[pic] | EVROPSKA KOMISIJA |

Bruselj, 9.11.2010

COM(2010) 670 konč.

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Mnenje Komisije o prošnji Črne gore za članstvo v Evropski uniji

{SEC(2010) 1334 konč.}

SPOROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

Mnenje Komisije o prošnji Črne gore za članstvo v Evropski uniji

A. Uvod

a) Prošnja za članstvo

Črna gora je 15. decembra 2008 predložila prošnjo za članstvo v Evropski uniji. Svet Evropske unije je nato 23. aprila 2009 od Komisije zahteval, da predloži svoje mnenje o prošnji, v skladu s postopkom iz člena 49 Pogodbe o Evropski uniji, ki določa: „ Vsaka evropska država, ki spoštuje vrednote iz člena 2 in si prizadeva za njihovo spodbujanje, lahko zaprosi za članstvo v Uniji. O tej prošnji se obvestijo Evropski parlament in nacionalni parlamenti. Država prosilka naslovi prošnjo na Svet, ki o tem odloča soglasno po posvetovanju s Komisijo in po odobritvi Evropskega parlamenta, ki odloča z večino svojih članov. Upoštevajo se merila za pristop, o katerih se je dogovoril Evropski svet.“

Člen 2 določa, da „ Unija temelji na vrednotah spoštovanja človekovega dostojanstva, svobode, demokracije, enakosti, pravne države in spoštovanja človekovih pravic, vključno s pravicami pripadnikov manjšin. Te vrednote so skupne vsem državam članicam v družbi, ki jo označujejo pluralizem, nediskriminacija, strpnost, pravičnost, solidarnost ter enakost žensk in moških. “

To je pravni okvir, na podlagi katerega Komisija predlaga to mnenje.

Evropski svet je na zasedanju v Feiri junija 2000 potrdil, da so države zahodnega Balkana, ki sodelujejo v stabilizacijsko-pridružitvenem procesu, „možne kandidatke“ za članstvo v EU. Evropska perspektiva teh držav je bila nadalje podprta na zasedanju Evropskega sveta junija 2003 v Solunu, na katerem je bila potrjena „solunska agenda za države zahodnega Balkana“. Ta agenda ostaja temelj politike EU do te regije.

Evropski svet je na zasedanju decembra 2006 obnovil zavezo EU, „ da je prihodnost zahodnega Balkana v Evropski uniji,“ in ponovil, da je „ napredek vsake države na poti k Evropski uniji odvisen od njenih prizadevanj za spoštovanje kopenhagenskih meril in pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Pri obravnavanju prošenj za članstvo so za EU bistveni zadovoljivi dosežki posamezne države pri izvajanju obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma (SPS), vključno z določbami, ki se nanašajo na trgovino.“ Na ministrskem srečanju med EU in zahodnim Balkanom, ki je bilo 2. junija 2010 v Sarajevu, je EU ponovno poudarila svojo nedvoumno zavezanost evropski perspektivi držav zahodnega Balkana in opozorila, da je prihodnost teh držav v Evropski uniji.

V skladu z zahtevami Pogodbe se pri trenutni oceni upošteva izpolnjevanje pogojev, ki jih je določil Evropski svet. Evropski svet je junija 1993 v Københavnu sklenil, da:

„se bo pristop izvedel, takoj ko bo država sposobna prevzeti obveznosti članstva z izpolnitvijo zahtevanih gospodarskih in političnih meril.

Zahteve za članstvo so:

- stabilnost institucij v državi kandidatki za zagotavljanje demokracije, pravne države, človekovih pravic ter spoštovanja in varstva manjšin,

- obstoj delujočega tržnega gospodarstva in sposobnost države, da se spopade s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji,

- sposobnost prevzemanja obveznosti članstva, vključno s spoštovanjem ciljev politične, gospodarske in monetarne unije.“

Pomemben dejavnik v splošnem interesu Unije in držav kandidatk je tudi sposobnost Unije, da vključi nove članice ter pri tem ohranja zagon evropskega povezovanja.

Decembra 1995 je Evropski svet na zasedanju v Madridu poudaril potrebo „ po oblikovanju razmer za postopno in usklajeno pridruževanje držav [prosilk], zlasti z razvojem tržnega gospodarstva, prilagoditvijo njihovih upravnih struktur ter oblikovanjem stabilnega gospodarskega in monetarnega okolja“.

