EVROPSKA KOMISIJA Strasbourg, 5.4.2022 COM(2022) 156 final 2022/0104(COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi

Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) in Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov



(Besedilo velja za EGP) {SEC(2022) 169 final} - {SWD(2022) 110 final} - {SWD(2022) 111 final} - {SWD(2022) 112 final}







KAZALO OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 3 1.OZADJE PREDLOGA3 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST9 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA10 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE13 5.DRUGI ELEMENTI14 DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) in Direktive Sveta 1999/31/ES o odlagališčih odpadkov20 OCENA FINANČNIH POSLEDIC ZAKONODAJNEGA PREDLOGA 51 1.OKVIR PREDLOGA/POBUDE51 1.1Naslov predloga/pobude51 1.2Zadevna področja51 1.3Ukrep, na katerega se predlog/pobuda nanaša51 1.4Cilji51 1.4.1Splošni cilji51 1.4.2Specifični cilji51 1.4.3Pričakovani rezultati in posledice52

1.4.4Kazalniki smotrnosti52 1.5Utemeljitev predloga/pobude53 1.5.1Potrebe, ki jih je treba zadovoljiti kratkoročno ali dolgoročno, vključno s podrobno časovnico za uvajanje ustreznih ukrepov za izvajanje pobude53 1.5.2Dodana vrednost ukrepanja Unije54 1.5.3Spoznanja iz podobnih izkušenj v preteklosti54 1.5.4Skladnost z večletnim finančnim okvirom in možne sinergije z drugimi ustreznimi instrumenti55 1.5.5Ocena različnih razpoložljivih možnosti financiranja, vključno z možnostmi za prerazporeditev55 1.6Trajanje predloga/pobude in finančnih posledic58 1.7Načrtovani načini upravljanja58 2.UKREPI UPRAVLJANJA58 2.1Pravila o spremljanju in poročanju58 2.2Upravljavski in kontrolni sistemi59 2.2.1Utemeljitev načinov upravljanja, mehanizmov financiranja, načinov plačevanja in predlagane strategije kontrol59 2.2.2Podatki o ugotovljenih tveganjih in vzpostavljenih sistemih notranjih kontrol za njihovo zmanjševanje59 2.2.3Ocena in utemeljitev stroškovne učinkovitosti kontrol (razmerje „stroški kontrol ÷ vrednost z njimi povezanih upravljanih sredstev“) ter ocena pričakovane stopnje tveganja napake (ob plačilu in ob zaključku)59 2.3Ukrepi za preprečevanje goljufij in nepravilnosti59 3.OCENA FINANČNIH POSLEDIC PREDLOGA/POBUDE59 3.1Zadevni razdelki večletnega finančnega okvira in odhodkovne proračunske vrstice59 3.2Ocenjene finančne posledice predloga za odobritve60 3.2.1Povzetek ocenjenih posledic za odobritve za poslovanje60

3.2.2Ocenjene realizacije, financirane z odobritvami za poslovanje64 3.2.3Ocenjene posledice za vire ECHA66 3.2.3.1Ocenjene potrebe po človeških virih v Komisiji67 3.2.4Skladnost z veljavnim večletnim finančnim okvirom67 3.2.5Udeležba tretjih oseb pri financiranju68 3.3Ocenjene posledice za prihodke68 OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM 1.OZADJE PREDLOGA • Razlogi za predlog in njegovi cilji Direktiva 2010/75/EU o industrijskih emisijah celovito in za vsak sektor posebej ureja vplive približno 52 000 evropskih velikih industrijskih obratov z visokim tveganjem onesnaževanja in živinorejskih farm (v nadaljnjem besedilu: kmetijsko-industrijski obrati) za okolje. Zajema vsa pomembna onesnaževala, ki jih kmetijsko-industrijski obrati morebiti izpuščajo in ki vplivajo na zdravje ljudi in okolje. Obrati, ki jih ureja direktiva o industrijskih emisijah, predstavljajo približno 20 % skupnih emisij onesnaževal v zrak v EU, približno 20 % emisij onesnaževal v vodo in približno 40 % emisij toplogrednih plinov v EU. Dejavnosti, ki jih ureja direktiva o industrijskih emisijah, vključujejo elektrarne, rafinerije, obdelavo in sežiganje odpadkov, proizvodnjo kovin, cementa, stekla, kemikalij, celuloze in papirja, hrane in pijače ter intenzivno rejo prašičev in perutnine. Obrat, ki ga ureja direktiva o industrijskih emisijah, lahko opravlja več dejavnosti iz direktive o industrijskih emisijah, npr. proizvodnjo cementa in sosežig odpadkov. V oceni direktive o industrijskih emisijah iz leta 2020 je bilo ugotovljeno, da se z njo na splošno uspešno preprečuje in nadzoruje onesnaževanje zraka, vode in tal iz industrijskih dejavnosti ter spodbuja uporaba najboljših razpoložljivih tehnik. Znatno so se zmanjšale emisije onesnaževal v zrak in v manjši meri v vodo. Direktiva je pomagala zmanjšati tudi emisije v tla, ki jih povzročajo obrati iz direktive o industrijskih emisijah. Čeprav je njene učinke na gospodarnost v viri, krožno gospodarstvo in inovacije težje oceniti, se zdi, da je prispevek Direktive pozitiven, čeprav v omejenem obsegu. Prav tako je v okviru trenutnih omejitev direktive o industrijskih emisijah omejen njen prispevek k razogljičenju. Drugi vidiki, kot sta dostop javnosti do informacij in dostop do pravnega varstva, so se v primerjavi s prejšnjo zakonodajo, ki jo je nadomestila direktiva o industrijskih emisijah, izboljšali. Vendar je bilo v oceni ob upoštevanju novih izzivov opredeljenih tudi več področij, ki jih je treba izboljšati. Ocena je pokazala, da Direktiva sicer zagotavlja trden okvir, vendar se v državah članicah ne izvaja dosledno, saj različne ravni ambicioznosti temu instrumentu preprečujejo, da bi v celoti izpolnil svoje cilje. Zaradi teh izzivov Direktiva nima zadostnih zmogljivosti za zmanjšanje pritiskov na okolje, ki ga izvajajo kmetijsko-industrijski obrati, in vzpostavitev enakih konkurenčnih pogojev, ki zagotavljajo visoko raven varstva zdravja ljudi in okolja. Kot je ugotovilo Evropsko računsko sodišče, te težave vplivajo tudi na zmogljivost direktive o industrijskih emisijah, da se zagotovi ustrezno izvajanje načela „onesnaževalec plača“. Da bi se obravnavali navedeni izzivi in spodbudila potrebna korenita industrijska preobrazba med letoma 2025 in 2050, se je Komisija v evropskem zelenem dogovoru zavezala reviziji ukrepov EU za obravnavanje onesnaževanja iz velikih kmetijsko-industrijskih obratov. Poleg tega je Unija zavezana agendi za trajnostni razvoj do leta 2030 in njenim ciljem trajnostnega razvoja. Ta predlog prispeva k več ciljem trajnostnega razvoja. Splošni cilj te pobude je, da se čim uspešneje in učinkoviteje pomaga pri varovanju ekosistemov in zdravja ljudi pred škodljivimi vplivi onesnaževanja iz velikih kmetijsko-industrijskih obratov in izboljša odpornost industrije EU na učinke podnebnih sprememb. Namen revizije direktive o industrijskih emisijah je spodbuditi korenit kmetijsko-industrijski prehod na ničelno onesnaževanje z uporabo prelomnih tehnologij, s tem pa prispevati k ciljem evropskega zelenega dogovora za doseganje ogljične nevtralnosti, večje energijske učinkovitosti, nestrupenega okolja in krožnega gospodarstva. Njen namen je tudi zagotoviti nadaljnjo podporo vzpostavitvi enakih konkurenčnih pogojev, ki zagotavljajo visoko raven varstva zdravja ljudi in okolja. Poleg tega je njen cilj posodobiti in poenostaviti obstoječo zakonodajo, npr. z digitalizacijo in izboljšanjem znanja o virih onesnaževanja. Namen pobude je tudi izboljšanje udeležbe javnosti pri odločanju in dostopa do informacij in pravnega varstva, vključno z mehanizmi učinkovitih pravnih sredstev. Natančneje, namen revizije Direktive je: „i. izboljšati uspešnost direktive o industrijskih emisijah na področju preprečevanja ali, če to ni mogoče, zmanjšanja emisij onesnaževal, ki jih povzročajo kmetijsko-industrijski obrati pri viru, kar dokazuje nenehen ali čedalje hitrejši trend upadanja ravni emisij, da bi se preprečili ali zmanjšali škodljivi vplivi na zdravje in okolje, ob upoštevanju stanja okolja na območju, na katerega vplivajo te emisije; ii. zagotoviti posameznikom in civilni družbi dostop do informacij, udeležbe pri odločanju in dostopa do pravnega varstva (vključno z učinkovitimi pravnimi sredstvi) v zvezi z izdajo dovoljenj, obratovanjem reguliranih obratov in njihovim nadzorom, kar bo povečalo udejstvovanje civilne družbe; iii. pojasniti in poenostaviti zakonodajo in zmanjšati upravno breme, hkrati pa spodbujati dosledno izvajanje v državah članicah; iv. spodbujati uporabo inovativnih tehnologij in tehnik med industrijsko preobrazbo s takojšnjo revizijo referenčnih dokumentov o najboljših razpoložljivih tehnikah (v nadaljnjem besedilu: referenčni dokumenti BAT), če obstajajo dokazi, da so na voljo uspešnejše inovativne tehnike, in zagotavljanjem podpore vodilnim podjetjem pri izdaji dovoljenj; v. podpirati prehod na uporabo varnejših in manj strupenih kemikalij, izboljšano gospodarnost z viri (energija, voda in preprečevanje nastajanja odpadkov) in večjo krožnost;

