Vendar so bile ugotovljene resne vrzeli v zvezi z zavezami za človeške in tehnične vire pri operativnih dejavnostih za leto 2018. Kljub dvema tekočima razpisoma za dodatno opremo obstaja tveganje, da bo zaradi znatnega pomanjkanja opreme izvajanje dejavnosti, načrtovanih za obdobje od maja do decembra 2018 na kopenskih, morskih in zračnih mejah, močno omejeno.

Med 1. januarjem in 30. aprilom 2018 so države članice prispevale več kot 75 272 delovnih dni na osebo.

Evropska agencija za mejno in obalno stražo še naprej podpira države članice na prvi črti z napotitvami več kot 1 300 članov skupin evropske mejne in obalne straže v Grčiji, Italiji, Bolgariji, Španiji in državah Zahodnega Balkana. Zemljevid prikazuje stanje v tednu od 14. do 18. maja 2018.

Izjava EU in Turčije iz marca 2016 določa, da „ko bodo sredstva skoraj v celoti porabljena,“ bo EU „zagotovila dodatno financiranje [...] v višini dodatnih treh milijard evrov do konca leta 2018“. Mobilizacija druge tranše v višini 3 milijard EUR zdaj poteka. Potrebna bo hitra izvedba plačil, da bi se izognili vrzelim pri financiranju instrumenta in da bi lahko bile prve pogodbe v okviru naslednje tranše podpisane poleti 2018. Posodobljena ocena potreb je v pripravi in bo predvidoma zaključena do junija 2018.

Na podlagi neposrednih nepovratnih sredstev, dodeljenih z Ministrstvom za izobraževanje, se je 312 151 otrok udeležilo tečaja turškega jezika, pri katerem je sodelovalo 5 486 učiteljev turškega jezika, zaposlenih po zaslugi instrumenta. Začeli sta se razdelitev šolskih potrebščin in učbenikov za 500 000 učencev in izgradnja 175 šol.

Na podlagi neposrednih nepovratnih sredstev, dodeljenih z Ministrstvom za zdravje, je začelo delovati 12 zdravstvenih centrov za migrante, ki omogočajo boljše zagotavljanje storitev primarnega zdravstvenega varstva. V teh centrih in v 86 drugih centrih, ki so že bili ustanovljeni, je zaposlenih 813 oseb. Beguncem je bilo zagotovljenih 763 963 pregledov v okviru primarnega zdravstvenega varstva, 217 511 sirskih dojenčkov pa je prejelo vsa cepljenja. Poleg tega se je začelo izvajanje projektov za izgradnjo dveh bolnišnic v mestih Kilis in Hatay, ki bosta lahko sprejeli 300 oziroma 250 bolnikov.

Mrežo socialne varnosti v sili in pogojna nakazila sredstev za izobraževanje dopolnjujejo drugi projekti, osredotočeni na zdravstveno varstvo, vključno s specializiranimi storitvami, neformalno izobraževanje in zaščito. Drugi projekti so osredotočeni na obveščanje o javnih storitvah in lajšanju dostopa do njih. V okviru instrumenta je bil dosežen dogovor o skupno 45 humanitarnih projektih.

Z operativnega vidika so bila do konca leta 2017 prevzete obveznosti za vsa finančna sredstva instrumenta, tj. 3 milijarde EUR, in podpisane operativne pogodbe za 72 projektov. Vse te pogodbe se že izvajajo. Od zadnjega poročila iz marca 2018 so se izplačila povečala z 1,85 milijarde EUR na več kot 1,93 milijarde EUR oziroma 64 % vseh finančnih sredstev, pri čemer bo preostanek izplačan med izvajanjem projektov v okviru instrumenta, končna plačila pa izvršena najpozneje do konca leta 2021. Podrobni podatki so na voljo v posodobljeni spletni preglednici projektov. Dejavnosti, ki potekajo, že prinašajo znatne rezultate na terenu.

EVROPSKA KOMISIJA Bruselj, 16.5.2018 COM(2018) 301 final SPOROČILO KOMISIJE Poročilo o napredku pri izvajanju evropske agende o migracijah





1.UVOD V tem poročilu sta predstavljena napredek in razvoj na vseh delovnih področjih evropske agende o migracijah od zadnjega poročila Komisije iz marca 2018. Poročilo prav tako vsebuje pregled napredka v skladu s časovnim načrtom Komisije, ki je bil predstavljen na srečanju voditeljev EU decembra 2017. To ponazarja celovito naravo dela in potrebo po ohranjanju intenzivnih prizadevanj EU na vseh področjih. V poročilu so opredeljeni tudi konkretni ključni ukrepi, ki jih je treba sprejeti za zagotovitev nadaljnjega učinkovitega odziva EU. To vključuje potrebo po dodatnih skupnih finančnih naložbah držav članic in EU, s katerimi se bo podprlo ukrepanje EU na področju zunanje razsežnosti migracij. Poročilo prav tako prikazuje potrebo po nadaljnjem ukrepanju za obravnavanje izziva migracij ter opredeljuje področja, na katerih je trenutno ukrepanje nezadostno in so potrebna dodatna prizadevanja. Kot je bilo navedeno v prejšnjih poročilih, trenutne razmere potrjujejo, da so razlogi za migracijski pritisk na Evropo strukturne narave. Dolgotrajni konflikti, kot je na primer konflikt v Siriji, najverjetneje ne bodo ponehali, s podnebnimi spremembami pa nastajajo novi razlogi, zaradi katerih se ljudje selijo. Demografija kaže na dolgoročen trend rastočih prebivalstev v sosedstvu EU. Zato je toliko pomembneje, da EU vzpostavi orodja, s katerimi bo kos razmeram. 2.RAZMERE NA GLAVNIH MIGRACIJSKIH POTEH V prvih mesecih leta 2018 se je vse bolj večal pritisk na nekatere poti, na določenih mestih pa se je pritisk povečal nenadoma in včasih izrazito. Čeprav je pritisk še vedno velik, se je prve tri mesece leta 2018 nadaljeval trend zmanjševanja pritiska na osrednjesredozemski poti iz leta 2017. Izkušnje so pokazale, da boljše vremenske razmere poleti pomenijo tudi večjo verjetnost nenadnega povečanja pritiska in da je treba posebno pozornost nameniti potem, na katerih so bili v zadnjih letih ugotovljeni spreminjajoči se vzorci. Izkušnje prav tako kažejo, da prihaja do premikov z ene poti na drugo ter da sta pozornost in usklajevanje potrebna na vseh področjih. Nedovoljeni prehodi meje na glavnih migracijskih poteh v obdobju 2014–2017 Vzhodnosredozemska pot Od marca 2018 se je število prihodov po vzhodnosredozemski poti, po vrhuncu poleti 2017, ponovno precej povečalo, čeprav splošna gibanja ostajajo omejena v primerjavi z obdobjem pred začetkom izvajanja izjave EU in Turčije marca 2016. V 18 tednih do 6. maja je bilo na grških otokih zabeleženih 9 349 prihodov, medtem ko je bilo v istem obdobju leta 2017 zabeleženih 5 582 prihodov. Tri države, iz katerih prihaja največ migrantov, so ostale iste kot leta 2017, in sicer je po dosedanjih podatkih za leto 2018 41 % vseh prišlekov državljanov Sirije, 23 % državljanov Iraka in 11 % državljanov Afganistana. Kar zadeva prihode po morju, je bilo največ prihodov na otok Lezbos (58 % vseh prihodov po morju), sledi pa otok Samos. Do 6. maja 2018 je bilo zabeleženih 19 primerov smrtnih žrtev in pogrešanih oseb v Egejskem morju, s čimer se nadaljuje trend zmanjševanja števila takih primerov iz leta 2017. Medtem ko je bilo število prehodov iz Turčije v Italijo, na Ciper ter v Bolgarijo in Romunijo v zadnjem času omejeno, se je precej povečalo število nedovoljenih prehodov iz Turčije v Grčijo prek kopenske meje. Trend naraščajočega migracijskega pritiska na to mejo zaradi nedovoljenih prehodov se je pojavil že v zadnjih mesecih leta 2017 in je še vedno prisoten. V prvih mesecih leta 2018 se je število nezakonitih prehodov meje povečalo za več kot devetkrat v primerjavi z istim obdobjem leta 2017: do 6. maja je bilo zabeleženih 6 108 nezakonitih prehodov meje. Pritisk na to pot se je najprej povečal zlasti zaradi državljanov Turčije (skoraj 50 % prehodov), od marca 2018 pa so migranti najpogosteje državljani Sirije (48 %), ki jim sledijo državljani Turčije (18 %) in državljani Iraka (15 %). Delež nezakonitih prehodov državljanov Turčije na tej meji je v letu 2017 znašal 39,6 %. Zahodnobalkanska pot Usklajeno ukrepanje za obravnavanje nedovoljenega tranzita po osrednjem Zahodnem Balkanu je osredotočeno na morebitne alternativne poti. V prvem četrtletju leta 2018 se je poročalo o večjih gibanjih prek Albanije, Črne gore ter Bosne in Hercegovine proti meji s Hrvaško in naprej proti Sloveniji. Poleg tega obstajajo dokazi o migrantih v Srbiji, ki se vključujejo na to pot, da bi se izognili okrepljenim kontrolam na mejah Srbije s Hrvaško, Madžarsko in Romunijo. V prvem četrtletju leta je Bosna in Hercegovina poročala o 533 odkritih nezakonitih prehodih meje v državo; migranti so bili zlasti državljani Sirije, Libije, Pakistana in Afganistana. Poskusi nezakonitih vstopov državljanov Irana v EU se nadaljujejo, vendar je njihovo število stabilno. Srbija je poročala, da je na njeno ozemlje od odprave vizumskih omejitev septembra 2017 vstopilo več kot 11 305 iranskih državljanov, odšlo pa jih je 9 052. Manj kot 30 državljanov Irana je vložilo prošnjo za azil. Poroča se, da poskušajo iranski državljani prek Grčije vstopiti v osrednjo in zahodno Evropo s ponarejenimi dokumenti. Z uvedbo neposrednih letov iz Teherana v Beograd marca 2018 se bo morda povečala potreba po spremljanju teh primerov. Osrednjesredozemska pot V letu 2018 je bilo do 6. maja zabeleženih 9 567 prihodov, kar je približno 77 % manj kot v istem obdobju leta 2017. V zadnjih tednih pa se je število prihodov nekajkrat izrazito povečalo, in sicer je v zadnjih dveh tednih aprila in prvi teden maja po tej poti prišlo 2 072 oseb. V primerjavi z letom 2017 so opazne tudi znatne spremembe, kar zadeva državljanstvo migrantov, ki prihajajo po tej poti. Leta 2018 je bilo največ Tunizijcev (20 %), Eritrejcev (19 %) in Nigerijcev (7 %), leta 2017 pa Nigerijcev, Gvinejcev in državljanov Slonokoščene obale. Veliko število plovil, namenjenih v Italijo, izpluje iz Tunizije, tj. 22 % prihodov v letu 2018 do 26. aprila (velika večina prišlekov iz Tunizije so državljani Tunizije). Nadaljuje se trend zmanjševanja števila smrtnih žrtev med migranti na tej poti. Do 6. maja letos je bilo zabeleženih 358 primerov smrtnih žrtev in pogrešanih oseb na morju. V okviru operacij EU v podporo italijanski obalni straži je bilo od 1. februarja 2016 rešenih skoraj 290 000 migrantov. Po zaslugi ukrepanja EU se je izboljšala tudi zmogljivost libijske obalne straže za reševanje migrantov v libijskih ozemeljskih vodah. Mednarodna organizacija za migracije ocenjuje, da so libijski organi v prvih štirih mesecih leta 2018 rešili 4 964 migrantov. Mednarodna organizacija za migracije je v prvem četrtletju leta 2018 v puščavi v Nigru rešila 2 963 migrantov.