Svet je 31. maja 1999 določil pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Vključujejo sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo in regionalno sodelovanje. Ti pogoji so sestavni del stabilizacijsko-pridružitvenega procesa in so vključeni v stabilizacijsko-pridružitveni sporazum s Črno goro, ki je začel veljati maja 2010.

Evropski svet je decembra 2006 soglašal, „ da pomeni strategija širitve, ki temelji na utrjevanju zavez, izpolnjevanju pogojev in obveščenosti, skupaj s sposobnostjo EU za vključevanje novih članic, podlago za obnovljeno soglasje o širitvi “.

Komisija v tem mnenju proučuje prošnjo Črne gore na podlagi tega, kako je ta država zmožna izpolnjevati merila, ki jih je leta 1993 določil Evropski svet v Københavnu, pa tudi pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. To mnenje obravnava tudi dosežke Črne gore pri izpolnjevanju obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, vključno z določbami, ki se nanašajo na trgovino. Pri pripravi tega mnenja je bila uporabljena podobna metodologija kot pri predhodnih mnenjih z nekaterimi prilagoditvami, ki kažejo na elemente iz „obnovljenega soglasja o širitvi“ iz leta 2006. Komisija je v Črno goro napotila več strokovnih misij, usmerjenih zlasti na področja, zajeta v političnih merilih. Ta pristop je omogočil izvedbo ocene upravnih zmogljivosti črnogorskih institucij in načina izvajanja zakonodaje. Prav tako je prispeval k boljši opredelitvi preostalih izzivov in prednostnih nalog za prihodnje ukrepanje. Komisija je proučila trenutne razmere in srednjeročna pričakovanja. Za pripravo tega mnenja in brez vnaprejšnjega predvidevanja datuma pristopa je bilo določeno srednjeročno obdobje petih let.

Podrobna analiza, na kateri temelji to mnenje, je objavljena v ločenem dokumentu ( poročilu o analizi, priloženem mnenju o prošnji Črne gore za članstvo v Evropski uniji )[1]. V skladu z obnovljenim soglasjem o širitvi poročilo o analizi vsebuje prvotne ocene učinka prihodnjega pristopa Črne gore na nekatera ključna področja politik. Komisija pripravi podrobnejše ocene učinka za ta področja politik na poznejših stopnjah predpristopnega procesa. Poleg tega bi bilo treba zaradi pogodbe o pristopu Črne gore k EU tehnično prilagoditi institucije EU glede na Pogodbo o Evropski uniji.

b) Odnosi med EU in Črno goro

Po referendumu 21. maja 2006 je Črna gora 3. junija 2006 razglasila svojo neodvisnost. Evropska unija je junija 2006 sklenila, da bo vzpostavila odnose s Črno goro kot suvereno državo. Neodvisnost Črne gore so priznale vse države članice EU.

Oktobra 2007 sta bila podpisana stabilizacijsko-pridružitveni sporazum med Evropskima skupnostma in njunimi državami članicami ter Črno goro[2] in začasni sporazum o trgovini in trgovinskih zadevah. Začasni sporazum je začel veljati januarja 2008, stabilizacijsko-pridružitveni sporazum pa maja 2010, ko sta ga ratificirali obe pogodbenici. Črna gora je na splošno nemoteno izpolnjevala obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma, vključno z določbami, ki se nanašajo na trgovino. Kadar koli so nastopile težave, je bila Črna gora pripravljena na odprto in konstruktivno iskanje načinov njihovega reševanja.

Svet je 22. januarja 2007 sprejel Evropsko partnerstvo s Črno goro[3].

Od februarja 2007 so bila med EU in Črno goro organizirana srečanja v okviru političnega dialoga na ministrski ravni. Dialog o politikah med Evropsko komisijo in Črno goro poteka od osamosvojitve države. Skupni odbor, ustanovljen v okviru začasnega sporazuma, se je od začetka veljavnosti sporazuma sestal dvakrat. Stabilizacijsko-pridružitveni svet se je prvič srečal junija 2010. Letna medparlamentarna srečanja med predstavniki Evropskega parlamenta in parlamenta Črne gore potekajo od leta 2006. Stabilizacijsko-pridružitveni parlamentarni odbor se je prvič sestal septembra 2010.

