Obravnavani so bili regulativni in prostovoljni ukrepi, vključno s: spodbudami za proizvajalce in potrošnike (finančnimi in vedenjskimi); boljšim zbiranjem plastičnih odpadkov; standardi, prepovedmi in obveznostmi, uvedenimi pri snovanju proizvodov in poročanju o odpadkih. Sodelujoči so podprli cilj glede preprečevanja nastajanja odpadkov v celotni EU in sodelovanje zainteresiranih strani za razvoj celostnega pristopa k plastičnim proizvodom za enkratno uporabo. Drugi možni ukrepi so vključevali spremembo okvirne direktive o vodah, dopolnjeno z večjim spoštovanjem hierarhije odpadkov, zelenimi javnimi naročili in prostovoljnimi sporazumi.

Opredeljeni so bili temeljni vzroki uhajanja plastičnih proizvodov za enkratno uporabo v okolje, vključno z nizkimi stopnjami ponovne uporabe in nizkimi stopnjami recikliranja ter z zasnovo proizvodov, materiali in vedenjem potrošnikov. Kot glavni vzrok je bilo mogoče prepoznati pomanjkanje regulativnih ukrepov.

Udeleženci delavnic zainteresiranih strani o plastičnih proizvodih za enkratno uporabo so se na splošno strinjali, da bi morali proizvodi, opredeljeni kot plastični proizvodi za enkratno uporabo, izpolnjevati naslednja merila (z nekaterimi izjemami): so razširjeni v morskem okolju; se uporabljajo kratek čas; se večinoma uporabljajo zunaj doma in zanje obstajajo alternativni proizvodi, ki se lahko ponovno uporabijo ali niso izdelani iz plastike.

·spletno javno posvetovanje z naslovom „Reducing marine litter: action on single-use plastics and fishing gear“ (Zmanjševanje količine morskih odpadkov: ukrepi za plastične proizvode za enkratno uporabo in ribolovno orodje), ki je potekalo od 15. decembra 2017 do 12. februarja 2018;

V tem dokumentu opisane posvetovalne dejavnosti so vključevale mnenja, pomisleke in ideje različnih zainteresiranih strani o najboljšem načinu za zmanjšanje količine morskih odpadkov, zlasti tistih, ki izvirajo iz plastičnih proizvodov za enkratno uporabo ter iz opuščenega, izgubljenega ali drugače zavrženega ribolovnega orodja. Rezultati so se upoštevali pri pripravi strategije Komisije za plastiko ter pri oceni učinka za plastične proizvode za enkratno uporabo in ribolovno orodje.

·obstajajo omejeni dokazi o učinkovitih kampanjah ozaveščanja in da te kampanje ne zadostujejo kot samostojen ukrep;

·so lahko prepovedi učinkovit način uveljavljanja preoblikovanja določenih proizvodov nizke vrednosti, vendar pa lahko, če so določene na nacionalni ravni, ovirajo enotni trg;

·mora časovni okvir izvajanja zagotavljati, da nadomestni materiali izpolnjujejo standarde in da so potrošniki pripravljeni;

·so dajatve učinkovit preventivni ukrep za vplivanje na vedenje potrošnikov in hkrati ustvarjajo prihodek. Predstavniki industrije so poudarili, da je potreben zakonodajni pristop, da bi se zagotovili enaki konkurenčni pogoji;

·se določanje ciljev glede zmanjšanja za določene proizvode šteje za ustrezen ukrep;

·je alternativna možnost zagotoviti, da se plastični proizvodi za enkratno uporabo ne delijo brezplačno na prodajnih mestih.

3.2 Povratne informacije o začetni oceni učinka

V 28 predložitvah je bila izražena močna podpora posredovanju na ravni EU, pri čemer so trgovci na drobno in proizvajalci dajali prednost prostovoljnim pristopom pred regulativnimi ukrepi. Predstavniki iz zasebnega sektorja so poudarili pomen ekonomske upravičenosti recikliranja, slabega izvajanja obstoječih pravil in regulativnih vrzeli. Več jih je poudarilo potrebo po krožnem ali na življenjskem ciklu temelječem pristopu, ki podpira preprečevanje, ter pozvalo k spodbudam za inovacije in odpravi nacionalnih regulativnih ovir.

Raznolikost plastičnih proizvodov za enkratno uporabo je zahtevala različne pristope glede na to, ali plastični morski odpadki izvirajo iz proizvodov, (1) ki jih je mogoče reciklirati ali (2) za katere obstajajo trajnostne alternative. V zvezi s proizvodi, ki so že zajeti, je bilo izraženo veliko zanimanje za sheme razširjene odgovornosti proizvajalca. Več zainteresiranih strani se je sklicevalo na uspeh sheme kavcij (npr. za steklenice), čeprav so nekatere opozarjale na negativne in potencialno nesorazmerne ekonomske posledice za trgovce na drobno. Med dejavniki, ključnimi za uspeh takih shem, so bili učinkovitost obstoječih sistemov ravnanja z odpadki, vedenje potrošnikov, lokalna infrastruktura, možnost ponovne uporabe proizvoda in izvrševanje. Za proizvode, ki jih je mogoče nadomestiti z bolj trajnostnimi alternativami, so trgovci na drobno trdili, da bi bilo to najlaže doseči na ravni potrošnikov z ozaveščanjem in pozitivnimi spodbudami. Priporočena je bila previdnost pri uporabi biološko razgradljive plastike z več pozivi k jasnosti informacij in označevanja za potrošnike. Predstavniki podjetij so poudarili, da je treba pri kakršnih koli omejitvah upoštevati zahteve enotnega trga in upravna bremena.

