Seznam kratic

UDS || usklajevanje, dopolnjevanje in skladnost

AGIR || Globalno zavezništvo za pobudo na področju odpornosti (Alliance Globale pour l’Initiative Résilience).

AR4D || Kmetijske raziskave za razvoj (Agricultural Research for Development)

CAADP || Celostni razvojni program za afriško kmetijstvo (Comprehensive Africa Agriculture Development Programme)

CFS || Odbor za svetovno prehransko varnost

CGIAR || prej Posvetovalna skupina za mednarodne kmetijske raziskave (Consultative Group on International Agricultural Research)

CORAF/WECARD || Svet zahodne in srednje Afrike za kmetijske raziskave in razvoj

EK || Evropska komisija

ECOWAP || kmetijska politika Gospodarske skupnosti zahodnoafriških držav

ECOWAS || Gospodarska skupnost zahodnoafriških držav

EIARD || Evropska pobuda za kmetijske raziskave za razvoj (European Initiative for Agricultural Research for Development)

EU || Evropska unija

FAO || Organizacija za prehrano in kmetijstvo (Food and Agriculture Organisation)

ICN2 || druga mednarodna konferenca o prehrani

IFAD || Mednarodni sklad za razvoj kmetijstva (International Fund for Agricultural Development)

Mednarodna NVO || mednarodna nevladna organizacija

DČ || države članice

NEPAD || Novo partnerstvo za razvoj Afrike

NVO || nevladna organizacija

OECD/DAC || Organizacija za gospodarsko sodelovanje in razvoj / Odbor za razvojno pomoč (Organisation for Economic Cooperation and Development / Development Assistance Committee)

PCD || usklajenost politik za razvoj

SHARE || podpora odpornosti v Afriškem rogu (Supporting the Horn of Africa’s Resilience)

SUN || gibanje za izboljšanje prehranjevanja (Scaling Up Nutrition)

UN-SCN || Stalni odbor Združenih narodov za prehrano

USAID || Agencija Združenih držav za mednarodni razvoj (United States Agency for International Development)

VGGT || prostovoljne smernice za odgovorno upravljanje zemljiške posesti, ribištva in gozdov (Voluntary Guidelines on the Responsible Governance of Tenure of Land, Fisheries and Forests)

WFP || Svetovni program za prehrano (World Food Programme)

WHA || Generalna skupščina Svetovne zdravstvene organizacije (World Health Assembly)

1. Uvod

Leta 2010 so se Evropska unija (EU) in njene države članice skupaj z vsemi partnerji odločile za obravnavo prehranske in hranilne varnosti s sprejetjem vseevropskega okvira politik za prehransko varnost[1]. Od takrat so bile sprejete dodatne zaveze v okviru razvojne politike EU za okrepitev prednostnih nalog, sprejetih leta 2010. Pripravljen je bil izvedbeni načrt za prehransko in hranilno varnost[2], ki je bil razdeljen na šest strateških prednostnih nalog, skupaj z merili uspešnosti in okvirnimi področji za intervencijo[3]. Svet je po potrditvi izvedbenega načrta aprila 2013 zahteval, naj Evropska komisija skupaj z državami članicami od leta 2014 naprej vsako drugo leto pripravi konsolidirano poročilo o napredku na ravni EU. Ta dokument je prvo takšno poročilo. Vsebuje pregled uspešnosti EU in držav članic pri izvrševanju izvedbenega načrta ter je namenjeno Evropskemu parlamentu in Svetu ter širši javnosti.

Poročilo naj bi odgovorilo na dve osnovni vprašanji glede uspešnosti: 1) kako so bila izplačila in posebne intervencije, izvedene v letu 2012, usklajene s šestimi strateškimi prednostnimi nalogami ter 2) kako EU in njene države članice upoštevajo usklajevanje, dopolnjevanje in skladnost pri obravnavanju teh prednostnih nalog.

To poročilo je orodje za izpolnjevanje odgovornosti poročanja navzgor. Določa referenčno ali izhodiščno vrednost, s katero bo v prihodnjih poročilih primerjana uspešnost sodelovanja donatorjev EU pri uresničevanju dogovorjenih strateških prednostnih nalog EU na področju prehranske in hranilne varnosti. Temelji na konsolidiranih kvantitativnih dokazih (podatki o izplačilih na podlagi poročanja OECD-DAC iz leta 2012) in kvalitativnih podatkih o usklajevanju, dopolnjevanju in skladnosti, ki so jih predložili Avstrija, Belgija, Finska, Francija, Nemčija, Irska, Italija, Nizozemska, Združeno kraljestvo in EU v svojih poročilih. Metodologija je opisana v poglavju 4 povezanega delovnega dokumenta služb Komisije (SWD). Donatorji EU, ki so prispevali k temu poročilu, skupaj predstavljajo skoraj 90 % skupne uradne razvojne pomoči EU, ki jo zagotavljajo EU in vse države članice.

Poročilo vsebuje pregled uspešnosti EU in njenih držav članic, pripravljen na podlagi obstoječih podatkov za ocenjevanje uspešnosti. Posledično je to poročilo tudi preizkus, ali lahko sedanji sistemi za ocenjevanje uspešnosti zagotavljajo veljavne in zanesljive podatke o aktivnosti EU na šestih strateških prednostnih področjih.

Poročilu je priložen delovni dokument služb Komisije (SWD), v katerem so na voljo dodatne informacije in študije primerov.

2. Kako dobro smo izpolnili naše politične zaveze? 2.1 Splošna analiza naših izplačil

Donatorji EU so v letu 2012 vložili skoraj 3,4 milijarde EUR v prehransko in hranilno varnost, kar je približno 8 % njihove skupne uradne razvojne pomoči (URP). Intervencije so bile razdeljene med 2 500 programov in namenjene več kot 115 državam. Države članice EU so prispevale v okviru svojih programov. Poleg tega[4] so donatorji EU zagotovili približno 1,1 milijarde EUR za nujno in humanitarno pomoč, povezano s prehransko in hranilno varnostjo, v več kot 80 državah. Povprečno so humanitarni programi predstavljali 25 % vseh programov, povezanih s prehransko in hranilno varnostjo (humanitarna pomoč in razvoj), z nekaj razlikami med državami članicami (glej sliko 1). Razvojna in humanitarna pomoč skupaj predstavljata več kot 10 % uradne razvojne pomoči.