Svet je po posvetovanju z Evropskim parlamentom za črnogorske državljane zagotovil liberalizacijo vizumskega režima, in sicer od 19. decembra 2009. Uporablja se za imetnike biometričnih potnih listov, ki potujejo v schengensko območje. Ta odločitev je bila sprejeta na podlagi znatnega napredka na področju pravosodja, svobode in varnosti ter izpolnjevanja posebnih pogojev iz časovnega načrta za liberalizacijo vizumskega režima. Sporazum o ponovnem sprejemu med Evropsko unijo in Črno goro je začel veljati januarja 2008.

Črna gora je oktobra 2005 podpisala Pogodbo o ustanovitvi Energetske skupnosti in nato postala polnopravna članica Skupnosti za energetiko v jugovzhodni Evropi. Črna gora je junija 2006 podpisala sporazum o skupnem evropskem zračnem prostoru.

Črna gora dejavno sodeluje pri gospodarskem in fiskalnem nadzoru EU ter ureditvi poročanja, ki se za potencialne države kandidatke uporablja od leta 2006.

Vlada Črne gore je junija 2008 sprejela nacionalni program za vključitev v Evropsko unijo za obdobje 2008–2012. Ta dokument vsebuje načrt za sprejetje pravnega reda EU s predstavitvijo kratkoročnih in srednjeročnih prednostnih nalog.

Evropska unija je najpomembnejša trgovinska partnerica Črne gore. V letu 2009 je iz EU izviralo več kot 40 % črnogorskega uvoza, v EU pa je bilo namenjenega 48 % njenega izvoza.

Črna gora prejema finančno pomoč EU od leta 1998. V obdobju 1998–2010 je Evropska unija Črni gori namenila skupno več kot 408,5 milijona EUR. Črna gora je med letoma 1998 in 2006 prejela 277,2 milijona EUR pomoči Skupnosti za obnovo, razvoj in stabilizacijo. Leta 2007 je to pomoč nadomestil instrument za predpristopno pomoč, v okviru katerega je Črna gora v obdobju 2007–2010 prejela podporo v višini 131,3 milijona EUR. Namen instrumenta za predpristopno pomoč je, da v okviru evropskega povezovanja podpre reformni proces v državi, s poudarkom na vzpostavljanju institucij, prevzemu pravnega reda EU in izboljšanju socialno-ekonomskih razmer, pa tudi na varstvu okolja in trajnostnem razvoju. Finančno podporo prejema tudi civilna družba.

Stabilizacijsko-pridružitveni sporazum določa, da mora Črna gora sodelovati v programih EU. Črna gora v okviru finančne perspektive za obdobje 2007–2013 dejavno sodeluje v treh programih EU: sedmem okvirnem programu za raziskave in tehnološki razvoj, programu za podjetništvo in inovativnost ter programu Kultura. Sredstva iz instrumenta za predpristopno pomoč se uporabljajo za pokrivanje dela stroškov sodelovanja v navedenih treh programih.

B. Merila za članstvo

POLITIčNA MERILA

Ta ocena temelji na københavnskih merilih, ki določajo, da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo in človekove pravice ter spoštovanje in varstvo manjšin, pa tudi na pogojih stabilizacijsko-pridružitvenega procesa.

Črna gora je parlamentarna demokracija , ki temelji na ustavnem in zakonodajnem okviru, v veliki meri usklajenem z evropskimi načeli in standardi. Črna gora je leta 2006 v skladu s priporočili EU gladko izvedla referendum o neodvisnosti na podlagi pravil, ki so bila sprejeta s političnim soglasjem. Soglasje med političnimi strankami o oblikovanju države postaja močnejše. Obstaja tudi politično soglasje glede članstva v Evropski uniji. Čeprav sta pravna in institucionalna podlaga države večinoma vzpostavljeni, še vedno obstajajo pomanjkljivosti v delovanju demokratičnih institucij in izvajanju zakonodaje. Splošne zmogljivosti parlamenta za zagotavljanje ustreznega nadzora nad vlado ostajajo omejene. Delitev oblasti se v primeru sodstva ne spoštuje v celoti. Javna uprava ostaja šibka in zelo politizirana.

