SL Uradni list Evropske unije C 351/6

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o pravnem okviru za oglaševanje, namenjeno mladim in otrokom (mnenje na lastno pobudo)

2012/C 351/02

Poročevalec: Jorge PEGADO LIZ

Evropski ekonomsko-socialni odbor je 14. julija 2011 sklenil, da v skladu s členom 29(2) poslovnika pripravi mnenje na lastno pobudo o naslednji temi:

Pravni okvir za oglaševanje, namenjeno mladim in otrokom.

Strokovna skupina za enotni trg, proizvodnjo in potrošnjo, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 30. avgusta 2012.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 483. plenarnem zasedanju 18. in 19. septembra 2012 (seja z dne 18. septembra) s 130 glasovi za in 3 vzdržanimi glasovi.

1. Sklepi in priporočila

1.1 Cilj tega mnenja je na ravni EU prispevati k obveščanju in razpravam o morebitnem oblikovanju zakonodajnih ali drugih ukrepov Skupnosti za zaščito otrok in mladih pred določenimi vrstami oglaševanja, ki na neprimeren način vključujejo otroke ali so njim namenjene in jim s tem škodijo oziroma otroci prek njih dobivajo sporočila, ki bi lahko škodila njihovemu zdravemu telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju.

1.2 Gre za zaščito osnovnih pravic otrok v EU, kot so določene v konvenciji Združenih narodov, v členu 24 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah ter v členu 3(3) PEU. Te pravice so pravilno razložene v sporočilu Komisije Strategiji EU o otrokovih pravicah naproti (COM(2006) 367 final), v predlogu o oblikovanju večletnega programa Skupnosti za zaščito otrok, ki uporabljajo internet in druge komunikacijske tehnologije (COM(2008) 106 final) (1), ter v sporočilu Agenda EU za otrokove pravice (COM(2011) 60 final).

1.3 Oglaševanje, ki vključuje otroke in jih zlorablja za namene, ki niso povezani neposredno z njimi, je žalitev človekovega dostojanstva ter telesne in duševne celovitosti otrok in bi ga bilo treba prepovedati.

1.4 Oglaševanje, namenjeno otrokom, predstavlja dodatno tveganje za njihovo telesno, duševno ali moralno zdravje, odvisno od starostne skupine otrok. Še zlasti škodljivo je napeljevanje k pretirani potrošnji, ki lahko povzroči zadolženost in spodbudi uživanje hrane ali drugih izdelkov, ki so škodljivi ali nevarni za telesno ali duševno zdravje otrok.

1.5 Izjemno nasilna, rasistična, ksenofobična, erotična ali pornografska vsebina določenih oglasov lahko na splošno trajno vpliva na telesni, duševni, moralni in državljanski razvoj otrok ter povzroča nasilno vedenje ali vodi v prezgodnje erotiziranje.

1.6 EESO meni, da bi bilo treba ta vprašanja zelo natančno analizirati in jih umestiti v okvir EU v skladu z načeli subsidiarnosti in sorazmernosti. To ni zgolj problem sorazmernosti, ne samo zato, ker je treba varovati temeljne pravice, temveč tudi zato, ker različne nacionalne ureditve ovirajo nemoteno delovanje notranjega trga. EESO zato predlaga, da se v zvezi z oglaševanjem, namenjenim posebej otrokom, na ravni EU določi splošna minimalna starost otrok.

1.7 EESO meni, da bi bilo treba pri otrocih že zelo zgodaj spodbujati prevzemanje lastne odgovornosti, jih obveščati in izobraževati o pravilni uporabi informacijskih tehnologij ter razlagi oglaševalskih sporočil. Te teme bi morale biti del učnih načrtov na vseh stopnjah šolanja. Tudi staršem bi morali omogočiti, da bodo lahko pomagali svojim otrokom pri tolmačenju oglaševalskih sporočil.

1.8 EESO meni, da bi morali tudi javnost nasploh, zlasti pa družine in učitelje, ustrezno obveščati in izobraževati ter jim tako pomagali, da bi otroke bolj učinkovito zaščitili.

1.9 EESO poziva oglaševalce in sponzorje, naj v okviru pobud o samoregulaciji in soregulaciji (ne samo že sprejetih, pač pa tudi pobud, ki jih je treba podpreti) sprejmejo in uporabljajo najvišje standarde za zaščito pravic otrok ter poskrbijo, da se tudi izvajajo.