Zahodnosredozemska/atlantska pot Število prihodov po zahodnosredozemski/atlantski poti se še naprej povečuje, kar se odraža tudi v številu primerov smrtnih žrtev in pogrešanih oseb (do 6. maja letos jih je bilo zabeleženih 217). Skupno število prihodov v Španijo (po zahodnosredozemski poti, atlantski poti ter prek Ceute in Melille) v letu 2018 je do 29. aprila znašalo 6 623, kar je 22 % več kot v istem obdobju leta 2017 (5 429). Migranti, ki so leta 2018 prišli po tej poti, so bili najpogosteje Maročani (17 %), Gvinejci (14 %), Malijci (10 %), državljani Slonokoščene obale (7 %) in Gambijci (6 %). Azil Čeprav prihodi ne dosegajo vrhunca iz leta 2015, je število nerešenih prošenj za azil še vedno zelo veliko, kar obremenjuje nacionalne azilne sisteme. EU še naprej podpira države članice pri obravnavanju te težave. Število prošenj za azil, vloženih v EU leta 2017 (685 000, vključno s 160 000 prošnjami, ki so jih vložili otroci), je bilo za 43 % manjše kot leta 2016.Leta 2018 je bilo do 29. aprila v državah članicah EU vloženih 186 522 prošenj za mednarodno zaščito, vključno s 5 257 prošnjami mladoletnikov brez spremstva. Število prošenj za azil v EU od leta 2008 do prvega četrtletja leta 2018 Velik delež skupnega števila prošenj za azil prejme le nekaj držav članic. Leta 2015 so tri države članice z največ prošnjami za azil prejele 62 % vseh prošenj za azil, vloženih v EU (v primerjavi s 76 % leta 2016 in 64 % leta 2017). Države, katerih državljani so najpogosteje zaprosili za azil v EU, so se od leta 2015 spremenile.Medtem ko so Sirija, Afganistan in Irak še vedno med petimi državami, katerih državljani so od leta 2015 največkrat zaprosili za azil, sta Kosovo in Albanijo leta 2016 zamenjala Pakistan in Nigerija. Največ prosilcev za azil prihaja iz Sirije. Njihova povprečna stopnja ugodno rešenih prošenj je ostala stabilna, in sicer se je s 97 % leta 2015 zmanjšala na 94 % leta 2017. Leta 2017 je skupna stopnja ugodno rešenih prošenj za odločbe na prvi stopnji v EU znašala 46 % (v primerjavi z 61 % leta 2016 in 52 % leta 2015). Tako kot pri državljanih Sirije sta bili stopnji ugodno rešenih prošenj visoki tudi za državljane Eritreje (92 %) in Somalije (69 %). Stopnje ugodno rešenih prošenj so bile običajno najnižje pri državljanih držav Zahodnega Balkana. Zaščita otrok v migracijah Po podatkih Urada visokega komisarja Združenih narodov za begunce (UNHCR) je leta 2017 v Grčijo, Italijo, Španijo in Bolgarijo prispelo 32 963 otrok, od tega 60 % otrok brez spremstva ali ločenih otrok. Skupno število prihodov otrok se je leta 2017 zmanjšalo za 67 % v primerjavi z letom 2016, delež prihodov otrok brez spremstva ali ločenih otrok pa se je povečal s 34 % leta 2016 na 60 % leta 2017. Države članice morajo okrepiti izvajanje sporočila o zaščiti otrok pri migracijah, zlasti kar zadeva izboljšanje pogojev za sprejem in zagotavljanje dostopa do storitev, preprečevanje izginotij otrok in skrajšanje zamud pri postopkih v zvezi z otroki, zlasti pri ponovnih združitvah družine, ter na splošno kar zadeva odločnejše izvajanje načela največje koristi otroka pri vseh odločitvah v zvezi z otroki. Komisija je na plenarni razpravi Evropskega parlamenta 2. maja 2018 poročala o doseženem napredku pri izvajanju sporočila in prihodnjih izzivih. 3.PODPORA EU UPRAVLJANJU MIGRACIJ Podpora EU begunski in migracijski krizi je bila stalna in intenzivna. Najučinkovitejša je bila takrat, ko je sodelovalo največ akterjev. Neposredna podpora in finančna pomoč EU in njenih agencij sta bili najučinkovitejši ob sodelovanju s strokovnjaki in viri na terenu iz držav članic. Tudi revizija zakonodaje na področju uradnikov za zvezo za priseljevanje, ki jo je predlagala Komisija, bo prispevala k okrepitvi potrebnega usklajevanja in izboljšanju učinkovitosti skupnega ukrepanja EU. Spodaj navedeni koraki ponazarjajo, da je treba nujno ohraniti intenzivnost podpore in dodatno povečati usklajevanje. Komisija danes sprejema tudi predlog za revizijo pravnega okvira vizumskega informacijskega sistema, s katero se bo izboljšala varnost na mejah in znotraj EU, saj se bodo na podlagi interoperabilnosti okrepila preverjanja pri obravnavi vlog za izdajo vizuma in obravnavale preostale informacijske vrzeli. Komisija še naprej spremlja izzive v zvezi z nedovoljenimi migracijami v državah, katerih državljani so oproščeni vizumske obveznosti, in po potrebi sprejema proaktivne ukrepe. Vzhodnosredozemska pot – podpora Grčiji in Bolgariji Ključni element podpore EU Grčiji je še vedno pristop žariščnih točk. Še naprej se je zagotavljala podpora za dodatno sprejemno zmogljivost. Skupna sprejemna zmogljivost se je nekoliko povečala (s 6 292 na 6 338 mest) zaradi dodatnih mest na žariščni točki na Kosu. Predodstranitvena zmogljivost še vedno obsega 710 mest, pri čemer je v teh centrih pridržanih več kot 200 oseb. Vendar so pogoji za sprejem še vedno zelo zaskrbljujoči. Do 6. maja je skupno število migrantov na petih vzhodnih egejskih otokih znašalo 16 565, kar pomeni nadaljnjo veliko prenatrpanost. Organi na Lezbosu so zato postavili šotore znotraj in zunaj žariščnega območja, da bi zagotovili namestitev dodatnih prišlekov, pri čemer je nastal velik pritisk na infrastrukturo, zdravstvene storitve in ravnanje z odpadki. Zaradi tega so se povečale napetosti med skupnostmi ter med migranti in deli lokalnega prebivalstva. Grški organi so za obravnavanje nekaterih najnujnejših potreb na otokih vložili 3 milijone EUR v ravnanje z odpadki in gospodarjenje z vodami, prav tako pa nadaljujejo projekte za izboljšanje infrastrukture (v vrednosti 15 milijonov EUR) ter zagotavljanje storitev in neživilskih potrebščin (v vrednosti 63 milijonov EUR), ki jih financira EU. Posebna težava na otokih in tudi na celini je zagotoviti ustrezno zatočišče za mladoletnike brez spremstva. Na čakalnem seznamu za nastanitev je zdaj več kot 2 000 mladoletnikov (vključno z ločenimi otroki), tudi mladoletnikov, ki prebivajo na žariščnih točkah, in tistih v varstvenem skrbništvu. Trenutno poteka razpis za zbiranje predlogov in prejete so bile ponudbe za 1 785 nastanitvenih mest. Grški organi so podpisali vrsto pogodb, vendar so potrebna nadaljnja prizadevanja vseh partnerjev, vključno z občinami in nevladnimi organizacijami, da bi se vzpostavil trajnosten nacionalni sistem. Sistem bi dopolnjevala nova zakonodaja na področju rejništva, ki bi zajela tudi mladoletne migrante brez spremstva in jo trenutno obravnava grški parlament. Zaposlene in usposobljene so bile uradne osebe za varstvo otrok, ki so bile nato napotene na žariščne točke. Navedene potrebe potrjuje velik pritisk, ki je nastal po prihodih na kopensko mejo, zato grški organi zdaj pripravljajo kontingentni načrt za soočanje z verjetnim večjim številom prihodov zaradi prihajajočega poletja. Ta načrt bi moral biti osnova za razvoj celovite strategije za trajnosten nacionalni sprejemni sistem, ki temelji na trenutnih in napovedanih tokovih, številu morebitnih upravičencev do mednarodne zaščite, pospešeni obravnavi prošenj za azil in večjem številu vrnitev. EU Grčiji še naprej zagotavlja znatno finančno podporo za obravnavanje izzivov, povezanih z migracijami, pri čemer se v okviru finančnega načrta za leto 2018, ki se trenutno izvaja, nadalje razvijajo nacionalni programi v vrednosti 561 milijonov EUR. Poleg tega instrument za nujno pomoč v sodelovanju s humanitarnimi partnerji pomaga beguncem, da si ustvarijo varno in normalno življenje ter se bolje vključijo v lokalno gospodarstvo in družbo. Trenutno zagotavlja več kot 24 500 mest v najemniških nastanitvah in mesečno denarno pomoč, da bi begunci lahko zadovoljili svoje osnovne potrebe in da bi se vzpostavila osnovna mreža socialne varnosti za prosilce za azil in begunce v Grčiji ter podprlo lokalno gospodarstvo. V okviru programa se trenutno nudi pomoč skoraj 45 000 ljudem.