Volitve v Črni gori so na splošno potekale v skladu z mednarodnimi standardi za demokratične volitve. V skladu z oceno Urada za demokratične institucije in človekove pravice so zadnje parlamentarne volitve marca 2009 izpolnjevale skoraj vse mednarodne standarde, vendar ostajajo pomanjkljivosti, ki jih je treba odpraviti. Zlasti volilna zakonodaja ni popolnoma usklajena z ustavo.

Črna gora je v zadnjih letih okrepila pravni in institucionalni okvir pravne države , vendar je njeno izvajanje pomanjkljivo. Glavni pomisleki so povezani s politizacijo sodstva in pomanjkljivostmi v delovanju organov pregona, zlasti na področju boja proti organiziranemu kriminalu in korupciji.

Reforme v sodstvu se nadaljujejo. Med dosežke spadata ustanovitev novih institucij, kot sta sodni in tožilski svet, ter sprejetje ukrepov za izboljšanje neodvisnosti in učinkovitosti. Še vedno pa ostajajo resni pomisleki glede vloge parlamenta pri imenovanju sodnega in tožilskega sveta ter državnih tožilcev. Skrb vzbujajoči sta tudi učinkovitost in odgovornost sodstva.

Črna gora je v veliki meri vzpostavila pravni in institucionalni okvir, ki je potreben za boj proti korupciji. Vendar pa korupcija še vedno prevladuje na mnogih področjih in predstavlja zelo resen problem. Protikorupcijska zakonodaja se ne izvaja dosledno. Poleg tega so pravni okviri za preprečevanje navzkrižja interesov ter financiranje političnih strank in volilnih kampanj zelo pomanjkljivi. Nadzorni organi nimajo zadostnih pravnih pooblastil in sposobnosti za izvrševanje zakonodaje na področju preprečevanja navzkrižja interesov ter nadzora nad financiranjem političnih strank in volilnih kampanj. Skrb vzbujajoči so tudi nadzor postopkov javnih naročil, privatizacija, prostorsko načrtovanje in gradbena dovoljenja. Za spremljanje korupcije ter zagotavljanje prevzema odgovornosti in spoštovanja pravne države v okviru državnih organov ni vzpostavljen dosledni sistem notranjega nadzora. To velja zlasti za davčno in carinsko upravo, policijo in sodstvo ter lokalno upravo. Preiskovalne zmogljivosti in usklajenost organov pregona ostajajo pomanjkljive. Za znatno izboljšanje učinkovitosti boja proti korupciji je potrebna močna politična volja. Izkušnje na področju preiskovanja kaznivih dejanj, pregona kaznivih dejanj in pravnomočnih obsodb za kazniva dejanja korupcije na vseh ravneh še vedno niso zadovoljive.

Črna gora je na področju boja proti organiziranemu kriminalu vzpostavila večinoma ustrezen pravni okvir in izboljšala svoje zmogljivosti. Vendar pa ostaja organizirani kriminal resen problem. Glavni pereči področji sta pranje denarja in tihotapljenje drog. Zmogljivosti organov pregona in njihova usklajenost so pomanjkljive, izkušnje na področju izvajanja pa so še naprej omejene. Proaktivne preiskovalne zmogljivosti ostajajo neustrezne. Ocenjevanje ogroženosti ter zbiranje in obdelava obveščevalnih podatkov o kaznivih dejanjih niso zadovoljivi. Na področju pregona je treba zagotoviti celovito spoštovanje novega zakonika o kazenskem postopku. Sodelovanje na mednarodni ravni, vključno s sodelovanjem s sosednjimi državami, je treba nadalje okrepiti.

V Črni gori sta pravni okvir in okvir politik, ki urejata človekove pravice ter spoštovanje in varstvo manjšin , na splošno vzpostavljena ter v glavnem ustrezata evropskim in mednarodnim standardom. Institucionalni okvir je večinoma ustrezen, čeprav so ponekod še vrzeli v izvajanju zakonodaje ter obstoječih strategij in akcijskih načrtov. Uprava, policija in sodstvo bi morali biti bolje ozaveščeni in dovzetni za standarde na tem področju.

V Črni gori se človekove pravice na splošno spoštujejo, vendar obstajajo pomisleki glede učinkovitosti protidiskriminacijskih politik, svobode izražanja in odnosov s civilno družbo. Protidiskriminacijski pravni okvir se je bistveno izboljšal, vendar so Romi, Aškali in Egipčani, invalidne osebe in lezbijke, geji ter transseksualne in biseksualne osebe v praksi še vedno diskriminirani, tudi s strani državnih organov. Mehanizme za preprečevanje, spremljanje, kaznovanje in preganjanje primerov diskriminacije je treba okrepiti in protidiskriminacijski zakon iz julija 2010 v celoti izvajati. V praksi spoštovanje enakosti spolov ni popolnoma zagotovljeno. Zastraševanje novinarjev in nesorazmerne kazni za obrekovanje so pereča vprašanja na področju svobode medijev. Zakonodajo in prakso o obrekovanju je treba v celoti prilagoditi sodni praksi Evropskega sodišča za človekove pravice. Neodvisnost medijskega regulatorja je treba varovati. Obstoječi dialog s civilno družbo ni popolnoma zadovoljiv. V nekaterih primerih so bile najbolj kritične nevladne organizacije izpostavljene političnim in upravnim pritiskom. Zaskrbljenost povzročajo tudi nasilje v družini, slabo ravnanje in razmere v zaporih, ki ne ustrezajo standardom.

Spoštovanje in varstvo manjšin sta na splošno zagotovljena, vendar je treba izboljšati sodelovanje med vlado in sveti za manjšine, pa tudi povečati zastopanost pripadnikov manjšin v javnih službah, državnih organih in organih lokalne samouprave. Dostop Romov, Aškalov in Egipčanov do ekonomskih in socialnih pravic, zlasti pravice do izobraževanja in zaposlovanja, ni v celoti zagotovljen. Zakon o tujcih iz leta 2009 določa, da lahko razseljene osebe s Hrvaške, iz Bosne in Hercegovine ter s Kosova[4] (po ocenah jih je približno 17 000) pridobijo status rezidenta. Z znižanjem upravnih taks julija 2010 so se izboljšali pogoji za pridobitev tega statusa. Črnogorski organi so julija 2010 sprejeli tudi prehodne ukrepe, ki razseljenim osebam zagotavljajo socialne in ekonomske pravice v obdobju pred pridobitvijo statusa rezidenta. Akcijski načrt o razseljenih osebah pa se v praksi slabo izvaja. Število oseb, ki jim je bil priznan status rezidenta, ostaja nizko, zlasti zaradi težav, ki jih imajo pri predložitvi vseh zahtevanih dokumentov. Zakone, ki zagotavljajo dostop do ekonomskih in socialnih pravic, je treba uskladiti z Zakonom o tujcih. Življenjske razmere v naselju Konik, ki je dalo zatočišče zlasti razseljenim Romom, Aškalom in Egipčanom s Kosova, ostajajo zelo zaskrbljujoče.

Črna gora v veliki meri izpolnjuje pogoje stabilizacijsko-pridružitvenega procesa . Sodelovanje z Mednarodnim kazenskim sodiščem za nekdanjo Jugoslavijo je zadovoljivo. Država si odločno prizadeva za regionalno sodelovanje in ima konstruktivno vlogo na regionalni ravni. V regionalnih pobudah dejavno sodeluje. Dvostranski odnosi z vsemi sosednjimi državami so na splošno dobri in se nadalje razvijajo. Po razdružitvi državne skupnosti so odnosi s Srbijo na splošno dobri, vendar pa nekatera vprašanja ostajajo odprta. Določitev meja s sosednjimi državami še ni zaključena. Na podlagi do zdaj doseženega političnega sporazuma morata Črna gora in Hrvaška dokončati skupno predajo primera polotoka Prevlaka Meddržavnemu sodišču. Črna gora je podpisnica rimskega statuta, vendar je ratificirala tudi dvostranski sporazum o imuniteti z Združenimi državami Amerike v zvezi z Mednarodnim kazenskim sodiščem, ki ni v skladu s skupnimi stališči in vodilnimi načeli EU. Država mora svoje stališče uskladiti s stališčem EU.

GOSPODARSKA MERILA

Ta ocena temelji na københavnskih merilih, ki določajo, da mora država imeti delujoče tržno gospodarstvo in sposobnost, da se spopade s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji.