1.10 EESO meni, da pravni okvir Skupnosti ne ustreza aktualnim potrebam v zvezi z zaščito pravic otrok v oglaševalskih sporočilih, zlasti tistih v avdiovizualnih medijih, na internetu in prek družbenih omrežij. Komisijo poziva, naj nemudoma preuči, ali je treba za dejansko zagotavljanje teh pravic sočasno sprejeti strožje ukrepe na več področjih.

1.11 EESO poziva Evropski parlament in parlamente držav članic, naj si še naprej odločno prizadevajo za spoštovanje pravic otrok na tem posebnem področju.

2. Vpliv oglaševanja na otroke

2.1 EESO se zavzema za socialno tržno gospodarstvo, ki je ustrezno regulirano, da spodbuja zdravo in pravično konkurenco ter visoko raven zaščite potrošnikov; cilj je dokončno oblikovanje notranjega trga kot sredstva za izboljšanje življenjskih in delovnih razmer Evropejcev, ob upoštevanju vrednot človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanja človekovih pravic.

2.2 EESO priznava, da ima pri tem oglaševanje v vseh oblikah pomembno vlogo, ki jo je dobro povzelo Mednarodno oglaševalsko združenje (International Advertising Association – IAA); slednje v svojem stališču poudarja predvsem vlogo oglaševanja pri razširjanju inovativnosti, spodbujanju ustvarjalnosti in razvedrila, zagotavljanju spodbud za konkurenco in povečevanju možnosti izbire. Odbor tudi ugotavlja, da je oglaševanje pomemben vir informacij in pojasnil za potrošnike, kar je tudi razlog in osnova za to, da se ureja na ravni Skupnosti.

2.3 V mnenju te vrste in s tem ciljem bi bilo smiselno del besedila posvetiti splošnemu vplivu medijev, zlasti televiziji, internetu in družbenim omrežjem, ki so postali najpomembnejši posrednik oglaševalskih sporočil otrokom in mladim kot uporabnikom ali zgolj gledalcem. Prav tako bi bilo koristno preučiti, kako se odnos otrok do družbenih medijev razlikuje glede na njihovo starost in okolje, iz katerega izhajajo. Obravnavati bi bilo treba tudi dobro znani pojav, ko otroci izbirajo "idole", "vzorce vedenja v družbi" ali "življenjski slog" kot dejavnike, ki opredeljujejo osebnost, kar se izkorišča pri oglaševanju (2). Vendar pa bo treba ta vprašanja zaradi prostorske omejitve obravnavati kot znana, kar pomeni, da so vsi njihovi vidiki dobro znani in nesporni, zlasti kar zadeva vlogo prej navedenih medijev pri obveščanju, usposabljanju, izobraževanju in kratkočasenju mladih ter čas, ki ga ti namenjajo za te medije. Nekateri od teh vidikov so obravnavani tudi v drugih mnenjih EESO (3), že pripravljenih ali še v pripravi.

3. Oglaševanje, pri katerem se za prenašanje najrazličnejših komercialnih sporočil uporabljajo otroci

3.1 V zvezi z oglaševanjem, pri katerem se za prenašanje sporočil uporabljajo otroci, velja opozoriti na vidike človekovega dostojanstva in pravice otrok, ki so izrecno navedeni v številnih mednarodnih konvencijah in konvencijah Evropske unije, zlasti pa v določbah Listine o temeljnih pravicah (člena 1 in 2(c)) in še posebej v členih 24 in 32).

3.2 EESO meni, da je potrebna uskladitev na ravni Skupnosti, s katero bi poskrbeli za splošno prepoved oglaševanja, ki neprimerno uporablja in zlorablja podobe otrok na tematskih področjih, ki z njimi niso neposredno povezana.

4. Oglaševanje, namenjeno posebej otrokom

4.1 Otroci do določene starosti ne razlikujejo med oglaševanjem in realnostjo, zlasti kadar je oglaševalsko sporočilo bombastično ter se en in isti oglas ponavlja vedno znova. Nagibajo se k temu, da vsa sporočila sprejemajo kot resnična, na ta način pa jih je mogoče napeljati k potrošništvu pod prisilo. Ta učinek je toliko močnejši, kolikor bolj je otrok prikrajšan zaradi svojega socialnega in ekonomskega okolja. Otroci ne razumejo oglaševalskih sporočil in opozoril, zato ta ne morejo veljati za preventivna ali odvračalna.

4.2 Otroci iz različnih starostnih skupin poleg tega različno dojemajo oglaševanje. Do petega leta starosti niso zmožni razumeti razlike med oddajami in oglaševanjem. Tudi če jim kasneje to uspe, se še vedno ne zavedajo vloge prepričevanja, ki jo ima oglaševanje; to sposobnost razvijejo šele okoli osmega leta starosti in še takrat ne vsi. To pa še vedno ne pomeni, da so zmožni razumeti, da so oglaševalska sporočila enostranska, ker izpostavljajo zgolj pozitivne strani izdelkov, negativnih pa ne navajajo.

