SL Uradni list Evropske unije C 175/13

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o „učinkovitem upravljanju prenovljene lizbonske strategije“

(2009/C 175/03)

Evropska Komisija je v pismu g. DIMITRIADISU z dne 11. junija 2008 v skladu s členom 262 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosila za pripravo raziskovalnega mnenja o naslednji temi:

Učinkovito upravljanje prenovljene lizbonske strategije.

Predsedstvo Odbora je 25. maj 2008 strokovno skupino za ekonomsko in monetarno unijo ter ekonomsko in socialno kohezijo zadolžilo za pripravo dela na tem področju.

Zaradi nujnosti postopka je Evropski ekonomsko-socialni odbor na 449. plenarnem zasedanju 3. in 4. decembra 2008 (seja z dne 4. decembra) za glavno poročevalko imenoval go. FLORIO in mnenje sprejel s 100 glasovi za, 5 glasovi proti in 2 vzdržanima glasovoma.

PREAMBULA

V času velike negotovosti so potrebni dolgoročna vizija, usklajene politike in sodelovanje vseh zainteresiranih strani. Lizbonska strategija je splošni okvir, ki Evropski uniji omogoča, da na globalni ravni spregovori z močnejšim, enotnim glasom.

Dejavnejše vključevanje organizirane civilne družbe bo sprostilo skriti potencial. Zasnova in izvajanje strategije dokazujeta, da je treba združiti pristopa „od zgoraj navzdol“ in od „spodaj navzgor“. Za spodbujanje približevanja politik ter gospodarske rasti in zaposlovanja je potrebno dobro upravljanje lizbonske strategije.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Lizbonska strategija je projekt za evropsko družbo kot celoto in ji omogoča, da se sooči z izzivi globalizacije. EESO meni, da so evropska konkurenčnost, trajnostni razvoj in socialna kohezija zaradi sedanje krize na finančnih trgih in z njo povezanih gospodarskih posledic ter vedno večje negotovosti še vedno bistvenega pomena. Odbor poudarja, da trije stebri agende – rast in delovna mesta, socialna kohezija in trajnost – zahtevajo stalen interaktiven in uravnotežen pristop.

1.2 To mnenje je predvsem odgovor na zaprosilo Evropske komisije (1). Obravnava upravljanje lizbonske strategije in nadaljuje prejšnje prispevke EESO ter organizacij civilne družbe EU k lizbonskemu procesu.

1.3 EESO poudarja, da strategija zahteva ustrezno podporo vlad držav članic, zato imajo te politično in moralno obveznost, da v soglasju z organizacijami civilne družbe načrtujejo reforme. Možnost, da nevladne zainteresirane strani v državah članicah v celoti sodelujejo pri pripravi agende za lizbonski proces, je odločilnega pomena. Nacionalni ekonomsko-socialni sveti (ESS) ali podobne organizacije civilne družbe bi morale izpolniti nalogo, ki jim jo dajeta nacionalna zakonodaja in praksa v zvezi z lizbonsko strategijo (2).

1.4 Upravljanje se v posameznih državah članicah bistveno razlikuje. V nekaterih so postopki posvetovanja in obveščanja dobro organizirani, v drugih bi jih bilo treba precej izboljšati. Spodbujati bi bilo treba izmenjavo primerov dobrih praks. Zato EESO izvaja misije za ugotavljanje dejstev v državah članicah, da bi z akterji civilne družbe razpravljal o primerih dobrih praks in izvajanju reform (3).

1.5 EESO poudarja, da reforme v okviru strategije državljanom dajejo pomembno gospodarsko in socialno stabilnost, hkrati pa upoštevajo cilje glede trajnostnega razvoja. Različni akterji v javnem in zasebnem sektorju bi morali ugotoviti, kakšna sta lahko njihova vloga in njihov pozitivni prispevek, da bi tako združili gospodarsko učinkovitost in socialno pravičnost za blaginjo ljudi v Evropi.

1.6 Po mnenju EESO je zelo zaželeno, da so vse zainteresirane strani (na nacionalni, regionalni in lokalni ravni) neposredno vključene v določitev učinkovitega upravljanja na ustrezni ravni. Različne ravni posvetovanja zahtevajo različne oblike sodelovanja in delovnih metod.

1.7 Glede na razlike med državami članicami EESO priporoča, da se v državah članicah vzpostavi stalni dialog, ki bo poleg nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov vključeval še socialne partnerje, lahko pa tudi druge zainteresirane akterje družbe (mala in srednje velika podjetja, socialna ekonomija (4) itd.) ter univerze in možganske truste. Prav tako bi morali biti vključeni organi, ki spodbujajo socialno kohezijo in enake možnosti.

