OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

•Razlogi za predlog in njegovi cilji

Francija in države Zahodnoafriške ekonomske in monetarne unije (v nadaljnjem besedilu: UEMOA) so leta 2019 razpravljale o reformi njihovega sodelovanja v zadevah v zvezi z deviznim tečajem. Trenutno njihovo sodelovanje temelji na sporazumu o sodelovanju z dne 4. decembra 1973 in z njim povezanem sporazumu o jamstvu, podpisanem leta 1973 ter spremenjenem v letih 2005 in 2014. Namen te reforme je pomagati posodobiti UEMOA in olajšati njeno postopno razširitev na druge države Gospodarske skupnosti zahodnoafriških držav (CEDEAO).

Razprave med Francijo in državami UEMOA o njihovem obstoječem sodelovanju so privedle do skupnega predloga za reformo delovanja UEMOA. Reforma temelji na štirih oseh. Prvič, sprememba imena franka CFA v „ECO“ v letu 2020. Drugi cilj je odpraviti obveznost držav UEMOA, da centralizirajo devizne rezerve na računu francoske zakladnice. Tretjič, nanaša se na umik Francije iz teles odločanja organov UEMOA. Četrtič, vzporedno se vzpostavi dialog med zadevnimi organi in uvedejo mehanizmi za nadzor tveganja.

Za uresničitev reforme je Francija 22. decembra 2019 podpisala nov sporazum o sodelovanju s partnerji UEMOA, ki bo nadomestil obstoječi sporazum z dne 4. decembra 1973, ko bo začel veljati. Ta novi sporazum bo spremljal sporazum o jamstvu, ki bo sklenjen s Centralno banko zahodnoafriških držav (BCEAO). Opozoriti je treba, da reforma ne bo vplivala na bistvene značilnosti obstoječega sodelovanja med Francijo in državami UEMOA v zvezi z deviznim tečajem. Nanaša se zlasti na ohranitev konvertibilnosti med eurom in frankom CFA po fiksni pariteti, podprti z neomejenim in brezpogojnim proračunskim jamstvom Francije.

Obstoječega in prihodnjega sporazuma o sodelovanju med Francijo in državami UEMOA ni mogoče obravnavati ločeno od prava Unije. Od uvedbe eura ima Unija izključno pristojnost za monetarno politiko in zadeve v zvezi z deviznim tečajem v državah članicah, katerih valuta je euro. Francija je država članica, katere valuta je euro, in sicer od 1. januarja 1999. Člen 2 PDEU določa, da kadar Pogodbi Uniji podeljujeta izključno pristojnost na določenem področju, lahko samo Unija sprejema zakonodajne in pravno zavezujoče akte. Države članice lahko to storijo samo, če jih za to pooblasti Unija. V skladu s členom 109(3) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti je Svet s Sklepom z dne 23. novembra 1998 (98/683/ES) Franciji dovolil, da po zamenjavi francoskega franka z eurom nadaljuje sedanje sporazume o deviznih tečajih z UEMOA, CEMAC in Komori. Francija je s tem dobila dovoljenje za nadaljevanje obstoječih sporazumov, vendar ni bila pooblaščena, da bi te sporazume nadomestila z novimi. To velja tudi, če bi bila glavni cilj in pravna ureditev, ki ureja sodelovanje v zvezi z deviznim tečajem med Francijo in njenimi partnerji UEMOA, CEMAC in Komori, podobna, tj. zagotoviti konvertibilnost med valutami teh subjektov in eurom, podprto s proračunskim jamstvom francoske države.

Da se zagotovi skladnost z izključno pristojnostjo na podlagi prava Unije in pravno varnost, je treba spremeniti Sklep Sveta z dne 23. novembra 1998. To bo Francijo pooblastilo za sklenitev novega sporazuma o sodelovanju, ki bo nadomestil obstoječi sporazum z dne 4. decembra 1973. Zagotovilo bo tudi, da lahko Francoska republika sklene nove sporazume z drugimi afriškimi partnerji, ki nadomestijo obstoječe sporazume. Poleg tega bi bilo treba posodobiti več drugih določb navedenega sklepa Sveta, ki urejajo ureditve v zvezi z informacijami in odobritvami, da bi se njihova uporaba razširila na vse nove sporazume z UEMOA ali drugimi partnerji, ki nadomeščajo obstoječe.