4.3 Če se starejšim otrokom zdi oglas zabaven, je njegov učinek večji, in čeprav pri svoji starosti bolje razumejo oglaševalska sporočila, to še ne pomeni nujno, da so tudi imuni na oglaševanje in njegove namere, kajti na voljo so še druge, bolj prefinjene in ravno tako učinkovite metode prepričevanja, ki vplivajo na njihovo vedenje.

4.4 Otroci s programi za medijsko vzgojo razvijejo svoje kognitivne in interpretacijske sposobnosti, kar pomeni, da se lahko bolje soočajo z oglaševanjem. Toda večja medijska pismenost staršev in otrok ter njihovo boljše razumevanje oglaševanja še ne zadostujeta, da bi preprečili škodljive učinke oglaševanja, namenjenega otrokom. Izredno pomembno je, da se otroke z intenzivnim medijskim opismenjevanjem in spodbujanjem prevzemanja lastne odgovornosti že v zgodnjem otroštvu začne pripravljati na njihovo bodočo vlogo potrošnikov. To pa ni rešitev za pereč problem bombastičnih, ponavljajočih se oglasov, prav tako pa ni mogoče zajeti vseh otrok, zlasti tistih, ki izhajajo iz slabšega socialnega in ekonomskega okolja, ali tistih, ki jih škodljivi učinki oglaševanja najbolj prizadenejo.

4.5 Študije dokazujejo, da družina s svojo posredniško vlogo občutno ublaži učinke oglaševanja. Kljub temu pa ima vedno več tudi zelo majhnih otrok v svoji sobi že televizor in dostop do interneta, kar pomeni, da ju otroci uporabljajo sami in brez nadzora. Še en dejavnik, zaradi katerega so otroci še bolj dojemljivi za oglaševanje in metode trženja, je vedno večja prisotnost interneta v vsakodnevnem življenju celo najmlajših otrok. V osnutku poročila EP, ki je trenutno v pripravi, je pravilno ugotovljeno, da je internet družabnik mladih, pogosto celo bolj kot njihove družine, šola in prijatelji (4). Iz nedavnih študij, kot je Kids online, je razvidno, da ima že 38 % otrok v starosti od 9 do 12 let svoj spletni profil, medtem ko je v starostni skupini od 13 do 16 let takih otrok že 78 %. Številne blagovne znamke igrač in igric imajo internetne strani, na katerih se otroci lahko igrajo in zabavajo prek spleta, vendar pa so tudi tam tarča strategij za prepričevanje in lojalnost blagovni znamki.

4.6 Oglaševalska sporočila, namenjena otrokom, zlasti tista, ki napeljujejo k pretirani potrošnji in posledično povzročajo prezadolženost, lahko spodbujajo potrošniške navade, za katere je značilno pretiravanje, ter ustvarjajo nerealne želje, ki niso v skladu z resničnimi potrebami, in navidezen občutek "sreče". Iz statističnih podatkov je razvidno, da se 54 % mladoletnikov čuti prisiljenih v nakup določenih izdelkov zgolj zato, ker jih imajo tudi njihovi prijatelji. Povedano drugače: potrošnja vse bolj postaja dejavnik socialnega vključevanja.

4.7 Določeni oglasi, namenjeni otrokom, vplivajo na to, da ti potem nadlegujejo starše s prošnjami za nakup izdelkov. Družinski spori, povezani z izpostavljenostjo oglaševanju in zahtevami po nakupu stvari, se pojavljajo povsod, zlasti pogosti pa so v družinah, ki živijo v najslabših socialno-ekonomskih razmerah in v katerih otroci preživijo pred televizorjem največ časa. Ker družine z nizkimi dohodki nimajo dovolj denarja ali ker jim manjka sposobnosti za pogovor, so prav te družine tiste, ki plačajo najvišjo ceno oglaševanja.

4.8 Za potrošništvo, ki ga spodbuja oglaševanje, je značilno tudi, da k določenim blagovnim znamkam pritegne množice otrok in mladih, zaradi česar se tisti, ki si ne morejo privoščiti enakih izdelkov, znajdejo v težkem položaju. Eden od takih problemov je tudi ustrahovanje v šolah zaradi blagovnih znamk (brand bullying), ki močno prizadene otroke, ki ne uporabljajo določenih blagovnih znamk. To lahko povzroči vedenjske motnje ali veliko nezadovoljstvo, ti otroci se včasih počutijo izključeni, so tarče nasilja in zaradi vsega tega trpijo, to pa jih lahko privede do kriminala, predvsem k tatvinam ali ropom.