vi. podpirati razogljičenje s spodbujanjem sinergij na področju uporabe tehnik, ki preprečujejo ali zmanjšujejo onesnaževanje in emisije ogljika, ter naložb vanje, kot kaže kombinacija trendov na področju intenzivnosti emisij; vii. obravnavati škodljive vplive kmetijsko-industrijskih dejavnosti na zdravje in okolje, ki jih direktiva o industrijskih emisijah trenutno ne ureja, kot kažejo trendi zmanjševanja intenzivnosti emisij. Svet in Evropski parlament,, sta pozdravila revizijo direktive o industrijskih emisijah in izrazila pričakovanje, da ta revizija obravnava emisije onesnaževal v zrak, ki ga povzročajo industrijske in kmetijske dejavnosti, in da prispeva h krožnemu gospodarstvu, vključno spodbujanjem ponovne uporabe vode v industriji,. Evropski državljanski forum o podnebnih spremembah in okolju je sprejel jasna priporočila v zvezi s tem v okviru Konference o prihodnosti Evrope. Pri tem so evropski državljani nedvoumno podprli EU pri boju proti onesnaževanju vode, tal in zraka ter zmanjšanju emisij metana in poudarili odgovornost onesnaževalcev. Večdeležniška skupina na visoki ravni za energijsko intenzivne panoge, ki Komisiji od leta 2015 svetuje glede politik, pomembnih za energijsko intenzivne industrijske panoge, je razvila osrednji načrt, ki določa priporočila za oblikovanje novega okvira politike, potrebnega za upravljanje tega prehoda ob hkratnem ohranjanju konkurenčnosti industrije. Priporočila je, da „[bi bilo treba] postopek iz direktive o industrijskih emisijah za izdajo dovoljenj […] prilagoditi tako, da bo podpiral ukrepe za zmanjševanje toplogrednih plinov v energijsko intenzivnih obratih med celotnim prehodom.“ • Skladnost z veljavnimi določbami na področju politike Evropski zeleni dogovor je evropska strategija za rast, katere cilj je zagotoviti podnebno nevtralno, čisto in krožno gospodarstvo do leta 2050, pri tem pa optimizirati gospodarjenje z viri, zmanjšati onesnaževanje, hkrati pa priznati potrebo po politikah za korenito preobrazbo v skladu z načelom „energijska učinkovitost na prvem mestu“. Strategija EU na področju kemikalij za trajnostnost iz oktobra 2020 in akcijski načrt za ničelno onesnaževanje, sprejet maja 2021, posebej obravnavata vidike evropskega zelenega dogovora glede onesnaževanja. Vzporedno nova industrijska strategija za Evropo poudarja potrebo po raziskavah, inovacijah in naložbah v nove tehnologije za krepitev industrijske konkurenčnosti Evrope in lažji prehod industrije na resnično trajnostno, bolj zeleno, učinkovito in bolj digitalno gospodarstvo. Posodobljena različica te strategije iz maja 2021 dodatno poudarja morebitno vlogo prelomnih tehnologij. Druge posebno pomembne politike vključujejo sveženj z naslovom „Pripravljeni na 55“, strategijo za metan in zavezo iz Glasgowa za metan, strategijo za prilagajanje podnebnim spremembam, strategijo za biotsko raznovrstnost, strategijo „od vil do vilic“ , strategijo za tla in pobudo za trajnostne izdelke. V evropskem zelenem dogovoru se Komisija zavezuje, da bo pregledala ukrepe EU za obravnavanje onesnaževanja iz velikih industrijskih obratov. To dosega zlasti s preučevanjem področja uporabe zakonodaje in iskanjem načinov, kako lahko zakonodajo EU na tem področju v celoti uskladi s ciljem ničelnega onesnaževanja ter politikami na področju podnebja, energije in krožnega gospodarstva, pri čemer upošteva koristi za javno zdravje in biotsko raznovrstnost. Direktiva o industrijskih emisijah in Uredba (ES) št. 166/2006 o Evropskem registru izpustov in prenosov onesnaževal (v nadaljnjem besedilu: uredba o Evropskem RIPO) sta dopolnilna instrumenta, ki urejata vpliv industrije na okolje. Direktiva o industrijskih emisijah je namenjena zagotovitvi postopnega zmanjšanja onesnaževanja iz največjih kmetijsko-industrijskih obratov v EU, hkrati pa ohranjanju enakih konkurenčnih pogojev. Uredba o Evropskem RIPO olajšuje spremljanje prizadevanj za zmanjšanje onesnaževanja z izboljšanjem javno dostopnih informacij o dejanskem delovanju obratov. Ta zakonodaja je povezana s številnimi drugimi politikami, saj si prizadeva za celovito obravnavanje pritiskov kmetijsko-industrijskih obratov na okolje. Direktiva o industrijskih emisijah ima pomembno vlogo pri zmanjšanju emisij onesnaževal iz industrije, zlasti v zrak, njen prispevek h krožnemu gospodarstvu (gospodarnost z viri) in k zmanjšanju emisij onesnaževal v vodo pa je bolj omejen. Voda je eden od treh glavnih stebrov „akcijskega načrta za ničelno onesnaževanje“, namenjenega doseganju cilja „družbe brez strupov“ do leta 2050, pri čemer naj bi se onesnaževanje zmanjšalo bodisi na nič bodisi na ravni, ki niso več škodljive za naravo in ljudi. To pomeni ukrepanje ne le dolvodno, kot na primer na ravni čistilnih napravah za odpadne vode, temveč tudi gorvodno, kjer se proizvajajo in uporabljajo snovi. Ta predlog za revizijo direktive o industrijskih emisijah je skladen z zakonodajo EU o vodah, zlasti z Direktivo 2000/60/ES (okvirna direktiva o vodah), in s povezanima direktivama, Direktivo 2006/118/ES (o podzemni vodi) in Direktivo 2008/105/ES, kakor je bila spremenjena z Direktivo 2013/39/EU, o okoljskih standardih kakovosti na področju vodne politike. Zakonodaja EU o vodah zavezuje države članice, da preprečijo poslabšanje stanja vsej vodnih teles in zagotovijo dobro stanje vseh vodnih teles s sistemom celovitega upravljanja z vodami posameznega povodja. S šestletnimi cikli upravljanja se ocenjujejo ekološko in kemijsko stanje ter ekološki potencial (površinske vode) ter kvantitativno in kemijsko stanje (podzemna voda) in načrtujejo ukrepi za obravnavanje vseh pritiskov na vodna telesa, tudi iz kmetijstva, industrije, gospodinjstev in drugih gospodarskih dejavnosti (vključno s plovbo, varstvom pred poplavami in vodno energijo). Ob upoštevanju akcijskega načrta za ničelno onesnaževanje je Komisija napovedala, da bo v okviru zakonodajnega predloga o „celovitega upravljanju z vodami“ v letu 2022 oblikovala predlog za nadaljnjo zaostritev pravil o onesnaževalih površinske in podzemne vode. Predlog direktive o industrijskih emisijah ti pobudi med drugim dopolnjuje z razširitvijo področja uporabe Direktive, s spodbujanjem razvoja novih tehnologij za zmanjšanje emisij, izboljšanjem gospodarnosti z viri in energijske učinkovitosti, spodbujanjem ponovne uporabe vode, zagotavljanjem boljšega nadzora nad zahtevami za izdajo dovoljenj in njihove večje celovitosti ter uvedbo obveznega sistema ravnanja z okoljem. Predlog bo okrepil celovit pristop, tako da bo pojasnil zahteve za sodelovanje med ustreznimi pristojnimi organi. To sodelovanje vključuje preverjanje in obnovitev dovoljenj glede na stanje sprejemnega okolja in/ali načrtovanje ukrepov za izpolnjevanje predpisane kakovosti okolja, ciljev, načrtov in programov v skladu z zakonodajo o vodah. Večja skladnost bo dosežena tudi s pojasnitvijo pravil, ki se uporabljajo za neposredne izpuste onesnaževal v vodo iz komunalnih čistilnih naprav za odpadne vode. Spodbujanje inovacij bo pomagalo pri obravnavanju obstojnih kemijskih snovi in snovi, ki so bile na novo opredeljene kot pogojno nevarne, vključno s polifloroakrilnimi snovmi, mikroplastiko in farmacevtskimi izdelki. To je skladno s strategijo na področju kemikalij za trajnostnost, sporočilom Evropske komisije o strateškem pristopu k farmacevtskim izdelkom v okolju in sporočilom o strategiji za zdravila. V postopku „izmenjave informacij“ v skladu z direktivo o industrijskih emisijah za pripravo in pregled referenčnih dokumentov BAT bi bilo treba upoštevati opredelitev pogojno nevarnih snovi v skladu zakonodajo EU o vodah. Natančneje, te vključujejo „nadzorne sezname“ snovi za podzemno vodo in površinsko vodo in snovi, ki so opredeljene kot snovi, ki lahko pomenijo znatno tveganje za vodno okolje ali tveganje, ki se prenaša po vodnem okolju, na ravni EU. Izmenjava informacij v skladu z direktivo o industrijskih emisijah bo koristila tudi razvoju ukrepov za učinkovito rabo vode in preučitvi ponovne uporabe vode v kmetijsko-industrijskih obratih v skladu z akcijskim načrtom za krožno gospodarstvo, ki zavezuje k spodbujanju ponovne uporabe vode v industriji. Uredba (EU) 2020/741 o minimalnih zahtevah za ponovno uporabo vode, sprejeta maja 2020, se uporablja za ponovno uporabo vode za namakanje v kmetijstvu, v okviru celovitega upravljanja z vodami in krožnega gospodarstva pa poudarja tudi velik potencial za recikliranje in ponovno uporabo očiščene odpadne vode v industrijske namene. Ker direktiva o industrijskih emisijah ureja nekatere dejavnosti pri viru, države članice podpira pri izpolnjevanju njihovih obveznosti v skladu z drugo zakonodajo EU, ki določa predpisano kakovost okolja, kot je direktiva o kakovosti zunanjega zraka. Države članice podpira tudi pri doseganju njihovih ciljev v skladu z zakonodajo EU, ki določa nacionalne cilje, kot so direktiva o nacionalnih zavezah za zmanjšanje emisij, uredba o porazdelitvi prizadevanj in direktiva o energijski učinkovitosti. Ravni emisij, povezane z najboljšo razpoložljivo tehniko, iz direktive o industrijskih emisijah so bile uporabljene za opredelitev meril „nebistvenega škodovanja“ za delegirani akt o taksonomiji na področju podnebja. Predlagani ukrepi za revizijo direktive o industrijskih emisijah bodo nadalje podpirali taksonomijo EU o trajnostnih naložbah skozi čas z določitvijo dodatnih in posodobljenih meril. Ta merila bodo določena z namenom znatnega prispevka k preprečevanju in nadzorovanju onesnaževanja ter dodatnim ciljem, da se platformi za trajnostno financiranje pomaga opredeliti, katere dejavnosti bi lahko označili kot trajnostne. Nazadnje, direktiva o industrijskih emisijah pomaga pri izboljšanju splošne okoljske učinkovitosti, s tem pa prispeva k doseganju ciljev druge sektorske zakonodaje EU, tudi v zvezi z REACH, odpadki in varstvom narave. • Skladnost z drugimi politikami Unije

8. okoljski akcijski program se osredotoča na šest medsebojno povezanih prednostnih ciljev. Med njimi sta: ·člen 2(d) – uresničevanje cilja ničelnega onesnaževanja, tudi v zvezi s škodljivimi kemikalijami, da bi se ustvarilo nestrupeno okolje, vključno z zrakom, vodo in tlemi. Namen je tudi zmanjšati svetlobno onesnaževanje in obremenitve s hrupom ter zaščititi zdravje in dobro počutje ljudi, živali in ekosisteme pred nevarnostmi, ki izhajajo iz okolja, in njegovimi negativnimi učinki; ·člen 2(f) – spodbujanje okoljskih vidikov trajnostnosti in znatno zmanjšanje ključnih pritiskov na okolje in podnebje, povezanih s proizvodnjo in potrošnjo EU. To je povezano zlasti s področji energije, industrije, stavb in infrastrukture, mobilnosti, turizma, mednarodne trgovine in prehranskega sistema. Predlog direktive o industrijskih emisijah bo pomagal pri doseganju teh ciljev. Nova geopolitična realnost in realnost na trgu energije od Unije zahteva, da močno pospeši prehod na čisto energijo in poveča energijsko neodvisnost Evrope od nezanesljivih dobaviteljev in nestanovitnih fosilnih goriv. Cilj pobude REPowerEU, ki je del odziva EU na vojno med Rusijo in Ukrajino v letu 2022, je povečati odpornost energetskega sistema na ravni EU z diverzifikacijo oskrbe s plinom in zmanjšanjem uporabe fosilnih goriv, pri tem pa spodbujati energijsko učinkovitost, povečati delež obnovljivih virov energije in elektrifikacijo ter obravnavati ozka grla v infrastrukturi. Revizija Direktive prispeva k odpornosti energetskega sistema na ravni EU z izboljšanjem energijske učinkovitosti industrijskih procesov v Uniji. Ta predlog Direktive je pilotni projekt, pri katerem se za zmanjšanje upravnega bremena sledi pristopu Komisije „za enega sprejetega se eden odpravi“. Podporno poročilo o oceni učinka zagotavlja podrobne informacije o pričakovanem upravnem bremenu predloga. V oddelku tega memoranduma o ustreznosti in poenostavitvi predpisov so opisani predlagani ukrepi za omejitev upravnega bremena predloga. 2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST • Pravna podlaga Pravna podlaga tega predloga je člen 192 PDEU. Od EU se v skladu s členom 191 in členom 192(1) PDEU zahteva, da prispeva k uresničevanju naslednjih ciljev: ohranjanje, varstvo in izboljšanje kakovosti okolja; spodbujanje ukrepov na mednarodni ravni za reševanje regionalnih ali globalnih okoljskih težav in v boju proti podnebnim spremembam. • Subsidiarnost (za neizključno pristojnost) Ciljev Direktive, ki se nanašajo na zagotavljanje visoke ravni varstva okolja in izboljšanje kakovosti okolja v vsej Uniji, države članice ne morejo doseči v zadostni meri. Zaradi čezmejne narave onesnaževanja iz industrijskih dejavnosti, se lahko ti cilji bolje dosežejo na ravni EU, kar upravičuje sprejetje ukrepov EU v skladu z načelom subsidiarnosti, kot je določeno v členu 5 Pogodbe o Evropski uniji. Onesnaževanje iz kmetijsko-industrijskih obratov se širi prek nacionalnih meja, nadzora onesnaževanja pa ena država članica ne more uresničiti v zadostni meri sama. Poleg tega je obratovanje industrijskih obratov tesno povezano z delovanjem enotnega trga. Ker na ravni EU ni skupnega pristopa k določitvi standardov okoljske učinkovitosti, bi iste panoge v vsaki državi članici naletele na drugačne ureditve nadzora onesnaževanja, kar bi pomenilo tveganje ustvarjanja neenakih konkurenčnih pogojev, razdrobljenosti enotnega trga in oviranja prizadevanj EU, da uresniči cilje Pogodbe, ki se nanašajo na doseganje visoke ravni varstva okolja in zdravja ljudi. • Sorazmernost Namen direktive o industrijskih emisijah zagotavlja sorazmernost rezultatov z (i) opredelitvijo najboljše razpoložljive tehnike kot okoljsko najučinkovitejšega in ekonomsko vzdržnega spektra preizkušenih tehnik, ki se uporabljajo v sektorju, in (ii) omogočanjem odstopanj v posameznih primerih, če bi uporaba zahtev glede najboljše razpoložljive tehnike na ravni EU povzročila stroške, ki bi bili nesorazmerno višji od pričakovanih koristi za okolje/zdravje. V tej podporni oceni učinka so ocenjeni vplivi vseh predlaganih revizij direktive o industrijskih emisijah. Kvalitativna in kvantitativna ocena, ki je bila opravljena, kaže, da so predlogu sorazmerni, tj. da so koristi za družbo znatno večje od nastalih stroškov. Kot ukrepi z največjim vplivom so bili opredeljeni ukrepi, ki razširjajo področje uporabe za vključitev govedorejskih farm in večjega številka prašičjih in perutninskih farm. Denarna vrednost koristi za zdravje in okolje zaradi zmanjšanja emisij metana in amoniaka znaša več kot 5,5 milijarde EUR na leto, medtem ko znašajo stroški skladnosti 265 milijonov EUR in upravni stroški (uprave in upravljavci) 223 milijonov EUR, kar pomeni zelo ugoden faktor stroškov in koristi v višini 11. • Izbira instrumenta Cilji predloga se lahko najbolje uresničijo z direktivo. To je najustreznejši pravni instrument za spreminjanje obstoječe direktive industrijskih emisijah (Direktiva 2010/75/ES). Direktiva državam članicam nalaga, da uresničijo njene cilje in izvedejo ukrepe v nacionalnih sistemih materialnega in procesnega prava. Pri tem pristopu imajo države članice večjo svobodo pri izvajanju ukrepa EU kot pri uredbi, saj lahko izberejo najprimernejši način izvajanja ukrepov iz direktive. To jim omogoča, da zagotovijo, da so spremenjena pravila del njihovega okvira materialnega in procesnega prava za izvajanje direktive EU o industrijskih emisijah, zlasti na področju urejanja dovoljenj za obrate ter izvršilnih ukrepov in kazni. 3.REZULTATI NAKNADNIH OCEN, POSVETOVANJ Z DELEŽNIKI IN OCEN UČINKA