1.8 EESO predlaga, da se ob koncu vsakega lizbonskega cikla organizira konferenca (kot nadaljnji ukrep v okviru stalnega nacionalnega dialoga), ki bi se je udeležile zainteresirane strani in organizacije civilne družbe in katere cilj bi bil obravnavati uspehe in pomanjkljivosti. Poudarjanje uspeha in dosežkov ter seznanjanje z njimi lahko na splošno družbi zagotovita močnejše temelje za nadaljevanje procesa reform.

1.9 EESO poudarja, da je potreben boljši in podrobnejši sistem spremljanja (vloga in dejavnosti različnih akterjev v procesu izvajanja), zato predlaga splošnejšo uporabo modela za kvantitativne in kvalitativne primerjave (glej točko 2.8), ki se preizkuša v nekaterih državah. To bi omogočilo večjo vlogo organizacij civilne družbe v procesih izvajanja in spremljanja.

1.10 Po mnenju EESO je nujno potrebna širša javna razprava o vidikih metodologije in izvajanja strategije, zato poziva vse akterje organizirane civilne družbe, da si prizadevajo za širšo in globljo razpravo o lizbonskih reformah na različnih ravneh. Posebno vlogo nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov ali podobnih organizacij civilne družbe v državah članicah, kjer nacionalni ekonomsko-socialni sveti ne obstajajo, bi bilo treba okrepiti v primerih, ko ta vloga še ni dovolj razvita. Poleg teles za posvetovanje s socialnimi partnerji je treba vključiti tudi druga posvetovalna telesa, ki se ukvarjajo s posebnimi vidiki lizbonske strategije (nacionalne svete za trajnostni razvoj, enake možnosti ali boj proti revščini).

1.11 Po mnenju EESO je nujno, da Evropska komisija in države članice sprejmejo konkretne nove ukrepe za izboljšanje izvajanja, pri čemer morajo uporabiti različna sredstva komuniciranja, zlasti elektronska (opredelitev primerov dobre prakse, kazalniki uspeha ipd.). Spodbujati je treba čezmejno sodelovanje in izmenjavo primerov dobre prakse.

1.12 EESO lahko služi kot platforma za izmenjavo informacij med nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti, socialnimi partnerji in drugimi akterji civilne družbe ter evropskimi institucijami, pa tudi kot platforma za izmenjavo stališč in izkušenj med ustreznimi nevladnimi akterji v posameznih državah. EESO zelo ceni prispevke nacionalnih ekonomsko-socialnih svetov in drugih organizacij civilne družbe k razpravam.

1.13 EESO poudarja, da bi morali nacionalni koordinatorji lizbonske strategije v vsakem primeru med pripravo, izvajanjem in oceno nacionalnih programov reform redno sodelovati z vsemi akterji, ki morajo biti točno opredeljeni. EESO poziva vlade držav članic, naj pospešijo dejavnosti za obveščanje svojih državljanov o rezultatih civilnega in socialnega dialoga v zvezi z lizbonskimi cilji.

2. Vloga zainteresiranih strani v procesu upravljanja – nove oblike in orodja za učinkovito upravljanje

2.1 Ker se mednarodno gospodarstvo sooča z zelo resnimi izzivi in negotovostjo, se je zaupanje v gospodarstvo v Evropi precej zmanjšalo. V takšnih razmerah sta lizbonska agenda in izvajanje uravnoteženih strukturnih reform še pomembnejša in potrebne so takojšnje rešitve.

2.2 EESO meni, da je učinkovito upravljanje strategije izredno pomembno za njeno usklajeno izvajanje, in poudarja, da bi večja možnost sodelovanja različnih ravni (nacionalne, regionalne in lokalne) lahko spodbudila predloge in rešitve.

2.3 EESO opaža, da je veliko držav članic na začetku strategijo dojemalo kot interakcijo med vladami držav in institucijami EU. EESO je skupaj z nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti in drugimi organizacijami civilne družbe precej pomagal izboljšati upravljanje v primerjavi z začetnim položajem. Odbor z obžalovanjem ugotavlja, da sodelovanje ni napredovalo v enakem obsegu v vseh državah članicah.

2.4 Nacionalni koordinatorji lizbonske strategije bi morali aktivneje vključevati organizacije civilne družbe in socialne partnerje v dejavnosti in reforme, potrebne za podporo lizbonske strategije (npr. pravočasno obveščanje, skupno načrtovanje dogodkov ipd.), ter učinkoviteje seznanjati širšo javnost s strategijo.