Črna gora je na državni ravni dosegla široko soglasje o osnovnih načelih gospodarske politike, pa tudi izkušnje na področju izvajanja gospodarskih reform. Gospodarska stabilnost je dosegla zadostno stopnjo, da lahko gospodarski subjekti sprejemajo odločitve v predvidljivem okviru. To je povzročilo visoke stopnje rasti, ki so bile v letih pred gospodarsko krizo v povprečju višje od 5 %. Proračunski primanjkljaj in javni dolg sta ostala zmerna. Brezposelnost se je leta 2009 znižala pod 12 %, delovna zakonodaja pa je bila posodobljena. Prosto delovanje tržnih sil se v zadnjem desetletju razvija, in sicer s privatizacijami in odpravo nadzora cen, tujo valuto ter trgovinskimi ureditvami. Boljše poslovno okolje je privabilo tuje vlagatelje. Strateška podjetja in sektorji so v postopku prestrukturiranja. Državne pomoči so tradicionalno nizke in so pogosto povezane s privatizacijskimi klavzulami ali pomočjo podjetjem v težavah. Gospodarstvo Črne gore ostaja zelo odprto z visoko stopnjo trgovinskega in naložbenega povezovanja z EU ter regijo zahodnega Balkana.

Po letih velikih prilivov kapitala, ki so podprli hitro gospodarsko rast, je svetovna kriza razkrila znatna notranja in zunanja neravnovesja, katerim je država izpostavljena in ki ogrožajo makroekonomsko stabilnost. Kriza je pokazala tudi ranljivost ureditve in nadzora bančnega sektorja, zaradi katere je odločilnega pomena premišljena dokapitalizacija bank. Zaradi omejenega fiskalnega manevrskega prostora bi se lahko vlada v glavnem odzivala z zagotavljanjem jamstev podjetjem v težavah, kar bi lahko povzročilo naraščanje javnega dolga. Brezposelnost in neuradne zaposlitve ostajajo in kažejo na slabosti sistemov izobraževanja in poklicnega usposabljanja, pa tudi na nekatere togosti na trgu dela. Energetska in prometna infrastruktura v državi še vedno nista dovolj razviti. Zlasti mala podjetja so izpostavljena omejenemu in dragemu financiranju. Pomanjkljivosti pravne države so še vedno prisotne in negativno vplivajo na poslovno okolje. Neformalni sektor ostaja pomemben izziv.

SPOSOBNOST PREVZEMANJA OBVEZNOSTI čLANSTVA

Sposobnost Črne gore, da prevzame obveznosti članstva, je bila ocenjena v skladu z:

- obveznostmi iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma,

- napredkom na področju sprejemanja, izvajanja in izvrševanja pravnega reda EU.

Črna gora je na splošno nemoteno izpolnjevala obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma. Na nekaterih področjih, kot so državne pomoči in tranzitni promet, pa so bile ugotovljene vrzeli.

Črna gora je leta 2008 sprejela nacionalni program za vključitev v Evropsko unijo. To je celovit in daljnosežen načrt, ki določa uskladitev nacionalne zakonodaje s pravnim redom EU. Dosežen je bil znaten napredek na področju sprejemanja zakonodaje, usklajene s pravnim redom EU, zlasti na nekaterih področjih, kot so notranji trg, določbe, ki se nanašajo na trgovino, carine in obdavčenje. Država pa se sooča z velikimi izzivi na področju izvajanja in izvrševanja zakonodaje. Upravne in sodne zmogljivosti ostajajo na splošno omejene in država si bo morala trajno prizadevati za njihovo krepitev, da bo lahko srednjeročno prevzela obveznosti članstva.

Če si bo Črna gora na tem področju še naprej prizadevala, bi morala biti srednjeročno sposobna izpolniti zahteve pravnega reda EU na naslednjih področjih:

- obdavčenje,

- podjetniška in industrijska politika,

- znanost in raziskave,

- izobraževanje in kultura,

- carinska unija,

- zunanji odnosi,

- zunanja, varnostna in obrambna politika,

- finančne in proračunske določbe.

Črna gora si bo morala dodatno prizadevati, da bo svojo zakonodajo uskladila s pravnim redom EU in jo učinkovito srednjeročno izvajala na naslednjih področjih:

- prosto gibanje delavcev,

- pravica do ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev,

- prosti pretok kapitala,

- javna naročila,

- pravo družb,

- politika konkurence,

- finančne storitve,

- informacijska družba in mediji,

- prometna politika,

- energetika,

- ekonomska in monetarna politika,

- vseevropska omrežja,

- zdravje in varstvo potrošnikov.