V zvezi z ribolovnim orodjem so se povratne informacije osredotočale na tri glavna področja: (1) izhodiščni scenarij in njegove predpostavke; (2) možnosti politike in (3) vprašalnik za pogovor.

Na podlagi povratnih informacij in dodatnih virov je bila stopnja izgube plastičnega orodja za ribolov in akvakulturo znižana s 30 % na 15 %. Ponovno je bila proučena tudi porazdelitev mase plastičnih odpadkov po odstotkih med akvakulturo in ribištvom. Prvotno je (na podlagi norveških podatkov) 77 % plastičnih odpadkov izhajalo iz akvakulture in 23 % iz ribištva. Da pa bi bila ulov rib in proizvodnja iz akvakulture v EU-28 natančneje izražena, je bil ponder spremenjen na 60 % iz akvakulture in 40 % iz ribištva. Na podlagi povratnih informacij je bila v izhodiščni scenarij vključena predpostavka o celovitem izvajanju revidirane direktive o pristaniških sprejemnih zmogljivostih, uredbe o nadzoru in okvirne direktive o vodah.

Štiri ocenjene možnosti politike so bile (1) razširjena odgovornost proizvajalca brez sheme kavcij; (2) razširjena odgovornost proizvajalca in shema kavcij; (3) določitev cilja (cilj glede recikliranja) ter (4) alternativni materiali in zasnova proizvodov. V povratnih informacijah je bil poudarjen pomen količinske opredelitve učinka, ki je bila vključena v največjem možnem obsegu.

3.3 Pogovori/ad hoc posvetovanja

Več kot 30 pogovorov je prispevalo k ocenam težav in učinkov v zvezi s plastičnimi proizvodi za enkratno uporabo. S pomočjo teh ocen so se poskušali oblikovati in preskusiti možni intervencijski ukrepi ter analizirati tehnična izvedljivost in možni učinki. Zbrani so bili posebni podatki o uspešnosti in stroških ter o tem, kako se lahko uspešnost in stroški spremenijo zaradi morebitnih intervencijskih ukrepov.

Zainteresirane strani iz vseh skupin so poudarile pomen razpoložljivosti in delovanja neplastičnih alternativnih proizvodov za enkratno uporabo ali alternativnih proizvodov za večkratno uporabo ter morebitnih stroškov za proizvajalce, povezanih z zamenjavo materialov. Posvetovanje z upravljavci sistemov ponovnega polnjenja proizvodov za večkratno uporabo in vodnogospodarskimi podjetji je prispevalo k razvoju boljšega razumevanja delovanja in izzivov.

V zvezi z ribolovnim orodjem so bile prek 16 neposrednih pogovorov ter 15 pogovorov po elektronski pošti in telefonu zbrane informacije za opis, količinsko opredelitev in oceno štirih možnosti politike.

Zainteresirane strani so se strinjale, da je količino plastičnih morskih odpadkov iz ribištva in akvakulture treba zmanjšati ter da je potrebno politično ukrepanje, tudi na ravni EU. Večina jih je menila, da so predlagane štiri možnosti politike prava izbira, pri čemer so opozorile na izziv, povezan z izvajanjem, izvrševanjem in spremljanjem politik in ukrepov na ravni EU.

Razširjena odgovornost proizvajalca s shemo kavcij ali brez nje se je štela za najkoristnejšo možnost politike, saj lahko krije stroške razvrščanja, razstavljanja in prevoza ter zagotavlja plačilo za postopke vračila. S shemo kavcij bi se ustvarila finančna spodbuda za vračilo izrabljenega orodja v pristanišča. Izraženi so bili pomisleki, da bi taka shema kaznovala ribiče za izgubljeno orodje, ki ga ni mogoče vrniti, in ustvarjala spodbudo za ribolov z nepoškodovanim orodjem drugih. Večkrat so bili omenjeni primeri z Islandije, Norveške in Danske. Kar zadeva cilje glede recikliranja, so zainteresirane strani menile, da so ti koristni za preusmeritev izrabljenega ribolovnega orodja z odlagališč ali sežigalnic na obrate za recikliranje. Potreben je boljši sprejem recikliranih materialov iz orodja za ribolov in akvakulturo na trgu, poleg tega pa bi bilo treba uporabljati javno financiranje ali financiranje v okviru razširjene odgovornosti proizvajalca za vzpostavitev konkurenčnega položaja za reciklirane materiale iz pakirne industrije. Zainteresirane strani so menile, da je biološko razgradljiva plastika predraga in da ni splošno dostopna, zlasti plastika, ki se biološko razgrajuje v slani vodi in velikih globinah. Poleg tega so nekatere zainteresirane strani poudarile, da bi lahko biološko razgradljiv material spodbujal odlaganje plastičnega ribolovnega orodja v morje namesto njihovega vračanja v pristanišče.

3.4 Posvetovanja v okviru raziskave Eurobarometer

Posvetovanje v okviru raziskave Eurobarometer leta 2014 je pokazalo, da Evropejci podpirajo cilj na ravni EU glede zmanjšanja morskih odpadkov. V posebni raziskavi Eurobarometer 468 (EK, 2017) je 33 % sodelujočih navedlo onesnaževanje morja kot najpomembnejše okoljsko vprašanje. 72 % jih je navedlo, da so v zadnjih 12 mesecih zmanjšali uporabo plastičnih nosilnih vrečk za enkratno uporabo za 38 %. 89–94 % ji je menilo, da so pomembni naslednji ukrepi: