Posebno poročilo Spopadanje z  resnimi 
čezmejnimi nevarnostmi  
za zdravje v  EU: narejeni  
so bili pomembni koraki, 
vendar je treba storiti več SL 2016  št. 28
EVROPSKO  
RAČUNSKO
SODIŠČE

EVROPSKO RAČUNSKO SODIŠČE  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUKSEMBURG
Tel. +352 4398-1
Vprašanja:  eca.europa.eu/sl/Pages/ContactForm.aspx
Spletišče:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditors
Veliko dodatnih informacij o Evropski uniji je na voljo na internetu (http://europa.eu).
Luxembourg: Urad za publikacije Evropske unije, 2016
Print ISBN 978-92-872-6112-0 ISSN 1831-094X doi:10.2865/28563 QJ-AB-16-028-SL-C
PDF ISBN 978-92-872-6128-1 ISSN 1977-5784 doi:10.2865/70262 QJ-AB-16-028-SL-N
EPUB ISBN 978-92-872-6169-4 ISSN 1977-5784 doi:10.2865/716069 QJ-AB-16-028-SL-E
© Evropska unija, 2016
Reprodukcija je dovoljena z navedbo vira.
Spopadanje z  resnimi 
čezmejnimi nevarnostmi 
za zdravje v  EU: narejeni 
so bili pomembni koraki, 
vendar je treba storiti več
(v skladu z drugim pododstavkom člena 287(4) PDEU)Posebno poročiloSL 2016  št. 28
02
 Revizijska ekipa
Posebna poročila Evropskega računskega sodišča predstavljajo rezultate njegovih revizij smotrnosti poslovanja in skla -
dnosti za posamezna proračunska področja ali upravljavske teme. Računsko sodišče izbira in načrtuje revizijske naloge 
tako, da je njihov učinek kar največji, in pri tem upošteva tveganje za smotrnost ali skladnost, višino ustreznih prihodkov 
ali porabe, prihodnji razvoj ter politični in javni interes.
To revizijo smotrnosti poslovanja je opravil revizijski senat I, ki ga vodi Phil Wynn Owen, član Evropskega računskega 
sodišča, in ki je specializiran za trajnostno rabo naravnih virov. Revizijo je vodil član Sodišča, Janusz Wojciechowski. Pri njej 
so sodelovali vodja njegovega kabineta, Kinga Wiśniewska-Danek; atašejka v njegovem kabinetu, Katarzyna Radecka-Mo -
roz; vodilni upravni uslužbenec, Colm Friel; vodja naloge, Stefan den Engelsen in namestnica vodje naloge, Joanna Kokot. 
Člani revizijske ekipe so bili Aris Konstantinidis, Jurgen Manjé, Roberto Resegotti in Frédéric Soblet. Jezikovno podporo je 
zagotavljal Madis Rausi.
Od leve proti desni: C. Friel, A. Konstantinidis, K. Radecka-Moroz, S. den Engelsen, J. Wojciechowski, J. Manjé, J. Kokot,  
R. Resegotti, F. Soblet.
03
 Kazalo
Odstavek
 Kratice
I–X Povzetek
1–12  Uvod
1–2 Resne čezmejne nevarnosti za zdravje
3–12  Okvir EU za spopadanje z  resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje
13–20  Obseg revizije in revizijski pristop
21–111  Revizijska opažanja
21–55  S sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje so bile uvedene nekatere novosti na 
področju zdravstvene varnosti v EU, toda njihovo izvajanje in razvoj so ovirale zamude, tako da še 
vedno obstajajo strateški in operativni izzivi
56–77  Pomembna vloga obstoječih sistemov in postopkov za zgodnje obveščanje in odzivanje ter 
epidemiološko spremljanje je splošno priznana, vendar so potrebne nekatere izboljšave
78–94  Pri uspešnosti zdravstvenega programa, kar zadeva varovanje državljanov pred nevarnostmi za 
zdravje, so se kazale slabosti
95 –111  Pri notranjem usklajevanju Komisije glede dejavnosti v  zvezi z  zdravstveno varnostjo in 
javnozdravstvenega kriznega upravljanja so vrzeli
112–121  Zaključki in priporočila
 Priloga I – Načrtovanje pripravljenosti in odzivanja v mednarodnem okolju
 Priloga II –  Opis glavnih nalog in odgovornosti v okviru EU za varovanje državljanov pred 
resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje
 Priloga III – Pregled revidiranih sofinanciranih ukrepov
 Odgovori Komisije
04
 Kratice
7. OP : sedmi okvirni program za raziskave
Chafea : Izvajalska agencija za potrošnike, zdravje, kmetijstvo in hrano
ECDC : Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni
EGP : Evropski gospodarski prostor
ERCC : Center za usklajevanje nujnega odziva
ERCEA : Izvajalska agencija Evropskega raziskovalnega sveta
EWRS : sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja
GD ECHO : Generalni direktorat za evropsko civilno zaščito in evropske operacije humanitarne pomoči
GD HOME : Generalni direktorat za migracije in notranje zadeve
GD RTD : Generalni direktorat za raziskave in inovacije
HEOF : instrument za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah
MERS : bližnjevzhodni respiratorni sindrom
MZP : Mednarodni zdravstveni pravilnik (glej Prilogo I )
OZV : Odbor za zdravstveno varnost
PDEU : Pogodba o delovanju Evropske unije
PHEIC : izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja
PMO : protimikrobna odpornost
REA : Izvajalska agencija za raziskave
SARS : sindrom akutne respiratorne stiske
SCHEER : Znanstveni odbor za zdravstvena, okoljska in nastajajoča tveganja
SOP : standardni operativni postopek
STAR : strateška presoja in odziv
SZO : Svetovna zdravstvena organizacija
TESSy : evropski sistem nadzora
05
 Povzetek
I
V prejšnjih desetletjih se je na mednarodni ravni in ravni EU zaradi različnih dogodkov, ki so predstavljali resno 
nevarnost za zdravje in življenje, povečalo zanimanje za zdravstveno varnost. Nevarnosti za javno zdravje imajo 
lahko različne izvore. Poleg tega, da vplivajo na zdravje, lahko povzročijo precejšnje gospodarske stroške, zlasti 
kadar izredne razmere trajajo dlje časa ter ovirajo potovanja, trgovino in javno življenje na splošno. Pretekli dogodki 
so prav tako pokazali, da resne nevarnosti za zdravje pogosto pomenijo čezmejne težave ter lahko zahtevajo več -
sektorski in večstranski odziv.
II
Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) določa, da je treba zagotavljati visoko raven varovanja zdravja ljudi in 
da mora dejavnost Unije zajemati spremljanje resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, zgodnje obveščanje o takih 
nevarnostih ter boj proti njim. Pogodba prav tako določa, da je namen dejavnosti EU na področju zdravja podpirati 
in dopolnjevati ukrepe držav članic, ki imajo glavno odgovornost za zdravstveno politiko. Vloga Komisije v zdra -
vstveni politiki je torej predvsem zagotavljati podporo in sprejemati dopolnilne ukrepe.
III
Evropska unija je resne čezmejne nevarnosti za zdravje prepoznala kot področje, na katerem države članice lahko 
skupaj delujejo uspešneje. Zato je razvila mehanizme usklajevanja, da bi Uniji omogočila obvladovanje takih nevar -
nosti. Do ključnega mejnika pri izgradnji močnejšega okvira EU za zdravstveno varnost je prišlo leta 2013 s spre -
jetjem sklepa o  resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje, s  katerim so bile uvedene pomembne novosti, na primer 
glede usklajevanja načrtovanja pripravljenosti in krepitve vloge Odbora za zdravstveno varnost (OZV). Okvirni 
programi EU na področju zdravja in raziskav podpirajo tudi dejavnosti na področju zdravstvene varnosti.
IV
Izvajanje sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in z njim povezanega okvira je zaradi pristojnosti EU in 
držav članic ter dejstva, da se resne nevarnosti stalno pojavljajo, zapleteno. Sodišče je zato ugotavljalo, ali se okvir 
EU za varovanje državljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje ustrezno izvaja. V okviru tega glav -
nega vprašanja je preverilo:
1. ali se novosti, ki so bile uvedene s sklepom, učinkovito izvajajo;
2. ali se obstoječi sistemi za zgodnje obveščanje in odzivanje ter epidemiološko spremljanje ustrezno upravljajo in 
izvajajo;
3. ali zdravstveni programi EU učinkovito prispevajo k varovanju državljanov pred nevarnostmi za zdravje;
4. ali je notranje usklajevanje Komisije glede financiranja zdravstvene varnosti in glede javnozdravstvenega krizne -
ga upravljanja ustrezno.
06 Povzetek 
V
Sodišče je ugotovilo, da je Sklep št. 1082/2013/EU1 o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje pomemben korak 
v smeri učinkovitejšega spopadanja s takimi nevarnostmi v EU, vendar na izvajanje sklepa in z njim povezanega 
okvira EU vplivajo precejšnje pomanjkljivosti na ravni držav članic in Komisije. Čeprav narava in razsežnost prihod -
njih nevarnosti nista znana in se lahko sčasoma spremenita, je treba za odpravo teh slabosti storiti več, da bi lahko 
Unija v celoti izkoristila vzpostavljene mehanizme.
VI
Kar zadeva novosti, uvedene s sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje, je Sodišče ugotovilo, da njihovo 
izvajanje in razvoj ovirajo zamude, zaradi katerih se lahko zmanjša učinkovitost njihovega delovanja. Usklajevanje 
načrtovanja pripravljenosti se je začelo, vendar morajo biti zadevni postopki trdnejši in bolje opredeljeni, da bi pri -
nesli jasne rezultate. Odzivnost držav članic je nezadostna za pospešitev skupnega javnega naročanja cepiva proti 
pandemski gripi, v okviru sklepa pa še ni vzpostavljen mehanizem EU za obravnavanje nujnih potreb po zdravstve -
nih protiukrepih. Delo in vloga OZV sta se izkazala za zelo pomembna, vendar se bo moral odbor spopasti s strate -
škimi in operativnimi izzivi, ki ga čakajo, med drugim v zvezi z usklajevanjem pravil glede odzivanja.
VII
Kar zadeva učinkovito izvajanje obstoječih sistemov za zgodnje obveščanje in odzivanje ter epidemiološko sprem-  
ljanje, je Sodišče na splošno ugotovilo, da ti sistemi delujejo že več let in da je njihova pomembna vloga na ravni EU 
splošno priznana med deležniki. Kljub temu obstajajo možnosti za nekatere izboljšave sistema zgodnjega obvešča -
nja in odzivanja (EWRS) ter z njim povezanih postopkov.
VIII
Sodišče je ugotovilo, da se pri učinkovitosti zdravstvenega programa, kar zadeva varovanje državljanov pred nevar -
nostmi za zdravje, kažejo slabosti. Večina revidiranih ukrepov za spopadanje z nevarnostmi za zdravje, določenih 
v drugem zdravstvenem programu (2008–2013), ni prinesla trajnih rezultatov, čeprav so bili ti ukrepi uspešni glede 
doseganja dogovorjenih končnih izdelkov. Prispevek teh ukrepov k uresničevanju cilja glede varovanja državljanov 
pred nevarnostmi za zdravje je bil zato omejen. Poleg tega je Sodišče ugotovilo pomanjkljivosti pri merjenju kazal -
nika za cilj iz tretjega zdravstvenega programa (2014–2020), ki se nanaša na varovanje državljanov pred nevarnostmi 
za zdravje, ter razmeroma majhno stopnjo porabe v obdobju 2014–2016.
IX
Revizija je nazadnje razkrila številne vrzeli pri notranjem usklajevanju Komisije glede dejavnosti v zvezi z zdrav-  
stveno varnostjo med različnimi službami in programi. Prav tako je bilo ugotovljeno, da je treba za zagotovitev pol -
nega izvajanja dogovorov o sodelovanju med strukturami Komisije za krizno upravljanje storiti več ter da so pri tem, 
kako GD za zdravje in varnost hrane upravlja svoj operacijski center za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah, 
pomanjkljivosti, ki bi lahko ovirale njegovo učinkovitost.