Na zgoraj navedenih področjih je treba pravni in institucionalni okvir dodatno prilagoditi ter zlasti izboljšati upravne in izvedbene zmogljivosti.

Črna gora si bo morala znatno in trajno prizadevati, da bo svojo zakonodajo uskladila s pravnim redom EU in jo učinkovito srednjeročno izvajala na naslednjih področjih:

- prost pretok blaga,

- pravo intelektualne lastnine,

- kmetijstvo in razvoj podeželja,

- varnost hrane, veterinarska in fitosanitarna politika,

- ribištvo,

- statistični podatki,

- socialna politika in zaposlovanje,

- regionalna politika in usklajevanje strukturnih instrumentov,

- sodstvo in temeljne pravice,

- pravosodje, svoboda in varnost,

- finančni nadzor.

Na teh področjih je treba pravni in institucionalni okvir obsežno prilagoditi ter znatno izboljšati upravne in izvedbene zmogljivosti.

Na področju okolja bodo za uskladitev zakonodaje s pravnim redom EU in njeno učinkovito izvajanje potrebna nadaljnja usklajena in znatna prizadevanja. Vključevati bi morala znatne naložbe in povečanje upravnih zmogljivosti za izvrševanje zakonodaje, da se srednjeročno doseže skladnost glede najpomembnejših vprašanj, vključno s podnebnimi spremembami. Dosledno spoštovanje pravnega reda EU bi bilo mogoče doseči le dolgoročno, za kar bi bile potrebne velike naložbe.

C. SKLEPNE UGOTOVITVE IN PRIPOROčILA

Črna gora je napredovala pri izpolnjevanju meril, ki v skladu s sklepi zasedanja Evropskega sveta v Københavnu leta 1993 določajo, da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo demokracijo, pravno državo in človekove pravice ter spoštovanje in varstvo manjšin, pa tudi pogojev stabilizacijsko-pridružitvenega procesa. Kljub temu pa so potrebna nadaljnja prizadevanja.

Črna gora je glede gospodarskih meril dosegla določeno stopnjo makroekonomske stabilnosti. Za vzpostavitev delujočega tržnega gospodarstva, kot je bilo določeno na zasedanju Evropskega sveta v Københavnu leta 1993, pa mora Črna gora odpraviti notranja in zunanja neravnovesja, pa tudi obstoječe pomanjkljivosti, zlasti v finančnem sektorju in delovanju trgov dela, ter okrepiti pravno državo. Da bi se Črna gora lahko srednjeročno spopadla s pritiski konkurence in tržnimi silami v Uniji, mora okrepiti fizično infrastrukturo in človeški kapital ter nadalje izvajati strukturne reforme.

Črna gora ima na splošno pozitivne izkušnje pri izpolnjevanju obveznosti iz stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma.

Črna gora bi lahko srednjeročno prevzela obveznosti članstva na večini področij pravnega reda Unije, če bo nadaljevala postopek usklajevanja nacionalne zakonodaje s pravnim redom Unije ter si nadalje znatno in trajno prizadevala za izvajanje in izvrševanje zakonodaje. Posebno pozornost je treba nameniti področjem prostega pretoka blaga, prava intelektualne lastnine, kmetijstva in razvoja podeželja, varnosti hrane, veterinarske in fitosanitarne politike, ribištva, statističnih podatkov, socialne politike in zaposlovanja, regionalne politike in usklajevanja strukturnih instrumentov, sodstva in temeljnih pravic, pravosodja, svobode in varnosti ter finančnega nadzora. Dosledno spoštovanje pravnega reda Unije na področju okolja bi bilo mogoče doseči le dolgoročno, za kar bi bile potrebne velike naložbe. Prizadevanja na tem področju je treba pospešiti.

Pristop Črne gore bi imel omejen skupen vpliv na politike Evropske unije ter ne bi prizadel sposobnosti Unije, da ohranja in poglablja svoj lasten razvoj.

Komisija meni, da bi se morala pogajanja za pristop Črne gore k Evropski uniji začeti po tem, ko bo država dosegla zadostno stopnjo usklajenosti z merili za članstvo, zlasti s københavnskimi političnimi merili, ki določajo, da mora država imeti stabilne institucije, ki zagotavljajo predvsem pravno državo. Črna gora mora v zvezi s tem zlasti izpolniti ključne prednostne naloge, navedene v nadaljevanju.

