P6_TA(2005)0072

Ekološka živila in ekološko kmetovanje

Resolucija Evropskega parlamenta o evropskem akcijskem načrtu na področju ekoloških živil in ekološkega kmetovanja (2004/2202(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju sporočila Komisije z naslovom Evropski akcijski načrt na področju ekoloških živil in ekološkega kmetovanja (KOM(2004)0415),

- ob upoštevanju sklepov Evropskega sveta iz Göteborga 15. in 16. junija 2001,

- ob upoštevanju sklepov Evropske konference o razvoju podeželja, ki je potekala od 12. do 14. novembra 2003 v Salzburgu,

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 2092/91 z dne 24. junija 1991 o ekološki pridelavi kmetijskih proizvodov in označevanju tovrstno pridelanih kmetijskih proizvodov in živil [1],

- ob upoštevanju resolucije z dne 18. decembra 2003 [2] o soobstoju gensko spremenjenih organizmov ter tradicionalnih in bioloških kultur,

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja (A6-0039/2005),

A. ker se je ekološko kmetovanje v Evropski uniji razvilo v sektor in način pridelave, ki se zaradi vedno večjega povpraševanja potrošnikov in ponudbe proizvajalcev neprestano razvija,

B. ker ta način pridelave veliko prispeva k večfunkcionalnosti evropskega kmetijstva, saj zagotavlja zdravo in kakovostno pridelavo, hkrati pa omogoča manjše onesnaževanje okolja, varstvo in trajno uporabo biološke raznovrstnosti, varstvo obdelane pokrajine ter ohranjanje ali celo oblikovanje delovnih mest,

C. ker so kmetijske površine, namenjene ekološkemu kmetovanju, med letoma 1985 in 2002 v EU petnajsterice narasle iz 0,1 na 3,3% in ker ekološka živila predstavljajo prihodek, ocenjen na 11 milijard EUR na evropski ravni in 23 milijard EUR na svetovni ravni,

D. ker se je ekološko kmetovanje pred letom 1992 — leto, ko je Evropska unija začela dodeljevati pomoč za ekološko kmetovanje na podlagi kmetijsko-prehrambne politike — razvijalo izključno na pobudo kmetov in s podporo zainteresiranih posameznikov,

E. ker Uredba (EGS) št. 2092/91 temelji na spodbujanju meril nadzorovanja pridelave in trženja, ki so jih že predhodno razvila združenja za ekološko kmetovanje,

F. ker je pomoč za ekološko kmetovanje na podlagi zadnje reforme skupne kmetijske politike odvisna od skupne količine sredstev iz drugega stebra SKP, pa tudi od deleža, ki bo obvezno namenjen temu načinu pridelave,

G. ker so posebne lastnosti ekološkega kmetovanja, ne le v zvezi z okoljskimi zahtevami v zvezi z njegovim delovanjem, ampak tudi v zvezi z:

a) jasno potrebo po trženju proizvodov prek kratkih distribucijskih poti,

b) še vedno visoko ceno končnih proizvodov,

c) spoštovanjem okoljskih in zdravstvenih uredb, ki jih morajo upoštevati mali posestniki ter mala in srednja podjetja, ki sodelujejo v predelavi,

d) razširitvijo ekološke pridelave na druge določene sektorje, na primer na živinorejo in vinogradništvo,

vidiki, ki zahtevajo posebno obravnavo na regulativni in finančni ravni, na osnovi, ki je drugačna od tradicionalne pridelave,

H. ker obstajajo velike razlike med načini, na katere države članice podpirajo razvoj ekološkega kmetovanja, in ker se bodo morale te razlike zmanjšati na podlagi programa evropskega akcijskega načrta, ki spodbuja ekološko kmetovanje,

I. ker je možnost onesnaženja z gensko spremenjenimi rastlinami še zlasti pomembna za ekološko kmetovanje, zlasti kar zadeva ukrepe, ki jih je treba sprejeti za urejanje soobstoja gensko spremenjenih in bioloških rastlin,

Razvoj trga ekoloških živil in razvoj standardov (ukrepi 1 do 3)

1. ugotavlja, da Komisija priznava, da ima ekološko kmetovanje pomembno vlogo pri ciljih nove SKP, kakor so bili opredeljeni v sporazumu Sveta ministrov junija 2003 v Luksemburgu, vendar pa meni, da v okviru proračuna Evropske Unije ni treba zagotoviti človeških virov; želi, da Komisija priporoči državam članicam, da v svoje programe za razvoj podeželja vključijo razmere ekološkega kmetovanja;