1 Sklep št. 1082/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in o razveljavitvi Odločbe 
št. 2119/98/ES (UL L 293, 5.11.2013, str. 1).
07 Povzetek 
X
Sodišče v zvezi s temi ugotovitvami daje več priporočil:
(i) da bi pospešili razvoj in izvajanje novosti, uvedenih s sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje, je 
Sodišče oblikovalo priporočila, ki obravnavajo strateški načrt Odbora za zdravstveno varnost za izvajanje Sklepa 
št. 1082/2013/EU, spremljanje uspešnosti tega področja politik s strani Komisije, metode dela Odbora za zdrav-  
stveno varnost in skupno javno naročanje zdravstvenih protiukrepov (glej podrobno priporočilo  1 (a) do (d), ki 
sledi odstavku 118);
(ii) da bi dodatno izboljšali sistem sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja in razvili bolj celostne rešitve za 
s tem povezane postopke obvladovanja tveganj, je Sodišče oblikovalo priporočila o razvoju tega sistema (glej 
podrobno priporočilo  2 (a) in (b), ki sledi odstavku 119);
(iii) da bi odpravili glavne slabosti, ugotovljene pri izvajanju zdravstvenega programa glede ukrepov za varovanje 
pred nevarnostmi za zdravje, je Sodišče oblikovalo priporočila o izboljšanju trajnosti rezultatov sofinancira -
nih ukrepov in ustrezne metodologije merjenja uspešnosti (glej podrobno priporočilo  3 (a) do (c), ki sledi 
odstavku  120);
(iv) da bi zapolnili vrzeli pri notranjem usklajevanju Komisije glede dejavnosti v zvezi z zdravstveno varnostjo in 
javnozdravstvenim kriznim upravljanjem ter izboljšali zasnovo njenega operacijskega centra za ukrepanje v iz -
rednih zdravstvenih razmerah, je Sodišče oblikovalo posebna priporočila o bolj strukturiranem pristopu k uskla -
jevanju med službami Komisije, ki izvajajo dejavnosti v zvezi z zdravstveno varnostjo, operacionalizaciji obsto -
ječih sporazumov o kriznem upravljanju in konkretnih izboljšavah operacijskega centra za ukrepanje v izrednih 
zdravstvenih razmerah (glej podrobno priporočilo  4 (a) do (c), ki sledi odstavku 121).
08
 Uvod
Resne čezmejne nevarnosti za zdravje
01 
V prejšnjih desetletjih so dogodki s smrtnimi žrtvami, kot so epidemija sindroma 
akutne respiratorne stiske (SARS) leta 2003, svetovna pandemija gripe virusa 
H1N1 leta 2009 in izbruh okužbe z bakterijo E. coli v Nemčiji leta 2011, povzroči -
li, da se je na mednarodni ravni in ravni EU povečalo zanimanje za zdravstveno 
varnost. Ne tako dolgo nazaj je imel do zdaj najhujši izbruh ebole v zahodni Afriki 
resne posledice za zdravstvo in druge sektorje ne samo na prizadetih območjih, 
temveč tudi v državah po vsem svetu, v katere so prihajali potniki in bolniki s teh 
območij. Izbruh je jasno pokazal, kakšni izzivi se lahko pojavijo, kadar so izredne 
razmere na področju javnega zdravja resne in čezmejne narave (glej okvir 1 ).
Izbruh ebole v obdobju 2014–2016
Gvineja je marca 2014 uradno obvestila SZO o izbruhu bolezni virusa ebola. Generalni direktor SZO je 8. avgu -
sta 2014 zaradi izbruha ebole v zahodni Afriki razglasil izredne razmere mednarodnih razsežnosti na podro -
čju javnega zdravja (PHEIC – glej opis v Prilogi I ). Izbruh je neposredno prizadel tri države (tj. Gvinejo, Sierro 
Leone in Liberijo) in povzročil doslej najhujšo epidemijo te bolezni s potencialno več kot 28 000 primeri in več 
kot 11 000 smrtnimi izidi2, vključno s smrtjo več sto zdravstvenih delavcev.
Epidemija je prerasla v javnozdravstveno, humanitarno in družbeno-gospodarsko krizo, ki je na prizadete 
države vplivala kot še nobena doslej3. Z izzivi odzivanja nanjo so se morali poleg javnozdravstvenega in zdrav-  
stvenega spopasti tudi številni drugi sektorji, pri tem pa je sodelovala cela vrsta različnih akterjev. Sedem dru -
gih držav (med drugim Italija, Španija in Združeno kraljestvo) je pozneje poročalo o uvoženih primerih ebole4. 
Ti so zadevali predvsem zdravstvene ali humanitarne delavce, ki so se po okužbi z boleznijo vrnili v matično 
državo ali so bili evakuirani vanjo. Prisotnost številnih od teh tujih delavcev, ki so med drugim prihajali tudi iz 
Evrope, na terenu je pomenila dodatne izzive, zlasti glede organizacije zdravstvene evakuacije in zagotavlja -
nja pripravljenosti zdravstvenih zmogljivosti za zdravljenje primerov ebole v  evropskih državah. Generalni 
direktor SZO je izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja, povezane z izbruhom 
ebole, preklical 29. marca 2016.
2 WHO Ebola Situation Report (poročilo SZO o stanju glede izbruha ebole) z dne 30. marca 2016.
3 Sklepi Sveta o spoznanjih za javno zdravje iz izkušenj z izbruhom ebole v zahodni Afriki – zdravstvena varnost v Evropski uniji (2015/C 421/04) 
z dne 17. decembra 2015.
4 WHO Ebola Situation Report (poročilo SZO o stanju glede izbruha ebole) z dne 30. marca 2016.Okvir  1
09 Uvod 
02 
Resne čezmejne nevarnosti za zdravje so smrtne ali drugače resne nevarnosti za 
zdravje biološkega, kemičnega, okoljskega ali neznanega izvora, ki se lahko širijo 
prek državnih meja držav članic in zaradi katerih bi morda bilo potrebno uskla -
jevanje na ravni Unije, da bi se zagotovila visoka stopnja varovanja zdravja ljudi5 
(primeri takih nevarnosti so predstavljeni v  okviru  2). Poleg stroškov, poveza -
nih z ljudmi in zdravjem, lahko povzročijo tudi precejšnje gospodarske stroške, 
zlasti kadar izbruh traja dlje časa ter ovira potovanja, trgovino in morebiti javno 
življenje na splošno. Take nevarnosti se navadno pojavijo nepričakovano in se 
lahko hitro prevesijo v kompleksne izredne razmere velikih razsežnosti. Politika in 
ukrepi na področju zdravstvene varnosti so torej namenjeni varovanju državlja -
nov pred takimi nevarnostmi ter preprečevanju ali zmanjševanju njihovih resnih 
vplivov na družbo in gospodarstvo6.
Primeri resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje
Velika nesreča s  kemikalijami  se je zgodila oktobra 2010, ko so se iz zbiralnika jedkih odpadnih snovi v to -
varni aluminija na Madžarskem izlili tekoči odpadki. Val strupenega odpadnega blata je zajel bližnja naselja 
in okolico ter povzročil smrtne žrtve in poškodbe, pri čemer se je moralo veliko ljudi zdraviti zaradi kemičnih 
opeklin. Blato je sčasoma doseglo reko Donavo , zaradi česar so države v spodnjem delu reke pripravile načrte 
ukrepanja ob nesreči. Madžarska je za nujno mednarodno pomoč zaprosila tudi prek mehanizma Unije na 
področju civilne zaščite.
Leta 2011 je zaradi izbruha okužbe z bakterijo E. coli  v dveh mesecih zbolelo 3910 in umrlo 46 ljudi. Epi -
demija je povzročila preobremenjenost oddelkov za intenzivno nego v  Nemčiji, pomanjkanje medicinske 
opreme, izjemen pritisk na laboratorijske zmogljivosti in pomanjkanje zaupanja javnosti v zdravstvene ukrepe. 
Poleg tega je močno vplivala na kmetijski sektor v EU. Gospodarski subjekti naj bi po ocenah utrpeli več sto 
milijonov evrov izgube, EU pa je zaradi tega vzpostavila sheme odškodnin in pomoči7.
Iz podatkov o spremljanju je razvidno, da postaja protimikrobna odpornost  vse večji javnozdravstveni 
problem v  evropskih bolnišnicah in skupnostih, ki je povezan predvsem z  neustrezno uporabo antibiotikov8. 
Protimikrobna odpornost ogroža učinkovito preprečevanje in zdravljenje vse širšega nabora okužb, ki jih 
povzročajo bakterije, zajedavci, virusi in glivice9. Po podatkih SZO je protimikrobna odpornost vse resnejša 
nevarnost za svetovno javno zdravje, zaradi katere je treba ukrepati v vseh vladnih sektorjih in v vsej 
družbi , saj se novi mehanizmi odpornosti pojavljajo in širijo po vsem svetu.
7 SEC(2011) 1519 final z dne 8. decembra 2011 „Ocena učinka – Spremni dokument k Sklepu Evropskega parlamenta in Sveta o resnih čezmejnih 
nevarnostih za zdravje”.
8 Spletna stran ECDC z  informacijami o  protimikrobni odpornosti, namenjenimi širši javnosti ( http://ecdc.europa.eu ).
9 Informativni pregled SZO št.  194  – protimikrobna odpornost, posodobljen aprila  2015.Okvir  25 Sklep št. 1082/2013/EU.
6 Glej zlasti uvodne izjave 1 do 3 
Sklepa št. 1082/2013/EU.
10 Uvod 
10 Glej člen 168(1) Pogodbe 
o delovanju Evropske unije.
11 Glej tudi poglavje 1 bele 
knjige „Skupaj za zdravje: 
strateški pristop EU za 
obdobje 2008–2013”, 
COM(2007) 630 final z dne 
23. decembra  2007.
12 COM(2007) 630 final.
13 Druga dva cilja sta 
spodbujanje dobrega zdravja 
v starajoči se Evropi ter 
podpiranje dinamičnih 
zdravstvenih sistemov in 
novih tehnologij.
14 SEC(2009) 1622 final z dne 
23. novembra 2009 „Health 
Security in the European 
Union and internationally” 
(Zdravstvena varnost 
v Evropski uniji in na 
mednarodni ravni).
15 COM(2010) 673 final z dne 
22. oktobra 2010 „Izvajanje 
strategije notranje varnosti EU: 
pet korakov k varnejši Evropi”.
16 Odločba št. 2119/98/ES 
Evropskega parlamenta in 
Sveta z dne 24. septembra 
1998 o vzpostavitvi mreže 
epidemiološkega spremljanja 
in obvladovanja nalezljivih 
bolezni v Skupnosti (UL L 268, 
3.10.1998, str.  1).
17 Prvi odstavek člena 1 Uredbe 
(ES) št.  851/2004 Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 
21. aprila 2004 o ustanovitvi 
Evropskega centra za 
preprečevanje in 
obvladovanje bolezni 
(„uredba o ustanovitvi ECDC”) 
(UL L 142, 30.4.2004, str. 1).Okvir EU za spopadanje z  resnimi čezmejnimi 
nevarnostmi za zdravje
Strategija EU na področju javnega zdravja
03 
Pogodba o delovanju Evropske unije (PDEU) vključuje določbe o zdravju, pri 
čemer med drugim določa10, da je treba pri določanju in izvajanju vseh politik 
in dejavnosti Unije zagotavljati visoko raven varovanja zdravja ljudi ter da mora 
dejavnost Unije zajemati spremljanje resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, zgo -
dnje obveščanje o takih nevarnostih ter boj proti njim. Pogodba prav tako določa, 
da je namen dejavnosti EU na področju javnega zdravja podpirati in dopolnjevati 
ukrepe držav članic, ki imajo glavno odgovornost za zdravstveno politiko11. Vloga 
Komisije v zdravstveni politiki je torej predvsem zagotavljati podporo in po pot -
rebi sprejemati dopolnilne ukrepe.