• Naknadne ocene/preverjanja ustreznosti obstoječe zakonodaje V oceni direktive o industrijskih emisijah, izvedeni leta 2020, je bilo ugotovljeno, da je uspešno zmanjšala vplive na okolje in izkrivljanje konkurence v EU. Proces sodelovanja za izdelavo referenčnih dokumentov BAT in opredeljevanje najboljše razpoložljive tehnike, poznan tudi kot „seviljski postopek“, je potekal dobro in je priznan kot model skupnega upravljanja. Direktiva o industrijskih emisijah je prispevala k znatnem zmanjšanju emisij onesnaževal v zrak in v manjši meri v vodo. Zmanjšale so se emisije v tla, ki jih povzročajo obrati iz direktive o industrijskih emisijah. Njene učinke na gospodarnost z viri, krožno gospodarstvo in inovacije je težje oceniti; zdi se, da je njen prispevek pozitiven, čeprav v omejenem obsegu. Drugi vidiki, kot sta dostop javnosti do informacij in dostop do pravnega varstva, so se nekoliko izboljšali. Direktiva o industrijskih emisijah je bila ocenjena kot pretežno učinkovita. Koristi zaključkov o BAT so znatno večje od stroškov. Ugotovljeni niso bili nobeni nesorazmerni ali nepotrebni upravni stroški. Njeni učinki na konkurenčnost EU so mešani; dokazov, da bi bili ti znatni, ni. Vse skupine deležnikov so menile, da je direktiva o industrijskih emisijah pomembna. Kljub dolžini procesa priprave referenčnih dokumentov BAT se lahko odzove na nastajajoča okoljska vprašanja. Čeprav ni v veliki meri prispevala k razogljičenju, se mnenja razlikujejo glede vprašanja, ali je zanj pomembna. Direktiva o industrijskih emisijah je bila ocenjena kot notranje skladna in skladna z drugimi politikami EU, vendar obstaja možnost za povečanje njenega prispevka k tem politikam. Nekatere izzive glede razlage je treba pojasniti. Štelo se je, da direktiva o industrijskih emisijah zagotavlja znatno dodano vrednost EU. Zagotavlja skladnejše zahteve glede zmanjšanja industrijskega onesnaževanja, tudi s spremljanjem in izvrševanjem ter zmanjšanjem izkrivljanj enotnega trga. Če EU ne bi ukrepala, bi bili standardi manj zahtevni, koristi za zdravje in okolje pa manjše. Procesa priprave referenčnih dokumentov BAT posamezne države članice ne morejo ponoviti, čedalje pogosteje pa ga uporabljajo države nečlanice EU. Decentraliziran pristop direktive o industrijskih emisijah je skladen z načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. V oceni so bila opredeljena številna področja, na katerih se uspešnost direktive o industrijskih emisijah v zvezi z zmanjšanjem emisij onesnaževal, zlasti v vodo, prispevkom k zmanjšanju toplogrednih plinov, spodbujanjem nestrupene proizvodnje ter izboljšanjem gospodarnosti z viri in njihove ponovne uporabe ne zdi tako zadovoljiv, kot bi to bilo zaželeno. Ta področja so osrednjega pomena za revizijo direktive o industrijskih emisijah, napovedano v sporočilu o evropskem zelenem dogovoru. • Posvetovanja z deležniki Ocena učinka, ki spremlja združeno revizijo direktive o industrijskih emisijah in uredbo o Evropskem RIPO, je bila predmet temeljitega postopka posvetovanja. Ta je vključeval najrazličnejše posvetovalne dejavnosti, namenjene zbiranju stališč vseh ustreznih deležnikov in zagotovitvi, da so se upoštevala stališča različnih organizacij in vrst deležnikov. Prvič, na začetno oceno učinka, objavljeno na interaktivnem portalu Komisije „Povejte svoje mnenje“, so bile podane začetne povratne informacije (154 odgovorov; obdobje posvetovanja od 24. marca 2020 do 21. aprila 2020). Temu je sledilo skupno javno posvetovanje o direktivi o industrijskih emisijah in uredbi o Evropskem RIPO (spletna anketa na interaktivnem portalu Komisije „Povejte svoje mnenje“; 336 odgovorov; od 20. decembra 2020 do 23. marca 2021). Anketa je vsebovala 24 vprašanj, od katerih so se štiri nanašala posebej na uredbo o Evropskem RIPO. Nato se je od 8. februarja 2021 do 9. aprila 2021 izvajala ciljno usmerjena anketa med deležniki. To je bila podrobnejša spletna anketa (235 odgovorov) za nadaljnje izboljšanje dokazne podlage z zbiranjem bolj specializiranih povratnih informacij posebnih skupin deležnikov o šestih področjih, na katerih se pojavljajo težave, razvrščenih po možnostih, ocenjenih v študiji ocene učinka. Ta področja, na katerih se pojavljajo težave, so bila: i) okolje je onesnaženo; ii) dogaja se podnebna kriza; iii) naravni viri se izčrpavajo; iv) stanje tehnike se ne more zadovoljivo odzvati na področja, na katerih se pojavljajo težave, tj. od i) do iii); v) posamezniki imajo omejene priložnosti, da se seznanijo z učinki, ki jih povzročajo kmetijsko-industrijski obrati, in da ukrepajo v zvezi z njimi in vi) pretirana bremena lahko vplivajo na učinkovitost instrumenta politike. Povratne informacije, prejete s tema anketama, so med junijem in avgustom 2021 dopolnjevale posvetovalne fokusne skupine, namenjene vključevanju deležnikov v poglobljene razprave o ključnih temah. Deležniki so bili izbrani na podlagi njihove sektorske zastopanosti in za zagotovitev dobre geografske porazdelitve in porazdelitve v vrstah deležnikov med okoljskimi nevladnimi organizacijami, predstavniki industrije ter ministrstvi in pristojnimi organi držav članic, da bi se omogočile uravnotežene razprave. Nazadnje sta 15. decembra 2020 in od 7. do 8. julija 2021 na daljavo potekali dve delavnici za deležnike. Civilna družba in okoljske nevladne organizacije so menile, da so vsa zgoraj navedena področja, na katerih se pojavljajo težave, zelo pomembna, zlasti ker: – direktiva o industrijskih emisijah vplivov na okolje in razogljičenja naj ne bi obravnavala v zadostni meri; – naj bi bilo treba seznam onesnaževal iz uredbe o Evropskem RIPO posodobiti hitreje, da bi se upoštevale nove nevarnosti in – naj bi bil dostop do informacij o ravneh učinkovitosti obratov omejen. Ta omejen dostop do informacij so vse skupine deležnikov zaznale kot pomembno težavo, ki jo je treba obravnavati.

Vendar so se razlikovale povratne informacije industrije in poslovnih združenj, ki so do priznavanja težav v zvezi z gospodarnostjo z viri in manj strupeno proizvodnjo zavzeli nevtralnejše (vendar ne negativno) stališče. Industrija in poslovna združenja so zavzeli nevtralnejše stališče tudi do priznavanja potrebe po podpori razogljičenju, pri čemer so poudarili morebitne dodatne stroške s poročanjem in nevarnost prekrivanja s sistemom za trgovanje z emisijami). V zvezi z omejenim področjem uporabe Direktive so industrija in poslovna združenja opozorili na vprašanje stroškov in zatrjevali, da obstoječi nacionalni sistemi in zakonodaja EU zadostujejo za reševanje večine zaznanih težav. Vsi deležniki so se strinjali, da je prispevek direktive o industrijskih emisijah k omogočanju, izkoriščanju in spodbujanju inovacij preveč omejen. • Ocena učinka Izvedena je bila ocena učinka, rezultat katere je bilo pozitivno mnenje Odbora za regulativni nadzor z dne 10. decembra 2021. Obravnavalo se je pet predloženih, delno medsebojno povezanih, vendar neodvisnih možnosti politike. Izbrane podmožnosti za vsako področje, na katerem se pojavljajo težave, so bile združene v naslednji prednosti sveženj politik: – uspešnost: popolno izvajanje 24 ukrepov za optimizacijo in posodobitev; – inovacije: vodilna podjetja lahko svobodno preizkušajo nove tehnike, skupaj z ustanovitvijo inovacijskega centra za industrijsko preobrazbo in emisije (INCITE) ter načrti upravljavcev za preoblikovanje do leta 2030; – raba virov in uporaba kemikalij: izboljšan sistem ravnanja z okoljem; – razogljičenje: uvedene bodo minimalne ravni gospodarnosti z viri za doseganje čim večje gospodarnosti z viri in zmanjšanje porabe energije. Leta 2028 bo opravljen pregled sinergij med direktivo o industrijskih emisijah in sistemom trgovanja z emisijami, ki bo omogočil optimalne sinergije od leta 2030; – sektorsko področje uporabe: na področje uporabe direktive o industrijskih emisijah bodo vključene dodatne dejavnosti, predvsem intenzivna reja goveda ter nekatere ekstraktivne dejavnosti. Pričakovani učinki prednostnega svežnja so navedeni v nadaljevanju. Na splošno naj bi bile koristi precej večje od stroškov. Čeprav ni bilo mogoče količinsko opredeliti in denarno ovrednotiti vseh učinkov, se ocenjuje, da sklop ukrepov, ki povečujejo uspešnost Direktive, prinaša koristi za zdravje v višini med 860 milijonov EUR in 2,8 milijarde EUR na leto, pri čemer bodo letni stroški poslovnih naložb v osnovna sredstva/operativni stroški znašali približno 210 milijonov EUR. Skupno upravno breme celotnega predloga je ocenjeno na 250 milijonov EUR na leto za industrijske upravljavce in 196 milijonov EUR za javne organe. Razširitev pokritosti živinorejskih farm bi pomenila zmanjšanje emisij metana in amoniaka, pri čemer bi povezane koristi za zdravje znašale več kot 5,5 milijarde EUR. Razširjena pokritost 10 % največjih govedorejskih farm, ki predstavljajo 41 % emisij sektorja, bo vodila v letno zmanjšanje najmanj 184 kt metana in 59 kt amoniaka. Z razširitvijo pokritosti prašičjih in perutninskih farm na največjih 18 % prašičjih farm in 15 % perutninskih farm, ki predstavljajo 85 % oziroma 91 % emisij sektorja, se bodo emisije prašičjih farm letno zmanjšale za najmanj 135 kt metana in 33 kt amoniaka, emisije perutninskih farm pa za 62 kt amoniaka. S tako povečanim področjem uporabe se bo pokritost z direktivo o industrijskih emisijah povečala z 18 % na 60 % emisij amoniaka iz reje goveda, prašičev in perutnine ter s 3 % na 43 % emisij metana. Povezani stroški skladnosti naj bi po ocenah znašali okoli 265 milijonov EUR na leto. • Ustreznost in poenostavitev predpisov V skladu z zavezo Komisije boljšemu pravnemu urejanju je bil ta predlog pripravljen na podlagi načel vključevanja, popolne preglednosti in stalnega sodelovanja z deležniki ter upoštevanja zunanjih povratnih informacij in zunanjega nadzora, da se zagotovi ustrezna uravnoteženost predloga. Direktiva o industrijskih emisijah je rezultat pobude za boljšo pravno ureditev, ki je uspešno združila in poenostavila sedem direktiv in racionalizirala upravne vidike tudi tako, da je zahteve za poročanje skorajda prepolovila. Čeprav to omejuje potencial za nadaljnjo racionalizacijo, pa so posvetovanja z deležniki Komisiji omogočila, da je opredelila številne morebitne nadaljnje pojasnitve in poenostavitve Direktive. S tistimi, ki so pritegnile pozitiven interes deležnikov, se bodo odpravile negotovosti v zvezi s postopkom izdaje dovoljenj. To se nanaša zlasti na pojasnitev nekaterih določb o uplinjanju, utekočinjanju in pirolizi, ki so pomembne dejavnosti za doseganje krožnega nizkoogljičnega gospodarstva. Drugi vidiki vključujejo nadomestitev okvirnega seznama onesnaževal v Prilogi II s sklici na drugo zakonodajo EU, ki določa sezname pomembnih onesnaževal, in določitev harmoniziranih meril za ocenjevanje skladnost v vsej EU. Oba ukrepa bosta okrepila pravno varnost v zvezi z veljavnimi pravili za vse upravljavce iz direktive o industrijskih emisijah. Poleg tega bo od odprave razlik v pristopih k ocenjevanju skladnosti, ki se uporabljajo v skladu s poglavji II, III in IV direktive o industrijskih emisijah, imelo koristi okoli 4 000 upravljavcev velikih kurilnih naprav in sežigalnic odpadkov. Dodatno bo uveden ločen in preprostejši sistem izdaje dovoljenj za 20 000 živinorejskih farm, ki jih trenutno ureja direktiva o industrijskih emisijah, pa tudi za tiste, ki bodo na novo vključene na področje njene uporabe, tj. najmanjša podjetja, ki jih ureja direktiva o industrijskih emisijah, s čimer se bo upravno breme zmanjšalo za 113 milijonov EUR na leto. S kodifikacijo zakonodaje po sprejetju revidiranega akta bo mogoče odpraviti zastarele določbe.