Slika 1: Delež razvojne in humanitarne pomoči za prehransko in hranilno varnost po donatorjih

Tabela 1: Geografska porazdelitev izplačila pomoči v letu 2012

Celina || EUR || Odstotek (%)

Podsaharska Afrika || 1 439 111 341 || 43 %

Svetovno[5] || 958 251 930 || 28 %

Azija || 593 399 623 || 18 %

Latinska Amerika in Karibi || 231 378 699 || 7 %

Sosedska politika || 87 841 667 || 2 %

Drugo || 55 802 800 || 2 %

Skupaj || 3 365 786 060 || 100 %

Večina intervencij (približno 65 %) je bila izvedena na državni ravni z več kot 115 partnerskimi državami, vključno z nestabilnimi državami[6], ki prejemajo podporo. Z geografskega vidika je bila v letu 2012 največja prejemnica sredstev Afrika, ki je prejela 43 % skupnih prispevkov (glej tabelo 1). Države članice so svojo podporo v Afriki usmerile na posamezne države, medtem ko je imela EU širšo geografsko porazdelitev. Skoraj 30 % intervencij je bilo svetovnih, kar kaže na pomembnost razsežnosti svetovnih javnih dobrin pri prehranski in hranilni varnosti.

Slika 2. Podpora, ki so jo prejele partnerske države (v milijonih EUR)

Slika 2 prikazuje pregled 20 partnerskih držav, ki so prejele največ podpore. Več informacij je v tabeli v poglavju 1 SWD, iz katere je razvidno, da je 68 partnerskih držav povprečno prejelo manj kot 3 milijone EUR na donatorja.

2.2 Intervencije po šestih strateških prednostnih nalogah

V naslednjem oddelku so obravnavane intervencije donatorjev EU po šestih strateških prednostnih nalogah.

Tabela 2. Porazdelitev izplačil po strateških prednostnih nalogah

Prednostna naloga || Znesek v milijonih EUR || Odstotek

Prednostna naloga 1: Izboljšanje odpornosti malih kmetov in možnosti za preživljanje na podeželju || 2 022 || 60 %

Prednostna naloga 2: Podpiranje učinkovitega upravljanja || 395 || 12 %

Prednostna naloga 3: Podpiranje regionalnih politik na področju kmetijstva ter prehranske in hranilne varnosti || 151 || 4 %

Prednostna naloga 4: Krepitev mehanizmov socialne zaščite za prehransko in hranilno varnost || 209 || 6 %

Prednostna naloga 5: Izboljšanje prehrane || 467 || 14 %

Prednostna naloga 6: Krepitev usklajevanja humanitarnih in razvojnih akterjev za povečanje odpornosti || 122 || 4 %

Skupaj || 3 366 || 100 %

Večina intervencij (približno 60 %) spada na področje prednostne naloge 1 (izboljšanje odpornosti malih kmetov in možnosti za preživljanje na podeželju), ki ji sledita prednostni nalogi 5 (izboljšanje prehrane) in 2 (podpiranje učinkovitega upravljanja).

Analizirano je bilo izplačevanje sredstev za vsako prednostno nalogo. Številne intervencije so prispevale k več kot enemu prednostnemu področju. Ker metodologija ni omogočala, da bi programe uvrstili v več kot eno prednostno nalogo, številčnih podatkov ni mogoče razlagati v absolutnem smislu. Merilo uspešnosti „število in vrednost skupnih programov EU in njenih držav članic, podprtih na nacionalni, regionalni in globalni ravni“ je bilo težko oceniti, zato ni bilo vključeno v poročanje o merilih uspešnosti. Pomembno je opozoriti, da EU in njene države članice vlagajo v politike sodelovanja na različnih področjih politik, zato zneski odhodkov morda ne zagotavljajo celotne slike pomembnosti prehranske in hranilne varnosti.

2.2.1 Strateška prednostna naloga 1: Izboljšanje odpornosti malih kmetov in možnosti za preživljanje na podeželju

Ocena meril uspešnosti · 1 560 programov je prejelo 2,02 milijarde EUR v 108 državah ali na mednarodni ravni. · Podprtih je bilo 149 nacionalnih in mednarodnih raziskovalnih programov v vrednosti 379 milijonov EUR.

Več kot polovica vseh sredstev, izplačanih v letu 2012 (2 milijardi EUR, kar je približno 60 % vseh sredstev), je bila dodeljena za prednostno nalogo 1, kar kaže, da je bilo izboljšanje odpornosti malih kmetov in možnosti za preživljanje na podeželju pomemben cilj skupne pomoči EU. Financiranih je bilo približno 1 560 programov v več kot 100 državah.

Intervencije so vključevale podpiranje trajnostne intenzifikacije kmetijstva in diverzifikacije malih kmetov, zlasti žensk; izboljšanje dostopa malih kmetov do zemljišč in vode, kmetijskih vložkov ter posojil in svetovalnih storitev; pomoč partnerskim državam pri spopadanju z negativnimi učinki podnebnih sprememb na prehransko in hranilno varnost; podpiranje kmetijskih in drugih raziskav za tehnološki razvoj in prenos tehnologije, širjenje in inovacije v korist revnih ter obravnavanje možnosti preživljanja na podeželju s pomočjo ustvarjanja prihodka, števila zaposlitev zunaj kmetij ter intervencije na področju vrednostnih verig in kmetijske industrije.