2. meni:

a) da so ukrepi, povezani s podpiranjem ukrepov informiranja in spodbujanje, koristni, če se pri tem upoštevajo izkušnje strokovnih organizacij ter zakonodaja in programi držav članic; skupine proizvajalcev in zadruge bi morale imeti posebno vlogo pri smotrnem upravljanju s pridelavo in trženjem ekoloških proizvodov in hrane; prispevajo lahko k doseganju kakovostne pridelave ter k predelavi in trženju prek neposrednih distribucijskih ali poslovnih verig, z zagotavljanjem dodane vrednosti za pridelovalce same;

b) da bi morala Komisija utemeljiti ukrepe za spodbujanje na tržnih analizah in posledicah razvoja vedno večjega prometa z ekološkimi izdelki, posebna pozornost pa bi morala biti namenjena široki distribuciji;

c) da se morajo ukrepi obveščanja potrošnikov, zlasti otrok in mladih, okrepiti in združiti s programi, ki so povezani z okoljsko in prehrambno vrednostjo ekoloških proizvodov; da bi se morali ukrepi spodbujanja osredotočiti tudi na javne menze, posebna pozornost pa bi morala biti namenjena menzam v šolskih ustanovah; spodbujanje ekoloških proizvodov se mora okrepiti na podlagi ustreznih programov Skupnosti v Evropski uniji in zunaj nje;

d) da mora Komisija pri vseh ukrepih spodbujanja, omenjenih v ukrepu 1, do enake mere določiti in spodbujati okoljske prednosti ekološkega kmetovanja in prednosti, ki jih ima ta vrsta izdelkov za človeško zdravje;

e) da bi morali imeti manjši proizvajalci ter mala in srednje velika podjetja, ki so dejavna v sektorju za prehrano, največ koristi od teh ukrepov; še toliko bolj, če sodelujejo pri regionalnih ukrepih z več partnerji;

f) da bo razvoj notranjega trga za ekološka živila in neprehrambne proizvode pripeljal do standardizacije pridelovalnih metod, z naravnim upoštevanjem posebnih značilnosti in tradicionalnih regionalnih pridelovalnih metod, vzpostavil pa bo tudi enoten nadzor in nacionalne organe za potrjevanje ekoloških proizvodov, poleg tega pa bo pomagal tudi pri odstranjevanju ovir za trgovino in zagotavljanju podrobnejših podatkov evropskih potrošnikom; meni tudi, da bi moral biti logotip Skupnosti dopolnjen s podatki o lokalnem in regionalnem izvoru proizvodov;

3. pozdravlja namen Komisije o nadaljnjem usklajevanju evropskih standardov za ekološke proizvode in pridelavo, s čimer je omogočeno ustrezno delovanje notranjega trga, odprava izkrivljanja konkurence in popolno zagotavljanje proste trgovine z ekološkimi proizvodi po celotni Evropski uniji; meni, da višji nacionalni standardi držav članic ne smejo preprečiti, da bi se ekološki proizvodi iz drugih držav članic prosto trgovali kot certificirani, ekološki proizvodi v teh državah članicah;

4. priznava pomembno vlogo interneta kot orodja za razširjanje in spodbujanje ekološkega kmetovanja in verjame, da je kroženje podatkov med sodelujočimi izjemno pomembno; zato predlaga, da si je treba resno prizadevati za prenos tehnologije, ki je že na voljo; in zahteva, da Komisija pripravi ukrepe usposabljanja s finančnimi sredstvi Skupnosti (poleg določb ukrepa 6, naslovljenih na države članice) za tiste kmete in pridelovalce, ki se želijo odločiti za spremembo tradicionalne dejavnosti v ekološko dejavnost;

5. meni, da bi moralo biti usklajevanje označb, vključno tistih v sektorju živinoreje, boljše;

6. verjame, da mora Komisija v svoj predlog priprave načrtov na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni v državah članicah vključiti spodbujanje pridelave semena za ekološko kmetovanje in spodbujanje nasadov za pridelavo ustreznih rastlin za ekološko kmetovanje;

7. opozarja, da je Parlament v okviru proračunskega postopka za leto 2005 akcijski načrt izrecno vključil v proračunsko postavko, povezano z ukrepi za spodbujanje (05 08 05 01), in ocenjuje, da bi bilo lahko povečanje te postavke predvideno za leto 2006, po opravljeni analizi potreb držav članic;

8. meni, da mora akcijski načrt vsebovati priporočilo, da morata razvojna pomoč in poštena trgovina spodbujati pridelavo ekoloških proizvodov in trgovanje z njimi, zato da akcijski načrt pridobi tudi globalno perspektivo;

Javna pomoč za ekološko kmetovanje (ukrepi 4 do 6)