Agencije EU še naprej zagotavljajo ključno podporo grškim organom. 30. aprila je bilo v Grčiji 63 napotenih nacionalnih strokovnjakov Evropskega azilnega podpornega urada, ki jih je podpiralo 27 začasnih uslužbencev in 85 tolmačev. 7. maja je bilo na petih lokacijah v Grčiji 13 napotenih gostujočih uradnikov in dva uslužbenca Europola za izvajanje sekundarnih varnostnih pregledov. Delo Europola se bo razvijalo tudi v okviru akcijskega načrta za izvajanje priporočil iz nedavne ocene. Evropska agencija za mejno in obalno stražo je do 14. maja napotila skupaj 573 uslužbencev. Ta podpora še vedno ne zadostuje za vse potrebe, negotovosti glede zamenjave uradnikov iz držav članic, zaposlenih po načelu rotacije, pa ustvarjajo dolgoročno nestabilnost pomoči, ki jo lahko zagotovi EU. Povečanje pritiska na kopenski meji med Grčijo in Turčijo je opozorilo na potrebo po okrepitvi podpore na meji. Poleg obstoječega sodelovanja med Turčijo in Grčijo je Evropska agencija za mejno in obalno stražo pripravljena okrepiti svojo prisotnost in skupne operacije. V ta namen bi bila seveda potrebna dodatna prizadevanja držav članic. Veliki program podpore Bolgariji se še naprej izvaja, pri čemer je bilo poleg sredstev v višini 97,2 milijona EUR v okviru nacionalnih programov in sredstev v višini 172 milijonov EUR v okviru nujne pomoči, ki so bila zagotovljena od začetka leta 2015, dodatno zagotovljenih še 13 milijonov EUR za leto 2018. Izvrševanje nekaterih nepovratnih sredstev v okviru nujne pomoči za obsežno opremo za nadzor meje je bilo zaradi zamud pri razpisnih postopkih počasno, medtem ko izvrševanje sredstev v okviru nacionalnih programov dobro napreduje. V Bolgariji še vedno obstajajo vrzeli v napotitvah uslužbencev Evropske agencije za mejno in obalno stražo: trenutno je napotenih 130 strokovnjakov, kar je 57 manj od opredeljenih potreb. Izjava EU in Turčije Izjava EU in Turčije je še vedno izrednega pomena za zmanjševanje števila nedovoljenih in nevarnih prihodov na grške otoke, reševanje življenj na morju ter spodbujanje preselitve Sircev, ki potrebujejo mednarodno zaščito. Njen uspeh je odvisen od sodelovanja in nenehnih prizadevanj vseh vpletenih strani. Bistvenega pomena je, da Turčija nadaljuje intenzivna prizadevanja na področju preprečevanja, odkrivanja in preiskovanja kaznivih dejanj ter kazenskega pregona, da bi razbila tihotapske mreže in ustavila nedovoljene prehode v celinsko Grčijo in na grške otoke, ter da še naprej sodeluje pri vrnitvah in ponovnem sprejemu iz Grčije, bodisi na podlagi izjave EU in Turčije bodisi na podlagi dvostranskega protokola med Grčijo in Turčijo. Turčija je vložila ogromno truda v zagotovitev zatočišč in podpore več kot 3,5 milijona registriranim beguncem iz Sirije, EU pa je dokazala, da je odločena podpreti Turčijo pri tem izzivu. Instrument za begunce v Turčiji v tesnem sodelovanju s turškimi organi še naprej podpira potrebe beguncev in gostiteljskih skupnosti v Turčiji. Izkazal se je za enega najhitrejših in najučinkovitejših podpornih mehanizmov EU z izplačili, ki so dosegla 1,9 milijarde EUR. Instrument z mesečnimi denarnimi nakazili pomaga več kot 1,3 milijona beguncem ter podpira izobraževanje in zdravstveno varstvo več sto tisoč ljudi. Zdaj poteka mobilizacija druge tranše v višini 3 milijard EUR. S hitro izvedbo se bo zagotovilo nemoteno nadaljevanje uspešnih posredovanj instrumenta, financiranih v okviru prve tranše, zlasti dodatno financiranje za podporo izobraževanja, ki mora biti na voljo pred začetkom novega šolskega leta. Počasna obravnava prošenj za azil v Grčiji še naprej upočasnjuje vrnitve v Turčijo na podlagi izjave. Zaradi tveganja povečanja števila prihodov poleti je še toliko pomembneje, da grški organi to vprašanje nujno obravnavajo. EU še naprej zagotavlja podporo grški azilni službi in pritožbenim odborom. Hkrati je bila z odločitvijo grškega državnega sveta aprila razveljavljena splošna geografska omejitev, ki velja za prosilce za azil na Egejskih otokih. Sodišče je razsodilo, da omejitev ni bila ustrezno pravno utemeljena, in potrdilo, da precej obremenjuje otoke. Grški organi so se hitro odzvali na sodbo in grška azilna služba je izdala nov sklep, ki po navedbah grških organov obravnava pomisleke državnega sveta. Grčija je predlagala tudi novo zakonodajo, katere cilj je dokončati prenos direktive o pogojih za sprejem, s čimer bo zagotovljena trdnejša pravna podlaga za novi sklep. Novi zakon se zdaj dokončuje, da ga bo lahko sprejel grški parlament. Do začetka učinkovitega izvajanja klavzule o državljanih tretjih držav iz sporazuma med EU in Turčijo o ponovnem sprejemu v Turčiji se spodbuja, da Turčija in Grčija za tiste prihode, ki niso zajeti v izjavi EU in Turčije, učinkovito uporabljata ustrezne določbe iz dvostranskega sporazuma med Grčijo in Turčijo o ponovnem sprejemu. Podpora Siriji in sosednjim državam je še vedno pomembna prednostna naloga. EU je Jordaniji in Libanonu od začetka krize namenila več kot 1 milijardo EUR, da bi s humanitarnimi sredstvi podprla najranljivejše osebe, zagotovila izobraževanje in zdravstvene storitve ter prispevala k preživljanju beguncev in gostiteljskih skupnosti. Pomoč Libanonu je bila podprta tudi na dveh mednarodnih konferencah na ministrski ravni, kjer so se obravnavale varnost in naložbe. Na konferenci Bruselj II aprila 2018 o podpori prihodnosti Sirije in širše regije, ki so ji sopredsedovali Združeni narodi in EU, sta bili ponovno potrjeni podpora EU politični rešitvi v Siriji in njena zavezanost obravnavanju znatnih potreb, pri čemer je bilo potrjenih 560 milijonov EUR za leto 2018 in dodeljenih dodatnih 560 milijonov EUR za leto 2019. Na konferenci so se mobilizirala nepovratna sredstva v skupni višini 6,2 milijarde EUR, ki jih je mednarodna skupnost zagotovila za obdobje do leta 2020, pri čemer so tri četrtine tega zneska zagotovile EU in njene države članice. Zahodnobalkanska pot Komisija trenutno dokončuje svoje notranje postopke za podpis sporazuma z Albanijo, ki je bil parafiran že februarja 2018 in ki bo Evropski agenciji za mejno in obalno stražo omogočil zagotavljanje pomoči na področju upravljanja zunanjih meja ter hitro napotitev operativnih skupin na ozemlje Albanije, če se migracijski tokovi nenadoma spremenijo. 30. aprila je bil sklenjen sporazum na tehnični ravni o podobni ureditvi z nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo. Trenutno potekajo pogajanja s Srbijo in Komisija je predlagala začetek pogajanj o takih sporazumih s Črno goro ter Bosno in Hercegovino. Evropski center za boj proti tihotapljenju migrantov v okviru Europola še naprej podpira operativno sodelovanje pri obravnavanju tihotapljenja migrantov po zahodnobalkanski poti. V prvem četrtletju leta 2018 je Europol organiziral 11 operativnih srečanj, osredotočenih na Zahodni Balkan, in obravnaval 28 prednostnih zadev. V državah Zahodnega Balkana je bilo organiziranih tudi sedem skupnih akcij, ki so privedle do uspešnih prijetij tihotapcev. Europol še naprej spremlja naraščajoč trend tihotapljenja migrantov v tovornjakih in velikih vozilih. Države v tej regiji so okrepile svoje zmogljivosti za nadzor in varovanje meje ter patrulje prestavile na ciljne odseke meja. Hkrati EU še naprej zagotavlja podporo državam na zahodnobalkanski poti, pri čemer se osredotoča na izboljšanje pogojev za sprejem in sprejemnih zmogljivosti za migrante in begunce ter povečanje zmogljivosti za krepitev sistemov upravljanja migracij. Še naprej so vsaka dva tedna potekale videokonference, pri katerih so sodelovali Komisija, države članice, agencije EU in partnerske države Zahodnega Balkana, da bi se olajšala sodelovanje in izmenjava informacij o migracijskih razmerah vzdolž zahodnobalkanske poti. V letnem širitvenem svežnju Komisije, sprejetem 17. aprila 2018, je bila poudarjena potreba po tem, da države povečajo prizadevanja za učinkovito obravnavanje izzivov, povezanih z migracijami. Naslednji koraki: ·grški organi bi morali izboljšati pogoje na žariščnih točkah ter obravnavati zlasti potrebe ranljivih skupin in mladoletnikov brez spremstva, ·grški organi bi nujno morali pospešiti izvajanje vrnitev v Turčijo na podlagi izjave EU in Turčije, ·grški organi bi nujno morali dokončati svoj kontingentni načrt, da bi se lahko soočili z večjim številom prihodov na otoke in prek kopenske meje,