4.9 V zvezi z oglaševanjem, ki spodbuja uživanje nezdrave hrane ali drugih izdelkov, ki so škodljivi ali nevarni za telesno in duševno zdravje, je treba opozoriti na vpliv otrok pri odločitvah o nakupu hrane, zlasti pa na njihovo nagnjenost do že pripravljenih jedi ali hitro pripravljene hrane. V oglaševanju, namenjenem otrokom, nenehno izkoriščajo moč slabih navad pri prehranjevanju. Debelost pri otrocih je že velikanski problem. Po podatkih potrošniške organizacije Consumers International je vsak deseti otrok na svetu čezmerno prehranjen ali debel, 22 milijonov otrok, starih manj kot pet let, velja za čezmerno prehranjene, glavni razlog pa je uživanje močno predelanih živil, ki vsebujejo veliko sladkorja in maščob.

4.10 Oglaševanje, povezano s hrano, zlasti v programih za otroke, doseže veliko otrok, to število pa še narašča, ker otroci vedno več časa preživijo pred televizorjem ter vedno bolj uporabljajo internet in družbena omrežja. Spremenila se je tudi vsebina oglasov; zdaj se v njih uporabljajo bolj prefinjene metode trženja izdelkov, to pa pomeni, da so bolj prepričljivi (5).

4.11 Oglaševanje lahko povzroči tudi motnje prehranjevanja, kot sta anoreksija in bulimija. Otroci in mladoletniki so pod vplivom telesnih tipov in videza mladih ljudi v oglasih. Vitek telesni tip, ki naj bi bil vzor lepote, mlade ljudi, zlasti dekleta, spodbuja k prehranjevalnim navadam, ki lahko ogrozijo življenje.

4.12 Ameriško združenje psihologov celo meni, da bi bilo treba oglaševanje za otroke, mlajše od osem let, omejiti (ali popolnoma prepovedati), saj otroci v tej starosti niso sposobni razumeti, da je namen oglasov v prepričevanju. S to prepovedjo naj bi omejili škodljive učinke oglaševanja, ki spodbuja nezdrave prehranjevalne navade, neti spore med starši in otroki zaradi zahtev po kupovanju izdelkov iz oglasov ter otroke izpostavlja nasilju (6).

4.13 Odbor meni, da bi morali ta vprašanja, ki jih nekatere države članice (7) in neevropske države že urejajo s svojo zakonodajo, vključiti tudi v predpise na evropski ravni. V zvezi z oglaševanjem, namenjenim posebej otrokom, bi bilo treba določiti minimalno starost otrok, kot je predlagano v poročilu poslanca Evropskega parlamenta Kyriacosa Triantaphylidesa (8) in kot je bilo potrjeno tudi v resoluciji EP z 22. maja 2012 (9).

5. Oglaševanje, ki vpliva na otroke

5.1 Pri oglaševanju, ki lahko resno vpliva na duševni in moralni razvoj otrok, tudi če ni namenjeno posebej njim, je najbolj problematično tisto, ki spodbuja nasilje ali nekatere vrste nasilnega vedenja; med drugim so to oglasi za igrače ali igrice, ki poveličujejo nasilno vedenje.

5.2 Iz zanesljivih študij je razvidno, kako škodljiva je izpostavljenost nasilju v nekaterih oglasih, ki se predvajajo v avdiovizualnih medijih, zlasti kadar to spodbuja napadalno vedenje ter povečuje dovzetnost za nasilje in sovražnost. Nasilne vsebine lahko vplivajo tudi na duševno zdravje, saj povzročajo anksioznost, strah, motnje spanja in hiperaktivnost.

5.3 V oglasih za izdelke, kot sta alkohol ali tobak, ki lahko škodujejo zdravju, se vedno pogosteje pojavljajo vidne osebnosti. Povezovanje načina življenja, ki velja za privlačnega, s takimi izdelki povečuje željo po njihovi uporabi in o njih ustvarja pozitivno podobo.