• Temeljne pravice V predlogu se spoštujejo temeljne pravice in upoštevajo načela, ki jih priznava zlasti Listina Evropske unije o temeljnih pravicah. V skladu s členom 52(1) Listine mora biti kakršno koli omejevanje uresničevanja pravic in svoboščin, ki jih priznava ta listina, predpisano z zakonom in spoštovati bistveno vsebino teh pravic in svoboščin. Ob upoštevanju načela sorazmernosti so omejitve dovoljene samo, če so potrebne in če dejansko ustrezajo ciljem splošnega interesa, ki jih priznava Unija, ali če so potrebne zaradi zaščite pravic in svoboščin drugih. Ta predlog vzpostavlja pravo ravnotežje med temeljno pravico do svobode gospodarske pobude in temeljno lastninsko pravico ter drugih temeljnih pravic (okolje, zdravje, pravno sredstvo). Omejitev pravice do svobode gospodarske pobude in lastninske pravice je omejena na to, kar je nujno za ohranjanje drugih zgoraj navedenih temeljnih pravic in ciljev splošnega interesa v skladu s členom 52(1) Listine. Predlog zlasti prispeva k cilju zagotavljanja visoke ravni varstva okolja v skladu z načelom trajnostnega razvoja iz člena 37 Listine, k pravici do življenja in osebne celovitosti in varovanja zdravja iz členov 2, 3 in 35 Listine in k pravici do varstva potrošnikov iz člena 38 Listine. Prav tako prispeva k pravici do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine v zvezi z varovanjem zdravja ljudi. 4.PRORAČUNSKE POSLEDICE Priložena ocena finančnih posledic kaže proračunske posledice ter potrebne človeške in upravne vire. Predlog bo imel proračunske posledice za Komisijo in Evropsko agencijo za kemikalije (ECHA) v smislu potrebnih človeških in upravnih virov. Komisija bo imela povečano število nalog v zvezi z izvajanjem in izvrševanjem, ki so posledica povečanega obsega gospodarskih dejavnosti in okoljskih vidikov, ki jih zajema direktiva o industrijskih emisijah. Imela bo tudi večjo vlogo pri upravljanju inovacijskega centra in več dela s pripravo osnutka referenčnih dokumentov BAT in zaključkov o BAT, za kar bodo skupaj potrebni štirje ekvivalenti polnega delovnega časa. Agencija ECHA bo Komisijo podpirala: (1) z zagotavljanjem prispevka k izmenjavi informacij o najboljši razpoložljivi tehniki in nastajajočih tehnikah, vključno z opredelitvijo in izbiro snovi za vsak sektor in razvojem dobrih praks za posamezne sektorje za uporabo najvarnejših snovi na trgu, ter (2) z zagotavljanjem orodij in navodil, ki jih bodo uporabljali upravljavci iz direktive o industrijskih emisijah pri pripravi poglavja o kemikalijah v okviru svojega sistema ravnanja z okoljem. Za to bodo skupaj potrebni trije dodatni ekvivalenti polnega delovnega časa. Za financiranje potrebnega strokovnega znanja za zagotavljanje podpore Komisiji pri številnih delovnih postopkih v zvezi z INCITE in priprave osnutkov referenčnih dokumentov BAT in zaključkov o BAT bo potrebnih približno 8 200 000 EUR na leto. 5.DRUGI ELEMENTI • Načrti za izvedbo ter ureditev spremljanja, ocenjevanja in poročanja Skupne emisije onesnaževal po sektorju, ki temeljijo na podatkih, o katerih upravljavci poročajo v Evropskem RIPO, bodo ostale ključni kazalniki za spremljanje napredka pri doseganju ciljev te pobude. Pregled uredbe o Evropskem RIPO poteka vzporedno z revizijo te direktive in bo omogočil boljše prihodnje spremljanje vpliva direktive o industrijskih emisijah na okoljsko učinkovitost industrije na ravni sektorjev. – Podrobnejše poročanje o emisijah onesnaževal na ravni obrata bo omogočilo analizo glavnih postopkov znotraj sektorjev, katerih okoljska uspešnost se izboljšuje ali zaostaja. – Z vključitvijo poročanja o rabi virov bo mogoče opredeliti nove kazalnike o rabi materialov, vode in energije, ki bodo omogočili spremljanje izboljšav na področju gospodarnosti z viri. – Z bolj dinamičnim posodabljanjem seznama snovi, ki jih zajema uredba o Evropskem RIPO, bo mogoče opredeliti kazalnike emisij za snovi, ki vzbujajo zaskrbljenost in pogojno nevarne snovi. To bo omogočilo izboljšave na področju spremljanja uporabe takih snovi in ravnanja z njimi. Te izboljšave bodo tudi pomagale zagotoviti, da se bo to spremljanje lahko učinkovito uporabljalo v širšem okviru spremljanja in napovedovanja ničelnega onesnaževanja, ki bo od leta 2022 objavljen vsaki dve leti. Podatki o onesnaževanju zraka, vode in tal, ki bodo na voljo s spremljanjem ničelnega onesnaževanja, bodo pomagali oceniti učinke zmanjšanj emisij iz obratov, ki spadajo na področje uporabe direktive o industrijskih emisijah in uredbe o Evropskem RIPO. Osrednji pomislek pri reviziji direktive o industrijskih emisijah je zagotovitev uporabe celotnega spektra ravni emisij, povezanih z najboljšo razpoložljivo tehniko. S prihodnjim standardiziranim povzetkom dovoljenj bo bistveno lažje zbirati mejne vrednosti emisij iz dovoljenj z avtomatiziranimi orodji IT. To bo omogočilo, da se bo analiza porazdelitve mejnih vrednosti emisij za vsak sektor posebej znotraj spektrov ravni emisij, povezanih z najboljšo razpoložljivo tehniko, opravila ob koncu ciklov revizije dovoljenj, ki sledijo sprejetju zaključkov o BAT, in da bodo informacije, ki jih vsebujejo dovoljenja, jasnejše javnosti. Obseg napredka na področju zmanjšanja emisij bo odvisen od: tehnološkega napredka; rezultatov inovacijskega centra; morebitnih pogostejših pregledov referenčnih dokumentov BAT in morebitnih posledično sprejetih ukrepov. Pomembno bo tudi spremljati hitrost razvoja in uporabe inovacij ter posledične preobrazbe sektorjev iz direktive o industrijskih emisijah, potrebne za doseganje okoljskih in podnebnih ciljev EU do leta 2030 in 2050. S standardiziranim povzetkom dovoljenj bo mogoče količinsko opredeliti številne primere, pri katerih so se uporabljale nove prilagoditve, ki zagotavljajo podporo vodilnim podjetjem pri preizkušanju in uporabi nastajajočih tehnik. Bolj zapleteno bo spremljanje širših učinkov na dinamiko inovacij. Novi kazalniki bodo določeni v pregledu stanja industrijske preobrazbe, ki ga bo objavil inovacijski center. Center lahko razvije kazalnike, kot so:

– raven tehnološke pripravljenosti prelomnih tehnologij po sektorju; – emisijski učinek prelomnih tehnologij; – časovnica pričakovane uporabe takih tehnologij; – oddaljenost do ciljnih kazalnikov za vsak sektor iz direktive o industrijskih emisijah. Redno objavljanje informacij o izvajanju držav članic bo dopolnilo te kazalnike z zagotavljanjem zlahka dostopnih, strojno berljivih informacij o ključnih določbah na enotnem obrazcu z dinamičnimi sredstvi IT. To bo vključevalo informacije o: – odobritvi prilagoditev za podpiranje prelomnih tehnik; – določitvi strožjih pogojev za dovoljenje v dovoljenjih, kadar je to potrebno za izpolnjevanje predpisane kakovosti okolja; – odobritvi odstopanj, ki omogočajo višje emisije onesnaževal, kot so določene v spektru ravni emisij, povezanih z najboljšo razpoložljivo tehniko; – sprejetih izvršilnih ukrepih. Razumevanje izboljšav pravne jasnosti se bo v okviru procesa priprave referenčnih dokumentov BAT spremljalo s spletnimi anketami, ki bodo poslane skupnosti deležnikov iz direktive o industrijskih emisijah. Pregled medsebojnega vpliva med direktivo o industrijskih emisijah in sistemom trgovanja z emisijami ter dosežki razogljičenja, ki naj bi se opravil pred letom 2030, bo ključen mejnik na področju spremljanja in ocenjevanja tega prenovljenega in bolj celostnega pristopa politike. • Natančnejša pojasnitev posameznih določb predloga (a)Spremembe Direktive 2010/75/EU Namen spremembe člena 1 je izrecno pojasniti, da ta direktiva določa pravila za preprečevanje ali, če to ni izvedljivo, za zmanjševanje emisij v zrak, vodo in tla ter za preprečevanje nastajanja odpadkov, da bi dosegli visoko stopnjo varstva okolja in zdravja ljudi kot celote v skladu s členom 191 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Taka izrecna pojasnitev je po potrebi dodana tudi v drugih členih. Namen spremembe člena 3 je zagotoviti ustrezne opredelitve novih pojmov ali elementov, ki se Direktivi dodajajo zaradi razširitve njenega področja uporabe ali krepitve njenih določb. Namen sprememb člena 5 je nadalje opredeliti zahteve glede preglednosti v zvezi z dovoljenji, ki se izdajajo v skladu s to direktivo, ob upoštevanju različne prakse med državami članicami. Taka dovoljenja so javnosti na voljo prek spleta, brezplačna in neomejeno dostopna registriranim uporabnikom, enotni povzetek dovoljenj pa je na voljo javnosti. Izredni dogodki ali nesreče lahko znatno vplivajo na okolje ali zdravje ljudi prek meja nacionalnega ozemlja države članice, v kateri se zgodijo. V takih primerih je treba v skladu s spremembami člena 7 takoj zagotoviti čezmejno obveščanje in tudi večdisciplinarno sodelovanje. Namen sprememb člena 8 je zaostriti pravila, ki se uporabljajo v primeru kršitev pogojev iz dovoljenja, in razširiti pooblastila pristojnega organa, da prekine dejavnost obrata, dokler skladnost ni ponovno vzpostavljena. V zvezi s kurilnimi napravami ali drugih napravami, ki izpuščajo ogljikov dioksid, ki spadajo tudi na področje uporabe Direktive 2003/87/ES o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti, je sprememba člena 9 namenjena določitvi obveznega izpolnjevanja zahtev v zvezi z energijsko učinkovitostjo.