·okrepiti bi bilo treba sodelovanje s Turčijo, da bi se odpravile obstoječe in preprečile nastajajoče poti za nedovoljene migracije po kopnem in po morju v skladu z izjavo EU in Turčije, ·okrepiti bi bilo treba sodelovanje med Grčijo in Turčijo v zvezi z vrnitvijo in ponovnim sprejemom iz Grčije na podlagi izjave EU in Turčije ter dvostranskega protokola med Grčijo in Turčijo, ·države članice bi morale zagotoviti potrebno podporo strokovnjakov za delo agencij EU v Grčiji in Bolgariji, ·čim prej bi bilo treba skleniti sporazume med Evropsko unijo in partnerskimi državami Zahodnega Balkana o operativni podpori, ki jo zagotavlja Evropska agencija za mejno in obalno stražo. Osrednjesredozemska pot – Podpora Italiji EU še naprej podpira Italijo pri izvajanju pristopa žariščnih točk. Dejavnosti na žariščni točki v Tarantu so bile začasno ustavljene zaradi vzdrževalnih del, dejavnosti na žariščni točki na Lampedusi pa so omejene zaradi obnovitvenih del. Obenem so italijanski organi potrdili svojo zavezo, da bodo pozneje letos vzpostavili tri dodatne žariščne točke v Kalabriji in na Siciliji. Trenutno poteka pregled standardnih operativnih postopkov za žariščne točke. Agencije EU sprejemajo ukrepe za prilagoditev števila svojih uslužbencev in osredotočenosti svojih dejavnosti v Italiji trenutnim potrebam. Evropski azilni podporni urad je v Italijo do 30. aprila napotil 38 nacionalnih strokovnjakov, ki jih podpira 54 začasnih uslužbencev in 98 kulturnih posrednikov. 428 strokovnjakov evropske mejne in obalne straže pomaga pri delu v zvezi z novo prispelimi migranti. Do 7. maja 2018 je bilo na pet lokacij v Italiji napotenih skupaj 15 gostujočih uradnikov in trije uslužbenci Europola, ki opravljajo sekundarne varnostne preglede. Italija je povečala tudi svoje zmogljivosti za pridržanje, pri čemer je center za pridržanje v Potenzi dosegel svojo polno zmogljivost 96 mest. EU Italiji še naprej zagotavlja znatno finančno pomoč. Italijanski organi so na podlagi finančnih sredstev, ki so bila Italiji dodeljena novembra, začeli izvajati ukrepe na področjih zdravniške pomoči, medkulturnega posredovanja, opreme za razvrščanje migrantov na žariščnih točkah, operacij za varovanje morskih meja in operacij iskanja in reševanja. Na podlagi dopisa predsedniku vlade Gentiloniju z dne 25. julija 2017 sta Komisija in italijansko ministrstvo za notranje zadeve nadaljevala razprave za oblikovanje ukrepov, ki se bodo financirali v okviru nujne pomoči, da bi se podprlo povezovanje na lokalni ravni, zaščitile žrtve trgovine z ljudmi ter povečala učinkovitost azilnih postopkov in postopkov vrnitve. Nujna pomoč, ki se zagotavlja Italiji, dopolnjuje podporo EU za nacionalne programe Italije v vrednosti več kot 654 milijonov EUR. Nadaljevalo se je izvajanje skupne operacije Themis, s katero se Italiji zagotavlja podpora pri obravnavanju nezakonitega priseljevanja čez osrednje Sredozemlje, reševanju življenj na morju ter preprečevanju in odkrivanju čezmejnih kaznivih dejanj. Njeno operativno območje zdaj zajema Jadransko morje, njena komponenta za preprečevanje, odkrivanje in preiskovanje kaznivih dejanj pa je bila okrepljena, zlasti v zvezi z bojem proti terorizmu in tujim bojevnikom. Podpora, ki jo Evropska agencija za mejno in obalno stražo skupaj s prispevki 27 držav članic trenutno zagotavlja Italiji, obsega 428 mejnih policistov in članov posadke, dva zrakoplova, helikopter, eno pomorsko patruljno plovilo, sedem obalnih patruljnih plovil, štiri obalne patruljne čolne in 14 mobilnih pisarn. Naslednji koraki: ·Italija bi morala vzpostaviti tri dodatne žariščne točke, kot je načrtovano, ·Italija bi morala dodatno povečati zmogljivosti za pridržanje, ·z italijanskimi organi bi bilo treba zaključiti novo fazo nujnega financiranja, ·države članice bi morale povečati prispevke za agencije EU v Italiji (z vidika števila uslužbencev in operativne podpore) v skladu s potrebami, ·Italija bi morala nadaljevati izvajanje vseh ukrepov, opredeljenih v akcijskem načrtu z dne 4. julija 2017.