5.4 Normalen psihični in moralni razvoj otrok lahko ogrozi tudi oglaševanje z erotično ali pornografsko vsebino, ki spodbuja perverzno, pervertirano ali izstopajoče spolno vedenje. Velik del oglaševanja je seksističnega in seksualnega; ženske so v njem predstavljene kot objekti poželenja in so pogosto v manjvredni ali servilni oziroma celo podrejeni vlogi. Pretirano seksualizirana, erotična ali celo pornografska vsebina oglasov poleg tega povzroča tudi zgodnjo seksualizacijo otrok. Kljub dejstvu, da so bile nekatere znane blagovne znamke prisiljene umakniti oglase, ki spodbujajo hiperseksualizacijo otrok, in ne glede na to, da je bila civilna družba ogorčena nad zlorabo teles mladoletnikov v oglaševanju, na evropski ravni nimamo jasne pravne opredelitve takšnih primerov.

5.5 Čeprav je to področje v več državah članicah zakonsko urejeno (čeprav na zelo različne načine, kar preprečuje nemoteno delovanje notranjega trga in kar ni mogoče utemeljiti s temeljnimi kulturnimi razlogi), Odbor meni, da bi ga bilo treba preučiti tudi na ravni Skupnosti.

6. Pravni okvir Skupnosti in njegove očitne pomanjkljivosti

6.1 Pri sedanjem pravnem okviru je treba opozoriti, da so nacionalni pravni predpisi in postopki v zvezi z otroki, ki so jih sprejeli na področju oglaševanja (tj. tržnega komuniciranja v najširšem pomenu besede), v različnih državah članicah vse prej kot poenoteni.

6.2 Pravni okvir Skupnosti je pretirano zapleten in nejasen, v zakonodajo držav članic pa se večinoma prenaša ter se v njih izvaja na različne načine. To ugotavlja tudi Komisija sama v sporočilu Skladen okvir za okrepitev zaupanja v enotni digitalni trg elektronskega poslovanja in spletnih storitev (10), v poročilu O zaščiti otrok v digitalnem svetu (11) ter v sporočilu Evropska strategija za boljši internet za otroke (12). Večina držav članic se je omejila zgolj na minimalen prenos ustreznih direktiv Skupnosti, medtem ko nekatere druge (13) uporabljajo strožje standarde, s katerimi celo prepovedujejo oglaševanje, namenjeno mladoletnikom (14).

6.3 Res je, da v nobeni od določb v zakonodaji Skupnosti ni predvideno, da bi morali za zaščito mladoletnikov in človekovega dostojanstva izvesti kakršno koli predhodno preverjanje v skladu s temeljnimi načeli svobode izražanja, kakor je nedvoumno ugotovilo Evropsko sodišče za človekove pravice pri preučitvi s tem povezane evropske konvencije.

6.4 Vendar pa je temeljna napaka v priporočilu Sveta iz leta 1998 o doseganju primerljive in učinkovite ravni zaščite mladoletnikov in človeškega dostojanstva, v katerem je kot najpomembnejši cilj navedena konkurenčnost evropskih avdiovizualnih in informacijskih storitvenih dejavnosti. V priporočilu je pojasnjeno, da Evropska unija za ukrepanje v zvezi z avdiovizualno ali "spletno" vsebino, ki bi lahko škodila mladoletnikom ali vplivala na človekovo dostojanstvo, nima zakonodajnih pooblastil (15); ti vidiki so obravnavani zgolj kot vprašanje "dobrega okusa in spodobnosti", ki se ne ureja na ravni Skupnosti (16).

6.5 Države članice morajo v okviru tistega, kar velja za splošno zavezujoče, zgolj poskrbeti, da televizijski programi (za katere je tu treba razumeti, da vsebujejo tudi oglaševalska sporočila) ne vključujejo vsebin, ki bi lahko resno škodovale telesnemu, duševnemu ali moralnemu razvoju mladoletnikov, zlasti pornografskih vsebin ali nasilja brez razloga, razen če se pred njimi predvaja "akustično opozorilo" ali so označene z "vizualnim simbolom", oziroma če je z izbranim "časom predvajanja" ali s "tehničnimi sredstvi" zagotovljeno, da "mladoletniki na območju prenosa v normalnih razmerah ne bodo slišali ali videli takšnih programskih vsebin".

6.6 V veljavni zakonodaji ni več omejitev o vstavljanju oglasov, če vstavljanje bistveno ne moti celovitosti programov, ker imajo sedaj "gledalci več možnosti, da se […] izognejo oglaševanju". V tej zakonodaji niso posebej upoštevane specifične lastnosti otrok; ti so obravnavani kot pasivni gledalci.