2.5 Tesno sodelovanje med nacionalnimi ekonomsko-socialnimi sveti, socialnimi partnerji in drugimi organizacijami civilne družbe bi prispevalo k pozitivnim zunanjim učinkom politike in ustvarilo nove sinergije. Zagotoviti bi bilo treba sodelovanje vseh zainteresiranih strani, tudi predstavnikov prikrajšanih skupin (invalidov, priseljencev in drugih).

2.6 Uspešno izvajanje bo zahtevalo učinkovitejšo uporabo sredstev EU iz različnih skladov (strukturni skladi ipd.) ob upoštevanju lizbonskih ciljev.

2.7 Učinkovito upravljanje na več ravneh

2.7.1 Za ustrezen odziv na globalne izzive so potrebne nove in inovativne oblike upravljanja. EESO predlaga, da se vzpostavi stalen dialog (ki bo vključeval nacionalne ekonomsko-socialne svete, socialne partnerje, mala in srednje velika podjetja, univerze, druge akterje civilne družbe, vključno z organizacijami socialne ekonomije, in akterje, ki so dejavni na področju spodbujanja socialne kohezije in enakih možnosti za vse). Dialog bi moral pomagati pri odkrivanju ozkih grl v procesu izvajanja in pri spodbujanju priprave novih pobud za področja, ki zaostajajo. Tako bi nacionalni ekonomsko-socialni sveti ali podobne organizacije lahko prispevali k pripravi predlogov kot odgovoru na ugotovljene težave.

2.7.2 Stalni dialog bi lahko v državah, kjer je to potrebno, služil kot instrument za učinkovito upravljanje na več ravneh, v sodelovanju z uradom nacionalnega koordinatorja lizbonske strategije. Lahko bi prispeval k oceni ukrepov, ki se izvajajo na posameznih prednostnih področjih (na temelju priporočil Komisije za vsako državo posebej), pri tem pa bi se lahko po potrebi uporabil sistem kvantitativnih in kvalitativnih primerjav na nacionalni, regionalni in lokalni ravni (glej točko 2.8). To je lahko koristno tudi pri čezmejnih primerjavah.

2.7.3 Med srečanji med Evropsko komisijo in socialnimi partnerji, nevladnimi organizacijami in različnimi organizacijami civilne družbe bi bilo treba zagotoviti transparentnost (dostop do podatkov, upoštevanje rokov).

2.7.4 Eden od instrumentov, ki bi bili lahko v pomoč pri izvajanju lizbonske agende, je odprta metoda usklajevanja (Open Method of Cooperation – OMC). Odbor je že večkrat poudaril, da bi odprto metodo usklajevanja lahko uporabljali bolje in učinkoviteje. To bi lahko dosegli s pred kratkim uvedenim pristopom „skupnih načel“ (5) in tako, da se organizirani civilni družbi dovoli sodelovanje pri pripravi ciljev lizbonske strategije ter celo pri pogajanjih o njih na evropski ravni. Glede na sedanje težke finančne in gospodarske razmere pa morajo vse vlade in zainteresirane strani narediti nadaljnje korake za določitev boljših ciljev.

2.7.5 Zainteresirane strani bi morale razviti nove metode za izmenjavo primerov dobre prakse: mrežno povezovanje na več ravneh bi vključevalo dvostransko izmenjavo informacij med različnimi ravnmi uprave, tesnejše sodelovanje med obmejnimi območji dveh ali več držav članic pa bi vodilo v določitev čezmejnih ciljev.

2.8 Kvantitativne in kvalitativne primerjave

2.8.1 K razlikam med državami članicami sodijo tudi razlike pri zbiranju ustreznih podatkov za strukturne kazalnike. Najti je treba načine za pridobivanje visoko kakovostnih objektivnih informacij o kazalnikih od vseh držav članic. V ta namen je še bolj zaželena okrepitev obstoječih vezi med odgovornimi uradi (npr. statističnimi uradi držav članic), za kar si prizadeva Eurostat, da se izboljša nujno potrebna skupna statistična osnova. Podatki bi morali biti dostopni širši javnosti, razprave o izbiri meril pa čim bolj pregledne.

2.8.2 Kvantitativne in kvalitativne primerjave na temelju ciljev nacionalnih programov reform, ki jih pripravijo zainteresirane strani v sodelovanju s predstavniki vlad, bi zagotovile učinkovite in konkretne informacije za merjenje doseženega napredka vsake države članice na podlagi strukturnih kazalnikov (6) in splošnih ciljev lizbonske strategije. Vsak nacionalni ekonomsko-socialni svet ali podobna organizacija bi morala analizirati in pripraviti lastna prednostna merila. Nacionalni ekonomsko-socialni sveti v nekaterih državah, npr. Belgiji, Bolgariji in Franciji, so v rednih presledkih (npr. vsake dve leti) že začeli pripravljati primerjalne analize 14 kazalnikov, o katerih so se dogovorile vlade držav članic, in nekaterih dodatnih strukturnih kazalnikov, pri tem pa uporabljajo statistične podatke, ki so dostopni na spletni strani Eurostata. Drugi nacionalni ekonomsko-socialni sveti bi lahko sledili temu zgledu, če se bodo tako odločili.

