SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU, SVETU, EVROPSKEMU EKONOMSKO-SOCIALNEMU ODBORU IN ODBORU REGIJ

Merjenje rezultatov inovacij v Evropi: novemu kazalniku naproti

(Besedilo velja za EGP)

1. Uvod

V tem sporočilu je predstavljen kazalnik za merjenje uspešnosti rezultatov inovacij. Natančno merjenje učinka inovacijskih politik je ključnega pomena za oblikovanje z dokazi podprtih politik. Poleg tega tudi krepi legitimnost ukrepanja javnih organov in uporabe javnih sredstev.

Evropa je danes svetovno pomemben center znanja. Kljub temu, da njena znanstvena baza spada v sam svetovni vrh, vodilno vlogo pa ima tudi na tehnološkem področju v strateških sektorjih, so potrebna prizadevanja za izboljšanje uspešnosti inovacij na ravni EU in na nacionalni ravni, in sicer z boljšimi okvirnimi pogoji, zlasti za hitro rastoča podjetja v inovativnih sektorjih.

Predlagani kazalnik bo oblikovalcem politik pomagal pri vzpostavljanju novih ali okrepljenih ukrepov za odpravo ozkih grl, ki inovatorje ovirajo pri prenosu zamisli v proizvode in storitve, ki bi lahko bili uspešni na trgu. Boljše delovanje bo prispevalo k pametni rasti v skladu s strategijo Evropa 2020 in njeno vodilno pobudo Unija inovacij.[1]

Predlagani kazalnik dopolnjuje sistem kazalnikov uspešnosti za raziskave in inovacije (IUS)[2] ter njegov sumarni inovacijski indeks (SII), ki na podlagi široke palete 24 kazalnikov inovativnosti, vključno z vložki, prenosi in rezultati, ocenjujeta, kako različne prednosti in slabosti držav članic ter EU določajo njihovo splošno učinkovitost. Poleg tega uspešnost inovacij vsaki dve leti analizira tudi Poročilo o konkurenčnosti v Uniji inovacij.

Kazalnik, predstavljen v tem sporočilu, se osredotoča izključno na rezultate inovacij in spremlja le določene vidike, vključno s prispevkom k ustvarjanju delovnih mest v hitro rastočih podjetjih. Ker se dopolnjuje z IUS, bodo rezultati predlaganega kazalnika predvidoma objavljeni istočasno z rezultati IUS.

Evropski svet je Komisijo pooblastil, da razvije kazalnik v okviru strategije Evropa 2020 in tako dopolni cilj glede intenzivnosti raziskav in razvoja,[3] upoštevajoč zahtevo iz Unije inovacij, da bo Komisija „začela potrebno delo za razvoj novega kazalnika, ki bo meril delež hitro rastočih inovativnih podjetij v gospodarstvu“. Marca leta 2013 so voditelji držav in vlad zahtevali razpravo o inovacijah, ki bo potekala oktobra 2013 in na kateri od Komisije pričakujejo, da bo predstavila omenjeni kazalnik.[4]

Leta 2010 je bila ustanovljena skupina na visoki ravni vodilnih inovatorjev in ekonomistov, da bi Komisiji svetovali v zvezi z oblikovanjem poročila.[5] Skupina je Komisijo spodbudila, naj začne obdelovati podatke o hitro rastočih podjetjih v inovativnih sektorjih, ki jih je zbral Eurostat. Vzporedno s tem je potekalo sodelovanje z OECD za razvoj sektorskih inovacijskih koeficientov. Oktobra in decembra 2012 ter julija 2013 so na delavnicah potekale razprave z državami članicami o obsegu in opredelitvi kazalnika.

V tem sporočilu je predstavljen kazalnik (oddelek 2), merila in podatki za njegov razvoj (oddelek 3) ter zanesljivost analize, ki je bila opravljena (oddelek 4). Priložen mu je delovni dokument služb Komisije.

2. Merjenje rezultatov inovacij

Rezultati inovacij so obsežni in se razlikujejo od sektorja do sektorja. Njihovo merjenje vključuje količinsko opredelitev tega, v kolikšni meri lahko zamisli za nove izdelke in storitve, ki izhajajo iz inovativnih sektorjev, prinesejo gospodarsko dodano vrednost in prodrejo na trg.