04 
Eden od treh ciljev zdravstvene strategije EU za obdobje 2008–201312 je varova -
nje ljudi pred nevarnostmi za zdravje13. Iz vmesne ocene zdravstvene strategije, 
ki jo je leta 2011 opravila Komisija, je razvidno, da so cilji in načela zdravstvene 
strategije, s tem ko spodbujajo zdravje kot sestavni del ciljev glede pametne in 
vključujoče rasti, skladni s  strategijo Evropa  2020. Zdravstvena strategija zato os -
taja veljavna do leta 2020. V drugih zadevnih dokumentih Komisije o zdravstveni 
varnosti v  EU14 in širšem področju notranje varnosti15 je omenjeno dejstvo, da te 
nevarnosti za zdravje pogosto pomenijo čezmejne težave z učinkom na medna -
rodni ravni. Kot je navedeno v teh strategijah, se države članice na te nevarnosti 
ne morejo učinkovito odzivati same, kar je podlaga za ukrepanje Unije na tem 
področju.
Mehanizmi in orodja za usklajevanje na ravni EU  
in mednarodno sodelovanje
05 
Svet zdravstvenih ministrov je že leta 2001 ustanovil neformalni Odbor za zdra -
vstveno varnost kot enega od mehanizmov za usklajevanje ukrepov držav članic 
pri odzivanju na problematiko zdravstvene varnosti. Takratna glavna zakonodaja 
EU za varovanje državljanov pred nevarnostmi za zdravje je zadevala nalezljive 
bolezni. Z Odločbo št. 2119/98/ES16 je bila vzpostavljena mreža za epidemiološko 
spremljanje in obvladovanje nalezljivih bolezni v Skupnosti, vključno s sistemom 
zgodnjega obveščanja in odzivanja. Leta 2004 je bil kot neodvisna evropska 
agencija ustanovljen Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni 
(ECDC)17. Delovati je začel leta 2005, njegova naloga pa je, da gosti in uskla -
juje mrežo za epidemiološko spremljanje in sistem zgodnjega obveščanja in 
odzivanja.
11 Uvod Tabela 106 
Na mednarodni ravni Komisija sodeluje s pobudo za globalno zdravstveno var -
nost (GHSI)18 in SZO. SZO usklajuje izvajanje Mednarodnega zdravstvenega pravil -
nika (2005) (podrobnejše informacije o  Mednarodnem zdravstvenem pravilniku 
so predstavljene v Prilogi I ), pravno zavezujoče mednarodne pogodbe, ki velja 
od leta 2007, sprejeta pa je bila v razmerah porasta mednarodnih potovanj in 
mednarodne trgovine ter pojavljanja in ponovnega pojavljanja mednarodnih ne -
varnosti za bolezni in drugih tveganj za javno zdravje (v tabeli  1 je predstavljen 
pregled večjih nevarnosti od sprejetja Mednarodnega zdravstvenega pravilnika). 
Vse države članice EU so tudi države pogodbenice Mednarodnega zdravstvenega 
pravilnika ter morajo razvijati, krepiti in vzdrževati temeljne javnozdravstvene 
zmogljivosti za spremljanje in odzivanje. Poleg tega Svetovni zdravstveni organi -
zaciji poročajo o izvajanju Mednarodnega zdravstvenega pravilnika.18 To pobudo skupine G-7 so 
novembra 2001 sprožile EU, 
Francija, Italija, Japonska, 
Kanada, Mehika, Nemčija, ZDA 
in Združeno kraljestvo. SZO 
opravlja vlogo strokovnega 
svetovalca za pobudo, 
Komisija pa v njej sodeluje kot 
predstavnica EU.
Večji izbruhi bolezni od začetka veljavnosti Mednarodnega zdravstvenega pravilnika 
(2005)
Leto Večji izbruhi bolezni Učinek na zdravjeRazglasitev 
izrednih razmer 
mednarodnih 
razsežnosti na 
področju javnega 
zdravja s strani SZO?
2009 Pandemija influence A (H1N1) (ali prašičja gripa)18 449 smrtnih primerov v več kot 214 državah, 
ozemljih ali skupnostih (do 1. avgusta 2010).april  2009
2012Koronavirus bližnjevzhodnega respiratornega sindro -
ma (MERS-CoV)1 769 potrjenih primerov v 27 različnih državah  
in 630 poročil o smrtnih primerih od septembra 2012.Ni relevantno.
2013 Ptičja gripa H7N9 pri ljudehStopnja umrljivosti pri obolelih približno 25 %. 
V prejšnjih letih so v številnih državah poročali o 
primerih drugih podvrst ptičje gripe H7 .Ni relevantno.
2014Ponovni pojav otroške paralize, potem ko je bila  
že skoraj izkoreninjenaLeta 1988 je bilo 350 000 primerov v 125 državah; 
leta 2015 pa 74 primerov v dveh državah.maj 2014
2014 Izbruh ebole v zahodni AfrikiVeč kot 28 000 potrjenih primerov v Gvineji, Liberiji i  
n Sierra Leone in več kot 11000 smrtnih primerov.avgust  2014
2016 Izbruh virusa ZikaStanje junija 2016: 61 držav poroča o prenosu bolezni 
prek komarjev, ki še poteka. februar 2016
Vir: Povzetki podatkov SZO in spletne strani o ustreznih boleznih, julij 2016.
12 Uvod 
Sklep št.  1082/2013/EU o  resnih čezmejnih nevarnosti  
za zdravje
07 
Da bi zagotovili usklajeno ukrepanje držav članic na področju zdravstvene var -
nosti v Uniji, je bil sprejet Sklep št. 1082/2013/EU o resnih čezmejnih nevarnostih 
za zdravje19. Sklep v evropsko zakonodajo uvaja pristop upoštevanja vseh nevar -
nosti (tj. podobno kot pri MZP) ter državam članicam in Komisiji nalaga nekate -
re obveznosti glede sodelovanja in usklajevanja na konkretnih področjih (glej 
sliko  1).19 Sklep št. 1082/2013/EU.Slika  1Glavna področja Sklepa št. 1082/2013/EU o resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje
pripravljenost
nadzor /spremljanje
sistem zgodnjega 
obveščanja in odzivanja
ocena tveganja
usklajevanje odzivanja
razglasitev izrednih razmer
Odbor za zdravstveno varnost
nacionalni organi
člani Odbora za zdravstveno varnost
pristojni organ za spremljanjeSplošna pristojnost 
za javno zdravjeResne čezmejne nevarnosti za zdravje
 
države 
članice
ECDC/2004
„nalezljive bolezni“
druge 
agencije in organi EURaven EU Glavna področjaIzvori nevarnosti
Nacionalna ravenbiološki1kemični okoljski
Komisija 
GD SANTE
„usklajevanje + podpora“člen/uni00A0168/uni00A0PDEUSklep št./uni00A01082/2013/EU
neznani?
1 Biološke nevarnosti zajemajo nalezljive bolezni, protimikrobno odpornost in posebna zdravstvena vprašanja ter biotoksine.skupno javno naročanje
kontaktna točka sistema zgodnjega
obveščanja in odzivanja
Vir: Evropsko računsko sodišče.
13 Uvod 
08 
Sklep naj bi EU omogočil boljše obravnavanje tveganj, povezanih z resnimi 
čezmejnimi nevarnostmi za zdravje. Novosti, ki jih uvaja v zakonodajo EU, vklju -
čujejo formalizacijo in krepitev vloge Odbora za zdravstveno varnost ter pravil 
o usklajevanju odzivanja; razširitev pravnega okvira EU, ki zdaj poleg nalezljivih 
bolezni zajema tudi druge nevarnosti (predvsem kemične in okoljske nevarnosti 
ter nevarnosti neznanega izvora, pa tudi protimikrobno odpornost in biotoksine); 
posvetovanje o  načrtovanju pripravljenosti in usklajevanje takega načrtovanja ter 
novo pravno podlago za že obstoječa sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja 
ter mrežo za epidemiološko spremljanje.
09 
Ena od novosti, ki jih uvaja sklep, je tudi skupno javno naročanje zdravstvenih 
protiukrepov (npr. cepljenja), v okviru katerega se lahko, če je podpisan dogovor 
o skupnem javnem naročilu20, organizirajo posebna skupna javna naročila zdra -
vstvenih protiukrepov. Sklep prav tako določa, da lahko Komisija razglasi izredne 
razmere v EU (glej Prilogo I ).
Glavne naloge in odgovornosti pri izvajanju okvira EU
10 
Kot je navedeno v odstavku 3, imajo glavno odgovornost za zdravstveno politiko 
države članice. Poleg tega sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje drža -
vam članicam nalaga številne posebne obveznosti za področja, opisana v  odstav -
kih 7 do 9, vključno s tem, da imenujejo nekatere organe in predstavnike za uskla -
jevalne strukture na ravni EU. Komisija (tj. zlasti GD za zdravje in varnost hrane) je 
odgovorna za izvajanje in razvoj ustreznih delov zdravstvene strategije in politike 
EU. Skladno s  sklepom ima tudi posebne odgovornosti, vključno z  zagotavljanjem 
sekretariata in predsedstva za Odbor za zdravstveno varnost, ter upravlja svoj 
operacijski center za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah. Evropski center 
za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) upravlja mrežo za epidemiolo -
ško spremljanje nalezljivih bolezni ter sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja 
(te naloge so podrobneje opisane v Prilogi II ).20 Sporazum o skupnem javnem 
naročanju je junija 2014 
najprej podpisalo 15 držav 
članic, veljati pa je začel 
5. julija 2014. Do maja 2016 ga 
je podpisalo 24 držav članic.
14 Uvod 
Ukrepi na področju nevarnosti za javno zdravje,  
ki jih sofinancira EU
Zdravstveni programi EU
11 
Zdravstveno strategijo EU podpirajo večletni zdravstveni programi. Drugi pro -
gram se je izvajal v obdobju 2008–201321, tretji program pa se izvaja v obdobju 
2014–202022. Za upravljanje zdravstvenega programa je odgovorna predvsem 
Izvajalska agencija za potrošnike, zdravje, kmetijstvo in hrano (Chafea). Drugi 
cilj zdravstvenega programa za obdobje 2014–2020, ki je relevanten za to revizijo, 
je usklajen z  dejavnostmi in opredelitvami sklepa o  resnih čezmejnih nevarnostih 
za zdravje. Tabela  2 vsebuje pregled relevantnih ciljev in porabe ali proračuna:21 Uveden s Sklepom 
št. 1350/2007/ES Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 
23. oktobra 2007 o uvedbi 
drugega programa ukrepov 
Skupnosti na področju zdravja 
(2008–2013) (UL L 301, 
20.11. 20 07, str.  3).
22 Uveden z Uredbo (EU) 
št. 282/2014 Evropskega 
parlamenta in Sveta z dne 
11. marca 2014 o vzpostavitvi 
tretjega programa za ukrepe 
Unije na področju zdravja 
(2014–2020) in razveljavitvi 
Sklepa št. 1350/2007/ES 
(UL L 86, 21.3.2014, str. 1).Tabela 2Cilji zdravstvenega programa, relevantni za to revizijo1
Drugi zdravstveni program  2008–2013 Tretji zdravstveni program  2014–2020
Skupni operativni proračun  
za obdobje247 milijonov EUR 405 milijonov EUR
Število glavnih ciljev 3 4
Podukrepi/podprioritete 19 23
Ustrezen sklop za ta pregled1: Izboljšanje zdravstvene varnosti državljanov.
1.1: Varovanje državljanov pred nevarnostmi  
za zdravje.2: Za zaščito državljanov Unije pred resnimi čezmej -
nimi nevarnostmi za zdravje: določiti in oblikovati 
usklajene pristope za boljšo pripravljenost in usklaje -
vanje v izrednih zdravstvenih razmerah in  
si prizadevati za njihovo izvajanje.