Namen sprememb člena 11 je v okviru osnovnih obveznosti upravljavca uvesti zahteve v zvezi z gospodarnostjo z viri, upoštevanjem okoljske učinkovitosti dobavne verige v njenem celotnem življenjskem krogu in sistemom ravnanja z okoljem. V okviru izmenjave informacij do priprave in pregleda referenčnih dokumentov BAT so spremembe člena 13 dvojne. Prvič, da bi se razvile sinergije med delom, ki ga izvaja Evropska agencija za kemikalije (ECHA) v zvezi s kemikalijami, in pripravo referenčnih dokumentov BAT, je primerno, da se agenciji ECHA dodeli formalna vloga. Drugič, določiti bi bilo treba ravnanje z zaupnimi poslovnimi informacijami, ki se zberejo od industrije, da bi se olajšala izmenjava informacij, na podlagi katerih se določajo ravni emisij in ravni okoljske učinkovitosti, povezanih z najboljšo razpoložljivo tehniko, ter nastajajočih tehnik, hkrati pa ohranila zaupnost ustreznih poslovnih informacij. V členu 14 je bilo opravljenih več sprememb v zvezi s pogoji za dovoljenje zaradi okrepitve zahtev v zvezi z dovoljenji, izdanimi v skladu s to direktivo; med njimi je tudi dolžnost držav članic, da pred izdajo dovoljenja zagotovijo ustrezno posvetovanje z vsemi organi, ki zagotavljajo skladnost z okoljsko zakonodajo EU, vključno s predpisano kakovostjo okolja, kjer je to primerno. Poleg tega se je primerno sklicevati na Prilogo II o onesnaževalih k Uredbi (ES) št. 166/2006 o Evropskem registru izpustov in prenosov onesnaževal, kakor se spreminja. Z neizčrpno navedbo posameznih snovi v seznamu onesnaževal Priloga II k tej direktivi dejansko ni združljiva z nameravanim celostnim pristopom in potrebo, da pristojni organi upoštevajo vsa pomembna onesnaževala, tudi tista, ki vzbujajo zaskrbljenost. Ta neizčrpni seznam onesnaževal bi zato bilo treba črtati. Poleg tega je treba tudi pojasniti razmerje med to direktivo in Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti. Kadar dejavnost iz točke 3.6 Priloge I k tej direktivi spada tudi na področje uporabe Direktive 2006/21/ES, bodo za namene izdaje dovoljenj v skladu z Direktivo 2010/75/EU zaključki o BAT, določeni v skladu s členom 13(5) direktive o industrijskih emisijah, imeli prednost pred BAT iz člena 21(3) Direktive 2006/21/ES. V Direktivo je vstavljen novi člen 14a, ki od upravljavca zahteva vzpostavitev in izvajanje sistema ravnanja z okoljem v skladu z ustreznimi zaključki o BAT za nenehno izboljšanje okoljske in energijske učinkovitosti ter varnosti obrata. Člen 14a se povezuje tudi z obveznostjo pregleda v skladu z direktivo o energijski učinkovitosti, s tem pa krepi oba predloga. Predlaganih je več izboljšav za zaostritev iz člena 15. Prvič, pojasnjeni so pogoji, pod katerimi lahko pristojni organ pri določitvi mejnih vrednosti emisij, ki se v dovoljenju iz direktive o industrijskih emisijah uporabljajo za izpuste onesnaževal v vodo, upošteva postopke obdelave dolvodno v čistilni napravi, da bi se zagotovilo, da taki izpusti ne povzročijo povečane obremenitve z onesnaževali v sprejemnih vodah v primerjavi s položajem, v katerem obrat iz direktive o industrijskih emisijah uporablja najboljšo razpoložljivo tehniko in izpolnjuje ravni emisij, povezane z najboljšo razpoložljivo tehniko, za neposredne izpuste. Drugič, najboljša razpoložljiva tehnika se uporablja različno po državah članicah, v industrijskih sektorjih in celo med posameznimi industrijskimi obrati; od 75 % do 85 % vseh mejnih vrednosti emisij v dovoljenjih je določenih na najmanj zahtevnem koncu razponov ravni emisij, povezanih z najboljšo razpoložljivo tehniko, kar povzroča premajhno doseganje zmanjšanja emisij. Zato bi morali pristojni organi določiti mejne vrednosti emisij na najnižjem koncu zadevnega spektra ravni emisij, povezanih z najboljšo razpoložljivo tehniko, razen če upravljavec dokaže, da uporaba najboljše razpoložljive tehnike, kot je opisana v zaključkih o BAT, omogoča izpolnjevanje manj strogih mejnih vrednosti emisij. Tretjič, da bi se preprečile ali zmanjšale emisije onesnaževal iz obratov iz direktive o industrijskih emisijah in vzpostavili enaki konkurenčni pogoji v vsej EU, bi bilo treba pogoje, pod katerimi se lahko odobrijo odstopanja za mejne vednosti emisij, bolj omejiti v skladu z načeli, ki jih je treba določiti v Prilogi k tej direktivi, ter standardizirano metodologijo za ocenjevanje nesorazmernosti med stroški izvajanja zaključkov o BAT in morebitnimi koristmi za okolje, ki jo je treba sprejeti z izvedbenim aktom. Odstopanja se ne bi smela odobriti, kadar utegnejo ogroziti izpolnjevanje predpisane kakovosti okolja. Uveden je novi člen 15a, ki Komisijo pooblašča za določitev skupnih pravil za ocenjevanje skladnosti z mejnimi vrednostmi emisij in potrjevanje izmerjenih ravni za emisije v zrak in vodo na podlagi najboljše razpoložljive tehnike za obrate, zajete v poglavju II. Ta pravila za ocenjevanje skladnosti bodo imela prednost pred predpisi, določenimi v poglavju III in IV o ocenjevanju skladnosti z mejnimi vrednostmi emisij, ki jih vsebujeta prilogi V in VI. Namen spremembe člena 16 je dopolniti zahteve glede spremljanja v zvezi z odstopanji, odobrenimi v skladu s členom 15(4), glede koncentracije onesnaževal, prisotnih v sprejemnem okolju, na katere se nanaša odstopanje. Namen spremembe člena 18 je pojasniti, da se predpisana kakovost okolja nanaša na zahteve, določene v pravu Unije, kot je zakonodaja EU o zraku in vodi, ki jih mora v danem trenutku izpolnjevati zadevno okolje ali njegov določen del, in da kadar so za zagotavljanje skladnosti s tako predpisano kakovostjo okolja potrebni strožji pogoji od tistih, ki jih lahko obrat iz direktive o industrijskih emisijah vzpostavi z uporabo najboljše razpoložljive tehnike, je treba v dovoljenje vključiti posebne dodatne ukrepe, kot je določeno v tem členu. Namen spremembe člena 21 je pojasniti, da bi moral pristojni organ pogoje za dovoljenje preverjati in po potrebi posodobiti, kadar mora obrat izpolnjevati predpisano kakovost okolja. Spremembe člena 24 vključujejo razširitev primerov, v katerih se zadevni javnosti zagotovijo zgodnje in učinkovite možnosti sodelovanja pri odobritvi ali obnovi pogojev iz dovoljenja s strani pristojnega organa, v skladu z Aarhuško konvencijo. Namen spremembe člena 25 je pojasniti, da države članice ne smejo omejiti procesnega upravičenja za izpodbijanje odločitve javnega organa na člane zadevne javnosti, ki so sodelovali pri predhodnem upravnem postopku za sprejetje zadevne odločitve. S spremembami člena 26 se poskušajo okrepiti čezmejno sodelovanje, izmenjava informacij in udeležba javnosti v postopkih izdaje dovoljenja. Za členom 26 je vstavljeno novo poglavje IIa o „spodbujanju inovacij“, ki ga sestavljajo členi 27 do 27d, da bi se spodbujale inovacije, olajšalo preizkušanje in uporaba nastajajočih tehnik z boljšo okoljsko učinkovitostjo ter da bi se ustanovil namenski center za podporo inovacijam z zbiranjem in analizo informacij o inovativnih tehnikah in opredelilo njihovo stanje razvoja od raziskav do uporabe. Center bo omogočil razvoj v prihodnost usmerjenega pristopa v okviru najboljše razpoložljive tehnike ter pomagal panogam opredeliti rešitve za razogljičenje in zmanjšanje onesnaževanja. Sčasoma bo postal vozlišče za spodbujanje dinamike inovacij za industrijski prehod v zvezi z vsemi politikami evropskega zelenega dogovora. Od upravljavcev se bo zahtevalo, da v okviru svojih sistemov ravnanja z okoljem do 30. junija 2030 ali glede na zadevne dejavnosti iz Priloge I pozneje izdelajo načrte preoblikovanja, da bi prispevali k doseganju ciljev EU v zvezi s čistejšim, krožnim in podnebno nevtralnim gospodarstvom. Spremembe člena 42 nadalje pojasnjujejo, kako oceniti, ali so očiščeni plini ali tekočine, ki nastanejo pri uplinjanju in pirolizi odpadkov, dovolj očiščeni, da jih je mogoče kuriti brez kontrol, strožjih od tistih, ki se uporabljajo za čista komercialna goriva. Novo poglavje VIa o posebnih določbah za rejo perutnine, prašičev in goveda je vstavljeno za poglavjem VI in pred poglavjem VII, sestavljajo pa ga členi 70a do 70i. Za zmanjšanje znatnih emisij onesnaževal v zrak in vodo, ki jih povzroča taka reja, to poglavje vključuje znižanje praga, nad katerim so obrati za rejo prašičev in piščancev vključeni na področje uporabe Direktive 2010/75/EU, na katero poleg navedenih obratov dodaja še rejo goveda. Prav tako določa posebne postopke za izdajo dovoljenj, primerne za sektor, pri čemer upošteva potrebo po uravnoteženju upravnih postopkov za izdajo dovoljenj z javnimi informacijami in udeležbo javnosti ter zahtevami glede skladnosti. Predpisi o obratovanju za živinorejske farme bodo upoštevali naravo, vrsto, velikost in gostoto ter tudi kompleksnost teh obratov in vrsto vplivov na okolje, ki jih lahko imajo, vključno z ekonomskimi vidiki. To bo omogočilo določitev sorazmernih zahtev za različne prakse kmetovanja (intenzivno, ekstenzivno, ekološko), tudi z upoštevanjem posebnosti sistemov živinoreje na pašnikih, v katerih se živali redijo le sezonsko v zaprtih obratih, hkrati pa zmanjšalo obremenjenost sektorja in pristojnih organov. Spremembe člena 73 vključujejo določitev petletne pogostosti, v skladu s katero Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o pregledu izvajanja te direktive, ki ga bo prvič treba predložiti junija 2028. To poročilo bo upoštevalo dinamiko inovacij in pregled iz člena 8 Direktive 2003/87/ES. S spremembo člena 74 je Komisija pooblaščena za sprejetje delegiranega akta v skladu s členom 290 PDEU v zvezi z vključitvijo kmetijsko-industrijske dejavnosti v Prilogo I ali Prilogo Ia k tej direktivi za zagotovitev, da izpolnjuje svoje cilje v zvezi s preprečevanjem ali zmanjšanjem emisij onesnaževal in dosega visoko raven varstva zdravja ljudi in okolja. Namen sprememb člena 79 je določiti minimalno vsebino kazni, da bi bile učinkovite, sorazmerne in odvračilne, brez poseganja v Direktivo 2008/99/ES o kazenskopravnem varstvu okolja. Uveden je novi člen 79a o odškodnini, katerega cilj je zagotoviti, da kadar je zdravju povzročena škoda, ki je v celoti ali deloma posledica kršitve nacionalnih ukrepov, sprejetih v skladu s to direktivo, lahko zadevna javnost za navedeno škodo od ustreznih pristojnih organov in, če je ugotovljeno, od fizičnih ali pravnih oseb, odgovornih za kršitev, zahteva in pridobi odškodnino. S spremembami Priloge I se na področje uporabe te direktive vključuje pridobivanje industrijskih in kovinskih mineralov, tj. dejavnost, ki ima znaten vpliv na okolje. Čeprav ta direktiva že ureja več dejavnosti vrednostne verige baterij, pa se z vključitvijo tudi velikih obratov, ki se ukvarjajo s proizvodnjo baterij, na področje uporabe tega instrumenta podobno zagotavlja, da zahteve Direktive zajemajo vse stopnje življenjskega kroga baterij, namen česar je bolj trajnostna rast tega industrijskega sektorja.

(b)Sprememba Direktive Sveta 1999/31/ES Namen spremembe člena 1 Direktive Sveta 1999/31/ES o odlagališčih odpadkov je omogočiti sprejetje zaključkov o BAT v zvezi z odlagališči v skladu s to direktivo. Čeprav so odlagališča odpadkov vključena v področje uporabe direktive o industrijskih emisijah, pa za odlagališča ni zaključkov o BAT, ker to dejavnost pokriva Direktiva Sveta 1999/31/ES, v skladu s katero se zahteve slednje štejejo za najboljšo razpoložljivo tehniko. Glede na tehnični razvoj in inovacije, do katerih je prišlo od sprejetja Direktive Sveta 1999/31/ES, so zdaj na voljo učinkovitejše tehnike za varstvo zdravja ljudi in okolja. Sprejetje zaključkov o BAT bi omogočilo obravnavanje ključnih okoljskih vprašanj v zvezi z obratovanjem odlagališč odpadkov, vključno z znatnimi emisijami metana.



2022/0104 (COD) Predlog DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA o spremembi

Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o industrijskih emisijah (celovito preprečevanje in nadzorovanje onesnaževanja) in Direktive Sveta 1999/31/ES z dne 26. aprila 1999 o odlagališčih odpadkov



(Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 192(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora, ob upoštevanju mnenja Odbora regij, v skladu z rednim zakonodajnim postopkom, ob upoštevanju naslednjega: (1)Evropski zeleni dogovor je evropska strategija za zagotovitev podnebno nevtralnega, čistejšega in krožnega gospodarstva do leta 2050, v katerem se optimizira gospodarjenje z viri, zmanjšuje onesnaževanje, hkrati pa priznava potreba po politikah za korenito preobrazbo. Unija je prav tako zavezana agendi za trajnostni razvoj do leta 2030 in njenim ciljem trajnostnega razvoja. Strategija EU na področju kemikalij za trajnostnost iz oktobra 2020 in akcijski načrt za ničelno onesnaževanje, sprejet maja 2021, posebej obravnavata vidike evropskega zelenega dogovora glede onesnaževanja. Vzporedno nova industrijska strategija za Evropo dodatno poudarja morebitno vlogo prelomnih tehnologij. Druge posebno pomembne politike za to pobudo vključujejo sveženj z naslovom „Pripravljeni na 55“, strategijo za metan in zavezo iz Glasgowa za metan, strategijo za prilagajanje podnebnim spremembam, strategijo za biotsko raznovrstnost, strategijo „od vil do vilic“ in pobudo za trajnostne izdelke. Poleg tega pobuda REPowerEU, ki je del odziva EU na vojno med Rusijo in Ukrajino v letu 2022, vsebuje predlog skupnih evropskih ukrepov za podporo diverzifikacije oskrbe z energijo, pospešitev prehoda na energijo iz obnovljivih virov in izboljšanje energijske učinkovitosti. (2)V evropskem zelenem dogovoru je bil napovedan pregled ukrepov Unije za obravnavanje onesnaževanja iz velikih industrijskih obratov, vključno s pregledom sektorskega področja uporabe zakonodaje in možnosti za njeno popolno uskladitev s politikami na področju podnebja, energije in krožnega gospodarstva. Poleg tega tudi akcijski načrt za ničelno onesnaževanje, akcijski načrt za krožno gospodarstvo in strategija „od vil do vilic“ pozivajo k zmanjšanju emisij onesnaževal pri viru, vključno z viri, ki trenutno ne spadajo na področje uporabe Direktive 2010/75/EU Evropskega parlamenta in Sveta. Obravnavanje onesnaževanja iz nekaterih kmetijsko-industrijskih dejavnosti zato zahteva njihovo vključitev na področje uporabe navedene direktive. (3)Ekstraktivna industrija Unije je ključna za doseganje ciljev evropskega zelenega dogovora in industrijske strategije EU, vključno z njihovo posodobitvijo. Surovine so strateškega pomena za digitalni in zeleni prehod, energetsko preobrazbo, preobrazbo materialov in krožnega gospodarstva ter za krepitev gospodarske odpornosti EU. Da bi se dosegli ti cilji, je treba nadalje razvijati trajnostne domače zmogljivosti. Za to so potrebni učinkoviti, prilagojeni in usklajeni ukrepi, s katerimi se bosta zagotovila vzpostavitev in uporaba najboljših razpoložljivih tehnik, kar pomeni uporabo postopkov, ki so najučinkovitejši, hkrati pa imajo najmanjši možen vpliv na zdravje ljudi in okolje. Mehanizmi upravljanja iz Direktive 2010/75/EU, ki strokovnjake iz industrije tesno povezujejo z razvojem sporazumnih in prilagojenih okoljskih zahtev, bodo podpirali trajnostno rast navedenih dejavnosti v Uniji. Razvoj in razpoložljivost skupno dogovorjenih standardov bosta izenačila pogoje Unije, hkrati pa zagotovila visoko raven varstva zdravja ljudi in okolja. Zato je primerno, da se navedene dejavnosti vključijo na področje uporabe Direktive 2010/75/EU. (4)Reja prašičev, perutnine in goveda povzroča znatne emisije onesnaževal v zrak in vodo. Za zmanjšanje emisij takih onesnaževal, vključno z amoniakom, metanom, nitrati in emisijami toplogrednih plinov, s tem pa za izboljšanje kakovosti zraka, vode in tal je treba znižati prag, nad katerim so obrati za rejo prašičev in perutnine vključeni na področje uporabe Direktive 2010/75/EU, na navedeno področje uporabe pa vključiti tudi rejo goveda. Ustrezne zahteve za najboljše razpoložljive tehnike upoštevajo naravo, velikost, gostoto in kompleksnost teh obratov, vključno s posebnostmi sistemov živinoreje na pašnikih, v katerih se živali redijo le sezonsko v zaprtih obratih, ter vrsto vplivov na okolje, ki jih lahko imajo. Namen zahtev glede sorazmernosti v najboljših razpoložljivih tehnikah je spodbuditi kmete k izvajanju potrebnega prehoda na okolju čedalje prijaznejše kmetijske prakse.