Zato jih je mogoče zaobseči na več kot en način. Po preučitvi široke palete možnosti se je Komisija odločila za štiri kazalnike IUS, razvrščene v tri komponente (patenti, zaposlovanje v dejavnostih, ki zahtevajo veliko znanja (KIA) ter konkurenčnost blaga in storitev, ki zahtevajo veliko znanja), in za nov ukrep zaposlovanja v hitro rastočih podjetjih inovativnih sektorjev.[6]

V komponenti patentov so upoštevani izumi, ki izkoriščajo znanje, ustvarjeno z vlaganjem v raziskave in razvoj ter inovacije in ki se lahko preoblikuje v uspešne tehnologije. Podobno tudi kazalniki intenzivnosti zaposlovanja usposobljenih kadrov pri dejavnostih, ki zahtevajo veliko znanja, in v hitro rastočih podjetjih prikazujejo usmerjenost gospodarstva v proizvodnjo blaga in storitev z dodano vrednostjo inovacij. Trgovski tokovi, povezani z navedenim blagom, merijo sposobnost tega blaga, da doseže svetovne trge.[7]

2.1. Komponente kazalnika inovacij

Prva komponenta so tehnološke inovacije, ki se merijo s patenti kot ključnimi rezultati raziskav in razvoja ter inovacijskega procesa, saj dokazujejo sposobnost gospodarstva, da znanje prenese v tehnologijo. Politike, ki izboljšujejo sistem pravic intelektualne lastnine in znižujejo njegove stroške, torej prinašajo koristi podjetjem, katerih rast izhaja iz njihovih lastnih inovacij. Ukrepi, kot sta na primer profesionalizacija dostopa do portfeljev pravic intelektualne lastnine in znižanje davkov na dobičke od patentov, bi lahko imeli pomembno vlogo za inovativno poslovno dinamiko.[8]

Pri izbrani komponenti, namreč kazalniku IUS 2.3.1, se uporablja število patentnih prijav na milijardo BDP. Števec je število mednarodnih prijav, ki v skladu s Pogodbo o sodelovanju na področju patentov kot pristojni urad navajajo Evropski patentni urad (EPO). Imenovalec je BDP pri paritetah kupne moči v evrih. Tukaj lahko pride do inherentne pristranskosti v korist držav, ki se bolj kot na nacionalne opirajo na mednarodne patente. Zaradi tega so bili testirani tudi drugi statistični podatki, kot so na primer triadni patenti iz patentne podatkovne zbirke OECD.

Druga komponenta se osredotoča na to, kako visoko usposobljena delovna sila prispeva h gospodarski strukturi posamezne države. Vlaganje v ljudi je izziv za Evropo, saj izobraževanje in usposabljanje delavcem prinašata veščine za ustvarjanje inovacij. Ta komponenta zajema strukturno usmerjenost posamezne države v dejavnosti, ki zahtevajo veliko znanja, in sicer z merjenjem osebja, ki ga država zaposli v dejavnostih, ki zahtevajo veliko znanja, v poslovnih sektorjih, v katerih ima vsaj ena tretjina zaposlenih visokošolsko izobrazbo, kot delež skupnega števila zaposlenih v tej državi. To je kazalnik IUS 3.2.1.

Tretja komponenta je konkurenčnost blaga in storitev, ki zahtevajo veliko znanja. Ta komponenta odraža na inovacijah temelječo zmožnost dobro delujočega gospodarstva, da izvaža inovativne izdelke in sodeluje v globalni vrednostni verigi. Ukrepi za izboljševanje konkurenčnosti in inovacijske strategije se medsebojno dopolnjujejo ter krepijo rast zaposlovanja, delež izvoza in promet na ravni podjetja. Ta komponenta v enaki meri k skupni trgovinski bilanci prišteva prispevek trgovinske bilance visokotehnoloških izdelkov in izdelkov srednje visoke tehnologije ter prispevek storitev, ki zahtevajo veliko znanja, kot delež celotnega izvoza storitev, gre pa za kazalnika IUS 3.2.2 in 3.2.3.

Zadnja komponenta meri zaposlovanje v hitro rastočih podjetjih v inovativnih sektorjih. Krepitev razvoja teh podjetij je sestavni del modernih politik na področju raziskav in inovacij. Študije kažejo, da je rast v veliki meri odvisna od hitro rastočih podjetij, ki ustvarijo nesorazmerno velik delež delovnih mest in lahko prispevajo k povečanju naložb v inovacije med upadom gospodarske rasti.[9] Zato nekatere države članice močno podpirajo lažji dostop do finančnih sredstev za hitro rastoča podjetja, pa tudi za inovativne projekte in za tvegani kapital v fazah zbiranja sredstev, zagona in nastajanja.