Približno 62 % sredstev, izplačanih za prednostno nalogo 1, je bilo izvršenih na državni ravni, 33 % na svetovni ravni, 5 % pa na regionalni ravni. Večina sredstev (37 %) je bila izplačana v Afriki, 34 % na svetovni ravni, 18 % pa v Aziji. Med 10 državami, ki so prejele največ sredstev v okviru te prednostne naloge, je več nestabilnih držav in držav brez prehranske varnosti, kot so Etiopija, Afganistan in Demokratična republika Kongo (glej sliko 1 v poglavju 3 SWD).

Trajnostno upravljanje zemljišč je ključni element za izboljšanje preživljanja malih kmetov. V Etiopiji, kjer je velik delež podeželskega prebivalstva izpostavljen fizičnim in gospodarskim pretresom, EU skupaj z več državami članicami podpira pobude. Na primer, etiopsko-nemški program za trajnostno upravljanje zemljišč, ki je namenjen področjem Amhara, Oromia in Tigray, uvaja tehnologije in ukrepe za preprečevanje erozije ter spodbuja izobraževanje skupin uporabnikov za spodbujanje trajnostnega upravljanja povodij.

Raziskave in inovacije na področju trajnostnega kmetijstva ter prehranske in hranilne varnosti (AR4D) so še eno pomembno področje podpore v okviru prednostne naloge 1. Donatorji EU so pomembno prispevali h kmetijskim raziskavam za razvoj, saj so v letu 2012 zagotovili približno 380 milijonov EUR. To je vključevalo podporo svetovnim pobudam, kot so CGIAR (prej Posvetovalna skupina za mednarodne kmetijske raziskave), regionalne organizacije, zlasti v Afriki, ter nacionalni kmetijski raziskovalni inštituti. Evropski donatorji so člani Evropske pobude za kmetijske raziskave za razvoj (EIARD) (glej okvir 1).

Okvir 1: EIARD EIARD je stalna platforma za neuradno usklajevanje politik za EU in njene države članice skupaj s Švico in Norveško. Leta 1997 sta jo priznala Svet in Evropski parlament za lažje usklajevanje evropske politike in naložb za kmetijske raziskave za razvoj (ARD). Leta 2012 so članice EIARD (vključno z EU) zagotovile 231 milijonov USD za Sklad CGIAR (45 % skupnega zneska). Usklajevanje evropske podpore za CGIAR je na vrhu dnevnega reda EIARD. EIARD je tudi dejavna članica Evropskega foruma za kmetijske raziskave za razvoj (EFARD), ki vključuje več deležnikov.

Kratka poročila in dokumenti o stališču, ki jih je naročila EIARD, so osvetlili pomembnost prenosa rezultatov raziskav v ukrepanje, da bi dosegli boljše učinke, tudi za najrevnejše skupine kmetov. Evropa ima zahvaljujoč EIARD enega najmočnejših glasov v svetu CGIAR (glej tudi študijo primera v SWD, poglavje 2.1).

2.2.2 Strateška prednostna naloga 2: Podpiranje učinkovitega upravljanja

Ocena meril uspešnosti · 410 programov v 87 državah je prejelo sredstva v višini 395 milijonov EUR. · Skupna stališča EU in držav članic so privedla do sprejetja prostovoljnih smernic za odgovorno upravljanje zemljiške posesti, ribištva in gozdov (VGGT) v Odboru za svetovno prehransko varnost (CFS) v letu 2012. · Medsebojni strokovni pregled, ki ga je leta 2012 izvedel Odbor za razvojno pomoč pri Organizaciji za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD/DAC), in poročilo EU o usklajenosti politik za razvoj iz leta 2013 kažeta, da se usklajenost politik za razvoj izboljšuje.

Približno 12 % naložb EU in njenih držav članic v letu 2012, v višini 395 milijonov EUR, je bilo porabljenih za podpiranje učinkovitega upravljanja. Te intervencije so zajemale: podporo za pobude, o katerih se je razpravljalo v Odboru za svetovno prehransko varnost; krepitev organizacij civilne družbe in organizacij kmetov v partnerskih državah ter spodbujanje njihove vloge pri sodelovanju v postopkih odločanja; krepitev vloge žensk na splošno in pri odločanju v zvezi s proizvodnjo hrane, porabo hrane in gospodinjskimi sredstvi; podpiranje decentralizacije in lokalnega upravljanja za povečanje prehranske varnosti; podpiranje celostnega razvojnega programa za afriško kmetijstvo (CAADP); krepitev svetovnega upravljanja prehranske in hranilne varnosti, vključno s podpiranjem gibanja za izboljšanje prehranjevanja (SUN), in povečanje ozaveščanja, da se zagotovi, da ima prehranska in hranilna varnost prednost na mednarodnih in regionalnih forumih ter na ravni nacionalnih vlad v partnerskih državah.

Približno 63 % sredstev, izplačanih za prednostno nalogo 2, je bilo izvršenih na državni ravni, 13 % na regionalni ravni, 24 % pa na svetovni ravni. Kar zadeva geografsko porazdelitev, je bilo 41 % sredstev dodeljenih Afriki, 15 % Aziji, 8 % pa Latinski Ameriki in Karibom. Na svetovni ravni je to vključevalo osnovno nenamensko financiranje agencij s sedežem v Rimu, to so Organizacija za prehrano in kmetijstvo (FAO), Mednarodni sklad za razvoj kmetijstva (IFAD), Svetovni program za prehrano (WFP), za podporo regionalni in svetovni prehranski in hranilni varnosti.

EU in njene države članice s pripravo skupnih stališč EU sodelujejo pri mednarodnih razpravah in okroglih mizah med pogajanji o resolucijah Generalne skupščine Združenih narodov v zvezi z razvojem kmetijstva, prehransko in hranilno varnostjo, ženskami na podeželju ter pravico do hrane, tudi na letnih zasedanjih Sveta za človekove pravice, ter z oblikovanjem skupnih stališč za predstavitev na letnih zasedanjih Odbora za svetovno prehransko varnost.