Poraba/proračun za ta sklop 32 milijonov EUR za ukrep 1.1 (približno 13 %).Po ocenah 12 milijonov EUR na podlagi večletne -
ga načrtovanja leta 2013 za obdobje 2014–2016 
(približno 3 %).
1  V zvezi z podatki, predstavljenimi v tabeli  2, je treba upoštevati, da ti med programskimi obdobji niso popolnoma primerljivi zaradi različnih 
podprioritet in preusmeritve nekaterih dejavnosti iz zdravstvenega programa v ECDC, ki ima precejšen letni proračun v višini približno 55 mi -
lijonov evrov.
Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi informacij Komisije.
15 Uvod 
Drugo financiranje EU za zdravstveno varnost
12 
Sredstva za financiranje ukrepov v zvezi z zdravstveno varnostjo se zagotavljajo 
tudi iz drugih virov EU, zlasti okvirnih programov za raziskave (7. OP za obdobje 
2007–2013 in Obzorje 2020 za obdobje 2014–2020). V okviru tematskih podro -
čij „zdravje” in „varnost” programa sodelovanja sedmega okvirnega programa 
je bilo zagotovljenih več kot 7  milijard evrov23. Za omenjeni tematski področji 
sta pristojna GD za raziskave in inovacije ter GD za migracije in notranje za -
deve. Raziskave na področju zdravja in varnosti obravnava tudi novi program 
Obzorje 202024. EU naj bi v obdobju 2014–2020 v ti dve področji po ocenah25 
investirala okrog 9,1 milijarde evrov. Kar zadeva tematsko področje zdravja, so ta 
sredstva med drugim namenjena povečanju zmogljivosti za spremljanje zdravja 
ter preprečevanje, odkrivanje, zdravljenje in obvladovanje bolezni. Nepovrat -
na sredstva, dodeljena v okviru teh programov, bi bila zato lahko neposredno 
relevantna za politiko na področju zdravstvene varnosti in spopadanje z resnimi 
čezmejnimi nevarnostmi za zdravje26.23 Glej podatke o izvrševanju 
proračuna 7. OP v  obdobju 
2007–2013 na https://
ec.europa.eu/research/fp7/
index_en.cfm?pg=budget .
24 V okviru družbenega izziva 1 
„zdravje, demografske 
spremembe in dobro počutje” 
ter družbenega izziva 7 „varne 
družbe”.
25 Glej informativni pregled 
proračuna programa 
Obzorje 2020 z dne 
25. novembra 2013.
26 Na primer projekti, ki 
obravnavajo teme, kot so 
ebola, protimikrobna 
odpornost, nalezljive bolezni, 
pa tudi pripravljenost.
16
 Obseg revizije  
in revizijski pristop
13 
Sodišče je pri določitvi obsega in ciljev revizije upoštevalo, da okvir EU za varova -
nje državljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje sestavljajo pred -
vsem Sklep št. 1082/2013/EU o resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje in sredstva 
EU, ki so na razpolago za podporo njegovemu izvajanju. V celoti gledano je ta 
okvir usklajen s širšim okvirom zdravstvene strategije EU.
14 
Pri reviziji je bilo obravnavano naslednje glavno revizijsko vprašanje:
Ali se okvir EU za varovanje državljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi 
za zdravje ustrezno izvaja?
V okviru tega glavnega vprašanja je Sodišče preverilo:
(i) ali se novosti, ki so bile uvedene s sklepom, učinkovito izvajajo;
(ii) ali se obstoječi sistemi za zgodnje obveščanje in odzivanje ter epidemiološko 
spremljanje ustrezno upravljajo in izvajajo;
(iii) ali zdravstveni programi EU učinkovito prispevajo k varovanju državljanov 
pred nevarnostmi za zdravje ter
(iv) ali je notranje usklajevanje Komisije glede financiranja zdravstvene varnosti 
in glede javnozdravstvenega kriznega upravljanja ustrezno.
15 
Obseg revizije je tesno usklajen z  različnimi področji sklepa o  resnih čezmejnih 
nevarnostih za zdravje (glej tudi sliko  1 zgoraj). V  okviru podvprašanja  1 so bile 
obravnavane novosti, ki so bile s sklepom uvedene v zakonodajo EU (npr. uskla -
jevanje načrtovanja pripravljenosti, skupno javno naročanje in okrepljena vloga 
Odbora za zdravstveno varnost; glej odstavke 7 do 9), v okviru podvprašanja 2 pa 
sistemi, ki so obstajali že prej (tj. sistemi za epidemiološko spremljanje ter zgo -
dnje obveščanje in odzivanje).
16 
V obseg revizije je bila vključena tudi ocena upravljanja sredstev EU, dodeljenih 
z namenom prispevanja k  varovanju državljanov pred nevarnostmi za zdravje. 
V okviru podvprašanja 3 je Sodišče presojalo ustrezne ukrepe in projekte GD za 
zdravje in varnost hrane ter agencije Chafea za programsko obdobje 2008–2013 
in do neke mere za programsko obdobje 2014–2020.
17 Obseg revizije in revizijski pristop  
17 
V okviru podvprašanja 4 je Sodišče presojalo splošno učinkovitost in usklajeval -
ne dejavnosti, predvsem na ravni kriznega upravljanja GD za zdravje in varnost 
hrane ter pripravljenosti v  enoti za zdravje in ustreznih operativnih enotah centra 
ECDC. Preučilo je tudi usklajevanje GD za zdravje in varnost hrane z drugimi 
službami Komisije, zlasti v zvezi z raziskovalnimi programi, ki vključujejo cilje na 
področju zdravstvene varnosti, in strukturami za krizno upravljanje.
18 
Sodišče ni pooblaščeno za preverjanje, kako države članice izvajajo Mednarodni 
zdravstveni pravilnik Svetovne zdravstvene organizacije ali kako se načrti priprav -
ljenosti na splošno izvajajo na nacionalni ravni, zato to ni bilo vključeno v obseg 
revizije. Kljub temu so bili med revizijo obravnavani nekateri koncepti Mednaro -
dnega zdravstvenega pravilnika. Kar zadeva revizijsko delo Sodišča glede uskla -
jevanja struktur za krizno upravljanje, v obseg revizije ni bila vključena celovita 
presoja njihovega delovanja v več generalnih direktoratih ali v okviru odziva EU 
na izbruh ebole27.
19 
Vprašanja 1 do 4 so bila obravnavana na ravni Komisije (tj. GD za zdravje in 
varnost hrane, glede vprašanj 3 in 4 pa so bili opravljeni tudi informativni obiski 
pri GD za migracije in notranje zadeve, GD za raziskave in inovacije, Izvajalski 
agenciji za raziskave (REA) in Izvajalski agenciji Evropskega raziskovalnega sveta 
(ERCEA)) in ECDC ter v okviru informativnih obiskov v štirih državah članicah28. 
Sodišče je poleg pogovorov med obiski na kraju samem opravilo tudi informativ -
ni obisk pri SZO za Evropo, izvedlo dokumentacijski pregled 20 ukrepov v okviru 
zdravstvenega programa29 (glej Prilogo III ) ter ustrezne informacije poiskalo 
v poročilih Komisije o napredku in izvajanju ter dokumentih v zvezi z delom Od -
bora za zdravstveno varnost.
20 
Pomembnost in potencialni vpliv, povezana z izvajanjem in upravljanjem podro -
čij, vključenih v obseg revizije, bi bilo treba presojati predvsem z vidika poten-  
cialnih stroškov in posledic, ki bi nastali, če se s čezmejnimi nevarnostmi za javno 
zdravje ne bi spopadli na najuspešnejši način. Izredne razmere običajno zahte -
vajo, da so za ukrepe odzivanja takoj na voljo precejšnja (finančna) sredstva, kar 
velja še toliko bolj, če je zgodnje odzivanje počasnejše ali manj uspešno, kot je 
potrebno. Poleg tega škodljivi učinki niso omejeni le na zdravje ljudi, temveč lah -
ko zajamejo tudi številne sektorje širšega gospodarstva, kot je opisano v odstav -
kih 1 in 2. Zaradi nepredvidljive narave in obsega prihodnjih izrednih razmer na 
področju javnega zdravja take škode in učinkov ni mogoče vnaprej količinsko 
opredeliti.27 V zvezi s tem se sklicujemo 
tudi na eno izmed revizij 
smotrnosti kriznega 
upravljanja Komisije v okviru 
zunanjega delovanja, ki jo je 
opravilo Sodišče, vključno 
s študijo primera v zvezi s krizo 
zaradi izbruha ebole.
28 Informativni obiski so bili 
opravljeni v Estoniji, Italiji, na 
Nizozemskem in v  Združenem 
kraljestvu. Te države so bile 
izbrane na podlagi geografske 
porazdelitve in dejavnikov 
tveganja, kot so potovanja, 
trgovina in zunanje meje.
29 Ti predstavljajo približno 56 % 
(tj. 18 milijonov EUR) sredstev 
v okviru drugega 
zdravstvenega programa, 
namenjenih projektom in 
ukrepom v zvezi 
z nevarnostmi za zdravje. 
Sodišče je na kraju samem 
obiskalo tudi glavne 
koordinatorje sedmih 
projektov.
18
 Revizijska opažanja
S sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje 
so bile uvedene nekatere novosti na področju 
zdravstvene varnosti v  EU, toda njihovo izvajanje in 
razvoj so ovirale zamude, tako da še vedno obstajajo 
strateški in operativni izzivi
21 
Sodišče je proučilo, ali so bile novosti, uvedene s sklepom o resnih čezmejnih 
nevarnostih za zdravje, kot je opisano v odstavkih 7 do 9 in na sliki 1 , učinkovito 
izvedene. Na splošno je ugotovilo, da so izvajanje in razvoj teh novosti ovira -
le zamude ter da še vedno obstajajo strateški in operativni izzivi. V naslednjih 
odstavkih Sodišče poroča o premalo jasnih rezultatih posvetovanja o načrtovanju 
pripravljenosti ter njegovem usklajevanju, pa tudi o  slabem merjenju uspešnos -
ti teh dejavnosti. Poleg tega poroča o vlogi ECDC pri splošni pripravljenosti, ki 
ni zadostno formalizirana, počasnem napredku pri skupnem javnem naročanju 
zdravstvenih protiukrepov ter odsotnosti mehanizma EU za obravnavanje nujnih 
potreb po zdravstvenih protiukrepih v  okviru sklepa o  resnih čezmejnih nevar -
nostih za zdravje. Nazadnje Sodišče poroča še o operativnih in strateški izzivih za 
Odbor za zdravstveno varnost ter težavah pri uporabi pravil glede usklajevanja 
odzivanja.
Premalo jasnih rezultatov posvetovanja o  načrtovanju 
pripravljenosti ter njegovem usklajevanju
22 
Države članice in Komisija bi se morale v okviru Odbora za zdravstveno varnost 
medsebojno posvetovati, da bi uskladile svoja prizadevanja za razvoj, krepitev in 
ohranjanje zmogljivosti za spremljanje resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, 
zgodnje obveščanje o  njih, njihovo ocenjevanje in odzivanje nanje30. Posvetova -
nje bi moralo biti namenjeno izmenjavi najboljših praks in izkušenj pri načrto -
vanju pripravljenosti in odzivanja; spodbujanju interoperabilnosti nacionalnega 
načrtovanja pripravljenosti; ter obravnavanju potrebe, da različni sektorji (kot so 
npr. zdravstvo, civilna zaščita, promet in mejni nadzor) sodelujejo na področju 
načrtovanja pripravljenosti in odzivanja na ravni Unije. Podpirati bi moralo tudi 
izvajanje zahtev glede osnovnih zmogljivosti za spremljanje in odzivanje, kot je 
navedeno v  Mednarodnem zdravstvenem pravilniku (glej Prilogo I ).