– Libija in regija ter države vzdolž poti EU si še naprej prizadeva izboljšati nevzdržne razmere številnih migrantov in beguncev v Libiji ter nadaljuje boj proti tihotapljenju migrantov. V okviru programov, ki jih financira EU, se obravnavajo najnujnejše potrebe migrantov in beguncev, zagotavlja se pomoč migrantom pri vrnitvi domov ali pomoč osebam, ki potrebujejo zaščito, pri varnem prihodu v Evropo s preselitvijo ter izvaja se dolgoročno delo za stabilizacijo skupnosti. Mednarodna organizacija za migracije je ob podpori EU doslej skoraj 41 000 migrantov na mestih izkrcanja, v centrih za pridržanje in gostiteljskih skupnostih v Libiji oskrbela z odejami, žimnicami in higienskimi potrebščinami. Zdravniška pomoč je bila zagotovljena več kot 14 500 ranljivim migrantom. Več kot 950 migrantov je pomoč prejelo tudi prek mehanizma za vire in odzivanje na področju migracij, vzpostavljenega v južni Libiji. Posebno pomoč je zagotovil tudi Sklad Združenih narodov za otroke (UNICEF), in sicer zimska oblačila v centrih za pridržanje ter osnovne potrebščine za preživetje in dostojno življenje, vključno z rekreacijskimi in izobraževalnimi dejavnostmi. Potekajo tudi skupna prizadevanja za izpustitev otrok iz pridržanja in opredelitev drugih možnosti namesto pridržanja . Poleg tega je bil v okviru Programa ZN za razvoj vzpostavljen podjetniški kampus za pomoč mladim podjetnikom. EU še naprej podpira libijske občine po vsej državi, pri čemer si prizadeva za sanacijo ključne infrastrukture, da bi se lokalnim skupnostim in tudi migrantom omogočil dostop do osnovnih storitev. EU in izvajalski partnerji (organizacija Italian Cooperation, Program ZN za razvoj in sklad ZN za otroke UNICEF) razpravljajo o operacionalizaciji novega programa v vrednosti 50 milijonov EUR za podporo občinam, ki je bil sprejet marca 2018. Program bo povečal zmogljivosti libijskih občin za zagotavljanje osnovnih storitev, kot so zdravstvo, izobraževanje, sanitarne storitve in oskrba z vodo. Po posredovanju UNHCR je bilo do 4. maja 2018 iz centrov za pridržanje izpuščenih 1 006 beguncev in prosilcev za azil, kar je napredek v primerjavi s skupnim številom 1 428 izpustitev leta 2017. UNHCR je doslej v letu 2018 opravil 486 nadzornih obiskov v centrih za pridržanje. Poleg tega je lahko ob podpori EU 15 216 beguncem in prosilcem za azil zagotovil zdravniške preglede in se obenem zavzemal za njihovo izpustitev. EU tesno sodeluje z državami članicami in UNHCR, da bi se čim več ranljivih oseb, ki potrebujejo mednarodno zaščito, evakuiralo iz Libije v Niger in nato hitro preselilo. Po začasni prekinitvi evakuacij v začetku marca zaradi pomislekov nigrske vlade, da nadaljnji odhodi v druge države ne dohajajo prihodov v Niger, je UNHCR 10. maja znova začel izvajati mehanizem za nujen tranzit ter po zračni poti evakuiral 132 ranljivih beguncev in prosilcev za azil. Od 1 152 oseb, evakuiranih iz Libije v Niger, je UNHCR do 13. maja predložil vloge za preselitev 475 oseb, od katerih jih je 108 že zapustilo državo. Države preselitve so sprejele še 71 oseb, ki čakajo na odhod. To pomeni, da so države preselitve že preselile približno 38 % vseh oseb, katerih vloga je bila predložena. Čeprav so še vedno potrebne dodatne zaveze za preselitev iz Nigra, število zavez, ki so na voljo, ni omejevalni dejavnik, saj je bilo predloženih 2 681 zavez. Da bi se zaveze lahko izvedle in da bi države članice preselitve osebe, evakuirane iz Libije, lahko čim prej preselile, je treba pospešiti napotitve UNHCR. EU v celoti podpira ta prizadevanja in bo dopolnila obstoječo finančno podporo za UNHCR v višini 20 milijonov EUR. Države članice, ki dela svojih zavez niso namenile preselitvi iz Nigra, so pozvane, da to storijo, tiste, ki preselitve že izvajajo, pa naj še naprej zagotavljajo, da se preselitev izvede kmalu po napotitvi. UNHCR bi bilo treba spodbujati, da svoje napotitve za preselitev iz Nigra osredotoči zlasti na osebe, evakuirane iz Libije. Po tristranski misiji Afriške unije, EU in Združenih narodov na visoki ravni, ki je potekala februarja v Tripoliju, je Komisija vzpostavila sodelovanje z libijskimi organi, da bi zagotovila uresničitev sprejetih zavez. Te vključujejo olajšanje operacij humanitarne evakuacije z opustitvijo zahteve po izstopnih vizumih; omogočanje UNHCR, da v celoti izvaja svoje naloge, ne glede na omejitve v zvezi z državljanstvom; izboljšanje dostopa do migrantov in beguncev v centrih za pridržanje ter razmer v teh centrih; prizadevanja za zaprtje centrov za pridržanje v njihovi trenutni obliki; proučitev drugih možnosti namesto kriminalizacije migrantov brez urejenega statusa ter zagotovitev popolne registracije in spremljanja vseh izkrcanih migrantov. Nadaljujejo se prizadevanja EU v podporo libijskima obalnima stražama. V okviru operacije EUNAVFORMED Sophia je bilo doslej usposobljenih približno 191 članov osebja libijske obalne straže, vključno s petimi posadkami patruljnih čolnov, in sicer s kombiniranim usposabljanjem na morju in na kopnem. V Grčiji poteka usposabljanje 22 članov libijskega osebja, za začetek julija 2018 pa se načrtuje še en modul za 34 kandidatov v Španiji. V prvem poročilu o spremljanju iz marca je bilo poudarjeno, da se zmogljivost in strokovnost izboljšujeta, vendar bi bila za učinkovito spremljanje koristna tudi stalna prisotnost osebja EUNAVFORMED v operativnih centrih libijske obalne straže. Vzpostavitev varnega komunikacijskega omrežja v Sredozemlju za izmenjavo informacij o nedovoljenih migracijah po morju je zdaj v zaključni fazi, omrežje Seahorse Mediterraneo pa bi moralo začeti delovati v drugi polovici leta 2018. Ministri so na Svetu za pravosodje in notranje zadeve marca 2018 potrdili pilotni projekt za okrepitev sodelovanja med agencijami EU in operacijo EUNAVFORMED Sophia, ki bi neposredno sodelovale kot celica za