Primer skupnega dela je skupna podpora donatorjev EU prostovoljnim smernicam za odgovorno upravljanje zemljiške posesti, ribištva in gozdov (VGGT). Donatorji EU zdaj delujejo v nacionalnih, regionalnih in mednarodnih pobudah za izvajanje VGGT, pri čemer podpirajo upravljanje zemljišč in varnost zemljiške posesti. Drug primer je delo, ki ga donatorji EU opravljajo v podporo tekočemu procesu v Odboru za svetovno prehransko varnost pri pripravi prostovoljnih načel za odgovorne naložbe v kmetijstvu (RAI).

Donatorji EU v Afriki tesno sodelujejo pri podpiranju celostnega razvojnega programa za afriško kmetijstvo (CAADP) na celinski, regionalni in državni ravni v okviru delovne skupine razvojnih partnerjev CAADP, prispevajo v Skrbniški sklad več donatorjev ter so dejavni pri številnih drugih pobudah na državni ravni. V okviru afriškega leta kmetijstva, med katerim je bil leta 2014 organiziran vrh državnih voditeljev v Malaboju, so razvojni partnerji pod vodstvom EU politično podprli Afriško unijo in agencijo za načrtovanje in usklajevanje v okviru NEPAD (NPCA).

Kar zadeva merilo uspešnosti za izboljšanje usklajenosti politik za razvoj, je bil dosežen opazen napredek na ravni EU in na ravni držav članic, kar je bilo priznano tudi pri medsebojnem strokovnem pregledu, ki ga je izvedel OECD-DAC leta 2012, in v poročilu EU o usklajenosti politik za razvoj iz leta 2013. Finska je poskusno uporabila orodje OECD za usklajenost politik za razvoj pri analizi nacionalnih politik in politik EU, ki so vplivale na prehransko in hranilno varnost v državah v razvoju.

2.2.3 Strateška prednostna naloga 3: Podpiranje regionalnih politik na področju kmetijstva ter prehranske in hranilne varnosti

Ocena meril uspešnosti · 98 regionalnih programov je prejelo plačila v višini 151 milijonov EUR.

Strateški prednostni nalogi 3 so bili dodeljeni 4 % vseh izplačanih sredstev. Donatorji EU so prispevali približno 151 milijonov EUR za skupno 98 programov.

Ta prednostna naloga je vključevala podporo za razvoj in izvajanje regionalnih kmetijskih politik; strategij za pospešitev povezovanja regionalnih živilskih trgov, na primer v ribiškem sektorju; programov za nadzor bolezni živali in pobud za obravnavanje sanitarnih in fitosanitarnih standardov ter varnosti hrane za boj proti boleznim, ki se prenašajo s hrano. Druge pobude, financirane v letu 2012, so bile povezane z informacijskimi sistemi za kmetijstvo ter prehransko in hranilno varnost, kot so sistemi zgodnjega opozarjanja in preglednost trga.

Kar zadeva geografsko porazdelitev naložb, je bilo približno 35 % sredstev dodeljenih Afriki, 42 % intervencijam na svetovni ravni, 12 % Aziji, 7 % pa Latinski Ameriki in Karibom.

EU, Francija, Španija, Nizozemska, Združeno kraljestvo in Nemčija zagotavljajo pomoč za prehransko in hranilno varnost na regionalni ravni v Zahodni Afriki v okviru kmetijske politike Gospodarske skupnosti zahodnoafriških držav (ECOWAS), znane kot ECOWAP (glej okvir 2). Študija primera, ki predstavlja evropsko podporo za ECOWAP, vključno s prizadevanji za spodbujanje usklajevanja, dopolnjevanja in skladnosti, je predstavljena v poglavju 2.2 SWD.

Okvir 2: ECOWAP

Skupna prizadevanja EU in nekaterih njenih držav članic pri podpiranju ECOWAP so primer usklajevanja in dopolnjevanja donatorjev EU pri pobudah za prehransko in hranilno varnost. Donatorji EU se usklajujejo v okviru skupine ECOWAP ter sodelujejo v skupnih intervencijah pod okriljem ECOWAP. Tako na primer EU, Francija in Španija podpirajo regionalni sistem za zaloge hrane, EU in Francija sta podpirali ECOWAS v boju proti sadni mušici, Francija, Španija in ZDA pa podpirajo Regionalno agencijo za kmetijstvo in prehrano (RAAF).

ECOWAP je splošno priznan kot prva tovrstna organizacija na afriški celini, ki je namenjena izvajanju regionalne razsežnosti celostnega razvojnega programa za afriško kmetijstvo. Prav tako se zdi, da je med nacionalnimi deležniki široko soglasje glede pomembnosti ECOWAP kot okvira za usmerjanje strateških regionalnih naložb, namenjenih reševanju čezmejnih vprašanj.

2.2.4 Strateška prednostna naloga 4: Krepitev mehanizmov socialne zaščite za prehransko in hranilno varnost, zlasti za ogrožene skupine prebivalstva

Ocena meril uspešnosti · 94 programov v 40 državah je prejelo sredstva v višini 209 milijonov EUR.

Strateški prednostni nalogi 4 je bilo dodeljenih 6 % vseh sredstev, izplačanih v letu 2012. Donatorji EU so prispevali približno 209 milijonov EUR za skupno 94 programov v 40 državah.

Nedavna prehranska kriza je opozorila na pomen socialnih transferjev pri zagotavljanju prehranske varnosti za gospodinjstva, izboljšanju prehrane, zmanjšanju revščine in ranljivosti ter podpiranju razvoja kmetijstva. V številnih državah se za kratkoročno olajšanje dostopa do hrane uporabljajo različne vrste socialnih transferjev, kot so na primer sezonska denarna nakazila in sheme „delo za hrano“ ali kuponi. Približno 96 % programov iz prednostne naloge 4 je bilo izvršenih na državni ravni, 4 % pa na svetovni. Med 10 državami, ki so v letu 2012 prejele največ podpore, so bile Etiopija, Bangladeš, Kenija in Somalija (glej sliko 4 v poglavju 3 SWD).