6.7 Edine izrecne prepovedi na ravni Skupnosti, ki so v veljavi, se nanašajo na tobačne izdelke, zdravila in zdravljenje, ki so dosegljivi zgolj na recept, ter na "prikrito" ali "subliminalno" oglaševanje. Ta prepoved pa ne velja za "promocijsko prikazovanje izdelkov" (ki pa bi kljub temu "načeloma moralo biti prepovedano"), "če je gledalec ustrezno obveščen o promocijskem prikazovanju izdelkov". Za oglaševanje alkoholnih izdelkov poleg tega veljajo "stroga merila".

6.8 Zgolj za oglaševanje alkoholnih izdelkov je navedeno, da ne sme biti namenjeno izrecno mladoletnikom. Kar zadeva druge vidike škode za telesni, duševni ali moralni razvoj mladoletnikov (kot je neposredno spodbujanje otrok ali posredno spodbujanje njihovih staršev k nakupu blaga ali storitev, ki se oglašujejo, pri čemer se izkorišča njihova neizkušenost ali lahkovernost, oziroma oglaševanje, ki je del otroških programov, "o hrani in pijači, ki vsebujeta hranila in snovi s hranilnim ali fiziološkim učinkom, kot so zlasti maščobe, transmaščobne kisline, sol/natrij in sladkorji"), veljavna pravila vsebujejo le splošna priporočila oziroma se sklicujejo na "pravila ravnanja".

6.9 Treba je tudi opozoriti, da direktiva o nepoštenih poslovnih praksah sicer vsebuje tovrstno določbo, ki se nanaša na "jasno določljive skupine potrošnikov, ki so zaradi […] starosti ali lahkovernosti še posebej dovzetni […]", vendar pa se ta določba ne razlaga kot prepoved navedenih praks, v državah članicah pa jo tudi niso prenesli v svojo zakonodajo oziroma je ne izvajajo v tem smislu (17).

6.10 Temeljna načela so opredeljena v teh zakonskih določilih EU, pa tudi z drugimi tradicionalnimi instrumenti, na katerih temeljijo tudi zadnje spremembe primarne zakonodaje EU (Lizbonska pogodba in Listina Evropske unije o temeljnih pravicah).

6.11 Predstavniki oglaševalskega področja, še zlasti pa Evropska zveza za oglaševalske standarde (European Advertising Standards Alliance – EASA) (18), so na svetovni ravni in v različnih državah članicah obenem pripravili sklop predpisov za samoregulacijo tržnih praks, kar jasno dokazuje, da se zavzemajo za zaščito otrok. To pa še ne pomeni, da je ustrezno poskrbljeno za spoštovanje otrok in njihovo zaščito, na kar so opozorili že mnogi mednarodni organi in organi Skupnosti, saj je otrokom treba zagotoviti telesni, duševni in moralni razvoj ter upoštevati njihove interese, si prizadevati za njihovo dobro počutje ter za ohranjanje družinskega okolja in družinskih vezi.

7. Oglaševanje, namenjeno otrokom in mladim, ter dokončno oblikovanje notranjega trga

7.1 Oglaševanje in trženje sta v Evropi zelo konkurenčen trg, za katerega so značilna nihanja v modnih trendih in občutljivost za posledice gospodarske in finančne krize. Velike razlike v nacionalnih zakonodajah na področju oglaševanja lahko vplivajo na rezultate, prav tako pa lahko ovirajo razvoj te dejavnosti na notranjem trgu ter povzročajo diskriminacijo in manj pošteno konkurenco. Zlasti v sektorju oglaševanja za otroke in mlade, ki se trenutno močno širi, velike razlike v nacionalnih zakonodajah in različne zahteve postavljajo oglaševalska podjetja v neenak položaj, pri čemer porabijo več denarja za prilagoditev svojih kampanj različnim zakonskim obveznostim in zahtevam. Te razlike spodbujajo tudi manj poštene konkurenčne prakse kot način izogibanja tem težavam in pridobivanja novih trgov. Uskladitev zakonodaje, ki pomeni uvedbo podobnih pogojev v celotni Evropi, da bi se na tem področju oblikoval notranji trg, lahko odločilno prispeva k zagotovitvi bolj preglednega trga, na katerem lahko vsa oglaševalska podjetja poslujejo na podlagi svojih znanj, spretnosti in sposobnosti z namenom, da se učinkovito zadovoljijo potrebe potrošnikov, ne pa izkoristijo razlike v nacionalnih zakonodajah v škodo zdrave in poštene konkurence.