informacije o kriminalu v okviru vodilne pobude operacije Sophia. Celica bi morala začeti delovati čim prej. Misija EU za pomoč pri integriranem upravljanju libijskih meja proučuje možnosti, da bi zmogljivosti v Tripoliju do maja 2018 povečala na do 17 uslužbencev, ki bi bili zaposleni kot stalno osebje ali po načelu rotacije, in sicer s poglobitvijo sodelovanja z libijskimi organi v okviru „omejene prisotnosti“, ki je bila uvedena decembra 2017. – Financiranje Ključno vlogo pri dejavnostih EU ima še vedno nujni skrbniški sklad EU za Afriko. Do 8. maja 2018 je bilo dogovorjenih 147 programov v skupni vrednosti približno 2 593,4 milijona EUR, razdeljenih med tri oddelke: 1 293 milijonov EUR za Sahel/Čadsko jezero (79 programov), 820,3 milijona EUR za Afriški rog (50 programov) in 335 milijonov EUR za Severno Afriko (14 programov). Ta znesek vključuje tudi štiri medoddelčne programe (v vrednosti 145,1 milijona EUR). Doslej je bilo z izvajalci podpisanih 235 pogodb v skupni vrednosti 1 611,2 milijona EUR, skupna izplačila pa znašajo 650 milijonov EUR. Sredstva, trenutno dodeljena skrbniškemu skladu EU za Afriko, znašajo 3,39 milijarde EUR, kar vključuje več kot 2,98 milijarde EUR iz Evropskega razvojnega sklada in proračuna EU. Države članice EU in druge donatorke (Švica in Norveška) so prispevali skupaj 413,8 milijona EUR, od katerih je bilo 378 milijonov EUR že plačanih. Glavni donatorki sta še vedno Nemčija (157,5 milijona EUR) in Italija (104 milijone EUR). Prispevek držav članic k oddelku za Severno Afriko skrbniškega sklada EU je bil zlasti pomemben za zagotovitev novega pristopa v zvezi z Libijo: na podlagi razprav Evropskega sveta so se države članice zavezale, da bodo zagotovile sredstva v višini 178,6 milijona EUR, predvsem za obnovitev sredstev oddelka za Severno Afriko. Kljub temu se bo verjetno že v letu 2018 pojavila velika vrzel v financiranju. To vprašanje je bilo obravnavano na sestanku strateškega odbora 24. aprila 2018. Vrednost načrtovanih ukrepov v okviru navedenih treh oddelkov, vključno z nujnimi ukrepi, kot sta nadaljevanje dela v Libiji ter ohranjanje tempa zagotavljanja pomoči pri prostovoljni vrnitvi in evakuacij, se ocenjuje na približno 2 milijardi EUR. Čeprav se lahko s preostalimi sredstvi krijejo nekatere prednostne naloge, je bila za navedene tri oddelke v primeru ohranitve trenutne ravni ambicij opredeljena vrzel v financiranju v višini približno 1,2 milijarde EUR. Kar zadeva Severno Afriko, bodo prednostne naloge še naprej prispevale k učinkovitemu upravljanju migracij, vključno z zaščito ranljivih migrantov, prostovoljnimi vrnitvami, stabilizacijo skupnosti, integriranim upravljanjem meja in podporo delovni migraciji. Dejavnosti na območjih Afriškega roga in Sahela ter Čadskega jezera neposredno vplivajo na učinkovitost delovanja EU v Severni Afriki in so nujne za zagotovitev resnično celovitega pristopa EU. Države članice so potrdile pomen načrtovanih projektov in se dogovorile, da bodo še naprej dajale prednost ukrepom na naslednjih področjih: vrnitev in reintegracija, celostni okvir za odzivanje na begunsko krizo, varnost dokumentov in register prebivalstva, obravnavanje trgovine z ljudmi, nujna prizadevanja za stabilizacijo v Somaliji, Sudanu in Južnem Sudanu ter podpora dialogom o migracijah. Obenem je odbor sklenil, da bi moral skrbniški sklad nadaljevati svoje operacije tudi po letu 2018 in da je treba v ta namen obnoviti sredstva sklada. V okviru prvega stebra načrta za zunanje naložbe, tj. jamstvo za Evropski sklad za trajnostni razvoj, je skupaj 12 upravičenih finančnih institucij predlagalo več kot 46 naložbenih programov v petih naložbenih oknih, za katera so na voljo jamstva v višini 1,5 milijarde EUR. Vrednost prejetih predlogov skupaj znaša 3,5 milijarde EUR za pet oken. Prve sklepe Komisije o odobritvi programov je mogoče pričakovati na začetku poletja. Na podlagi naložbenih platform za Afriko in sosedstvo v okviru načrta za naložbe potekajo operacije mešanega financiranja. – Države vzdolž poti Okrepilo se je sodelovanje s številnimi partnerskimi državami v Afriki. Kljub političnim pretresom se je delo z etiopskimi organi v zvezi s petimi stebri izjave iz Vallette nadaljevalo nemoteno. Dialog o migracijah in sodelovanju z Gvinejo in Gambijo nenehno napreduje; marca je Evropska agencija za mejno in obalno stražo organizirala uspešen seminar o dobrih praksah za organizacijo dejavnosti v zvezi z vrnitvami. Dialog o migracijah je bil ponovno vzpostavljen s Slonokoščeno obalo. Nadaljujejo se tudi razprave z Nigerijo o svežnju za migracije in mobilnost, ki zajema rast in naložbe, upravljanje meja in digitalno identifikacijo, tihotapljenje, trgovino z ljudmi ter reintegracijo in ponovni sprejem. Poleg tekočega operativnega sodelovanja bi bila tudi dodatna podpora Nigru osredotočena na ukrepe za obravnavanje migracijskih poti, ki nastajajo v bližini meje z Nigerijo, in okrepitvi gospodarskih programov zamenjave. Niger je marca 2018 gostil ministrsko konferenco, ki so se je udeležili vsi ključni akterji, da bi se obravnavalo in spodbudilo sodelovanje v boju proti tihotapljenju migrantov in trgovini z ljudmi. Poleg tega so Niger, Čad, Libija in Sudan sklenili nov dogovor o sodelovanju pri varovanju skupnih meja in boju proti organiziranemu kriminalu. Pospešena so bila prizadevanja za boj proti tihotapskim mrežam na Afriškem rogu, in sicer z nadaljnjim razvojem regionalnega operativnega centra za proces iz Kartuma, ki se financira iz skrbniškega sklada EU in katerega cilj je okrepiti skupne preiskave držav. V okviru programa za boljše upravljanje migracij na Afriškem rogu se je več kot 400 vladnih uslužbencev udeležilo usposabljanja na področju migracij in upravljanja meja, približno 150 vladnih in nevladnih akterjev pa usposabljanja v zvezi s pravicami migrantov.