Po mnenju etiopske vlade je program proizvodne varnostne mreže v Etiopiji odličen program. Program je namenjen obravnavanju trajne prehranske varnosti v državi, financirajo pa ga konzorcij EU (v katerem so Danska, Združeno kraljestvo, Irska, Švedska, Nizozemska, EU) in donatorji, ki niso iz EU.

2.2.5 Strateška prednostna naloga 5: Izboljšanje prehrane, zlasti za matere, dojenčke in otroke

Ocena meril uspešnosti · 278 programov, povezanih s prehrano, v 63 državah je prejelo sredstva v višini 467 milijonov EUR. · EU in države članice so okrepile spodbujanje boljše prehrane, kar je razvidno iz njihovega dejavnega sodelovanja v mednarodnih povezavah (npr. G8/20, gibanje SUN in Generalna skupščina Svetovne zdravstvene organizacije (WHA)), iz podpore, ki jo zagotavljajo za postavljanje prehrane na osrednje mesto v naložbenih načrtih celostnega razvojnega programa za afriško kmetijstvo, ter dejstva, da se je gibanju SUN pridružilo že 45 držav v razvoju.

Prednostna naloga 5 je področje, na katerem je skupno delo donatorjev EU privedlo do uspehov. V letu 2012 ji je bilo dodeljenih 14 % vseh sredstev, kar je približno 467 milijonov EUR, in sicer za skupno 278 programov v 63 državah. To je bila v letu 2012 za donatorje EU po strateški prednostni nalogi 1 druga najpomembnejša prednostna naloga.

Vključevala je intervencije za reševanje podhranjenosti s financiranjem in povečanjem intervencij, povezanih s prehrano, in intervencij, ki vplivajo na prehrano, namenjenih materam in majhnim otrokom, s poudarkom na prvih 1 000 dneh življenja.

Intervencije so zagotovile podporo tudi celinskim, regionalnim in nacionalnim raziskovalnim programom in načrtom na področju prehrane. Partnerske države so bile pozvane, naj izboljšajo nacionalno upravljanje na področju prehrane, da bi jim pomagali pri vključevanju prehrane v nacionalne politike, kot sta kmetijstvo in zdravstvo, ter da bi jim pomagali krepiti ozaveščanje in spremembe vedenjskih vzorcev.

Približno 80 % programov, financiranih v okviru prednostne naloge 5 v letu 2012, je bilo izvršenih na državni, 17 % na svetovni, 3 % pa na regionalni ravni. Kar zadeva geografsko porazdelitev teh naložb, je bilo 46 % sredstev dodeljenih Afriki, 17 % intervencijam na svetovni ravni, 26 % Aziji, 8 % pa Latinski Ameriki in Karibom. Med državami, ki so v letu 2012 prejele najvišje zneske, so bile Bangladeš, Demokratična republika Kongo, Etiopija, Nigerija in Mjanmar (glej sliko 5 v poglavju 3 SWD).

S sodelovanjem v mednarodnih prizadevanjih in ustreznih povezavah, kot so G8/G20, WHA, Odbor za svetovno prehransko varnost (CFS), gibanje SUN in Stalni odbor ZN za prehrano, so donatorji EU izboljšali usklajevanje, povečali učinkovitost in zagotovili več sredstev za boljšo prehrano. Dobri primeri skupnega dela na svetovni ravni na področju prehrane vključujejo podporo sekretariatu gibanja SUN, ki so jo zagotovili EU, Francija, Nemčija, Irska, Nizozemska in Združeno kraljestvo (glej okvir 3). To kaže na morebitne prednosti usklajevanja, dopolnjevanja in skladnosti v okviru EU na svetovni ravni in pri svetovnem upravljanju. (Za več informacij glej študijo primera v poglavju 2.3 SWD).

Okvir 3: Gibanje SUN Skupna prizadevanja več držav članic EU in Evropske komisije pri podpori sekretariatu gibanja SUN so primer usklajevanja in dopolnjevanja v okviru EU na svetovni ravni. Gibanje za izboljšanje prehranjevanja (Scaling Up Nutrition – SUN) je svetovno gibanje, ki združuje vse deležnike za spopadanje s podhranjenostjo, s posebnim poudarkom na okrepitvi politične volje in naložb za reševanje podhranjenosti mater, dojenčkov in otrok. Francija, Nemčija, Irska, Nizozemska, Združeno kraljestvo in Evropska komisija sodelujejo v okviru mreže donatorjev SUN v podporo gibanju SUN ter skupaj z drugimi donatorji financirajo delovni načrt sekretariata gibanja SUN. To skupno sodelovanje donatorjev skupaj z usklajenim spodbujanjem omogoča konsolidirano strateško načrtovanje, pripravo proračuna in poročanje s predvidljivim večletnim financiranjem.

Donatorji EU so leta 2013 na prireditvi Prehrana za rast v Londonu določili svoje politične in finančne zaveze v boju proti zaostanku v razvoju, pri čemer so obljubili sredstva v višini 7,9 milijarde EUR (1,7 milijarde EUR za intervencije, povezane s prehrano, in 6,1 milijarde EUR za intervencije, ki vplivajo na prehrano)[7]. Zlasti je Evropska komisija prek svoje posebne zaveze, da do leta 2025 zmanjša zaostanek v razvoju za 7 milijonov otrok, mlajših od 5 let, postavila zgled, ki naj bi mu sledili tudi drugi, ter se s tem umestila kot glavni akter na političnem prizorišču.

Donatorji EU so sodelovali v številnih skupnih dejavnostih, kot sta razvoj metodologije za ocenjevanje porabe za intervencije, ki vplivajo na prehrano, in okvira odgovornosti za spremljanje učinka intervencij na področju prehrane in naložb v prehrano. Na ravni držav so skupne dejavnosti potekale v Tadžikistanu, Jemnu, Etiopiji, Sahelu, Zambiji, Bangladešu in Mozambiku.