8. Pravna podlaga za usklajeno ukrepanje na ravni Skupnosti na področju oglaševanja, namenjenega otrokom in mladim

8.1 Pravna podlaga za direktive Skupnosti, ki urejajo oglaševanje na ravni EU, so bile doslej običajno določbe Pogodbe o dokončnem oblikovanju notranjega trga (danes sta to člena 26 in 114), čeprav so bile močno spremenjene. To je zagotovo pomembna zadeva, vendar ne bi smela biti edina. Pri drugih zakonodajnih pobudah Skupnosti, ki se nanašajo izključno na televizijske oddaje, je bilo za pravno podlago uporabljeno takratno besedilo o pravici ustanavljanja in storitvah, ki je bilo močno spremenjeno in sedaj ustreza členu 49 in naslednjim členom ter členu 56 in naslednjim členom. V pobudah o zaščiti otrok in otroški pornografiji, ki so nastale kasneje, toda še pred sprejetjem sedanje Lizbonske pogodbe, so bile kot pravna podlaga uporabljene določbe v zvezi s sodelovanjem v kazenskih zadevah.

8.2 Opozoriti velja, da so bili vsi ti vidiki v sedanji Lizbonski pogodbi znatno spremenjeni, saj je v njej cela vrsta novih možnosti za ukrepanje na ravni Skupnosti, ki jih moramo znati razlagati in uporabiti. Najpomembnejša sprememba je bila vključitev Listine Evropske unije o temeljnih pravicah v primarno zakonodajo EU. Temu je sledila sprememba pravne narave sodelovanja v kazenskih in civilnih zadevah, spremenjene pa so bile tudi številne druge določbe Pogodbe, kot na primer tiste o dokončnem oblikovanju notranjega trga, zaščiti potrošnikov in spoštovanju človekovega dostojanstva. Tudi Komisija je svoj nedavni predlog uredbe o varstvu podatkov utemeljila z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in prej navedenimi določbami Lizbonske pogodbe.

8.3 Vprašanje oglaševanja, namenjenega otrokom in mladim, je predvsem vprašanje državljanstva in zaščite temeljnih pravic; členi 1, 3, 24, 33 in 38 prej navedene listine predstavljajo vsebinsko pravno podlago, ki popolnoma upravičuje potrebo po ukrepanju na ravni Skupnosti. K tem določbam bi bilo treba nedvomno dodati tudi člene 2, 3(5) in 6 PEU ter člene 4, 9 in 10 PDEU.

8.4 Na tem področju imajo (v Svetu ali v okviru okrepljenega sodelovanja (člen 20 PEU)) pomembno vlogo vlade držav članic, pa tudi nacionalni parlamenti (pod pogoji iz člena 12 PEU), ki naj bi za to prevzeli odgovornost.

8.5 Eden najpomembnejših ciljev na tem področju je tudi dokončno oblikovanje notranjega trga, zato je treba upoštevati tudi člen 3(3) PEU ter člena 26 in 114 ter naslednje člene PDEU. Člena 12 in 169 PDEU poleg tega nudita nove možnosti za zaščito potrošnikov. Kar zadeva postopkovna vprašanja, člen 67 in naslednji členi, zlasti člena 81 in 82 PDEU, zagotavljajo podlago za civilni in kazenski okvir, ki bo dopolnil pravni okvir za zaščito otrok in mladih na tem področju.

8.6 Pristop Skupnosti glede tega vprašanja je poleg tega usklajen z načeli subsidiarnosti in sorazmernosti (člen 5(3) in (4) PEU); države članice s svojimi nacionalnimi sistemi ne morejo v zadostni meri same uresničiti cilja v zvezi s čezmejno razsežnostjo. Cilj pobude bi bilo zato bolje doseči z ukrepanjem na ravni Unije v skladu z načelom subsidiarnosti. Področje uporabe pobude bi bilo treba poleg tega omejiti na tiste vidike, kjer se pojavljajo konkretni problemi, izpustili pa bi vidike, ki jih je mogoče bolje urejati z nacionalno zakonodajo, s čimer bi ustrezno upoštevali načelo sorazmernosti.

V Bruslju, 18. septembra 2012 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Staffan NILSSON

(1) Na podlagi tega predloga je bil sprejet Sklep 2008/1351/ES, UL L 348, 24.12.2008, str. 118.

(2) Na tem področju so bila objavljena že številna dela, ki jih tu ni treba podrobno naštevati, z izjemo študije Generalnega direktorata EP za notranjo politiko "Pravila pri oglaševanju in njihov učinek v novi direktivi o avdiovizualnih medijskih storitvah" (Advertising Rules and Their Effects under the New Audiovisual Media Services Directive) iz aprila 2009, ki je izjemno pomembna.