2.8.3 Nacionalna merila se lahko spremenijo glede na zahteve posamezne ravni (nacionalne, regionalne, lokalne in sektorske (7)) in ustrezno prilagodijo. Nacionalne primerjave za vsako prednostno področje (kot jih je opredelil Evropski svet na zasedanju spomladi 2006) bi se osredotočile na zbiranje nacionalnih in regionalnih podatkov, da bi zagotovile konkretne kazalnike uspešnosti in merila. Nacionalni ekonomsko-socialni sveti, pa tudi socialni partnerji in drugi akterji civilne družbe, bi morali imeti dostop do podatkov. Predlagajo se naslednji praktični koraki:

— prosto dostopne primerjave na spletni strani EESO (CESLink website (8)) za takojšne in učinkovito zbiranje in analizo podatkov (9);

— nacionalni ekonomsko-socialni sveti ali podobne institucije bi lahko vsaj enkrat v triletnem lizbonskem ciklusu zbrali podatke, ali pa jih morajo zagotoviti obstoječi nacionalni sistemi za sodelovanje;

— rezultate bi lahko analizirali na rednih okroglih mizah in jih predstavili na letnih konferencah EESO.

2.8.4 Na ta način bi lahko zainteresirane strani postavile uresničljive cilje in zagotovile usklajene informacije za revizijo nacionalnih programov reform. Omogočena bi bila tudi enostavno posodabljanje in stalno ocenjevanje ciljev. Hkrati bi to olajšalo opredeljevanje primerov dobrih praks v državah članicah.

V Bruslju, 4. decembra 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI Generalni sekretar Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Martin WESTLAKE

(1) Ga. Wallström, podpredsednica Evropske komisije, je v pismu g. Dimitriadisu, predsedniku EESO, z dne 11. junija 2008 Odbor zaprosila za pripravo raziskovalnega mnenja o lizbonski strategiji za rast in delovna mesta. To zaprosilo Komisije Odboru je v skladu s splošnim mandatom spomladanskega vrha 2008, na katerem je Evropski svet Komisijo in države članice pozval, da okrepijo vključenost ustreznih zainteresiranih strani v lizbonski proces.

(2) EESO opozarja, da nikakor ne posega v obstoječe postopke posvetovanja, pristojnosti in legitimnost socialnih partnerjev v državah članicah.

(3) Predstavniki iz Francije, Španije, Belgije in Nizozemske so izrazili zadovoljstvo z upravljanjem procesa v svoji držav članici. Glej ugotovitve prve misije v prilogi 2.

(4) „Socialna ekonomija zajema tri velike skupine organizacij: zadruge, vzajemne družbe in združenja, h katerim od nedavnega sodijo tudi fundacije“, The Social Economy in the EU (Socialna ekonomija v EU), str. 11, CESE/COMM/05/2005 (op. prev.: dokument ni na voljo v slovenskem jeziku).

(5) Metoda skupnih načel se osredotoča na zelo specifične teme, pri katerih si države članice kljub omejeni pristojnosti EU želijo napredka. Glej mnenje EESO o novem akcijskem programu socialnih ukrepov EU, UL C 27, 3.2.2009, str. 99.

(6) Decembra 2003 so se vlade držav članic dogovorile za 14 strukturnih kazalnikov. Ti so: BDP na prebivalca, izražen v SKP, delovna produktivnost, stopnja zaposlenosti, stopnja zaposlenosti starejših delavcev, stopnja izobrazbe mladih, bruto domači izdatki za R&R, primerjalne ravni cen, naložbe podjetij, stopnja tveganja revščine po socialnih transferjih, stopnja dolgoročne brezposelnosti, stopnja aktivnega prebivalstva po regijah, emisije toplogrednih plinov, energetska intenzivnost gospodarstva in obseg tovornega prometa v razmerju do BDP. Eurostat redno obvešča o strukturnih kazalnikih:

http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=1133,47800773,1133_47802588&_dad=portal&_schema=PORTAL

(7) Sektorska raven: vsak gospodarski sektor bi ravno tako moral opredeliti korake, potrebne za dosego ciljev lizbonske strategije (npr. inovacije in konkurenčnost).

(8) http://www.eesc.europa.eu/ceslink/08-en/presentation-ceslink-en.html.

(9) EESO lahko prispeva k procesu tako, da ponudi prostor na spletni strani za izmenjavo rezultatov in informacij.