Izboljšati je treba zakonodajni okvir za volitve v skladu s priporočili Urada za demokratične institucije in človekove pravice ter Beneške komisije ter povečati zakonodajno in nadzorno vlogo parlamenta.

Dokončati je treba bistvene dele reforme javne uprave, vključno s spremembami zakona, ki ureja splošni upravni postopek, ter zakona o javnih in državnih uslužbencih ter okrepitvijo organa za upravljanje človeških virov in državnega revizijskega organa, za povečanje strokovnosti in depolitizacijo javne uprave ter krepitev preglednega pristopa za imenovanja in napredovanja, ki temelji na zaslugah.

Okrepiti je treba pravno državo, zlasti z depolitizacijo imenovanj članov sodnega in tožilskega sveta ter državnih tožilcev, ki bodo temeljila na zaslugah, pa tudi s povečanjem neodvisnosti, avtonomije, učinkovitosti ter odgovornosti sodnikov in tožilcev.

Izboljšati je treba protikorupcijski pravni okvir ter izvajati vladno protikorupcijsko strategijo in akcijski načrt. Država mora pridobiti oprijemljive izkušnje na področju proaktivnega preiskovanja kaznivih dejanj, pregona kaznivih dejanj in obsodb za kazniva dejanja korupcije na vseh ravneh.

Okrepiti je treba boj proti organiziranemu kriminalu z ocenjevanjem ogroženosti in proaktivnim preiskovanjem kaznivih dejanj, povečanim sodelovanjem z regionalni partnerji in partnerji EU, učinkovito obdelavo obveščevalnih podatkov o kaznivih dejanjih ter boljšimi zmogljivosti organov pregona in njihovo usklajenostjo. Na tem področju je treba pridobiti oprijemljive izkušnje.

Povečati je treba svobodo medijev, zlasti na podlagi usklajevanja s sodno prakso Evropskega sodišča za človekove pravice na področju obrekovanja, in okrepiti sodelovanje s civilno družbo.

Izvajati je treba protidiskriminacijski pravni okvir in okvir politik v skladu z evropskimi in mednarodnimi standardi. Razseljenim osebam, zlasti Romom, Aškalom in Egipčanom, mora država odobriti pravni status ter zagotoviti spoštovanje njihovih pravic. To bo vključevalo sprejetje in izvajanje trajnostne strategije za zaprtje naselja Konik.

Črna gora se poziva k nadaljnji konstruktivni zavezanosti regionalnemu sodelovanju in krepitvi dvostranskih odnosov s sosednjimi državami. Obravnavati je treba odprta dvostranska vprašanja. Stabilizacijsko-pridružitveni sporazum je treba še naprej nemoteno izvajati. V tem okviru je treba ustrezno pozornost nameniti odpravljanju ugotovljenih vrzeli na področjih, kot so državne pomoči in tranzitni promet. Poleg tega se država močno spodbuja k nadaljnjemu povečanju čezmejnih upravnih zmogljivosti. Posebna prizadevanja so potrebna glede učinkovitosti in nepristranskosti državne uprave na občutljivih področjih, kot je varstvo okolja. Zagotoviti je treba ustrezen pregon za primere nasilja nad novinarji in aktivisti nevladnih organizacij ter njihovega zastraševanja. Obravnavati je treba primere nasilja v družini, slabega ravnanja in razmer v zaporih, ki ne ustrezajo standardom.

Ob upoštevanju do zdaj doseženega napredka Komisija priporoča, naj Svet Črni gori odobri status države kandidatke.

Komisija bo spremljala napredek potrebnih reform znotraj institucionalnega okvira stabilizacijsko-pridružitvenega sporazuma in še naprej podpirala prizadevanja s finančnim instrumentom za predpristopno pomoč. Komisija bo predložila poročilo o napredku Črne gore v širitvenem paketu leta 2011. To poročilo se bo osredotočalo zlasti na izvajanje ključnih prednostnih nalog, ki jih je treba obravnavati v zvezi z začetkom pristopnih pogajanj.

[1] SEC(2010) 1334 z dne 9. novembra 2010.

[2] UL L 108, 29.4.2010, str. 1.

[3] UL L 20, 27.1.2007, str. 16.

[4] V skladu z Resolucijo Varnostnega sveta ZN 1244/1999.