(3) Glej naslednja mnenja: UL C 287, 22.9.1997, str. 11, UL C 407, 28.12.1998, str. 193, UL C 48, 21.2.2002, str. 27, UL C 61, 14.3.2003, str. 32, UL C 208, 3.9.2003, str. 52, UL C 157, 28.6.2005, str. 136; UL C 221, 8.9.2005, str. 87; UL C 325, 30.12.2006, str. 65, UL C 224, 30.8.2008, str. 61, UL C 77, 31.3.2009, str. 8, UL C 317, 23.12.2009, str. 43, UL C 128, 18.5.2010, str. 69, UL C 48, 15.2.2011, str. 138, UL C 24, 28.1.2012, str. 154, UL C 43, 15.2.2012, str. 34, UL C 229, 31.7.2012, str. 90, naslednja mnenja – o odgovorni rabi socialnih omrežij (Glej stran 31 tega Uradnega lista) naslednja mnenja in – o evropski strategiji za boljši internet za otroke (Glej stran 68 tega Uradnega lista).

(4) Osnutek poročila o zaščiti mladoletnikov v digitalnem svetu, 2. april 2012, Odbor EP za kulturo in izobraževanje, poročevalka: Silvia Costa (PE486.198v01-00), na povezavi http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+COMPARL+PE-486.198+01+NOT+XML+V0//SL

(5) Avstralski avtor Kelly in drugi (2007) poudarjajo, da otroci v starosti od 5 do 12 let na teden vidijo povprečno 96 oglasov za prehrambne izdelke, od katerih jih 63 vsebuje veliko maščob ali sladkorja (Kelly, B. P., Smith, B. J., King, L., Flood, V. M. & Bauman, A. (2007) Television food advertising to children: the extent and nature of exposure, Public Health Nutrition, zvezek 10, št. 11, str. 1234-1240. Copyright Cambridge University Press). Iz študije, ki so jo v ZDA pripravili Powell in drugi (2007), je mogoče razbrati, da se 27,2 % televizijske vsebine, ki ni del programa, nanaša na hrano, kar pomeni povprečno 23 oglasov dnevno (Powell LM, Szczypka G, Chaloupka FJ (2007) Exposure to Food Advertising on Television Among US Children, Archives of Pediatric and Adolescent Medicine, zvezek 161, str. 553-560).

(6) http://www.apa.org/pi/families/resources/advertising-children.pdf

(7) Oglaševanje v programih za otroke je trenutno popolnoma prepovedano v petih državah članicah, v štirih so za otroške programe sprejeli delno prepoved ali druge vrste omejitev ob določenih urah ali za določene vrste izdelkov, sedem držav pa je v otroških programih prepovedalo uporabo kakršnih koli sponzorskih logotipov. Glej http://ec.europa.eu/comm/avpolicy/reg/tvwf/contact_comm/index_en.htm.

(8) Dokument A7 – 0369/2011, 21.10.2011.

(9) Dokument A7-0155/2012, zlasti točke 24, 28 in 29 (poročevalka: Maria Irigoyen Pérez).

(10) COM(2011) 942 final, 11.1.2012.

(11) COM(2011) 556 final, 13.9.2011.

(12) COM(2012) 196 final, 2.5.2012.

(13) Glej opombo 6.

(14) Sodišče Evropske unije je v primeru Švedske v sodbi z dne 9. julija 1997 potrdilo skladnost te prakse s pravnim redom EU (Konsumentombudsmannen (KO) proti De Agostini (Svenska) Förlag AB in TV-Shop i Sverige AB, združene zadeve C-34/95, C-35/95 in C-36/95).

(15) EESO je v svojem mnenju, objavljenem v UL C 221, 8.9.2005, str. 87, jasno izrazil nasprotovanje temu pristopu.

(16) Prim. Direktivo 2005/29/ES z dne 11. maja 2005, uvodna izjava 7 (UL L 149, 11.6.2005).

(17) Člen 5(3) Direktive 2005/29/ES z dne 11. maja 2005 (UL L 149, 11.6.2005). Komisija je pred kratkim objavila dobrodošlo sporočilo, na podlagi katerega pa je mogoče sklepati, da preučuje možnost urejanja "uporabe dvomljive ali prepovedane poslovne komunikacije" (opomba prev.: formulacija v slovenski različici dokumenta Komisije se nanaša na uporabo dvomljivih ali nedopustnih oglaševalskih sporočil); upati je, da bo vanjo vključila tudi prakse, ki jih obsoja v tem dokumentu (COM(2011) 942 final, 11.1.2012).

(18) V tej zvezi velja opozoriti na interes GD za informacijska omrežja, vsebine in tehnologijo za pripravo evropskega kodeksa dobre prakse (19.3.2012).