor o prihodnjem finančnem okviru Unije. Od takrat je delo pod vodstvom finskega predsedstva Sveta napredovalo. Pri tem so se pokazala področja, kjer se strinjamo, in področja, na katerih bo treba doseči kompromis za dokončno oblikovanje za vse pravičnega in uravnoteženega dogovora.

Dogovor o prihodnjem okviru, dosežen do konca leta 2019, bi Uniji ponovno zagotovil usmeritev in odločnost. Pomagal bi preprečiti zamude in blokade, ki bi bile vsaj tako hude, kot so bile tiste, ki so nastale na začetku tekočega obdobja in katerih učinke so v letih 2014 in 2015 občutile vse države članice. Cilj je dosegljiv, vendar ga bo mogoče doseči le z močnim političnim vodstvom in odločenostjo pri iskanju rešitev v splošnem evropskem interesu.

Oktobrsko zasedanje Evropskega sveta bo za voditelje priložnost, da zagotovijo smernice o ključnih parametrih prihodnjega okvira. Ti vključujejo skupni obseg proračuna, ravnovesje med področji politike, prihodnje financiranje proračuna in pogoje, povezane s financiranjem. Naloga voditeljev je najti pravično ravnovesje, ki bo združilo ambicije in stvarnost. Pri tem bi bilo treba v celoti upoštevati stališče Evropskega parlamenta, ki še naprej zagovarja ambiciozen prihodnji proračun.

Komisija bo v zaključni fazi ves čas še naprej zagovarjala sodoben, racionaliziran in prilagodljiv proračun, ki ga potrebuje Unija. Zdaj je čas, da institucije stopijo skupaj in Unijo opremijo za uspeh v naslednjem desetletju. Do začetka izvajanja novih programov je le še 14 mesecev in dela je še veliko. Čas je za dogovor.

2.Proračun, ki je kos svoji nalogi

Finančni okvir za obdobje 2021–2027 mora zagotoviti sredstva, potrebna za nadaljevanje pozitivne agende, dogovorjene v Rimu in v Sibiuu. To je edinstvena priložnost za prenos prednostnih nalog, opredeljenih v strateški agendi Evropskega sveta in političnih usmeritvah novoizvoljene predsednice Komisije Ursule von der Leyen v dejanja. Skupna raven prihodnjega okvira mora ustrezati ambicijam Unije, hkrati pa pravično odražati proračunske posledice izstopa Združenega kraljestva. Komisija je predlagala dolgoročni proračun v višini 1,114 % bruto nacionalnega dohodka EU-27. Nekateri so zagovarjali omejitev proračuna na 1,00 %, medtem ko so drugi podprli poziv Evropskega parlamenta k večjemu proračunu v višini do 1,3 %. Pri teh številkah je nujno treba upoštevati kontekst. Danes je dolgoročni proračun EU za 28 držav članic enak 1,03 % bruto nacionalnega dohodka EU-28, kar vključuje tudi Evropski razvojni sklad. Če pa ne upoštevamo porabe v Združenem kraljestvu, to pomeni 1,16 % bruto nacionalnega dohodka EU-27. To je pravo izhodišče za primerjavo. Obseg proračuna EU kot odstotek bruto nacionalnega dohodka (BND) EU Raven, ki jo predlaga Komisija, že pomeni zmanjšanje v primerjavi s sedanjim stanjem. To je stvaren odziv na posledice odhoda ene glavnih neto plačnic v proračun EU, vendar zagotavlja tudi bistveno povečanje sredstev za nove in nastajajoče prednostne naloge. Dolgoročni proračun te velikosti ne bi povzročil znatnega in nevzdržnega povečanja prispevkov držav članic. Povečanje nacionalnih prispevkov za približno tretjino do leta 2027 v primerjavi z ravnmi iz leta 2020 je predvsem posledica inflacije in realne rasti, kar bo povzročilo podobno povečanje nacionalnih proračunov v tem obdobju. Preostanek je delno posledica izstopa Združenega kraljestva iz EU in delno posledica okrepljenih naložb v skupne prednostne naloge, kot so raziskave, digitalizacija, podnebje, migracije, varnost in obramba ter zunanje delovanje Unije. Nadaljnja znatna zmanjšanja bi Uniji preprečila uresničitev njenih prednostnih nalog in bi neposredno vplivala na raven podpore EU v regijah ter podpore, namenjene kmetom, študentom in raziskovalcem v Evropi. S tem bi nastala resna vrzel glede na strateško agendo, o kateri se je junija 2019 dogovoril Evropski svet. Evropski svet mora zato nujno opredeliti realističen obseg rezultatov za skupno raven proračuna EU. Znatno odstopanje od ravnovesja, doseženega v predlogu Komisije, bi imelo resnične posledice. Večji proračun bi Uniji omogočil, da bi skupaj dosegla več, vendar bi dodatno obremenil nacionalne prispevke, čeprav bi se s spremembo sistema financiranja proračuna EU, kot jo je predlagala Komisija, ta učinek ublažil. Nasprotno pa bi manjši proračun škodljivo vplival na zmožnost Unije, da učinkovito uresničuje strateško agendo in prednostne naloge Unije. To bi ogrozilo posodobitev naših politik in našo zmožnost, da se odzovemo na nove nujne prednostne naloge.

3.Pravičnejši pristop k financiranju proračuna EU