Koeficienti inovativnosti, ki so specifični za sektor, odražajo stopnjo sektorske inovativnosti, ki temelji na rezultatih deleža zaposlenih z visokošolsko izobrazbo (rezultat KIA) in načina, na katerega se podjetja identificirajo kot inovativna (rezultat CIS), delujejo kot približek za razlikovanje inovativnih podjetij. Podatki o zaposlovanju so iz ad hoc zbirk poslovnega registra, ki jih je Eurostat pripravil leta 2011 in 2012. Hitro rastoča podjetja so tista z 10 ali več zaposlenimi in povprečno rastjo števila zaposlenih več kot 10 % na leto v obdobju treh let. Predlaga se, da se to komponento vstavi (3.1.3 „Hitro rastoča inovativna podjetja“) v IUS, in sicer na mesto, rezervirano za kazalnik, ki odraža prispevek k tržni dinamiki hitro rastočih podjetij, kot je predvideno v Uniji inovacij. Tako bi lahko bila 25. kazalnik v sistemu kazalnikov uspešnosti.

2.2. Uspešnost države

Slika 1 prikazuje rezultate kazalnikov inovacij v letih 2010 in 2011 za države članice in mednarodne partnerje. Povprečje se nanaša na EU-27, saj je bil IUS 2013 objavljen pred pristopom Hrvaške. Izboljšane časovne vrste, ki temeljijo na daljših opazovalnih obdobjih in nadalje usklajenih referenčnih letih, so bistvenega pomena in bodo na voljo v srednjeročnem obdobju.

Ponazoritev rezultatov in njihovih posledic na politike je naveden v polju 1 delovnega dokumenta služb Komisije, ki se osredotoča na štiri države: Švedsko (najboljši izvajalec), Francijo (dober izvajalec), Italijo (srednje dober izvajalec) in Bolgarijo (slab izvajalec).[10] V njem so vključene radarske karte, ki kažejo rezultate za vse komponente in države. Tem rezultatom bodo priloženi izčrpni profili ocen držav.

Slika 1. Sestavljeni kazalnik, ki meri rezultate na področju inovacij

Rezultati držav za leto 2011 (rdeče črte) in 2010 (križci), povprečje EU je v letu 2010 določeno na 100.

V letu 2011 komponente odražajo dejanske razmere v letu 2009 (PCT), 2010 (DYN) ali 2011 (KIA, COMP).

V letu 2010 temeljijo na podatkih iz let 2008 (PCT), 2009 (DYN) ali 2010 (KIA, COMP).

Vir: Evropska komisija.

Leta 2011 je bilo glede na rezultate držav skupaj določenih šest kategorij izvajalcev. Švedska, Nemčija, Irska in Luksemburg so „najboljši izvajalci“, katerih rezultati so nad 120, poleg tega pa so dosegli visoke vrednosti pri vseh štirih komponentah. Sledijo jim Danska, Finska in Združeno kraljestvo, ki se pojavljajo kot „zelo dobri izvajalci“ z rezultati med 110 in 120. Francija, Belgija in Nizozemska so „dobri izvajalci“ z vrednostmi kazalnikov med 100 do 110, tesno pa jim sledi skupina „srednje dobrih izvajalcev“, v katero spadajo Avstrija, Madžarska, Slovenija, Italija in Ciper, njihovi rezultati pa so med 90 in 100. Med „srednje slabe izvajalce“ z vrednostmi med 80 in 90 spadajo Češka, Španija, Estonija, Grčija, Malta, Romunija in Slovaška. Na koncu so še države z rezultatom, nižjim od 80, ki tvorijo skupino „slabih izvajalcev“. Sem spadajo Poljska, Hrvaška, Portugalska in Latvija ter Litva in Bolgarija, pri čemer sta slednji dve dosegli še posebej slaba rezultata, namreč okrog 65, kar je približno polovična vrednost rezultata najboljših izvajalcev.

3. Merila za izbor

Pri oblikovanju kazalnika so bili kot referenca upoštevani mednarodni standardi kakovosti Eurostata, OECD in MDS.

3.1. Uporabljena štiri načela

Na podlagi Eurostatovega konceptualnega okvira so bila uporabljena štiri načela.