23 
Države članice so morale Komisiji do 7. novembra 2014, nato pa vsaka tri leta, 
predložiti poročilo o najnovejših razmerah na področju svojega načrtovanja prip -
ravljenosti in odzivanja na nacionalni ravni za glavna področja, navedena zgoraj. 
Da bi zagotovili skladnost teh informacij s cilji in njihovo ustreznost, je Komisija 
sprejela predlogo, ki se uporablja za poročanje.30 Člen 4 Sklepa  
št. 1082/2013/EU.
19 Revizijska opažanja 
24 
Komisija je po posvetovanju z državami članicami obrazce za poročanje informa -
cij o pripravljenosti sprejela julija leta 2014, le štiri mesece pred rokom, do katere -
ga so morale države članice izpolniti vprašalnike, med krizo zaradi izbruha ebole. 
Devet držav članic EU je odgovore prek elektronske ankete oddalo pravočasno. 
17 držav članic je odgovore oddalo z zamudo, večinoma v letu 2015, potem ko jih 
je Komisija večkrat opomnila. Komisija je v sodelovanju z ECDC in SZO za Evropo 
na podlagi odgovorov držav članic pripravila poročilo o  napredku pri načrtovanju 
pripravljenosti in odzivanja, ki je bilo junija in novembra leta 2015 predloženo 
OZV. Kljub zamudam pri oddaji odgovorov se je s tem začela potrebna izmenjava 
informacij o načrtovanju pripravljenosti in odzivanja.
25 
Večina informacij v  poročilu, razen nekaterih geografskih zemljevidov, pridoblje -
nih iz poročil SZO31, je anonimiziranih in združenih. To pomeni, da članom OZV 
ne kažejo, katera država je posredovala katere informacije, predloge izboljšav ali 
najboljših praks in primere, ter ne omogočajo učinkovite in pregledne izmenjave 
mnenj, čeprav sta tako Odbor za zdravstveno varnost kot poročilo zaupne narave. 
Niti sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje niti obrazec vprašalnika ne 
zahtevata, da države članice predložijo dokazila, kot so načrti izvajanja ali akcijski 
načrti, nacionalni priročniki ali dejanski načrti pripravljenosti.
26 
Zakonodaja Komisiji ne daje pooblastil za zbiranje ali preverjanje takih informa -
cij, na primer med obiski držav. Informacije v poročilu o napredku pri ustreznih 
vidikih pripravljenosti temeljijo zgolj na samoocenah držav članic in ne vklju -
čujejo dokazil. To sicer ne pomeni, da sporočene informacije niso točne, toda 
posledično prednosti in slabosti, opredeljene v  poročilu in predstavljene OZV, 
ne temeljijo na neodvisno preverjenih ali pregledanih podatkih. Taki pregledi in 
večja preglednost, ki jih zakonodaja sicer ne predvideva, lahko prispevajo k višji 
stopnji zaupanja, ko gre za pripravljenost na resne čezmejne nevarnosti za zdrav -
je (glej okvir 3  o slabostih samoocenjevanja v  zvezi z  izvajanjem Mednarodnega 
zdravstvenega pravilnika), in bi omogočili boljše usmerjanje potrebnih ukrepov 
za odpravljanje slabosti.31 SZO (2014);): Summary of State 
Parties 2013 report on IHR core 
capacity implementation, 
Regional Profiles (Povzetek 
poročil držav partneric 
o izvajanju osnovnih 
zmogljivosti iz Mednarodnega 
zdravstvenega pravilnika za 
leto 2013, regionalni profili); 
http://www.who.int/ihr/
publications/WHO_HSE_
GCR_2014.10/en/ .
20 Revizijska opažanja Okvir  3
27 
Čeprav so bile države članice vključene v pripravo obrazcev, so imele nekatere 
od njih v praksi težave pri izpolnjevanju vprašalnika o pripravljenosti, zato so 
imele pozneje pomisleke glede ugotovitev v poročilu o napredku. Poleg tega so 
se pri tehnični izvedbi vprašalnika v obliki spletne ankete pokazale slabosti, ki so 
omejevale kakovost podatkov pri nekaterih vprašanjih. To je bilo deloma zato, ker 
je GD za zdravje in varnost hrane ECDC prepozno vključil v priprave IT za uporabo 
spletnega anketnega orodja.
28 
Kar zadeva morebitna merila EU za načrtovanje pripravljenosti in odzivanja poleg 
osnovnih meril iz sklepa32, je Komisija v svoji oceni učinka za leto 201133 navedla 
razpoložljivost obsežnega vodnika za načrtovanje splošne pripravljenosti34 za vse 
vrste nevarnosti za zdravje ter dejstvo, da ni veljavnega mehanizma, ki bi zagoto -
vil njihovo izvajanje v vseh državah članicah. Sodišče je ugotovilo, da temu vodni -
ku ni bil dodeljen nikakršen status v  okviru sklepa o  resnih čezmejnih nevarnostih 
za zdravje in da je ozaveščenost o njegovi vsebini na splošno slaba, kljub obse -
žnim prizadevanjem Komisije in več držav članic, da bi pripravile izčrpno, poso -
dobljeno različico vodnika iz leta 2011 ter prevode, dostopne na spletnem mestu 
Komisije. Če države članice vodnika ne uporabljajo in če se ga ne posodablja, se 
lahko ta velika naložba sredstev izgubi.Mednarodni razvoj dogodkov v zvezi s pripravljenostjo: slabosti samoocenjevanja 
v zvezi z izvajanjem Mednarodnega zdravstvenega pravilnika
Na slabosti, ki so svojstvene za samoocenjevanje izvajanja osnovnih zmogljivosti iz Mednarodnega zdravstve -
nega pravilnika, so opozorile SZO in njene skupine strokovnjakov. V skladu s poročilom komisije za vmesno 
oceno o  eboli, objavljenem julija leta  2015, je nesprejemljivo, da se za merjenje osnovnih zmogljivosti iz Med -
narodnega zdravstvenega pravilnika zahteva le prostovoljna samoocena. Komisija je navedla obetavna priza -
devanja, tako v SZO kot s pobudami, kot je agenda za globalno zdravstveno varnost (glej Prilogo I , v kateri so 
opisane druge pobude, namenjene boljšemu načrtovanju pripravljenosti in večji preglednosti), za spodbuja -
nje okvirov za ocenjevanje, zunanjega spremljanja in preglednosti osnovnih zmogljivosti  ter poudarila, 
da lahko to delo podprejo  tudi regionalne politične agencije, kot je Evropska unija .
Na 69. skupščini Svetovne zdravstvene organizacije (23.–28. maja 2016) so obravnavali poročilo Odbora za pregled 
o vlogi Mednarodnega zdravstvenega pravilnika v izbruhu ebole in odzivu nanj ter prišli do podobnega sklepa. 
Odbor za pregled je navedel, da je pomanjkljivo izvajanje Mednarodnega zdravstvenega pravilnika prispevalo 
k stopnjevanju izbruha ebole. Eden od pristopov za boljše izvajanje Mednarodnega zdravstvenega pravilnika, ki jih 
je predlagal Odbor za pregled, je sprejetje  zunanje ocene osnovnih zmogljivosti države  kot najboljše prakse.
32 Člen 4 Sklepa št. 1082/2013/
EU.
33 Stran 17 SEC(2011) 1519 final 
z dne 8. decembra 2011.
34 Strategija za načrtovanje 
splošne pripravljenosti, 
Tehnični vodnik za 
načrtovanje splošne 
pripravljenosti ob izrednih 
razmerah na področju javnega 
zdravja (posodobitev iz 
leta 2011).
21 Revizijska opažanja 
29 
Sodišče je na splošno ugotovilo, da se je posvetovanje med državami članicami in 
Komisijo o načrtovanju pripravljenosti in odzivanja začelo v skladu z zahtevami, 
vendar postopki za pridobivanje in izmenjavo pomembnih informacij za boljše 
usklajevanje prizadevanj glede pripravljenosti še niso dovolj zanesljivi in še niso 
prinesli jasnih rezultatov.
Slabo merjenje uspešnosti v  okviru usklajevanja 
pripravljenosti
30 
Komisija bi morala meriti uspešnost politik in programov Unije. To velja tudi za 
cilje politike EU iz sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje ter zlasti za 
prizadevanja v skladu s členom 4 glede načrtovanja pripravljenosti in odzivanja, 
kot je navedeno zgoraj. Zato je treba v tesnem sodelovanju z državami članicami 
opredeliti cilje in kazalnike SMART35, pa tudi metodologijo za jasno merjenje in 
ocenjevanje napredka. Nato morajo države članice dokazati svoj napredek.
31 
GD za zdravje in varnost hrane med svoje cilje na področju zdravja v sedanjem 
programskem obdobju (2014–2020) prišteva poseben cilj glede varovanja držav-  
ljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje: določiti in oblikovati 
usklajene pristope za boljšo pripravljenost in usklajevanje v  izrednih zdravstvenih 
razmerah ter si prizadevati za njihovo izvajanje. Specifičen kazalnik rezultatov, 
povezan s tem ciljem, je: „[število] držav članic, ki bodo oblikovane skupne pristo -
pe vključile v pripravo svojih načrtov pripravljenosti[…]”36.
32 
Za ta posebni cilj in kazalnik je Komisija v svojih načrtih upravljanja za 
leti 2014 in 2015 določila, da morajo oblikovane skupne pristope v pripravo svojih 
načrtov pripravljenosti do leta 2015 vključiti štiri države članice, do leta 2017 
štirinajst držav članic,do leta 2020 pa vse države članice. Sama cilj in kazalnik pa 
v sklep nista vključena, kar pomeni, da za države članice nista zavezujoča. Sklep 
prav tako ne vsebuje meril o tem, kaj je upoštevanje usklajenih skupnih pristopov 
pri pripravi načrtov pripravljenosti, ki bi jih bilo treba v skladu s ciljem še oprede -
liti in pripraviti. Sodišče je ugotovilo, da Komisija tega pojma skupnih pristopov, 
potem ko je določila ciljne vrednosti kazalnika, ni razvijala naprej v dogovoru 
z državami članicami, prav tako pa ni bil dogovorjen jasen pristop k merjenju 
napredka.35 Specifični, merljivi, dosegljivi, 
ustrezni in časovno določeni.
36 Isti cilj in kazalnik za merjenje 
uspešnosti ustrezne porabe za 
ta cilj sta predvidena tudi 
v členih 2 in 3 Uredbe (EU)
št. 282/2014.
22 Revizijska opažanja 
33 
V začetku leta 2016 je Komisija izpopolnila svojo metodologijo za merjenje na -
predka po posebnem kazalniku in zaprosila ECDC za nadaljnjo analizo podatkov, 
prejetih od držav članic. ECDC je bil zaprošen, naj ugotovi število držav članic, ki 
so sprejele elemente izvajanja osnovnih zmogljivosti iz Mednarodnega zdravstve -
nega pravilnika, dogovore o  interoperabilnosti med sektorji in načrte neprekinje -
nega delovanja. ECDC je ugotovil, da je te elemente kot sprejete navedlo 16 držav 
članic in da je kazalnik za leto 2015 torej presegel zastavljeni cilj (14 držav članic 
do leta 2017). Kot je navedeno v odstavku 32, pa Sodišče ni moglo potrditi, da je 
bila ta metodologija predmet razprave z Odborom za zdravstveno varnost in da 
jo je ta podprl.
34 
Sodišče torej ni moglo zaključiti, kaj sporočeni napredek pomeni za uspešnost ter 
ali države članice podpirajo vse opredelitve in pojme ciljev, kazalnikov in ciljnih 
vrednosti. To je zlasti pomembno, ker je od njih odvisno učinkovito usklajevanje 
načrtovanja pripravljenosti in odzivanja za resne čezmejne nevarnosti37, za iste 
cilje pa si morajo prizadevati tudi deležniki.