(5)Znatno povečanje števila velikih obratov za proizvodnjo baterij za električna vozila bo v Uniji verjetno potekalo vse do leta 2040, s čimer se bo povečal delež Unije na področju svetovne proizvodnje baterij. Čeprav Direktiva 2010/75/EU že ureja več dejavnosti vrednostne verige baterij, baterije kot proizvode pa ureja Uredba (EU) .../... Evropskega parlamenta in Sveta* +., je na področje uporabe Direktive še vedno treba vključiti velike obrate za proizvodnjo baterij, zagotoviti, da so zajeti v zahtevah iz Direktive 2010/75/EU, in tako prispevati k bolj trajnostni rasti proizvodnje baterij. Z vključitvijo velikih obratov za proizvodnjo baterij na področje uporabe Direktive 2010/75/EU se bo celostno izboljšala trajnostnost baterij in zmanjšal njihov vpliv na okolje v njihovem celotnem življenjskem ciklu. (6)Za nadaljnjo krepitev dostopa javnosti do informacij o okolju je treba pojasniti, da morajo biti dovoljenja za obrate, izdana v skladu z Direktivo 2010/75/EU, javnosti na voljo prek spleta, brezplačna in neomejeno dostopna registriranim uporabnikom. Prav tako bi moral biti javnosti pod enakimi pogoji na voljo enoten povzetek dovoljenj. (7)Vpliv onesnaževanja, tudi če ga povzročijo izredni dogodki ali nesreče, se lahko širi prek ozemlja države članice. Brez poseganja v Direktivo 2012/18/EU Evropskega parlamenta in Sveta zahteva omejevanje posledic izrednih dogodkov ali nesreč za zdravje ljudi in okolje ter preprečevanje morebitnih nadaljnjih izrednih dogodkov ali nesreč v takih primerih takojšnje obveščanje in tesno usklajevanje med pristojnimi organi držav članic, ki jo taki dogodki prizadenejo ali utegnejo prizadeti. Zato bi bilo treba v primeru vsakega izrednega dogodka ali nesreče, ki znatno vpliva na okolje ali zdravje ljudi v drugi državi članici, spodbujati obveščanje ter čezmejno in večdisciplinarno sodelovanje med zadevnimi državami članicami, da bi se omejile posledice za okolje in zdravje ljudi ter preprečili morebitni nadaljnji izredni dogodki ali nesreče. (8)Države članice bi morale sprejeti tudi ukrepe za zagotavljanje skladnosti, s katerimi spodbujajo, spremljajo in izvršujejo izpolnjevanje obveznosti, ki jih Direktiva 2010/75/EU nalaga fizičnim ali pravnim osebam. V okviru ukrepov za zagotavljanje skladnosti bi morali pristojni organi imeti možnost, da prekinejo dejavnost obrata, kadar nadaljnja kršitev pogojev iz dovoljenja in neizvajanje ugotovitev iz poročila o inšpekcijskem pregledu povzroča ali grozi, da povzroči nevarnost za zdravje ljudi ali znatni škodljivi vpliv na okolje, da bi odpravili navedeno nevarnost. (9)Za spodbujanje energijske učinkovitosti obratov, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2010/75/EU in opravljajo dejavnosti iz Priloge I k Direktivi 2003/87/EU, je primerno, da se navedenim obratom naložijo zahteve glede energijske učinkovitosti za kurilne naprave ali druge naprave, ki izpuščajo ogljikov dioksid na lokaciji. (10)V oceni Direktive 2010/75/EU je bilo ugotovljeno, da je treba okrepiti povezave med navedeno direktivo in Uredbo (ES) št. 1907/2006 zaradi boljšega obravnavanja tveganj uporabe kemikalij v obratih, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2010/75/EU. Da bi se razvile sinergije med delom, ki ga izvaja Evropska agencija za kemikalije (ECHA) v zvezi s kemikalijami, in pripravo referenčnih dokumentov BAT v skladu z Direktivo 2010/75/EU, bi bilo treba agenciji ECHA pri taki pripravi referenčnih dokumentov BAT dodeliti formalno vlogo. (11)Da bi se olajšala izmenjava informacij, na podlagi katerih se določajo ravni emisij in ravni okoljske učinkovitosti, povezanih z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, hkrati pa ohranila celovitost zaupnih poslovnih informacij, bi bilo treba določiti postopke za ravnanje z informacijami, za katere se šteje, da so zaupne poslovne informacije ali poslovno občutljive informacije in da so bile zbrane od industrije v okviru izmenjave informacij, ki jo Komisija organizira za namene priprave, pregleda in posodobitve referenčnih dokumentov BAT. Treba bi bilo zagotoviti, da posamezniki, ki sodelujejo pri izmenjavi informacij, ne delijo informacij, ki se štejejo za zaupne poslovne informacije ali poslovno občutljive informacije, z nobenimi predstavniki podjetij ali trgovinskih združenj, ki imajo gospodarski interes v zadevnih industrijskih dejavnostih in na povezanih trgih. Taka izmenjava informacij ne posega v konkurenčno pravo Unije, zlasti v člen 101 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). (12)Da bi se zagotovilo varstvo zdravja ljudi in okolja kot celote, so potrebne sinergije in usklajevanje z drugo ustrezno okoljsko zakonodajo Unije na vseh stopnjah njenega izvajanja. Zato bi se bilo treba pred izdajo dovoljenja v skladu z Direktivo 2010/75/EU ustrezno posvetovati z vsemi zadevnimi pristojnimi organi, ki zagotavljajo skladnost z ustrezno okoljsko zakonodajo Unije. (13)Da bi se nenehno izboljševali okoljska učinkovitost in varnost obratov, vključno s preprečevanjem nastajanja odpadkov ter optimizacijo rabe virov in ponovne uporabe vode, ter preprečila ali zmanjšala tveganja, povezana z uporabo nevarnih snovi, bi moral upravljavec v skladu z ustreznimi zaključki o BAT vzpostaviti in izvajati sistem ravnanja z okoljem in ga dati na voljo javnosti. Sistem ravnanja z okoljem bi moral zajemati tudi obvladovanje tveganj, povezanih z uporabo nevarnih snovi in analizo morebitne nadomestitve nevarnih snovi z varnejšimi alternativami. (14)Treba je podrobneje določiti pogoje, pod katerimi lahko pristojni organ pri določitvi mejnih vrednosti emisij, ki se v dovoljenju, izdanem v skladu z Direktivo 2010/75/ES, uporabljajo za izpuste onesnaževal v vodo, upošteva postopke obdelave dolvodno v čistilni napravi, da bi se zagotovilo, da taki izpusti ne povzročijo povečane obremenitve z onesnaževali v sprejemnih vodah v primerjavi s položajem, v katerem obrat uporablja najboljšo razpoložljivo tehniko in izpolnjuje ravni emisij, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami za neposredne izpuste. (15)Zagotavljanje visoke ravni varstva zdravja ljudi in okolja kot celote med drugim zahteva, da se v dovoljenih določijo mejne vrednosti emisij na ravni, ki zagotavlja skladnost z veljavnimi ravnmi emisij, povezanih z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, določenimi v zaključkih o BAT. Ravni emisij, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, so običajno izražene kot spektri in ne kot posamezne vrednosti, ki izražajo razlike znotraj zadevne vrste obrata, ki pri uporabi najboljše razpoložljive tehnike povzročijo razlike v doseženih okoljskih učinkovitostih. Na primer, z zadevno najboljšo razpoložljivo tehniko ne bo dosežena enaka učinkovitost v različnih obratih, nekatere najboljše razpoložljive tehnike morda niso primerne za uporabo v nekaterih obratih ali pa je lahko kombinacija najboljših razpoložljivih tehnik učinkovitejša za nekatera onesnaževala ali prvine okolja od drugih. Doseganje visoke ravni varstva zdravja ljudi in okolja kot celote je ogrozila praksa določanja mejnih vrednosti emisij na skrajnem koncu spektra ravni emisij, povezanih z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, ne da bi se upošteval potencial danega obrata za doseganje nižjih ravni emisij z uporabo najboljših razpoložljivih tehnik. Taka praksa vodilna podjetja odvrača od izvajanja učinkovitejših tehnik in ovira doseganje enakih konkurenčnih pogojev na visoki ravni varstva zdravja ljudi in okolja. Zato bi bilo treba od pristojnih organov zahtevati, da v dovoljenjih določijo čim nižje mejne vrednosti emisij, ki odražajo učinkovitost najboljše razpoložljive tehnike za posamezne obrate, ob upoštevanju celotnega spektra ravni emisij, povezanih z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, in zaradi doseganja čim boljše okoljske učinkovitosti za obrate, razen če upravljavec dokaže, da uporaba najboljših razpoložljivih tehnik, kot so opisane v zaključkih o BAT, le zadevnemu obratu omogoča izpolnjevanje manj strogih mejnih vrednosti emisij. (16)Učinkovitost prispevka Direktive 2010/75/EU h gospodarnosti z viri in energijski učinkovitosti ter krožnemu gospodarstvu v Uniji bi bilo treba povečati ob upoštevanju vodilnega načela energetske politike Unije, tj. načela „energijska učinkovitost na prvem mestu“. Zato bi morala dovoljenja, kadar je mogoče, določati obvezne mejne vrednosti okoljske učinkovitosti za ravni porabe in gospodarnosti z viri, vključno z uporabo vode, energije in recikliranih materialov na podlagi ravni okoljske učinkovitosti, povezanih z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, določenih v zaključkih o BAT. (17)Da bi se preprečile ali zmanjšale emisije onesnaževal obratov, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2010/75/EU, in zagotovili enaki konkurenčni pogoji v celotni Uniji, bi morali biti pogoji, pod katerimi se lahko odobrijo odstopanja od mejnih vrednosti emisij, bolj omejeni s splošnimi načeli, da bi se zagotovilo bolj usklajeno izvajanje takih odstopanj v vsej Uniji. Poleg tega se odstopanja od mejnih vrednosti emisij ne bi smela odobriti, kadar utegnejo ogroziti skladnost s predpisano kakovostjo okolja. (18)V oceni Direktive 2010/75/EU je bilo ugotovljenih nekaj razlik v pristopih k ocenjevanju skladnosti za obrate, zajete v poglavju II navedene direktive. Da bi se dosegli visoka raven varstva okolja kot celote, dosledno izvajanje prava Unije in enaki konkurenčni pogoji v vsej Uniji, hkrati pa zmanjšalo upravno breme podjetij in javnih organov, bi morala Komisija določiti skupna pravila za ocenjevanje skladnosti z mejnimi vrednostmi emisij in potrjevanje izmerjenih vrednosti emisij v zrak in vodo na podlagi najboljših razpoložljivih tehnik. Navedena pravila za ocenjevanje skladnosti bi morala imeti prednost pred predpisi, določenimi v poglavju III in IV o ocenjevanju skladnosti z mejnimi vrednostmi emisij, ki jih vsebujeta prilogi V in VI k Direktivi 2010/75/EU. (19)Predpisana kakovost okolja se nanaša na vse zahteve, določene v pravu Unije, kot je zakonodaja Unije o zraku in vodi, ki jih mora v danem trenutku izpolnjevati zadevno okolje ali njegov določen del. Zato je primerno pojasniti, da pristojni organi pri izdaji dovoljenja obratu ne bi smeli le določiti pogojev za zagotavljanje skladnosti obratovanja obrata z zaključki o BAT, temveč bi morali, kadar je to primerno za zmanjšanje posameznega prispevka obrata k onesnaževanju, povzročenem na zadevnem območju, v dovoljenje vključiti tudi posamezne dodatne pogoje, strožje od tistih, ki so določeni v ustreznih zaključkih o BAT, da bi zagotovili skladnost obrata s predpisano kakovostjo okolja. Taki pogoji lahko vključujejo določitev strožjih mejnih vrednosti emisij ali omejitev obratovanja ali zmogljivosti obrata. (20)Pogoje dovoljenja bi moral pristojni organ redno preverjati in po potrebi posodobiti, da bi zagotovil njihovo skladnost z ustrezno zakonodajo. Tako preverjanje ali posodobitev bi morala potekati tudi, kadar mora obrat izpolnjevati predpisano kakovost okolja, tudi v primeru nove ali revidirane kakovosti okolja ali kadar stanje sprejemnega okolja zahteva preverjanje dovoljenja, da bi se zagotovila skladnost z načrti in programi, določenimi v skladu z zakonodajo Unije, kot so načrti upravljanja povodij v skladu z Direktivo 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta. (21)Pogodbenice Aarhuške konvencije o dostopu do informacij, udeležbi javnosti pri odločanju in dostopu do pravnega varstva v okoljskih zadevah so na sedmem zasedanju potrdile ugotovitve odbora za skladnost konvencije v zadevi ACCC/C/2014/121, v skladu s katerimi Evropska unija z vzpostavitvijo pravnega okvira, ki ne predvideva nobene možnosti za sodelovanje javnosti v zvezi s ponovnim preverjanjem in obnovitvami v skladu s členom 21(3) in (4) ter členom 21(5), točki (b) in (c), Direktive 2010/75/EU, ne izpolnjuje člena 6(10) Konvencije. Te ugotovitve so potrdile Unija in njene države članice; da bi se dosegla popolna skladnost z Aarhuško konvencijo, je treba določiti, da bi bilo treba zadevni javnosti dati zgodnje in učinkovite možnosti sodelovanja pri izdaji ali posodobitvi pogojev v dovoljenju, ki jih določi pristojni organ, tudi kadar se navedeni pogoji ponovno preučijo po objavi odločitev o zaključkih o BAT v zvezi z glavno dejavnostjo obrata; kadar razvoj najboljših razpoložljivih tehnik omogoča znatno zmanjšanje emisij; kadar varnost obratovanja zahteva uporabo drugih tehnik in kadar je potrebna skladnost z novo ali revidirano predpisano kakovostjo okolja. (22)Kot je pojasnjeno s sodno prakso Sodišča, države članice ne smejo omejiti procesnega upravičenja za izpodbijanje odločitve javnega organa na člane zadevne javnosti, ki so sodelovali pri predhodnem upravnem postopku za sprejetje zadevne odločitve. S sodno prakso Sodišča je pojasnjeno tudi, da učinkovit dostop do pravnega varstva v okoljskih zadevah in učinkovitih pravih sredstev med drugim zahteva, da bi morali imeti člani zadevne javnosti pravico, da pred sodiščem ali neodvisnim in nepristranskim pristojnim organom pravico zahtevajo sprejetje začasnih ukrepov za preprečitev danega primera onesnaževanja, vključno z začasno odložitvijo spornega dovoljenja v konkretnem primeru. Zato bi bilo treba določiti, da pravni položaj ne bi smel biti pogojen z vlogo, ki jo je član zadevne javnosti imel med participativno fazo postopkov odločanja v skladu s to direktivo. Poleg tega bi moral biti vsak revizijski postopek pošten, pravičen, pravočasen in ne pretirano drag ter bi moral zagotavljati ustrezna in učinkovita pravna sredstva, vključno s sodno prepovedjo, če je ta primerna. (23)Čezmejno sodelovanje bi moralo potekati pred izdajo dovoljenj, kadar lahko dejavnost obrata vpliva na več kot eno državo članico, ter vključevati predhodne informacije in posvetovanja z zadevno javnostjo in pristojnimi organi v drugih državah članicah, na katere navedena dejavnost vpliva. (24)V oceni Direktive 2010/75/EU je bilo ugotovljeno, da čeprav bi morala spodbujati preobrazbo evropske industrije, ni dovolj dinamična in ne podpira uporabe inovativnih postopkov in tehnologij v zadostni meri. Zato je primerno, da se olajšata preizkušanje in uporaba nastajajočih tehnik z boljšo okoljsko učinkovitostjo, da bi se olajšalo sodelovanje z raziskovalci in panogami pri javno financiranih raziskovalnih projektih, za katere veljajo pogoji, predvideni v ustreznih evropskih in nacionalnih instrumentih financiranja, pa tudi da bi se ustanovil namenski center za podporo inovacijam z zbiranjem in analizo informacij o inovativnih tehnikah, vključno z nastajajočimi tehnikami, pomembnimi za dejavnosti, ki spadajo na področje uporabe Direktive, in da bi se opredelila njihovo stanje razvoja od raziskav do uporabe (raven tehnološke pripravljenosti ali RTP) in njihova okoljska učinkovitost. To bo uporabljeno tudi pri izmenjavi informacij o pripravi, pregledu in posodobitvi referenčnih dokumentov BAT. Inovativne tehnike, ki jih bo zbiral in analiziral center, bi morale biti vsaj na ravni tehnologije, predstavljene v ustreznem okolju (okolje, ustrezno za industrijo, v primeru ključnih omogočitvenih tehnologij), ali predstavitve prototipa sistema v operativnem okolju (RTP 6–7).