(1) Pomembnost politike: Poudarek je bil na preprosti in intuitivni razlagi z znatnimi in neposrednimi povezavami z izmerjenimi dejstvi. Kazalnik omogoča spremljanje razsežnosti, kot so pravice intelektualne lastnine, nadgrajevanje znanja in spretnosti, potrebnih na trgu, ki zahteva veliko znanja, in v inovativnih sektorjih, vzpostavitev ugodne podlage za trgovino z blagom, ki zahteva veliko znanja, ter okvirni pogoji za hitro rastoča podjetja.

(2) Kakovost podatkov: Bistvenega pomena je bila razpoložljivost pravočasnih, reprezentativnih in veljavnih časovnih vrst ter izkoriščanje vseh razpoložljivih virov.

(3) Mednarodna dostopnost in primerljivost med državami: Cilj je bil ustvariti podlago za kazalnik, primeren za smiselne primerjave med državami in primerjalne analize.

(4) Stabilnost: Sestavljene kazalnike po vsem svetu uporabljajo številni akterji, vključno z mednarodnimi organizacijami. Za njihovo oblikovanje so potrebne tako sodobne analize veljavnosti in stabilnosti[11], da končna slika omogoča primerjalne analize in izpolnjuje potrebe politike.

Zaradi pomanjkljivih podatkov je bilo merili 2 in 3 na tej stopnji mogoče izpolniti le delno in bosta tako nadalje analizirani v prihodnosti. Kazalnik temelji na vračunanih vrednostih za manjkajoče vrednosti in mednarodno primerljivost, ki se izvajajo pri četrti komponenti kazalnika za štiri države članice in mednarodne partnerje ter katerih stabilnost se testira.

3.2. Področja za nadaljnje analize

Ugotovljena so bila štiri področja za izboljšanje kazalnika in izkoriščanje celotnega njegovega potenciala.

Prvo takšno področje je zagotavljanje izboljšave podatkov o hitro rastočih podjetjih v inovativnih sektorjih v obsegu in redni proizvodnji, pri čemer je zbiranje podatkov obveznost, ki izhaja iz spremenjene uredbe Komisije o izvajanju Uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o strukturni statistiki podjetij, ki bo pokrivala finančni sektor. Finančne storitve so na tej stopnji izključene, vendar so pomembne zaradi svoje razširjenosti in učinka na gospodarstvo. Priprava teh podatkov bo prav tako izboljšala poravnavo referenčnih let kazalnika.

Drugo področje je analiza načina, kako bi bilo podatke o opredelitvi koeficientov inovacij mogoče izboljšati za zagotovitev večjih sklopov opazovanj po različnih sektorjih in v različnih časovnih obdobjih, ter kako bi bilo najbolje zajeti razlike v intenzivnosti med različnimi državami. To vključuje analizo občutljivosti koeficientov, ki uporabljajo nove podatke, pridobljene v dvoletni anketi CIS in letni anketi o delovni sili (ADS).

Tretje področje zajema preverjanje, ali je mogoče izboljšati podatke o konkurenčnosti blaga in storitev, ki zahtevajo veliko znanja, in kako jih je mogoče izboljšati; bi bilo komponento, ki se osredotoča na usposobljenost, mogoče preoblikovati tako, da bo kar najbolje zajemala prispevek izobraževanja ter raziskala povezave med izobrazbo in kazalnikom učinkovitosti, ter kako bi dosegli takšno preoblikovanje; bi lahko upoštevali tudi druge statistične podatke o tržnem uspehu inovacij in kako bi jih lahko upoštevali.

Zadnje področje pa je razširitev mednarodne razsežnosti kazalnika prek širšega zbiranja podatkov o hitro rastočih podjetjih in skupnega dela z OECD na področju mednarodnega kritja koeficientov inovacij ob uporabi primerljivih anket v tretjih državah.

4. Analiza stabilnosti

Spremljanje inovacij ustvarja izzive, povezane s kakovostjo podatkov in njihovo združitvijo v en sam ukrep. Zato sta bila z iterativnim postopkom ocenjena konceptualna in statistična skladnost kazalnika ter učinek njegovih predpostavk modeliranja:

(1) na podlagi pregleda literature, strokovnih mnenj, pokritosti po državah, in pravočasnosti so bili izbrani možni kazalniki glede na njihov pomen za inovacijsko politiko.

(2) Uporabljeni so bili najnovejši podatki z vsaj 93-odstotno razpoložljivostjo za vse komponente v obdobju dveh let.