Vloga ECDC pri splošni pripravljenosti ni dovolj formalizirana
35 
ECDC je pooblaščen, da države članice in Komisijo podpira pri njunih dejavnostih 
v zvezi s pripravljenostjo. Pooblastila ECDC so bila sprva namenjena preprečeva -
nju in obvladovanju bolezni ter od njegove ustanovitve niso bila formalno po -
sodobljena, čeprav je prišlo do pomembnih sprememb na področju zdravstvene 
varnosti, zlasti z  začetkom veljavnosti Mednarodnega zdravstvenega pravilnika 
in sprejetjem sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje. Sodišče je glede 
na to proučilo, ali je dovolj jasno, ko gre za Komisijo in ECDC, pa tudi deležnike 
ECDC, v  kakšnem obsegu lahko ECDC ponudi strokovno znanje na področju splo -
šne pripravljenosti ter kako bi moral načrtovati svoje dejavnosti in sredstva za ta 
namen.
36 
Uredba o ustanovitvi ECDC navaja, da ta lahko zagotavlja znanstveno in tehnično 
znanje in izkušnje državam članicam, Komisiji in drugim agencijam Skupnosti pri 
pripravi, redni reviziji in posodabljanju načrtov pripravljenosti, pa tudi pri pripravi 
intervencijskih strategij na svojih področjih delovanja (tj. varovanje pred nalez -
ljivimi boleznimi in nevarnostmi neznanega izvora). Sklep o resnih čezmejnih 
nevarnostih za zdravje ECDC izrecno nalaga naloge epidemiološkega spremlja -
nja ter zgodnjega opozarjanja in odzivanja, ne pa tudi podpore pri načrtovanju 
pripravljenosti.37 Kot je potrdil GD za zdravje in 
varnost hrane v  svojem 
letnem poročilu o  dejavnostih 
za leto 2015, v katerem poroča 
o napredku pri tem cilju in 
kazalniku.
23 Revizijska opažanja 
37 
Po sprejetju sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje ECDC opravlja nove 
naloge38, zlasti na področju splošne pripravljenosti, s čimer odgovarja na potre -
bo, da mora imeti EU pristop, ki upošteva vse nevarnosti. Sodišče pa je ugoto -
vilo, da vloga in odgovornosti ECDC v zvezi s splošno pripravljenostjo niso bile 
formalno opredeljene in dogovorjene ne s  posodobitvami ustrezne zakonodaje 
ne na primer s pisnim dogovorom med Komisijo in ECDC, ki bi ga podprli delež -
niki ECDC. Če vloga ECDC pri teh dejavnostih formalno ni dovolj jasna, hkrati pa 
ni jasno tudi, kako se te dejavnosti uvrščajo na njegova področja delovanja, se 
organizacija dolgoročno morda ne bo mogla primerno pripraviti na take naloge 
ali se učinkovito odzvati na prošnje za pomoč. Tveganje, ki izhaja iz tega položaja, 
se je že uresničilo pri skupnem delu, ki sta ga ECDC in SZO opravila pri vodniku za 
revizijo načrta za primer pandemije gripe, kot je pojasnjeno v  nadaljevanju
38 
Po pandemiji gripe leta 2009 je bilo med glavnimi priporočili Sveta tudi sprejetje 
smernic o  načrtih pripravljenosti39. Na podlagi pridobljenih izkušenj so države 
po Evropi začele revidirati svoje načrte za primer pandemije. ECDC in SZO za 
Evropo sta se zelo potrudila z organizacijo delavnic in pregledovanjem. Leta 2012 
sta objavila skupen dokument, v katerem so bili navedeni rezultati tega dela40. 
Pozneje sta sodelovala pri pripravi vodnika za revizijo načrtov za primer pande -
mije gripe41. Osnutek vodnika je bil namenjen vsem 53 državam v evropski regiji 
SZO, razvili pa so ga strokovnjaki za načrtovanje pripravljenosti na pandemije iz 
različnih držav in organizacij.
39 
Komisija pa je marca leta 2014 odložila objavo smernic, pri čemer se je sklicevala 
na dvome glede pooblastil ECDC za izdajo takih smernic neposredno državam 
članicam, ter zaključila, da je ustrezni organ s  pooblastili za obravnavo vprašanj 
glede pripravljenosti OZV. V času revizije (dve leti pozneje) roki za razpravo o vod -
niku v Odboru za zdravstveno varnost (ali njegovi delovni skupini za pripravlje -
nost) in njegovo objavo niso bili znani. Če vodnik ne bo objavljen in se držav ne 
bo spodbujalo k njegovi uporabi, bi to pomenilo izgubljeno naložbo sredstev in 
prizadevanj, vloženih v njegovo pripravo. Poleg tega države članice EU in evrop -
ske regije SZO do vodnika ne bodo imele dostopa, čeprav si bodo prizadevale za 
posodobitev načrtov pripravljenosti na pandemijo na nacionalni ravni.38 Med temi nalogami je bila tudi 
pomoč, ki jo je ECDC nudil 
Komisiji pri združevanju 
podatkov, ki so jih države 
članice posredovale v  skladu 
s členom 4 Sklepa 
št. 1082/2013/EU, in poročanju 
Odboru za zdravstveno 
varnost.
39 Sklepi Sveta o pandemiji 
(H1N1) 2009 – strateški pristop, 
odstavek 11, str. 2.
40 Key changes to pandemic 
plans by Member States of the 
WHO European Region based 
on lessons learnt from the 
2009 pandemic (Ključne 
spremembe načrtov za primer 
pandemije držav članic 
evropske regije SZO na 
podlagi izkušenj, pridobljenih 
med pandemijo leta 2009), 
Regionalni urad SZO za Evropo 
in ECDC, 2012.
41 Guide for influenza pandemic 
plan revision – Applying the 
lessons learned from the 
pandemic H1N1 (2009): 
A guide for the Member States 
of the WHO European Region, 
European Union and 
European Economic Area 
(Vodnik za revizijo načrta za 
primer pandemije gripe  – 
Uporaba izkušenj, pridobljenih 
med pandemijo H1N1 (2009): 
Vodnik za države članice 
evropske regije SZO, Evropske 
unije in Evropskega 
gospodarskega prostora), 
osnutek iz leta 2014.
24 Revizijska opažanja 
Nezadostna odzivnost držav članic za pospešitev skupnega 
javnega naročanja cepiva proti pandemiji gripe in odsotnost 
mehanizma EU za obravnavanje nujnih potreb  
po zdravstvenih protiukrepih v  okviru sklepa o  resnih 
čezmejnih nevarnostih za zdravje
40 
Po krizi s pandemijo gripe H1N1 leta 2009 je Svet42 pozval Komisijo, naj čim prej in 
najpozneje do decembra leta 2010 poroča o mehanizmu za skupno javno naro -
čanje cepiv in protivirusnih zdravil ter ga razvije. Komisija je že leta 2011 pozvala 
države članice, naj posredujejo analize potreb za tak postopek skupnega javnega 
naročanja, toda EU je pravno podlago za tako naročanje zdravstvenih protiukre -
pov pridobila šele leta 2013 s sprejetjem sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih 
za zdravje. Komisija je 10. aprila 2014 sprejela sporazum o skupnem javnem naro -
čanju. Države, ki so ta sporazum podpisale, lahko sodelujejo v posebnih postop -
kih skupnega javnega naročanja zdravstvenih protiukrepov, v  katerih morajo biti 
udeležene najmanj štiri države članice.
41 
Februarja leta 2016 je Komisija uspešno dokončala in objavila specifikacije za 
skupno javno naročilo osebne zaščitne opreme, ki jih je začela pripravljati po 
začetku krize zaradi izbruha ebole. Poleg tega se je začelo več drugih posebnih 
postopkov skupnega javnega naročanja. Pripravljanje posebnega postopka odda -
je skupnega javnega naročila cepiva proti pandemiji gripe, ki ga je Svet zahteval 
leta 2010, pa je bilo še v teku. Čeprav je Komisija poslala več prošenj, je do aprila 
leta 2016 ocene potreb prejela le od petih držav članic. Nadaljnji napredek je 
odvisen od zavezanosti držav članic tem postopkom. Komisija je v svojih letnih 
poročilih o dejavnostih za leti 2014 in 2015 navedla, da cilji za skupno javno naro -
čilo cepiva proti pandemiji gripe niso bili doseženi.
42 
Uporaba instrumenta za izredne razmere, s katerim bi obravnavali nujne potre -
be po zdravstvenih protiukrepih, bi bila manj zapletena in bi omogočala večjo 
hitrost in prožnost kot predvideva sporazum o skupnem javnem naročanju. Po 
pojavu davice v Španiji leta 2015, ko je imela bolnišnica, ki je primer obravnavala, 
velike težave z dostopom do antitoksina v Evropi43, sta se Odbor za zdravstveno 
varnost in Komisija odločila proučiti možne rešitve za podobne primere v pri -
hodnosti. Odbor za zdravstveno varnost se je strinjal, da se bo njegova delovna 
skupina za pripravljenost lotila razvijanja standardnih operativnih postopkov 
za hiter in skladen odziv Unije v takih izrednih razmerah. Januarja leta 2016 je 
Komisija pozvala države članice, naj imenujejo osebe za sodelovanje v skupini za 
pripravljenost Odbor za zdravstveno varnost, ki bo pripravila standardni opera -
tivni postopek za izmenjavo zdravstvenih protiukrepov. Med revizijo pa Sodišče 
ni našlo dokazov, da je bil sklenjen dogovor o ustreznem postopku ali da so bile 
v zvezi s tem opravljene specifične dejavnosti (glej tudi odstavka 46 in 47).42 Sklepi Sveta z dne 
13. septembra 2010 
o izkušnjah, pridobljenih med 
pandemijo A/H1N1  – 
zdravstvena varnost v  Evropski 
uniji.
43 Glej hitro oceno tveganja 
ECDC, A case of diphtheria in 
Spain (Primer davice v Španiji), 
z dne 15. junija 2015: Odkritje 
in obvladovanje prvega 
primera davice v Španiji po 
skoraj 30 letih ter odziv 
javnega zdravstva nanj so 
izpostavili izzive za 
pripravljenost na davico 
v Evropski uniji.
25 Revizijska opažanja 
Odbor za zdravstveno varnost in izbruh ebole
Razprave o eboli v Odboru za zdravstveno varnost so se začele marca leta 2014, po prvotnem obvestilu o iz -
bruhu, ki ga je Gvineja posredovala SZO, in hitri oceni tveganja, ki jo je izdal ECDC. Ta ocena je navajala, da je 
tveganje za prenos v EU majhno, čeprav bi nekatere razmere lahko upravičevale ukrepanje v EU, npr. turisti, ki 
so se vrnili iz Gvineje, kjer so obiskali sorodnike in prijatelje, ali osebe, ki so bile izpostavljene virusu in iščejo 
zdravniško oskrbo v EU.
Zaradi izbruha ebole je SZO 8. avgusta 2014 razglasila izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju 
javnega zdravja. Teden dni prej je Komisija zaradi razmer v prizadetih državah, ki so se hitro slabšale, sklicala 
avdiokonferenco Odbora za zdravstveno varnost. Udeležile so se je številne službe Komisije, ECDC, SZO in 
države članice. Avdiokonferenca je bila namenjena izmenjavi informacij in uskladitvi dejavnosti, povezanih 
s sprejetimi in načrtovanimi ukrepi, opredelitvi dodatnih dejavnosti za izboljšanje pripravljenosti ter razpravi 
o pomoči za prizadete države. Govorili so tudi o zdravstveni evakuaciji državljanov EU/EGP , ki so delali v teh 
državah. GD za zdravje in varnost hrane je s pomočjo ECDC pripravil vprašalnik o pripravljenosti na ebolo 
(da bi dobil pregled nad laboratorijskimi zmogljivostmi bolnišnic v zvezi z ebolo in primernimi možnostmi 
prevoza), ki ga je poslal državam članicam in ga je večina od njih izpolnila. Ko je SZO razglasila izredne razme -
re mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja, se je pogostost sestankov Odbora za zdravstveno 
varnost, posvečenih eboli, bistveno povečala (do januarja leta 2015 so sestanki potekali skoraj na tedenski 
ravni). Operativne teme, kot sta skupno javno naročanje in delovne skupine, so se na dnevni red OZV vrnile 
šele februarja leta  2015.Okvir  443 
Sodišče je glede izvajanja določb za skupno javno naročanje na splošno ugotovi -
lo, da je bil napredek pri organiziranju skupnega javnega naročanja cepiva proti 
pandemiji gripe, ki se je začelo po pandemiji H1N1 leta 2009, do časa naše revizije 
počasen zaradi majhne odzivnosti držav članic ter da na ravni EU ni nobenega 
mehanizma za obravnavanje nujnih potreb po zdravstvenih protiukrepih, kar 
lahko negativno vpliva na pripravljenost EU na pandemijo gripe.