2.2.6 Strateška prednostna naloga 6: Krepitev usklajevanja humanitarnih in razvojnih akterjev za povečanje odpornosti in spodbujanje trajnostne prehranske in hranilne varnosti

Ocena meril uspešnosti · V letu 2012 je 63 programov, povezanih s povečanjem odpornosti, v 18 državah prejelo sredstva v višini 122 milijonov EUR. · EU in države članice so v letu 2012 priznale pomen povečanja odpornosti v 23 državah ter izvedle 8 skupnih analiz in dejavnosti načrtovanja.

Strateški prednostni nalogi 6 so bili dodeljeni 4 % vseh sredstev, izplačanih v letu 2012. Donatorji EU so prispevali približno 122 milijonov EUR za skupno 63 programov v 18 državah. Nekatere intervencije, o katerih se je poročalo v okviru drugih prednostnih nalog (na primer, prednostna naloga 1: izboljšati odpornost malih kmetov in možnosti za preživljanje na podeželju; 4: krepiti mehanizme socialne zaščite za prehransko in hranilno varnost, zlasti za ogrožene skupine prebivalstva in 5: izboljšanje prehrane, zlasti za matere, dojenčke in otroke), so se nanašale tudi na to prednostno področje.

To prednostno področje je vključevalo intervencije za povečanje odpornosti še posebej ranljivih skupin, da bi lahko preživele učinke in posledice kriz. Poudarek je bil na prehranski in hranilni varnosti. Večina ukrepov je zagotovila neposredno podporo gospodinjstvom in skupnostim za izboljšanje dostopa do zadostne in ustrezne hrane z začasnimi socialnimi transferji, ukrepi, povezani s prehrano, so bili namenjeni ženskam in otrokom, izvedene pa so bile tudi intervencije za začetek ali oživitev kmetijske proizvodnje in izboljšanje razpoložljivosti hrane ter ohranjanje naravnih proizvodnih sredstev.

Prednostna naloga 6 je podpirala vključevanje krepitve odpornosti v politike in načrtovanje partnerskih držav. Prav tako je podpirala zmogljivosti partnerskih držav in lokalnih skupnosti za predvidevanje in preprečevanje kriznih razmer v zvezi s prehransko varnostjo in pripravljenost nanje ter za krizno odzivanje, ob upoštevanju različnih učinkov ter zmogljivosti žensk, moških in ranljivih skupin, vključno z izboljšanim spremljanjem tveganja.

Kar zadeva geografsko porazdelitev naložb, je bilo približno 75 % sredstev dodeljenih Afriki, 23 % intervencijam na svetovni ravni, 2 % pa Aziji. Zato ne preseneča dejstvo, da je največji delež podpore prejelo devet afriških držav, med katerimi so Niger, Mali, Mavretanija, Somalija, Etiopija in Sudan (slika 6 v poglavju 3 SWD).

Donatorji EU so v zadnjem času okrepili svoja prizadevanja za povečanje odpornosti ranljivih skupnosti, in sicer z boljšim usmerjanjem na temeljne vzroke nezadostne prehranske varnosti, da bi ublažili učinek prehranskih kriz. EU je maja 2013 sprejela nov okvir politike za reševanje izzivov, povezanih z odpornostjo. Na regionalni ravni je bilo decembra 2012 ustanovljeno Globalno zavezništvo za pobudo na področju odpornosti v zahodni Afriki in Sahelu (AGIR), med ustanovitelji pa je bila tudi EU. Nadaljnja podpora je bila zagotovljena tudi pobudi več donatorjev za podporo odpornosti v Afriškem rogu za obnovo po suši (SHARE).

Na regionalni ravni je financiranje s strani EU, Francije in Španije v zahodni Afriki v okviru AGIR pripomoglo tudi k vzpostavitvi sistema nujnih zalog hrane v regiji. Donatorji EU so izvedli nekaj skupnih analiz in dejavnosti načrtovanja za izboljšanje krepitve odpornosti. Na primer: izboljšanje odpornosti držav v Nigru, Slonokoščeni obali, Burkina Fasu, Maliju, Čadu in Senegalu; državni programski dokumenti v Etiopiji, Somaliji, Keniji in Ugandi ter skupne analize in dejavnosti načrtovanja na Haitiju.

2.3 Usklajevanje, dopolnjevanje in skladnost (UDS)

Pri delu v 44 državah, ki jih podpira več kot pet donatorjev EU, ima usklajevanje pomembno vlogo pri zagotavljanju učinkovitosti pomoči EU na nacionalni ravni, pri čemer EU sodeluje pri pripravi strategij partnerskih držav na področju prehranske in hranilne varnosti ter načrtovanju naložb v kmetijstvo in se jim prilagaja. Obstoječe strukture, kot so sektorske delovne skupine (ki pogosto niso omejene le na donatorje iz EU), se štejejo za ključne mehanizme, s pomočjo katerih donatorji EU usklajujejo svoje delo, si prizadevajo za politični dialog ter redno izmenjujejo informacije.

Poleg usklajevanja med donatorji in partnerskimi državami procesi izgradnje zmogljivosti izboljšujejo usklajevanje med vsemi lokalnimi in nelokalnimi deležniki, kot so nevladne organizacije (NVO), mednarodne nevladne organizacije (mednarodne NVO), zasebni sektor in raziskovalne organizacije, ki delujejo na področju prehranske in hranilne varnosti.

Skupno načrtovanje programov EU znatno prispeva k medsebojnemu dopolnjevanju in sinergijam med EU in državami članicami. Od leta 2011 so se postopki skupnega načrtovanja programov že začeli v približno 20 partnerskih državah, čeprav je v vsaki državi postopek na drugačni stopnji[8]. Primer skupnega načrtovanja programov EU in držav članic je priprava časovnega načrta EU + za prehrano v Etiopiji, ki kaže praktičen primer skupne analize in načrtovanja, določanja prednostnih nalog, delitve odgovornosti in usklajevanja za prehranske intervencije.