(3) Kazalnik je bil ustvarjen z uravnoteženo strukturo, kolikor je bila dana enaka teža vsem štirim komponentam, pri čemer so bile njihove nazivne teže izbrane kot meritveni koeficienti po pristopu, podobnemu tistemu, ki ga uporabljajo vodilni mednarodni kazalniki, kot sta globalni inovacijski indeks in indeks okoljske uspešnosti.

(4) Nazadnje so bile ocene držav in rezultati ocenjeni z namenom preverjanja njihove skladnosti s trenutnimi dokazi, raziskavami ali prevladujočo teorijo.

Predpostavke modeliranja so bile preskušene za vračun manjkajočih podatkov, formul dodajanja, alternativnih možnosti za vse komponente in ponderiranja. Izračunani so bili intervali zaupanja za rezultate, prav tako pa tudi razdalja do učinkovite meje.

5. Sklepne ugotovitve

To sporočilo kot odziv na zasedanje Evropskega sveta predstavlja kazalnik rezultatov na področju inovacij, ki temelji na prizadevanjih Komisije za izboljšanje kvalitete dokazov v podporo oblikovanju politike in za oceno učinka inovacij.

Ta kazalnik z osredotočanjem na rezultate inovacij dopolnjuje sistem kazalnikov uspešnosti za raziskave in inovacije ter njegov sumarni inovacijski indeks.

Kazalnik bo v skladu s strategijo Evropa 2020 in njeno vodilno pobudo Unija inovacij v pomoč oblikovalcem politik pri vzpostavljanju inovacijam prijaznega okolja.

Razvit je bil z uporabo mednarodnih standardov kakovosti ter najnovejših statističnih analiz. Kljub temu je Komisija opredelila štiri področja, s pomočjo katerih bi bil izkoriščen ves potencial kazalnika, vključno s širjenjem njegove mednarodne primerljivosti, izboljšanjem njegovih podatkov o hitro rastočih podjetjih in analizo, kako bi bilo podatkovne nize inovacijskih koeficientov mogoče izboljšati.

Kazalnik je sestavljen indeks, ki opredeljuje štiri razsežnosti rezultatov inovacij: patente, znanje, trgovino z blagom in storitvami, ki zahtevajo veliko znanja, ter zaposlovanje v hitro rastočih podjetjih. V delovnem dokumentu osebja Komisije so prikazani njegovi rezultati in vpliv na politiko.

[1] „Vodilna pobuda iz strategije Evropa 2020 Unija inovacij“, COM(2010) 546 final z dne 6.10.2010.

[2] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/innovation/index_sl.htm.

[3] Sklepi 4/2/2011 (dok. Sveta EUCO 2/1/11. REV1) in 1-2/3/2012 (EUCO 4/2/12 REV2).

[4] Evropski svet je ugotovil potrebo po „razpravi naslednje leto o strategiji Evropa 2020“ in pozval k „pripravljalnemu delu, ki ga je treba opraviti, pri čemer se da prednost: /.../ (b) inovacijam (oktobra 2013)“, pri čemer z veseljem pričakuje, da „bo Komisija pravočasno za začetek razprav predstavila /.../ svoje sporočilo o ‚stanju Unije inovacij 2012‘, vključno z enotnim kazalnikom inovacij“, dok. Sveta EUCO 23/13.

[5] Poročilo skupine na visoki ravni o merjenju inovativnosti, A. Mas-Colell (predsednik), september 2010.

[6] Formula, ki predstavlja kazalnik, je vključena v enačbo 1 delovnega dokumenta služb Komisije.

[7] Pregledana je bila možnost uporabe katerega koli od štirih dodatnih kazalnikov tipa rezultatov v sistemu kazalnikov uspešnosti za raziskave in inovacije.

[8] „Stanje Unije inovacij 2012: Pospeševanje sprememb“, COM(2013) 149 final, 21. marca 2013.

[9] OECD (2010), „High-growth Enterprises: What Governments Can Do To Make a Difference“ (Hitro rastoča podjetja: Kaj lahko v smeri sprememb storijo vlade). Archibugi, D et al. (2013), "Economic crisis and innovation: is destruction prevailing over accumulation?" (Gospodarska kriza in inovacije: ali se več uničuje kot ustvarja?) Research Policy 42, 2.

[10] Prav tako so vključene navedbe o uspešnosti mednarodnih partnerjev, npr. ZDA, v primerjavi z EU.

[11] Glej: http://composite-indicators.jrc.ec.europa.eu/.