(25)Doseganje ciljev Unije v zvezi s čistejšim, krožnim in podnebno nevtralnim gospodarstvom do leta 2050 zahteva korenito preobrazbo gospodarstva Unije. Skladno z 8. okoljskim akcijskim programom bi bilo zato treba od upravljavcev obratov, zajetih z Direktivo 2010/75/EU, zahtevati, da v svoje sisteme ravnanja z okoljem vključijo načrte preoblikovanja. Taki načrti preoblikovanja bodo dopolnjevali tudi zahteve glede poročanja podjetij o trajnostnosti v skladu z Direktivo 2013/34/EU Evropskega parlamenta in Sveta z zagotovitvijo sredstva za konkretno izvajanje teh zahtev na ravni obrata. Prva prednostna naloga je preoblikovanje energijsko intenzivnih dejavnosti iz Priloge I. Zato bi morali upravljavci energijsko intenzivnih obratov načrte preoblikovanja izdelati do 30. junija 2030. Od upravljavcev obratov, ki izvajajo druge dejavnosti iz Priloge I, bi bilo treba zahtevati, da načrte preoblikovanja izdelajo v okviru ponovnega preverjanja dovoljenja in njegove obnove po objavi odločitev o zaključkih o BAT, objavljenih po 1. januarju 2030. Čeprav bi morali biti načrti preoblikovanja še naprej okvirni dokumenti, pripravljeni na odgovornost upravljavcev, bi morala organizacija za presojo, s katero upravljavci sklenejo pogodbo v okviru svojih sistemov ravnanja z okoljem, preveriti, ali vsebujejo minimalne informacije, ki jih določi Evropska komisija v izvedbenem aktu, upravljavci pa bi morali načrte preoblikovanja objaviti. (26)Nadalje je treba pojasniti merila za ocenjevanje, ali so očiščeni plini ali tekočine, ki nastanejo pri uplinjanju in pirolizi odpadkov, dovolj očiščeni do take mere, da pred njihovim sežigom niso več odpadki. (27)Glede na veliko število obratov za rejo, ki bi jih bilo treba vključiti na področje uporabe Direktive 2010/75/EU, ter dokajšnjo preprostost postopkov in emisijskih vzorcev takih obratov je primerno določiti posebne upravne postopke za izdajo dovoljenj in izvajanje zadevnih dejavnosti, ki so prilagojene sektorju, brez poseganja v zahteve v zvezi z javnimi informacijami in udeležbo javnosti, spremljanjem in skladnostjo. (28)Pričakuje se, da bodo inovativne tehnike, ki prihajajo na trg, čedalje bolj zmanjševale emisije onesnaževal in toplogrednih plinov iz obratov, ki spadajo na področje uporabe Direktive 2010/75/EU in Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta. Čeprav bo s tem mogoče vzpostaviti nadaljnje sinergije med navedenima direktivama, pa lahko to vpliva na njihovo izvajanje, med drugim tudi na trgu ogljika. V zvezi s tem vsebuje Direktiva 2003/87/ES določbo o pregledu učinkovitosti sinergij z Direktivo 2010/75/EU in zahteva usklajevanje dovoljenj, pomembnih za okolje in podnebje, da bi se zagotovilo učinkovito in hitrejše izvajanje ukrepov, potrebnih za izpolnjevanje podnebnih in energetskih ciljev Unije. Da bi se v zvezi s tem upoštevala dinamika inovacij in pregled iz člena 8 Direktive 2003/87/ES, bi morala Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu do leta 2028, nato pa vsakih pet let predložiti poročilo o pregledu izvajanja Direktive 2010/75/EU. (29)Za zagotovitev, da Direktiva 2010/75/EU še naprej izpolnjuje svoje cilje preprečevanja ali zmanjšanja emisij onesnaževal in doseganja visoke ravni zdravja ljudi in okolja, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejemanje aktov v skladu s členom 290 PDEU, s katerimi bi se navedena direktiva dopolnila tako, da bi se določili predpisi o obratovanju, ki bi vsebovali zahteve glede dejavnosti v zvezi z rejo perutnine, prašičev in goveda, in spremenili prilogi I in Ia k navedeni direktivi z dodajanjem kmetijsko-industrijske dejavnosti, da bi se zagotovilo, da izpolnjuje svoje cilje preprečevanja ali zmanjševanja emisij onesnaževal in doseganja visoke ravni zdravja ljudi in okolja. Zlasti je pomembno, da Komisija pri pripravljalnem delu izvede ustrezna posvetovanja, tudi na ravni strokovnjakov, in da se navedena posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu o boljši pripravi zakonodaje z dne 13. aprila 2016. Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se lahko sistematično udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov. (30)Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja Direktive 2010/75/EU je treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila v zvezi z določitvijo (i) obrazca, ki ga je treba uporabiti za povzetek dovoljenj, (ii) standardizirano metodologijo za ocenjevanje nesorazmernosti med stroški izvajanja zaključkov o BAT in morebitnimi koristmi za okolje, (iii) metodo merjenja za ocenjevanje skladnosti z mejnimi vrednostmi emisij, določenimi v dovoljenju v zvezi z emisijami v zrak in vodo, (iv) podrobnih ureditev, potrebnih za ustanovitev in delovanje inovacijskega centra za industrijsko preobrazbo in emisije, ter (v) obrazca, ki ga je treba uporabljati za načrte preoblikovanja. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta. (31)Za zagotovitev učinkovitega izvajanja in izvrševanja obveznosti, določenih v Direktivi 2010/75/EU, je treba določiti minimalno vsebino učinkovitih, sorazmernih in odvračilnih kazni. Neskladja v sistemih kazni, dejstvo, da se naložene kazni v številnih primerih štejejo za prenizke, da bi zares odvračale od nezakonitih ravnanj, ter neenotno izvajanje v državah članicah ogrožajo enake konkurenčne pogoje za industrijske emisije v vsej Uniji. Treba bi bilo upoštevati Direktivo 2008/99/ES o kazenskopravnem varstvu okolja, kadar odkrita kršitev v skladu s to direktivo pomeni kaznivo dejanje s področja uporabe Direktive 2008/99/ES. (32)Kadar je bila zaradi kršitve nacionalnih ukrepov, sprejetih v skladu z Direktivo 2010/75/EU, povzročena škoda zdravju ljudi, bi morale države članice zagotoviti, da lahko zadevni posamezniki od ustreznih fizičnih in pravnih oseb in, kadar je primerno, od ustreznih pristojnih organov, odgovornih za kršitev, za navedeno škodo zahtevajo in prejmejo odškodnino. Taki predpisi o odškodnini prispevajo k uresničevanju ciljev ohranjanja, varstva in izboljšanja kakovosti okolja in varovanja človekovega zdravja, kot je določeno v členu 191 PDEU. Prav tako podpirajo pravico do življenja, osebne celovitosti in varovanja zdravja iz členov 2, 3 in 35 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva iz člena 47 Listine. Poleg tega Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta zasebnim strankam ne daje pravice do odškodnine zaradi okoljske škode ali neposredne nevarnosti take škode. (33)Zato je primerno, da Direktiva 2010/75/EU obravnava pravico do odškodnine za škodo, ki jo utrpijo posamezniki. Da bi se zagotovilo, da lahko posamezniki zaščitijo svoje pravice pred škodo, ki so jo zdravju povzročile kršitve Direktive 2010/75/ES, in da bi se s tem zagotovilo učinkovito izvajanje navedene direktive, bi bilo treba nevladne organizacije, ki spodbujajo varstvo zdravja ljudi ali okolja, vključno s tistimi, ki spodbujajo varstvo potrošnikov in izpolnjujejo vse zahteve v skladu z nacionalnim pravom, kot člane zadevne javnosti opolnomočiti, da sodelujejo v postopkih, če države članice tako določijo, bodisi v imenu vsake žrtve ali v njeno podporo, brez poseganja v nacionalna postopkovna pravila v zvezi z zastopanjem in obrambo pred sodišči. Države članice imajo običajno procesno avtonomijo, da bi zagotovile učinkovito pravno sredstvo zoper kršitve prava Unije, za katero velja spoštovanje načel enakovrednosti in učinkovitosti. Vendar izkušnje kažejo, da čeprav obstajajo obsežni epidemiološki dokazi o negativnih učinkih onesnaževanja na zdravje prebivalstva, zlasti v zvezi z zrakom, pa žrtve kršitev Direktive 2010/75/EU v skladu s postopkovnimi pravili o dokaznem bremenu, ki se na splošno uporabljajo v državah članicah, težko dokažejo vzročno zvezo med povzročeno škodo in kršitvijo. Posledično v večini primerov žrtvam kršitev Direktive 2010/75/EU ni na voljo učinkovit način za pridobitev odškodnine za škodo, ki jo povzročijo take kršitve. Da bi se okrepile pravice posameznikov do pridobitve odškodnine zaradi kršitev Direktive 2010/75/EU in da bi se prispevalo k učinkovitejšemu izvajanju njenih zahtev v vsej Uniji, je treba prilagoditi dokazno breme, ki se uporablja v takih primerih. Kadar lahko posameznik predloži dovolj trdne dokaze, na podlagi katerih je mogoče domnevati, da kršitev Direktive 2010/75/EU izhaja iz škode, povzročene zdravju posameznika, ali da je znatno prispevala k njenemu nastanku, bi morala tožena stranka navedeno domnevo ovreči, da bi se izognila svoji odškodninski odgovornosti. (34)Učinek Direktive 2010/75/EU na procesno avtonomijo držav članic bi moral biti omejen na tisto, kar je potrebno za zagotavljanje ciljev varstva zdravja ljudi z varnim okoljem, ki jih navedena direktiva uresničuje, in ne bi smel vplivati na druga nacionalna postopkovna pravila, ki določajo pravico do uveljavljanja odškodnine za kršitve navedene direktive. Taka nacionalna pravila pa ne bi smela ovirati učinkovitega delovanja mehanizma za uveljavljanje odškodnine, ki ga zahteva Direktiva 2010/75/EU. (35)Izvajanje Direktive 2010/75/EU kaže različno uporabo v državah članicah v zvezi z vključitvijo obratov za proizvodnjo keramičnih izdelkov z žganjem, saj je besedilo opredelitve te dejavnosti državam članicam omogočilo, da se odločijo, ali bodo uporabile obe merili ali le eno od meril o proizvodni zmogljivosti in zmogljivosti peči. Za zagotovitev doslednega izvajanja navedene direktive in enakih konkurenčnih pogojev v vsej Uniji bi bilo treba take obrate vključiti na področje uporabe navedene direktive vedno, ko je izpolnjeno katero koli od navedenih meril. (36)Pri določitvi mejnih vrednosti emisij za onesnaževala, bi moral pristojni organ upoštevati vse snovi, vključno s snovmi, ki vzbujajo zaskrbljenost in ki jih lahko posamezni obrat izpušča ter lahko znatno vplivajo na okolje in zdravje ljudi. Pri tem bi bilo treba upoštevati nevarne lastnosti, količino in vrsto snovi, ki se izpuščajo, in njihov potencial za onesnaževanje katere koli prvine okolja. Zaključki o BAT so po potrebi referenčna točka za izbiro snovi, za katere je treba določiti mejne vrednosti emisij, čeprav se lahko pristojni organ odloči, da bo izbral dodatne snovi. Trenutno so posamezna onesnaževala neizčrpno našteta v Prilogi II k Direktivi 2010/75/EU, kar pa ni združljivo s celostnim pristopom navedene direktive in ne odraža potrebe, da pristojni organi upoštevajo vsa pomembna onesnaževala, tudi tista, ki vzbujajo zaskrbljenost. Neizčrpen seznam onesnaževal bi zato bilo treba črtati. Namesto tega bi bilo treba navesti sklic na seznam onesnaževal iz Priloge II k Uredbi (ES) št. 166/2006. (37)Čeprav so odlagališča odpadkov vključena na področje uporabe Direktive 2010/75/EU, pa zanje ni zaključkov o BAT, saj navedena dejavnost spada na področje uporabe Direktive Sveta 1999/31/ES in se zahteve slednje direktive štejejo za najboljšo razpoložljivo tehniko. Zaradi tehničnega razvoja in inovacij, do katerih je prišlo od sprejetja Direktive Sveta 1999/31/ES, so zdaj na voljo učinkovitejše tehnike za varstvo zdravja ljudi in okolja. Sprejetje zaključkov o BAT v skladu z Direktivo 2010/75/EU bi omogočilo obravnavanje ključnih okoljskih vprašanj v zvezi z obratovanjem odlagališč odpadkov, vključno z znatnimi emisijami metana. Direktiva Sveta 1999/31/ES bi zato morala omogočati sprejetje zaključkov o BAT za odlagališča odpadkov v skladu z Direktivo 2010/75/EU. (38)Direktivi 2010/75/EU in 1999/31/ES bi bilo zato treba ustrezno spremeniti. (39)Ker ciljev te direktive, tj. zagotavljanja visoke ravni varstva in izboljšanja kakovosti okolja, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker se te cilje zaradi čezmejne narave onesnaževanja iz industrijskih dejavnosti lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (40)V skladu z načelom sorazmernosti je nujno in primerno, da se za doseganje osnovnega cilja zagotavljanja visoke ravni varstva okolja in izboljšanja kakovosti okolja določijo pravila o celovitem preprečevanju in nadzoru onesnaževanja, ki izhaja iz industrijskih dejavnosti. V skladu s členom 5(4) Pogodbe o Evropski uniji ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (41)V skladu s Skupno politično izjavo z dne 28. septembra 2011 držav članic in Komisije o obrazložitvenih dokumentih se države članice zavezujejo, da bodo v upravičenih primerih obvestilu o ukrepih za prenos priložile enega ali več dokumentov, v katerih se pojasni razmerje med elementi Direktive in ustreznimi deli nacionalnih instrumentov za prenos. Zakonodajalec meni, da je posredovanje takih dokumentov v primeru te direktive upravičeno – SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 Spremembe Direktive 2010/75/EU