9. ocenjuje kot bistveno, da so javne pomoči, ki bodo na voljo v okviru ureditve razvoja podeželja, bolj jasno opredeljene na področju ekološke pridelave, zato da bi se ta način pridelave spodbujal v vseh državah članicah; v zvezi s tem je treba pozorno spremljati spreminjanje uporabe novega programa FEADER za razvoj podeželja v državah članicah;

10. poudarja, da je treba spodbujati državne pomoči za ekološko kmetovanje in za industrijska področja, povezana z ekološkim kmetovanjem, in pospeševati uvajanje sistemov nadzora kakovosti;

11. meni, da je treba zagotoviti, da podprta uvedba ekološkega kmetovanja, zlasti na občutljivih območjih, ne povzroči neravnovesja na področju ponudbe ekoloških proizvodov; preusmeritev v ekološko kmetovanje mora biti zato podprta z znanimi trgi;

12. meni, da morajo biti higienska in sanitarna merila, ki jih uporabljajo mala in srednja predelovalna podjetja, zlasti v sektorjih mleka in mesa, natančno določena, s čimer bi se olajšalo lokalno trženje svežih proizvodov;

13. ocenjuje, da bi moral akcijski načrt jasno določiti delež ekološkega kmetovanja na področjih kot so: direktiva o nitratih [3], direktiva o habitatih [4], vodna politika in spodbujanje biološke raznovrstnosti, pa tudi njen prispevek k zaposlovanju;

14. meni, da bi morala Komisija posvetiti posebno pozornost položaju ekološkega kmetovanja v novih državah članicah, med drugim na področju zaposlovanja in gospodarstva na podeželju;

Raziskave (ukrep 7)

15. predlaga, da se mora na podlagi Evropskega okvirnega raziskovalnega programa ekološko kmetovanje kot postopek proizvodnje določiti kot prednostna naloga, prav tako pa tudi sočasni obstoj ekoloških ter konvencionalnih in gensko spremenjenih rastlin ter presoja vplivov tehnologij, ki ogrožajo ta postopek proizvodnje, vključno z okoljskimi raziskavami o izboru sort rastlin in domačih živali;

16. obžaluje, da predstavljeni akcijski načrt ne vsebuje nobenega posebnega ukrepa za spodbujanje raziskav, ki presegajo splošno izjavo o pospeševanju raziskav na področju ekološkega kmetovanja; spodbuja Komisijo, da v zvezi s tem poda bolj poglobljeno opredelitev ukrepov, prek:

a) spodbujanja več študij, analiz in posebnih statistik o različnih vidikih ekološkega kmetovanja,

b) izvajanja bolj poglobljenih študij o proizvodnji krme za ekološko živinorejo,

c) vključevanja novih tehnologij za razvoj ekološkega kmetovanja,

d) priprave in objave študij in raziskav, izvedenih v različnih državah članicah o ekološkem kmetovanju, po celi Evropi,

poziva, da ta raziskava upošteva sistemski (splošen ali celovit) pristop ekološkega kmetovanja, vključno z upoštevanjem raziskovalnih ukrepov na kraju samem;

Merila in inšpekcijski nadzor (ukrepi 8 do 21)

17. pozdravlja izvajanje naprednejših standardov dobrega počutja živali, hkrati pa poudarja, da ga je treba dopolniti s podporo za naložbe, ker ti standardi pogosto zahtevajo draga preoblikovanja ali gradnjo novih struktur; vzporedno s tem je treba v ospredje postaviti varčne načine (na primer filtre za seno, usedalnike itd.);

18. podpira predlog Komisije iz ukrepa 9, s katerim si prizadeva, da bi zagotovila celovitost ekološke proizvodnje z izvajanjem pravil in s spoštovanjem načrtovanih mejnih datumov za prehodna obdobja; vendar pa zahteva, da se pregledajo posebni primeri, na primer na področju živinoreje, pri katerih bi nepodaljšanje datuma za vpeljavo živali, ki niso ekološko gojene, pomenilo oviro za obnovitev in vzdrževanje nekaterih avtohtonih pasem, ki so že ogrožene v nekaterih državah članicah;

19. obžaluje, da Komisija še vedno ni predlagala pristopa o semenu v zvezi z izmenjavo tradicionalnih lokalnih sort in sort, ki niso več vključene v register, kar daje kmetom svobodo delovanja ter omogoča izpolnjevanje zdravstvenih zahtev za seme in meril sortne čistosti in stopnje kalivosti, v skladu z obstoječo zakonodajo;