Pristopi skupnega izvajanja vključujejo delitev dela glede na preglede sektorjev; skupno analizo, oceno in sektorski odziv; načine pomoči (proračunska podpora, skupno financiranje, preneseno sodelovanje in skrbniški skladi) ter skupne sisteme za spremljanje, vrednotenje in poročanje. Usklajevanje so izboljšali tudi skupni strateški pristopi k svetovnim pobudam, kot sta vzpostavitev AGIR in gibanja SUN v Čadu.

Po poročanju so bili ukrepi s področij šestih prednostnih nalog skladni s strategijami partnerskih držav. V Keniji je delitev dela med donatorji EU odražala strateške prednostne naloge v izvedbenem načrtu. Študija primera o Etiopiji iz poglavja 2.4 SWD analizira evropska prizadevanja za izboljšanje usklajevanja, dopolnjevanja in skladnosti v programih zunanje pomoči donatorjev EU ter med njimi (glej okvir 4).

Okvir 4: Usklajevanje, dopolnjevanje in skladnost v Etiopiji Participativna študija primera o usklajevanju, dopolnjevanju in skladnosti v Etiopiji je pokazala, da so donatorji EU ob jasni viziji, z občutkom lastništva in pod vodstvom etiopskih organov ključni partnerji pri reševanju najbolj kritičnih vprašanj prehranske in hranilne varnosti v državi. Veliki vodilni nacionalni programi, ki jih seveda vodi država, so zasnovani in se izvajajo s pomočjo mednarodne skupnosti, pri čemer se zagotavljajo kanali za strukturiran dialog in finančne prispevke. Skupno načrtovanje programov omogoča edinstveno priložnost za boljše usklajevanje ter skupne analize in dejavnosti načrtovanja, opredelitev prednostnih nalog ter porazdelitev odgovornosti za povečanje učinkovitosti naših prizadevanj. Proces bi moral še bolj vključevati različne etiopske partnerje, vključno s civilno družbo, in druge večje donatorje.

Na ravni EU formalni dogovori o usklajevanju vključujejo delovne skupine Evropskega sveta, medtem ko neuradne izmenjave potekajo prek vodij skupine za kmetijstvo in razvoj podeželja (HARDS), vključno z njenimi podskupinami za vprašanja, povezana z zemljišči, ter razvoj zasebnega sektorja v kmetijstvu, in Evropske pobude za kmetijske raziskave za razvoj (EIARD), ki sta po poročanju pomembna mehanizma za razvoj politik in izmenjavo. Usklajevanje s platformo EIARD spodbuja skupne politike in strategije v Evropi ter prispeva k vzpostavljanju usklajevanja, dopolnjevanja in skladnosti. Te uradne in neuradne ureditve se uporabljajo tudi za usklajevanje udeležbe donatorjev EU pri mednarodnih forumih in pobudah. To vključuje Generalno skupščino Združenih narodov, Svet za človekove pravice, Odbor za svetovno prehransko varnost, gibanje SUN, drugo mednarodno konferenco o prehrani (ICN2), G8 in G20.

3. Ugotovitve in priporočila

1. Prehranska in hranilna varnost je pomemben del razvojnega sodelovanja EU: s skoraj 3,4 milijarde EUR, ki so jih donatorji EU samo v letu 2012 porabili v več kot 115 državah, je prehranska in hranilna varnost pomembna tako z vidika deleža skupne razvojne pomoči (približno 8 % njihove skupne uradne razvojne pomoči, izplačane v letu 2012) kot geografske pokritosti. Predvsem so precejšen delež pomoči prejele države brez prehranske varnosti v podsaharski Afriki, kar je v skladu s politiko, za katere izvajanje so se EU in njene države članice dogovorile v letu 2010.

2. Večina intervencij v letu 2012 je bila usmerjena na tri prednostne naloge: prednostna naloga 1 (izboljšati odpornost malih kmetov in možnosti za preživljanje na podeželju) je prejela največ podpore (približno 60 %), sledita pa ji prednostna naloga 5 (izboljšanje prehrane) s 14 % in prednostna naloga 2 (podpreti učinkovito upravljanje) z 12 %.

3. Morda obstajajo možnosti za učinkovitejše delovanje donatorjev EU: 68 partnerskih držav je povprečno prejelo manj kot 3 milijone EUR na donatorja. Povprečen znesek plačila znaša 1,34 milijona EUR. To je najbolj izrazito v Srednji Ameriki, kjer 4 države prejemajo podporo štirih ali več donatorjev, pri čemer je povprečni znesek na donatorja nižji od 2,2 milijona EUR. Donatorji EU morajo še naprej izboljševati svojo delitev dela, seveda pod vodstvom partnerskih držav.

4. Raziskavam, širjenju in inovacijam, ki temeljijo na povpraševanju in potrebah, je treba nameniti več pozornosti, in sicer z vidika povečanja naložb v skladu z zavezami iz leta 2010, zlasti pa je treba poskrbeti, da se zagotovi prenos rezultatov v ukrepanje na terenu, da se doseže čim večji učinek.

5. Donatorji EU čedalje bolj prevzemajo vodilni položaj pri kritičnih vprašanjih, ki jih je opredelila mednarodna skupnost. Od leta 2010 so se skupaj odzivali na potrebe po prehranski varnosti in krize, pri čemer so se osredotočali na vprašanja, kot so prehrana, odpornost in dostop do zemljišč. Donatorji EU so se združili ob svetovnih pobudah in pobudah na svetovni ravni in na ravni EU, kot so SUN, SHARE in AGIR, sodelovali pa so tudi pri razvoju smernic za odgovorno upravljanje zemljiške posesti, ribištva in gozdov v Odboru za svetovno prehransko varnost. Te uspehe je mogoče nadgraditi pri izvajanju pobud, ki temeljijo na skupnih prednostnih nalogah donatorjev EU.