Direktiva 2010/75/EU se spremeni: (1) v členu 1 se drugi odstavek nadomesti z naslednjim: „Ta direktiva določa tudi pravila za preprečevanje ali, če to ni izvedljivo, za zmanjševanje emisij v zrak, vodo in tla ter za preprečevanje nastajanja odpadkov, da bi dosegli visoko stopnjo varstva zdravja ljudi in okolja kot celote.“; (2) v členu 2 se odstavek 1 nadomesti z naslednjim: „1. Ta direktiva se uporablja za industrijske dejavnosti, ki povzročajo onesnaževanje okolja, iz poglavij II do VIa.“; (3) člen 3 se spremeni: (a)točka (3) se nadomesti z naslednjim: „(3) ‚obrat‘ pomeni nepremično tehnično enoto, v kateri poteka ena ali več dejavnosti, ki so navedene v Prilogi I, v Prilogi Ia ali v delu 1 Priloge VII, in katere koli z njimi neposredno povezane dejavnosti na istem mestu, ki so tehnično povezane z dejavnostmi, ki so navedene v teh prilogah in bi lahko vplivale na emisije in onesnaževanje;“; (b)točka (12) se nadomesti z naslednjim: „(12) ‚zaključki o BAT‘ pomeni dokument, ki vsebuje dele referenčnega dokumenta BAT, ki vsebuje zaključke o najboljših razpoložljivih tehnikah, njihov opis, informacije za oceno njihove ustreznosti, ravni emisij, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, ravni okoljske učinkovitosti, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, minimalno vsebino sistema ravnanja z okoljem, vključno s primerjalnimi vrednostmi, povezanimi z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, z njimi povezano spremljanje, z njimi povezane vrednosti porabe in po potrebi zadevne ukrepe za sanacijo lokacije;“; (c)vstavi se naslednja točka (13a): „(13a) ‚ravni okoljske učinkovitosti, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami‘ pomeni spekter ravni okoljske učinkovitosti, razen ravni emisij, nastalih pri običajnih pogojih obratovanja ob uporabi najboljše razpoložljive tehnike ali kombinaciji najboljših razpoložljivih tehnik;“; (d)točka (17) se nadomesti z naslednjim: „(17) ‚zadevna javnost‘ pomeni javnost, na katero vpliva ali bi verjetno vplivalo odločanje o izdaji ali obnavljanju dovoljenja ali pogojev v dovoljenju, ali ima interes pri takem odločanju; za namene te opredelitve se šteje, da imajo interes nevladne organizacije, ki spodbujajo varstvo zdravja ljudi ali okolja in izpolnjujejo vse zahteve v okviru nacionalnega prava;“; (e)vstavijo se naslednje točke (23a), (23b) in (23c): „(23a) ‚prašiči‘ pomenijo prašiče, kot so opredeljeni v členu 2 Direktive Sveta 2008/120/ES*; (23b) ‚govedo‘ pomeni domače živali vrste Bos taurus; (23c) ‚glava velike živine‘ ali ‚GVŽ‘ pomeni pašo odrasle krave molznice, ki da 3 000 kg mleka na leto brez dodanih koncentriranih živil, ki se uporablja za izražanje velikosti farm, ki redijo različne kategorije živali, ob uporabi količnikov za pretvorbo iz Priloge II k Izvedbeni uredbi Komisije (EU) št. 808/2014**, ki se nanašajo na dejansko proizvodnjo v koledarskem letu;“;

* Direktiva Sveta 2008/120/ES z dne 18. decembra 2008 o določitvi minimalnih pogojev za zaščito prašičev (UL L 47, 18.2.2009, str. 5). ** Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 808/2014 z dne 17. julija 2014 o določitvi pravil za uporabo Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) (UL L 227, 31.7.2014, str. 18).“; (f)dodajo se naslednje točke (48) do (53): „(48) ‚industrijski minerali‘ pomenijo minerale, ki se uporabljajo v industriji za proizvodnjo polizdelkov ali končnih izdelkov, razen kovinskih rud, mineralnih surovin za energijo, mineralnih surovin za gradbeništvo in dragih kamnov; (49) ‚kovinske rude‘ pomenijo rude, iz katerih se pridobivajo kovine ali kovinske snovi; (50) ‚ravni emisij, povezane z nastajajočimi tehnikami‘ pomeni spekter ravni emisij, nastalih pri običajnih pogojih obratovanja ob uporabi nastajajoče tehnike ali kombinaciji nastajajočih tehnik; te ravni so izražene kot povprečje v določenem časovnem obdobju pod posebnimi referenčnimi pogoji; (51) ‚ravni okoljske učinkovitosti, povezane z nastajajočimi tehnikami‘ pomeni spekter ravni okoljske učinkovitosti, razen ravni emisij, nastalih pri običajnih pogojih obratovanja ob uporabi nastajajoče tehnike ali kombinaciji nastajajočih tehnik; (52) ‚zagotavljanje skladnosti‘ pomeni mehanizme za zagotavljanje skladnosti ob uporabi treh kategorij ukrepov: spodbujanje skladnosti; spremljanje skladnosti; nadaljnje ukrepanje in izvrševanje; (53) ‚primerjalne vrednosti‘ pomenijo okvirni spekter ravni okoljske učinkovitosti, povezane z najboljšimi razpoložljivimi tehnikami, ki niso ravni emisij in lahko vključujejo: (a) vrednosti porabe; (b) ravni gospodarnosti z viri in ravni ponovne uporabe, ki zajemajo surovinske, vodne in energijske vire; (e) ravni odpadkov in druge ravni, nastale pod posebnimi referenčnimi pogoji.“; (4) v členu 4(1) se drugi pododstavek nadomesti z naslednjim: „Z odstopanjem od prvega pododstavka lahko države članice določijo postopek za registracijo obratov, ki jih zajema samo poglavje V ali poglavje VIa.“; (5) v členu 5 se doda naslednji odstavek 4: „4. Države članice zagotovijo, da so dovoljenja, izdana v skladu s tem členom, na voljo preko spleta, brezplačna in neomejeno dostopna registriranim uporabnikom. Poleg tega je povzetek vsakega dovoljenja na voljo javnosti pod enakimi pogoji. Navedeni povzetek vključuje najmanj naslednje: (a) pregled glavnih pogojev za dovoljenje; (b) mejne vrednosti emisij in mejne vrednosti okoljske učinkovitosti; (c) vsa odstopanja, odobrena v skladu s členom 15(4);

(d) veljavne zaključke o BAT; (e) določbe za ponovno preverjanje in posodobitev dovoljenja. Komisija sprejme izvedbeni akt za določitev obrazca, ki se uporablja za povzetek iz drugega pododstavka. Navedeni izvedbeni akt se sprejme v skladu s postopkom preučitve iz člena 75(2).“; (6) člena 7 in 8 se nadomestita z naslednjim: „Člen 7 Izredni dogodki in nesreče Brez poseganja v Direktivo 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta* države članice v primeru vsakega izrednega dogodka ali nesreče, ki pomembno vpliva na zdravje ljudi ali okolje, sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da: (a) upravljavec nemudoma obvesti pristojni organ; (b) upravljavec nemudoma sprejme ukrepe za omejevanje okoljskih posledic in preprečevanje morebitnih nadaljnjih izrednih dogodkov ali nesreč; (c) da pristojni organ od upravljavca zahteva, da sprejme kakršne koli ustrezne dopolnilne ukrepe, ki so po mnenju pristojnega organa potrebni za omejevanje okoljskih posledic in preprečevanje morebitnih nadaljnjih izrednih dogodkov ali nesreč. V primeru vsakega izrednega dogodka ali nesreče, ki pomembno vliva na zdravje ljudi ali okolje v drugi državi članici, država članica, na katere ozemlju je prišlo do nesreče ali izrednega dogodka, zagotovi, da je pristojni organ druge države članice o tem nemudoma obveščen. Čezmejno ali večdisciplinarno sodelovanje med zadevnimi državami članicami je namenjeno omejevanju okoljskih posledic in posledic za zdravje ljudi ter preprečevanju morebitnih nadaljnjih izrednih dogodkov ali nesreč. Člen 8 Neizpolnjevanje 1.Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so pogoji iz dovoljenja izpolnjeni. Poleg tega sprejmejo ukrepe za zagotavljanje skladnosti, s katerimi spodbujajo, spremljajo in izvršujejo izpolnjevanje obveznosti, ki jih ta direktiva nalaga fizičnim ali pravnim osebam. 2.V primeru kršitve pogojev iz dovoljenja države članice zagotovijo, da: (a) upravljavec takoj obvesti pristojni organ; (b) upravljavec takoj sprejme potrebne ukrepe, s katerimi zagotovi, da se skladnost v najkrajšem možnem času ponovno vzpostavi; (c) pristojni organ od upravljavca zahteva, da sprejme kakršne koli ustrezne dopolnilne ukrepe, ki so po mnenju pristojnega organa potrebni za ponovno vzpostavitev skladnosti.

Kadar kršitev pogojev iz dovoljenja povzroča neposredno nevarnost za zdravje ljudi ali grozi, da povzroči neposreden znatni škodljivi vpliv na okolje, in dokler skladnost ni ponovno vzpostavljena v skladu s prvim pododstavkom, točki (b) in (c), se dejavnost obrata, kurilne naprave, sežigalnice odpadkov, naprave za sosežig odpadkov ali njihovega zadevnega dela nemudoma prekine. 3.Kadar kršitev pogojev iz dovoljenja še naprej povzroča nevarnost za zdravje ljudi ali znatni škodljivi vpliv na okolje in če se ukrepi, potrebni za ponovno vzpostavitev skladnosti, določeni v poročilu o inšpekcijskem pregledu iz člena 23(6), ne izvajajo, lahko pristojni organ prekine dejavnost obrata, kurilne naprave, sežigalnice odpadkov, naprave za sosežig odpadkov ali njihovega zadevnega dela, dokler skladnost s pogoji za dovoljenje ni ponovno vzpostavljena. * Direktiva 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode (UL L 143, 30.4.2004, str. 56).“; (7) v členu 9 se odstavek 2 črta. (8) V členu 11 se vstavijo naslednje točke (fa), (fb) in (fc): „(fa) materialni viri in voda se rabijo učinkovito, tudi s ponovno uporabo; (fb) po potrebi se upošteva celotna okoljska učinkovitost dobavne verige v njenem življenjskem krogu; (fc) izvaja se sistem ravnanja z okoljem iz člena 14a.“; (9) člen 13 se spremeni: (a)odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: „1. Komisija organizira izmenjavo informacij med državami članicami, zadevnimi panogami, nevladnimi organizacijami, ki spodbujajo varstvo okolja, Evropsko agencijo za kemikalije in Komisijo, da se pripravijo, pregledajo in po potrebi posodobijo referenčni dokumenti BAT. (b)V odstavku 2 se doda naslednji pododstavek: „Brez poseganja v konkurenčno pravo Unije se informacije, ki se štejejo za zaupne poslovne informacije ali poslovno občutljive informacije, posredujejo le Komisiji in naslednjim posameznikom, ki so podpisali sporazum o zaupnosti in nerazkrivanju podatkov: uradnikom in drugim javnim uslužbencem, ki so predstavniki držav članic ali agencij Unije, ter predstavnikom nevladnih organizacij, ki spodbujajo varstvo zdravja ljudi ali okolja. Izmenjava informacij, ki se štejejo za zaupne poslovne informacije ali poslovno občutljive informacije, je omejena na to, kar je potrebno za pripravo, pregled in po potrebi posodobitev referenčnih dokumentov BAT, take zaupne poslovne informacije ali občutljive gospodarske informacije pa se ne uporabljajo za druge namene.“; (10) Člen 14 se spremeni: (a)odstavek 1 se spremeni: (i) prvi pododstavek se nadomesti z naslednjim: „Države članice zagotovijo, da dovoljenje vsebuje vse ukrepe, potrebne za izpolnjevanje zahtev za izdajo dovoljenj iz členov 11 in 18. Zato države članice zagotovijo, d