20. meni, da mora Komisija, zato da se zagotovi verodostojnost ekoloških proizvodov, preveriti, ali države članice opravljajo nadzorne naloge prek zasebnih in državnih nadzornih organov in, kjer je to potrebno, odrejajo kazni za kršitve; poleg tega meni, da mora Komisija pripraviti letno študijo poročil držav članic in obvestiti Parlament;

21. spodbuja Komisijo, da se bolj temeljito posveti peti plati ukrepa 10 in določi način, s katerim doseže cilj izboljšanja okoljske zakonodaje v zvezi z ekološkim kmetovanjem;

22. odobrava oblikovanje skupine neodvisnih strokovnjakov, ki je predlagana v ukrepu 11 in je zadolžena, da oblikuje tehnično mnenje pod pogojem, da so vse zadevne osebe, torej kmetje, predelovalna podjetja in potrošniki, primerno vključene;

23. meni, da se v akcijskem načrtu vprašanja o GSO ni mogoče lotiti samo na ravni pragov, Komisija pa mora določiti, kaj vse namerava storiti na področju soobstoja gensko spremenjenih in bioloških rastlin; v vseh primerih pa mora biti jasno, da so v primeru onesnaženja finančno odgovorne izključno osebe, ki širijo ali proizvajajo GSO in ne celoten kmetijski sektor; vztraja, da bi na področju GSO veljala enaka pravila za proizvode Skupnosti in za uvožene proizvode;

24. dvomi v primernost ukrepa 17, ki predvideva prenos sistema za akreditacijo nadzornih organov na neodvisne mednarodne organizacije, in poziva, da ta pomemben del postopka, s katerim pridobi evropsko ekološko kmetovanje legitimnost v očeh evropskih državljanov, še naprej nadzorujejo Komisija in države članice;

25. predlaga, da je katera koli sodba v zvezi z goljufijo, ki velja za ekološko naravo proizvoda ali postopka proizvodnje, na voljo v celotni Evropski uniji, da se prepreči kakršna koli ponovitev okoliščin, v katerih lahko najde oseba, ki je že obsojena zaradi goljufije, nov certifikacijski organ, in se ji ponovno izda spričevalo, ali se preseli iz ene države članice v drugo, da bi tam še naprej opravljala goljufive posle, ali okoliščin, v katerih izvajalci industrijske dejavnosti nimajo podatkov o goljufivi preteklosti teh oseb;

26. poudarja, da mora biti opredelitev pojma ekološkega kmetovanja povezana s postopkom proizvodnje in tudi nizom kmetijskih praks, ki zagotavljajo spoštovanje okolja in biološke raznovrstnosti ter omogočajo proizvodnjo zdravih, visokokakovostnih živil; zagotoviti je treba, da se ta opredelitev ekološkega kmetovanja sprejme v mednarodnih forumih, da se zaščiti posebnost sektorja ekološkega kmetovanja v okviru mednarodne trgovine;

27. obžaluje, da Komisija ne predloži nobenih dejanskih finančnih ukrepov v zvezi z organizacijo distribucijskih poti, in poziva k podpori, vključno s finančno, na podlagi oblikovanja proizvodnje, predelave in trženja;

28. poudarja dejstvo za Komisijo, da evropsko ekološko kmetovanje potrebuje trdno podporo na področju trženja in distribucije proizvodov; poziva Komisijo, da predloži bolj izoblikovane predloge o tem, pri čemer upošteva:

a) da je treba obravnavati sedanje težave v zvezi z visokimi cenami ekoloških proizvodov,

b) da je treba spodbujati, da se ponudba osredotoči na ekološke proizvode,

c) da bi imelo gibanje za združevanje in oblikovanje organizacij ekoloških proizvajalcev temeljno vlogo pri spodbujanju trženja po distribucijskih poteh,

d) da oblikovanje širokega trga, spodbujanje dolgih distribucijskih poti in s tem nastali dodatni okoljski stroški (za predelavo, ohranitev in prevoz) niso najprimernejši pristop ob upoštevanju posebnih značilnosti ekološke proizvodnje; zato bi bilo primernejše, da se spodbujajo kratke distribucijske poti, zaradi katerih bi se nedvomno izboljšala distribucija in bi bile cene dostopnejše ter bi se olajšala sledenje in nadzor hrane;

***

29. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji.

[1] UL L 198, 22.7.1991, str. 1.

[2] UL C 91 E, 15.4.2004, str. 680.

[3] Direktiva Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (UL L 375, 31.12.1991, str. 1).

[4] Direktiva Sveta 92/43/EGS z dne 21. maja 1992 o ohranjanju naravnih habitatov ter prosto živečih živalskih in rastlinskih vrst (UL L 206, 22.7.1992, str. 7).

--------------------------------------------------