Vprašanje migracij je bilo vključeno na agendo srečanja grozda za stabilnost EU in Egipta, ki je potekalo 15. marca v Kairu. Srečanje je bilo organizirano na podlagi prvega srečanja v okviru dialoga o migracijah med EU in Egiptom iz decembra 2017, na njem pa je bil pregledan napredek na različnih področjih dvostranskega sodelovanja med EU in Egiptom na področju migracij. Razpravljalo se je tudi o okrepitvi sodelovanja z agencijami EU. Zahodnosredozemska pot Maroko si še naprej prizadeva za preprečevanje nedovoljenih migracij s sodelovanjem na področju varovanja meja, zlasti s Španijo. Tekoči tehnični stiki so tako namenjeni oblikovanju svežnja pomoči za okrepitev zmogljivosti za upravljanje meja ter ponovni uvedbi pogajanj o sporazumih o poenostavitvi vizumskih postopkov in ponovnem sprejemu. Komisija in Maroko sta decembra 2017 podpisala program proračunske podpore za migracijske politike Maroka (v vrednosti 35 milijonov EUR). Na peti ministrski konferenci procesa iz Rabata, ki je potekala 2. maja v Marakešu, je bila s sprejetjem skupnega akcijskega načrta znova potrjena zavezanost nadaljnjemu sodelovanju pri obravnavanju temeljnih vzrokov migracij, boju proti tihotapljenju ter okrepitvi vrnitve in ponovnega sprejema. Število državljanov Alžirije, ki nedovoljeno prihajajo v Evropo, se je po 43-odstotnem povečanju med letoma 2016 in 2017 v prvem četrtletju leta 2018 zmanjšalo v primerjavi z istim obdobjem leta 2017. Alžirija je prav tako še vedno pomembna tranzitna država za migrante brez urejenega statusa, ki poskušajo doseči Maroko in Libijo, pri čemer alžirski organi poročajo o povečanem številu prihodov iz podsaharskih držav. Čeprav sta se EU in Alžirija dogovorili, da bosta izboljšali izmenjavo informacij o nezakonitih prihodih, možnostih za zakonito mobilnost in vrnitvah, se to še ni preneslo v dejansko sodelovanje. Naslednji koraki: ·UNHCR in države članice bi morale nadaljevati prizadevanja za okrepitev evakuacije in preselitve prek mehanizma za nujen tranzit s povečanjem števila napotitev in pospešitvijo preselitev, ·nadaljevati bi bilo treba delo projektne skupine Afriške unije, EU in Združenih narodov za pomoč ljudem, da zapustijo Libijo, ter sodelovanje z libijskimi organi pri odpravi sistematičnega pridržanja migrantov, ·okrepiti bi bilo treba sodelovanje z državami na območju Sahela pri boju proti tihotapljenju migrantov in trgovini z ljudmi v skladu z izjavo, ki je bila marca sprejeta v Niameyju, ·še naprej bi bilo treba krepiti dialoge o migracijah z izvornimi državami in v njih vključiti vse stebre akcijskega načrta iz Vallette. 4.VRNITEV IN PONOVNI SPREJEM Glede na statistične podatke o vrnitvah se je število v EU izdanih odločb o vrnitvi leta 2017 povečalo za 4 % (516 115 odločb) v primerjavi z letom 2016 (493 785 odločb). To povečanje je mogoče v veliki meri pripisati dejstvu, da se zaključuje veliko število azilnih (tudi pritožbenih) postopkov, vključno s številnimi, ki so se začeli v času množičnih prihodov v EU. V veliko primerih se postopki zaključijo z negativno odločitvijo. Nenehno se povečuje število odločb o vrnitvi, izdanih v državah članicah, ki so se soočale z največjim pritokom, zlasti v Nemčiji in Grčiji. Vendar se kljub povečanju števila odločb o vrnitvi ni povečalo število dejansko izvedenih vrnitev. Informacije, ki so jih države članice predložile Eurostatu, celo jasno kažejo, da se je število izvedenih vrnitev leta 2017 zmanjšalo za skoraj 20 %, in sicer z 226 150 vrnitev leta 2016 na 188 920 leta 2017. To pomeni, da se je stopnja vračanja po vsej EU precej znižala, in sicer s 45,8 % leta 2016 na zgolj 36,6 % leta 2017. Ta negativni trend je mogoče delno pojasniti s tem, da se je znatno zmanjšalo število morebitnih povratnikov iz držav Zahodnega Balkana. Sodelovanje s temi državami pri ponovnem sprejemu njihovih državljanov je bilo v zadnjih dveh letih odlično, olajšali pa so ga učinkoviti sporazumi EU o ponovnem sprejemu. Tako so bili v letih 2015 in 2016 odpravljeni prej nakopičeni zaostanki pri vrnitvah v te države, s tem pa se je v EU takrat zvišala povprečna stopnja vračanja. Vendar se je stopnja vračanja znižala, tudi če se pri skupnih podatkih o vrnitvah za leto 2017 ne upoštevajo podatki o državah Zahodnega Balkana, in sicer s 34,5 % leta 2016 na 29,2 % leta 2017. To je mogoče pojasniti s sorazmernim povečanjem števila odločb o vrnitvi, izdanih državljanom držav izvora nedovoljenih migracij v EU, ki so manj pripravljene sodelovati, saj se število uspešnih vrnitev teh državljanov ni povečalo. Iz tega je jasno razvidno, da so potrebna dodatna prizadevanja držav članic pri zagotavljanju, da se odločbe o vrnitvi uspešno izvajajo, za kar se lahko kot podlaga uporabi delo partnerskega okvira, evropska mejna in obalna straža pa lahko služi kot ključno orodje. Čeprav je zagotovitev sodelovanja tretjih držav pri ponovnem sprejemu njihovih državljanov še vedno izziv za EU, je bil leta 2017 dosežen velik napredek, saj je bilo sklenjenih več novih praktičnih dogovorov. Cilj iz časovnega načrta Komisije iz decembra 2017, tj. doseči dogovor s tremi partnerskimi državami o ureditvah za vrnitev in ponovni sprejem, je bil izpolnjen. Revizija zakonodaje o uradnikih za zvezo za priseljevanje, ki jo je predlagala Komisija, bo prav tako prispevala k okrepitvi potrebnega usklajevanja na tem področju. Komisija je v okviru svojega predloga za spremembo vizumskega zakonika predlagala okrepitev uporabe vizumske politike kot orodja za doseganje napredka pri sodelovanju z državami, ki niso članice EU, na področju vrnitve in ponovnega sprejema. Za državljane držav, ki niso članice EU in ki ne sodelujejo v zadostni meri pri vrnitvi in ponovnem sprejemu, bodo uvedeni strožji pogoji za obravnavo vlog za izdajo vizuma. Vendar se znatno povečanje števila vrnitev lahko doseže predvsem s prizadevanji držav članic pri tem sodelovanju in čim učinkovitejšo uporabo teh instrumentov. Doslej so bile v zvezi s tem zabeležene velike razlike: medtem ko nekatere države članice proaktivno in učinkovito uporabljajo obstoječe instrumente in posledično že dosegajo rezultate, druge šele vključujejo nove postopke v potek dela in jih še niso začele izvajati. Komisija in Evropska agencija za mejno in obalno stražo državam članicam zagotavljata posebno podporo pri učinkoviti uporabi teh novih ureditev, na primer z organizacijo informativnih seminarjev s tretjimi državami o novih postopkih. Nekateri posebni ukrepi, na primer vzpostavitev elektronskih platform (Pakistan) ali posodobitev obstoječih platform (Šrilanka) ali uvedba postopkov za elektronsko preverjanje državljanstva (Bangladeš), bi morali dolgoročno prinesti pomembne rezultate. Evropska agencija za mejno in obalno stražo operativno podpira vedno večje število operacij vračanja: leta 2018 je do konca aprila organizirala ali usklajevala 111 operacij v primerjavi z 39 operacijami v istem obdobju leta 2016 in 108 operacijami leta 2017. Kljub temu morajo države članice bolje izkoristiti nova in razširjena pooblastila agencije na področju vrnitve. Države članice morajo tudi poskrbeti, da na vedno večje potrebe ustrezno odgovorijo z razpoložljivimi zmogljivostmi za izvedbo vrnitev, zagotovitev prisotnosti oseb, ki so v postopku vrnitve, ter uporabo hitrih in učinkovitih postopkov vrnitve. Komisija je kot nadaljnji ukrep na podlagi svoje zaveze, da bo spodbujala jasnost v zvezi z možnimi tveganji kriminalizacije tistih, ki migrantom v stiski zagotavljajo pravo humanitarno pomoč, 3. maja organizirala prvo izmenjavo mnenj z glavnimi vpletenimi nevladnimi organizacijami in Agencijo za temeljne pravice, da bi se vzpostavilo skupno razumevanje stanja in izmenjala mnenja o morebitnih nadaljnjih korakih. Za učinkovito spremljanje vrnitev je ključno podrobnejše, pogostejše in hitrejše sporočanje statističnih podatkov o azilu in upravljanih migracijah, tudi o vrnitvah in ponovnem sprejemu. To bi prispevalo k celovitejšemu in rednejšemu pregledu razmer na področju azila in upravljanih migracij. V skladu z napovedjo iz poročila o napredku iz novembra 2017 Komisija na podlagi navedenega predlaga, da se najnujnejše vrzeli obravnavajo s spremembo zakonodaje na področju statističnih podatkov o migracijah in mednarodni zaščiti. Za nadaljnje izboljšanje sodelovanja na področju vrnitve je treba uporabiti vse spodbude in vzvode naših notranjih in zunanjih politik.