6. Sodelovanje z vsemi deležniki v nacionalnih sistemih ima jasne prednosti. Študija primera, izvedena v Etiopiji, kaže, da je bil skupni evropski prispevek k reševanju prehranske in hranilne varnosti zelo pomemben z vidika razvoja politike in naložb. Donatorji iz EU si skupaj prizadevajo za uvedbo inovativnih pristopov, ki so povezani z obstoječimi nacionalnimi sistemi. Pomembno je spoznanje, da obstajajo možnosti za več dialoga z organizacijami kmetov, lokalnimi in mednarodnimi nevladnimi organizacijami ter zasebnim sektorjem, zlasti v zvezi z oblikovanjem in izvajanjem nacionalnih programov. Za to bi si bilo treba prizadevati v vseh partnerskih državah.

7. Usklajevanje donatorjev iz EU na državni ravni bi moralo presegati izmenjavo informacij. Mehanizmi za usklajevanje so bili še zlasti uspešni na svetovni, celinski in regionalni ravni, kot kažejo izkušnje Evropske pobude za kmetijske raziskave za razvoj (EIARD) in mehanizem za usklajevanje razvojnih partnerjev v okviru kmetijske politike Gospodarske skupnosti zahodnoafriških držav (ECOWAP) v Zahodni Afriki. Vendar na ravni držav obstajajo možnosti za izboljšanje, tako da se usklajevanje ne omeji samo na izmenjavo informacij za večje usklajevanje, skladnosti in izmenjavo izkušenj.

8. Potekajoče skupno načrtovanje programov EU zagotavlja dobre možnosti za izboljšanje učinkovitosti: prispeva k boljšemu usklajevanju, dopolnjevanju in delitvi dela. To lahko privede tudi do več skupnih okvirov na podlagi rezultatov ter spremljanja in vrednotenja, tudi na ravni skupnosti. Skupno načrtovanje programov v zvezi s prehransko in hranilno varnostjo je treba okrepiti.

9. Našo metodologijo za skupno poročanje EU o potrebah glede prehranske in hranilne varnosti je treba izpopolniti z osredotočanjem na specifične teme, da se nameni večji poudarek oceni rezultata/učinka, na primer s študijami primerov, izvedenimi predvsem z našimi partnerji in za več kvalitativnih informacij.

4. Zaključki in prihodnji ukrepi

To je prvo poročilo, v katerem donatorji EU skupaj izražajo svoja mnenja o pomembni temi. To poročilo je orodje za izpolnjevanje odgovornosti poročanja navzgor. EU in države članice so s skoraj 3,4 milijarde EUR, ki so jih donatorji EU porabili v več kot 115 državah v letu 2012, bistveno prispevale k prehranski in hranilni varnosti.

Od leta 2010 se je okrepila vodilna vloga donatorjev EU na svetovni ravni na področjih, kot so prehrana, odpornost in upravljanje zemljišč. Pri reševanju novih izzivov, ki se pojavljajo, kot so podnebnim spremembam prilagojeno kmetijstvo, preoblikovanje podeželja in prehranski sistemi, se bodo še naprej opirali na te uspehe. V Afriki je prišlo do novih možnosti za politični dialog in podporo na ravni držav v okviru procesa celostnega razvojnega programa za afriško kmetijstvo (CAADP). Izjava, sprejeta na vrhu v Malaboju leta 2014, kaže obnovljeno zavezanost afriških držav kmetijstvu in prehranski varnosti ter določa celinska pričakovanja, ki bi lahko povečala usklajenost in podporo donatorjev EU v skladu s politično zavezo v zvezi z CAADP iz leta 2010. V partnerskih državah obstajajo možnosti za več dialoga z organizacijami kmetov, lokalnimi in mednarodnimi nevladnimi organizacijami ter zasebnim sektorjem. Na svetovni ravni je mogoče skupno načrtovanje programov v zvezi s prehransko in hranilno varnostjo še okrepiti. Sodelovanje zagotavlja EU in državam članicam večjo težo ter večjo pokritost in obseg razvojne pomoči. Ta pristop bo izboljšal našo prepoznavnost in privedel do učinkovitejše razvojne pomoči, boljših rezultatov in večjega učinka.

To poročilo je izhodišče za nadaljnja poročila. V naslednjem poročilu bomo primerjali našo uspešnost z razmerami iz leta 2012. Medtem se bo izboljšala metodologija, uporabljena pri pripravi tega poročila; osredotočila se bo na izbrane teme in strateške prednostne naloge ter namenila večji poudarek rezultatom/učinkom. Naslednje poročilo bo vsebovalo tudi študije primerov, izvedene s partnerji in državami članicami.

[1] COM(2010) 127 – Okvir politike EU za pomoč državam v razvoju pri reševanju vprašanja zanesljive preskrbe s hrano in sklepi Sveta o okviru politike EU za pomoč državam v razvoju pri reševanju vprašanja zanesljive preskrbe s hrano z dne 10. maja 2010.

[2] Izraz „prehranska in hranilna varnost“ je nadomestil izraz „prehranska varnost“.

[3] SWD(2013) 104 final, Krepitev prehranske in hranilne varnosti z ukrepi EU: izvajanje naših zavez.

[4] Nujna in humanitarna pomoč v zvezi z prehransko in hranilno varnostjo ne spadata v okvir dolgoročne zaveze EU na področju prehranske in hranilne varnosti, zato nista bili vključeni v to poročilo.

[5] To vključuje programe in projekte, navedene v ustreznih zbirkah podatkov kot „svetovne“, ali tiste, kjer je pri geografski lokaciji navedeno „ni določena“.

[6] http://siteresources.worldbank.org/EXTLICUS/Resources/511777-1269623894864/FY10toFY13Harmonized_list_Fragile_Situations.pdf Harmoniziran seznam nestabilnih razmer, FY2012.

[7] Menjalni tečaj 1,29 USD/EUR.

[8] Skupne analize so bile izvedene v Boliviji, Slonokoščeni obali in Etiopiji, skupni programski dokumenti pa so bili pripravljeni za Južni Sudan, Burundi, Kambodžo, Čad, Komore, Gano, Gvatemalo, Kenijo, Laos, Mjanmar, Namibijo, Paragvaj, Ruando, Senegal in Togo.