Strateški in operativni izzivi za formalizirani  
Odbor za zdravstveno varnost
44 
S sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje je bil ustanovljen Odbor za 
zdravstveno varnost, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic, predseduje pa 
mu Komisija (za podrobnejši opis njegove vloge in odgovornosti glej Prilogo II ).
45 
Vse države članice so imenovale svoje predstavnike za Odbor za zdravstveno 
varnost. Plenarna zasedanja so potekala enkrat v letu 2014 in trikrat v letu 2015, 
poleg tega so bile organizirane tudi številne avdiokonference, zlasti v zvezi s krizo 
zaradi izbruha ebole, ki se je širila (glej okvir 4 ).
26 Revizijska opažanja 
46 
Do časa naše revizije so bili pripravljeni mandati za štiri delovne skupine v okviru 
Odbora za zdravstveno varnost: stalno delovno skupino za pripravljenost, stalno 
mrežo poročevalcev, ad hoc  delovno skupino za novoprispele migrante in nale -
zljive bolezni ter ad hoc  delovno skupino za preprečevanje protimikrobne odpor -
nosti (glej okvir 2 ). Vendar je odbor formalno vzpostavil le mrežo poročevalcev 
in delovno skupino za pripravljenost. V skladu s svojima mandatoma bi morali ti 
delovni skupini pripraviti letni delovni načrt, vključno s kazalniki uspešnosti za 
ocenjevanje, ter ga odboru predložiti v odobritev, da bi tako zagotovili strukturi -
rano delo v zvezi z omenjenimi temami. Sodišče je ugotovilo, da do konca revizije 
(marca leta 2016) Odboru za zdravstveno varnost v odobritev ni bil predložen no -
ben letni delovni načrt s kazalniki, kot je predvideno v mandatih delovnih skupin. 
To pomeni, da se delo, ki ga opravljajo te skupine, ne izvaja v skladu z njihovimi 
mandati, uspešnost skupin pa se ne meri ustrezno.
47 
Sodelovanje v delovnih skupinah odbora je prostovoljno. Do konca revizije Sodi -
šča so svoje predstavnike za mrežo poročevalcev imenovale vse države članice. 
Komisija je pozvala tudi k imenovanju predstavnikov za delovno skupino za prip -
ravljenost (glej tudi odstavek 42 zgoraj), vendar je do marca leta 2016 to naredilo 
le devet držav članic EU. Sodelovanje velikega števila držav članic je pomembno, 
da izide delovnih skupin odbor nato podpre in nadalje razvija.
48 
Sodišče je ugotovilo, da je imel Odbor za zdravstveno varnost, ko je bil še nefor -
malen in je njegova pooblastila opredeljeval mandat, ki ga je izdal Svet (tj. do 
leta 2013), delovne programe z letnimi cilji in poročanjem ter dokumentirane 
akcijske načrte s poročanjem o napredku. Položaj in mandat sedanjega odbo -
ra sta v skladu s sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje drugačna. 
Ne v dokumentih odbora ne pri Komisiji pa Sodišče ni našlo dokazov, da odbor 
svoje naloge zdaj opravlja na podlagi dogovorjenega strateškega načrtovanja ali 
posodobljenega načrta z  opredeljenimi pomembnimi dolgoročnejšimi strateški -
mi temami. Med revizijo so predstavniki držav članic izrazili tudi pomisleke glede 
narave avdiokonferenc Odbora za zdravstveno varnost, za katere nekateri menijo, 
da so preveč osredotočene na tehnične namesto na strateške razprave.
27 Revizijska opažanja 
49 
Delo odbora, zlasti v zvezi z odzivom na krizo zaradi izbruha ebole, je bilo na 
splošno zelo pomembno, sprožilo pa je tudi razvoj sodelovalnih mehanizmov, na 
primer pri uporabi laboratorijev in zdravstveni evakuaciji, ki bi jih bilo mogoče 
ohraniti ali ponovno aktivirati v primeru prihodnjih kriz44. Odbor je postal vodilna 
platforma, kjer so predstavniki ustreznih služb Komisije in držav članic združili 
moči ter začeli medsebojno izmenjevati informacije, tudi s SZO. To še dodatno 
dokazuje velik pomen in vlogo odbora, ki ju je priznal tudi Svet v svojih sklepih 
o spoznanjih za javno zdravje iz izkušenj z izbruhom ebole v zahodni Afriki45.
50 
Toda dokazi Sodišča kažejo tudi, da so se od trenutka, ko je SZO zaradi ebole 
razglasila izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja, 
delo in avdiokonference odbora približno šest mesecev osredotočali na odziv na 
krizo zaradi izbruha ebole, ki pa je za EU pomenila majhno nevarnost za zdravje46. 
Ostale dejavnosti odbora v zvezi s strateškim razvojem in izvajanjem okvira iz 
sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje v tem obdobju posledično niso 
bile med prednostnimi nalogami.
51 
V preteklih letih so bili pogosti pomembni dogodki na področju zdravja, na 
primer pojav koronavirusa, ki povzroča bližnjevzhodni respiratorni sindrom 
(MERS), ebole in zike, odbor pa prav tako nima strateškega načrtovanja, s čimer je 
mogoče delno pojasniti, zakaj so bili sestanki odbora pogosto tehnične narave in 
posvečeni odzivanju, ne pa strateškim vprašanjem. Poleg tega je Sodišče opazilo 
počasen napredek delovnih skupin, ki bi morale izvajati ali podpirati tehnično 
delo odbora.
52 
Tudi Komisija lahko še vedno izboljša pripravo ustreznih pregledov dejavnosti 
ali poročil o dejavnostih, ki v zvezi s tem potekajo v okviru njenih drugih služb, 
agencij in programov (glej tudi odstavke 96 do 102). Vsi ti dejavniki kažejo, da 
bi bilo strateško delo Odbora za zdravstveno varnost še mogoče izboljšati. To je 
pomembno, saj ima odbor zdaj obširen mandat, zlasti glede usklajevanja načrto -
vanja pripravljenosti in odzivanja držav članic, ki naj bi ga izvajal skupaj s Komisi -
jo (glej odstavek 44), s čimer naj bi zagotavljal najvišjo možno stopnjo varovanja 
pred nevarnostmi za zdravje v EU.44 Brez poseganja v ugotovitve 
revizije, na katere se lahko 
sklicuje Sodišče v okviru svoje 
sedanje revizije uspešnosti 
struktur za krizno upravljanje, 
ki jo izvaja Senat III in 
obravnava tudi odziv EU na 
izbruh ebole.
45 Sklepi Sveta o spoznanjih za 
javno zdravje iz izkušenj 
z izbruhom ebole v  zahodni 
Afriki – zdravstvena varnost 
v Evropski uniji (2015/C 421/04) 
z dne 17. decembra 2015.
46 Glej hitro oceno tveganja 
ECDC z naslovom Outbreak of 
Ebola virus disease in West 
Africa (Izbruh ebole v zahodni 
Afriki), 4.  posodobitev, 
3. september 2014, v kateri je 
navedeno, da tveganje za 
širjenje ebole prek bolnika, ki 
z načrtovano zdravstveno 
evakuacijo prispe v EU, velja za 
izredno majhno.
28 Revizijska opažanja 
Pravila glede usklajevanja odzivanja je v  praksi  
težko uporabljati
53 
Uvod sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje navaja, da so države 
sicer odgovorne za upravljanje kriz na področju javnega zdravja na nacionalni 
ravni, vendar bi lahko ukrepi, ki jih sprejme posamezna država članica, škodovali 
interesom drugih držav članic, če med seboj ne bi bili usklajeni ali če bi temeljili 
na razlikujočih se ocenah tveganja. Ko nameravajo države članice sprejeti ukre -
pe na področju javnega zdravja za preprečevanje resne čezmejne nevarnosti za 
zdravje, bi morale47 zato najprej obvestiti druge države članice in Komisijo ter se 
posvetovati z njimi. Če je potreba po varovanju javnega zdravja tako nujna, da je 
treba ukrepe sprejeti takoj, se lahko druge države članice in Komisija obvestijo po 
njihovem sprejetju.
54 
Izkušnje, pridobljene med krizo zaradi izbruha ebole, so pokazale, da zahteva 
po obveščanju drugih držav članic (tj. prek Odbora za zdravstveno varnost) pred 
sprejemanjem ukrepov na nacionalni ravni pomeni izziv. Nekatere države članice 
so se odločile, da bodo odstopale od ocen tveganja ECDC in SZO, in so uved -
le preglede ob vstopu za potnike na letališčih, kamor prihajajo leti iz zahodne 
Afrike. ECDC in SZO tudi v naslednjih ocenah tveganja nista priporočila ukrepov 
pregledovanja ob vstopu, kot razloge za to pa sta navedla stroške, slabe rezultate 
in učinkovite preglede ob izstopu v prizadetih državah48. Komisija je ministre za 
zdravje držav članic EU povabila na usklajevalno srečanje na visoki ravni o eboli 
16. oktobra 2014, na katerem so obravnavali tudi možne ukrepe ob vstopu na me -
jah EU. Eden od rezultatov srečanja je bil, da sta Komisija in SZO pripravili revizijo 
pregledov ob izstopu za odkrivanje okužb z virusom ebole v prizadetih državah 
zahodne Afrike. Pri reviziji je bilo ugotovljeno, da se postopki pregledovanja 
ob izstopu dobro izvajajo in da je zelo verjetno, da se z njimi prestrežejo osebe 
z znaki in simptomi ebole.
55 
V svojem poročilu o izvajanju za leto 201549 je Komisija kot enega glavnih zak -
ljučkov v zvezi z izbruhom ebole navedla, da bi bilo izvajanje določb, ki od držav 
članic zahtevajo usklajevanje nacionalnih odzivov, mogoče izboljšati. Če drža -
ve članice informacij o nacionalnih ukrepih za javno zdravje, ki so jih sprejele 
ali o njih razmišljajo, z drugimi državami članicami ne delijo ustrezno in dovolj 
zgodaj, bi imelo to lahko posledice za druge države članice. Primeri vključujejo 
podvajanje preverjanj in sledenje ljudi, ki so bili že preverjeni ob prvem vstopu 
v EU, kar od drugih držav članic zahteva dodatna prizadevanja in vire, ali povečan 
pritisk medijev na organe javnega zdravstva, naj pojasnijo, zakaj nekatere države 
članice upoštevajo znanstvene nasvete SZO ali ECDC, druge pa ne.47 V skladu s členom 11 
Uredbe št. 1082/2013/EU.
48 Hitra ocena tveganja ECDC 
z naslovom Outbreak of Ebola 
virus disease in West Africa 
(Izbruh ebole v zahodni Afriki), 
4. posodobitev, 3. september 
2014 ali tehnično poročilo 
ECDC z  naslovom Infection 
prevention and control 
measures for Ebola virus 
disease – Entry and exit 
screening measures 
(Preprečevanj okužb in 
nadzorni ukrepi zaradi 
ebole  – ukrepi pregledovanja 
ob vstopu in izstopu), 
12. oktober 2014.