Naslednji koraki: ·države članice bi morale v celoti izkoriščati pred kratkim sklenjene dogovore o vrnitvi in ponovnem sprejemu ter zadevnim državam predložiti večje število prošenj za ponovni sprejem, ·države članice bi morale v celoti izkoriščati možnosti, ki jih v zvezi z operacijami vračanja omogoča evropska mejna in obalna straža, da bi se podprla odločnejša prizadevanja v državah članicah za zagotovitev učinkovitega izvajanja odločb o vrnitvi, ·Evropski parlament in Svet bi si morala še naprej prizadevati za hiter napredek pri predlogu Komisije z dne 14. marca o spremembi vizumskega zakonika, ·potrebno je hitro izvajanje novih pravil za izboljšanje zagotavljanja statističnih podatkov o azilu in upravljanih migracijah, tudi o vrnitvah in ponovnem sprejemu. 5.OKREPLJENO UPRAVLJANJE ZUNANJIH MEJA Pri operativnih dejavnostih za leto 2018 so bile ugotovljene resne vrzeli v zavezah. Kljub dvema razpisoma, objavljenima 19. januarja 2018 in 23. marca 2018, ni prišlo do pomembnih izboljšav. Vse zaveze, dane do konca aprila 2018, bi pokrile samo 49 % opredeljenih operativnih potreb po strokovnjakih in 44 % potreb po tehničnih sredstvih za dejavnosti na kopenskih mejah v obdobju od maja do junija 2018. Za operacije na mejah na morju bi se lahko zagotovilo 85 % potrebnih strokovnjakov, vendar le 51 % tehničnih sredstev. To znatno pomanjkanje bi lahko še naprej resno omejevalo izvajanje dejavnosti, načrtovanih do decembra 2018. Agencija je 17. aprila 2018 organizirala srečanje na visoki ravni z državami članicami in Komisijo za izboljšanje letnega postopka predložitve zavez za leto 2019, in sicer s povečanjem prožnosti in preglednosti ter zgodnejšim začetkom postopka predložitve zavez, da bi se omogočile morebitne prilagoditve in drugi blažilni ukrepi (npr. uporaba lastnih tehničnih zmogljivosti). Do 30. aprila 2018 je skupno število „imenovanih“ mejnih policistov, na voljo za napotitev iz nabora za hitri odziv, doseglo 1 482, kar predstavlja 99 % nabora. Mejnih policistov še nista imenovali le dve državi članici. Države članice od prejšnjega poročila niso obravnavale velikih vrzeli v evropskem naboru opreme za hiter odziv. Komisija je 2. maja 2018 sprejela predlog za večletni finančni okvir za obdobje 2021–2027. V njem so predvidena precejšnja sredstva v podporo prihodnjemu razvoju evropske mejne in obalne straže, vključno z vzpostavitvijo stalne enote, ki bi štela 10 000 mejnih policistov in bila na voljo Evropski agenciji za mejno in obalno stražo, da bi ta lahko postala povsem učinkovita pri podpiranju varne zunanje meje EU. Naslednji koraki: ·države članice bi morale hitro in v celoti ukrepati na podlagi priporočil, izdanih v okviru ocen ranljivosti iz leta 2017, ·države članice bi morale nemudoma zapolniti vrzeli v zavezah za operativne dejavnosti Evropske agencije za mejno in obalno stražo na zunanjih mejah EU, ki se načrtujejo za leto 2018, ·Evropska agencija za mejno in obalno stražo bi morala v prihodnjih mesecih oblikovati tehnično in operativno strategijo evropskega integriranega upravljanja meja, države članice pa bi morale zagotoviti, da so vzpostavljene ustrezne nacionalne strategije. 6.PREMESTITEV, PRESELITEV, VIZUM IN ZAKONITE POTI Do konca marca 2018 so bili iz Grčije v druge države članice premeščeni vsi upravičeni prosilci, skupaj 21 999 oseb, vključno s 546 mladoletniki brez spremstva, premeščenimi v 24 držav. Iz Italije je bilo do 7. maja 2018 premeščenih 12 691 oseb (vključno z 256 mladoletniki brez spremstva), 31 prosilcev (vključno s 26 mladoletniki brez spremstva), katerih premestitev je že bila sprejeta, pa je čakalo na predajo. Na štiri zahteve za premestitev mladoletnikov brez spremstva Italija še ni prejela odgovora. Premestitve so bile uspešne, saj je bilo premeščenih skupaj 96 % upravičenih oseb. Zaradi stalnega migracijskega pritiska na Grčijo in Italijo je Komisija septembra 2017 pozvala vse države članice, naj razmislijo o prostovoljnem nadaljevanju premestitev zunaj programov za nujno premestitev, ter se zavezala, da bo zagotovila potrebno finančno podporo. Vse države članice spodbuja k sodelovanju z Grčijo in Italijo ter k uporabi te možnosti, kot je primerno. Prvi program EU za preselitev iz julija 2015 je zaključen. Skupno število od takrat preseljenih oseb v okviru vseh programov EU za preselitev, vključno s Sirci, preseljenimi iz Turčije na podlagi izjave EU in Turčije, znaša 32 207.Prizadevanja držav članic v zvezi s preselitvijo so zdaj osredotočena na izvajanje zavez, danih v okviru novega programa EU. Ob upoštevanju nedavne odločitve nemške vlade, da bo zagotovila 10 200 novih mest za preselitev, se je 20 držav članic zavezalo, da bodo zagotovile več kot 50 000 mest za preselitev. Program je tako postal doslej največja skupna zaveza EU in držav članic na področju preselitve. Novemu programu EU za preselitev je bila zagotovljena podpora iz proračuna EU v višini 500 milijonov EUR in 10 držav članic je v okviru programa že preselilo 4 252 oseb. Od poročila o napredku iz marca je bilo preseljenih 2 397 oseb, kar je pomemben napredek. To vključuje osebe, preseljene po evakuaciji iz Libije v Niger, ter preselitve Sircev iz Turčije na podlagi izjave EU in Turčije. Preselitve iz Turčije na podlagi izjave EU in Turčije so počasnejše kot poleti 2017, ko je bilo preseljenih rekordno število Sircev. K preselitvam iz Turčije je letos doslej prispevalo le sedem držav članic, od zadnjega poročila o napredku pa ni prispevala nobena dodatna država članica. Od poročila o napredku iz marca je bilo preseljenih 837 Sircev, s čimer je število Sircev, preseljenih od začetka izvajanja izjave, doseglo 13 313.