49 Poročilo o izvajanju Sklepa 
št. 1082/2013/EU;  
COM(2015) 617 final z dne 
7. decembra 2015.
29 Revizijska opažanja 
Pomembna vloga obstoječih sistemov in postopkov  
za zgodnje obveščanje in odzivanje ter epidemiološko 
spremljanje je splošno priznana, vendar so potrebne 
nekatere izboljšave
56 
Sodišče je proučilo, ali se obstoječi sistemi zgodnjega obveščanja in odzivanja ter 
epidemiološkega spremljanja, katerih pravna podlaga je sklep o resnih čezmej -
nih nevarnostih za zdravje (glej tudi sliko  1), ustrezno upravljajo in izvajajo. Na 
splošno je ugotovilo, da ti obstoječi sistemi delujejo že več let in da je njihova 
pomembna vloga na ravni EU med deležniki splošno priznana, vendar so potreb -
ne določene nadgradnje postopkov in sistemov. V naslednjih odstavkih Sodišče 
poroča o potrebi po nadaljnjih izboljšavah sistema zgodnjega obveščanja in 
odzivanja in povezovanju z drugimi sistemi opozarjanja, pa tudi o dejstvu, da 
posodobljeni pristop k  zgodnjemu obveščanju in odzivanju v  primeru resnih 
kemičnih in okoljskih nevarnosti še ni preizkušen. Nadaljnje delo je potrebno 
tudi pri sistemu epidemiološkega spremljanja EU za optimizacijo primerljivosti in 
kakovosti podatkov.
Kljub naklonjenosti sistemu zgodnjega obveščanja in 
odzivanja in njegovi obsežni uporabi so potrebne nadaljnje 
izboljšave, tudi izboljšave vmesnikov do drugih sistemov 
opozarjanja
57 
Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje zagotavlja pravno podlago za 
sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja, ki je namenjen opozarjanju na ravni 
Unije v primeru resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje. Sistem mora zagotavljati 
stalno komunikacijo med Komisijo in pristojnimi organi na nacionalni ravni za 
namene opozarjanja, ocenjevanja tveganj za javno zdravje in opredeljevanja 
ukrepov, ki so morda potrebni za varovanje javnega zdravja. ECDC mora podpi -
rati Komisijo in ji nuditi pomoč tako, da upravlja sistem zgodnjega obveščanja in 
odzivanja ter zagotavlja, da imajo države članice zmogljivosti za usklajen odziv. 
ECDC mora analizirati vsebino sporočil, prejetih prek sistema, ter posredovati 
informacije, strokovno znanje, nasvete in oceno tveganj.
58 
Komisija in ECDC morata tudi ukrepati, da bi zagotovila učinkovito poveza -
vo sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja z drugimi sistemi Skupnosti za 
opozarjanje(npr. na področju zdravja živali, hrane in krme ter civilne zaščite). Na 
podlagi teh standardov je Sodišče pripravilo splošno oceno ustreznega delovanja 
in upravljanja sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja.
30 Revizijska opažanja 
59 
Po sprejetju sklepa so bile v sistem EWRS vključene spremembe, kot so nova 
podatkovna polja za nevarnosti poleg nalezljivih bolezni, opozorilom pa so 
bile dodane opredelitve. Sodišče je ugotovilo, da ustrezni organi držav članic in 
Komisija sistem obsežno uporabljajo. Od leta 2004 so države članice in Komisija 
prek sistema poslale 1 493 sporočil (glej sliko  2). Kljub preteklim posodobitvam in 
nadgradnjam pa je Sodišče opazilo neizogibne sistemske omejitve zaradi zastare -
le zasnove sistema, ki ne omogoča vključevanja najnovejših računalniških orodij, 
povezav z družbenimi mediji in polne združljivosti z mobilnimi napravami. Slika  2Sporočila, poslana prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja (2004–2015)
Teh 1 493 sporočil je zadevalo 1 482 primerov nalezljivih 
bolezni od leta/uni00A02004, od leta/uni00A02014 pa:
– 1 dogodek kemičnega izvora;
– 6 dogodkov okoljskega izvora; – 4 potencialne nevarnosti neznanega izvora.
Skupno je bilo 725 sporočil opredeljenih kot opozorilo ali 
zgodnje obvestilo.
UK SK SI SE RO PT PL NO NL MT LV LU LT IT IS IE HU HR GR FR FI ES EE EC/one.superior DK DE CZ CY CH BG BE AT350
300
250
200
150
100
50
0
1 EK je Evropska komisija.
Vir: Evropsko računsko sodišče na podlagi podatkov o sistemu zgodnjega obveščanja in odzivanja, ki jih je oktobra leta 2015 posredoval ECDC.
31 Revizijska opažanja 
50 Drugo neodvisno ocenjevanje 
ECDC v skladu z uredbo 
o njegovi ustanovitvi 
(Uredba  (ES)  št. 851/2004), 
končno poročilo z dne 
8. oktobra 2014.
51 V večini držav članic sta član 
Odbora za zdravstveno 
varnost in kontaktna oseba za 
sistem zgodnjega obveščanja 
in odzivanja različni osebi. Na 
splošno velja, da so v OZV 
imenovani višji politični 
uradniki z ministrstev za 
zdravje, kot kontaktne osebe 
za sistem zgodnjega 
obveščanja in odzivanja pa 
višji tehnični uradniki iz 
nacionalnih agencij za javno 
zdravje, čeprav obstajajo tudi 
druge možnosti.60 
V najnovejšem poročilu o zunanji oceni ECDC50, ki se nanaša na obdobje 2008–
2012, je navedena v splošnem pozitivna ocena tehnične zasnove sistema in nje -
gove prijaznosti uporabnikom, vendar poročilo tudi opozarja, da je bila njegova 
uspešnost v krizah slaba, saj je v preteklosti hitro prišlo do preobremenitev sis -
tema. Navedel je še, da bi bilo sistem verjetno treba posodobiti, da bi omogočal 
boljšo podporo v izrednih razmerah na področju zdravja.
61 
Trenutno na ravni EU ni namenske platforme ali orodja za ozaveščenost o raz -
merah, ki bi bila namenjena pregledu nacionalnih ukrepov na področju javnega 
zdravja, sprejetih za obravnavanje resne čezmejne nevarnosti za zdravje, v real -
nem času. Za ta namen se uporablja sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja 
ali pa se pošiljajo e-poštna sporočila, na primer med člani Odbora za zdravstveno 
varnost in Komisijo. Tako funkcionalnost bi bilo mogoče razviti, na primer kot 
namensko orodje ali vgrajene funkcije v izboljšani različici sistema EWRS.
62 
Odbor za sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja je obstajal do leta 2012. 
Obravnaval je tehnične vidike kriz na področju zdravja, medtem ko je bil nefor -
malni Odbor za zdravstveno varnost takrat usmerjen bolj strateško51. Ugotovitve 
Sodišča kažejo, da je tako tehnično pripravljalno delo v sedanjem okviru še 
vedno potrebno (glej tudi odstavek 51 o Odboru za zdravstveno varnost zgoraj). 
O možnostih za organizacijo skupine, ki bi pregledovala ocene nevarnosti za 
javno zdravje in proučevala možnosti politike, sta v času revizije Sodišča (marca 
leta 2016) razpravljala tudi Komisija in ECDC. Menila sta, da je treba tako skupino 
nujno vzpostaviti, da bi preprečili preobremenitve Odbora za zdravstveno var -
nost, vendar nista predlagala nobenih praktičnih ureditev ali se dogovorila o  njih.
63 
Uporabniška skupina sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja ali podobno 
telo, ki bi uporabniški skupnosti sistema nudila podporo in ji omogočala lažje 
opravljanje njenega dela, ko gre za funkcionalne in postopkovne vidike vsako -
dnevne uporabe sistema ter morebitne prošnje za spremembe in nadgradnje, pa 
tudi usposabljanje, v času revizije ni obstajala. Podobne dejavnosti je do leta 2012 
izvajal odbor za sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja, predstavniki držav 
članic, odgovorni za ta sistem, pa so ugotovili, da potreba po redni obravnavi teh 
vprašanj še vedno obstaja.Sporočila, poslana prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja (2004–2015)
32 Revizijska opažanja 
64 
V svojem poročilu o izvajanju za leto 201552 je Komisija navedla, da proučuje 
možnost nadaljnje nadgradnje sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja, ki 
bi srednjeročno omogočila razvoj več uporabniku prijaznih funkcij, čim bi bil 
z deležniki in ECDC dosežen dogovor o predlogu za popolno preoblikovanje (tj. 
modernizacijo) računalniškega orodja tega sistema. Toda Sodišče v času revizije 
v zvezi s tem od Komisije ni moglo pridobiti nobenega dokaza o napredku.
65 
Komisija53 je že leta 2011 ugotovila, katere agencije in sisteme hitrega opozarjanja 
na ravni EU54 bi bilo treba povezati s sistemom zgodnjega obveščanja in odziva -
nja. Seznam vključuje komentarje o  vsakem sistemu opozarjanja, ki utemeljujejo, 
zakaj je treba opozorila v okviru sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja 
povezati z njimi. Poleg tega seznam opredeljuje cilje v zvezi s takšnim povezo -
vanjem in tudi vrzeli, ki jih je treba odpraviti. Sodišče je proučilo napredek pri 
povezovanju od leta 2011 in ugotovilo, da je v času revizije (marca leta 2016) še 
vedno obstajal seznam55 sistemov opozarjanja in informacijskih sistemov, ki jih je 
treba postopoma povezati s sistemom zgodnjega obveščanja in odzivanja.
66 
Vprašanje povezovanja sistemov opozarjanja je pomembno, saj imajo lahko 
različni sistemi opozarjanja EU (npr. EUROPHYT za zdravje rastlin ali RAPEX za 
nevarne neživilske izdelke), ki jih upravljajo različne službe Komisije, tudi različne 
kontaktne osebe v državah članicah, zato je ključno ustrezno usmerjanje komuni -
ciranja na nacionalni ravni in ravni EU.
67 
Komisija navaja56, da (postopkovne in tehnične) dejavnosti povezovanja morda 
ne bodo popolnoma dokončane, dokler ne bosta razjasnjena obseg in učinek po -
polnega preoblikovanja računalniškega orodja sistema zgodnjega obveščanja in 
odzivanja, kot je opisano v prejšnjih odstavkih. Do takrat morajo še vedno veljati 
uspešni postopki, ki preprečujejo prekrivanje ali podvajanje dejavnosti in zagota -
vljajo uspešen zgodnji odziv na opozorila o  različnih nevarnostih.52 COM(2015) 617 final.
53 Structure for preparedness 
and response to cross-border 
health threats (Struktura za 
pripravljenost in odzivanje na 
čezmejne nevarnosti za 
zdravje), priloga k oceni učinka 
SEC(2011) 1519 final.
54 Npr. sistemi opozarjanja na 
nevarne neživilske izdelke in 
sistemi opozarjanja na 
področjihzdravja živali in 
varnosti hrane.
55 Priloga k osnutku 
izvedbenega akta iz člena 8 
Uredbe št. 1082/2013/EU, ki 
v času revizije še ni bil sprejet.
56 COM(2015) 617 final.
33 Revizijska opažanja 
68 
Sodišče je na splošno ugotovilo, da sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja 
deluje že mnogo let in da je njegova pomembna vloga na ravni EU med deležniki 
splošno priznana. Enako menijo tudi uporabniki sistema, ki jih je Sodišče med 
revizijo vprašalo za mnenje. Toda Komisija in ECDC še nista sprejela pomembnej -
ših ukrepov za nadaljnjo izboljšavo tega sistema ter razvoj celostnih rešitev za 
ozaveščenost o  razmerah in obvladovanje incidentov v  primeru resnih čezmejnih 
nevarnosti za zdravje. Poleg tega ni bilo dokončano niti postopkovno in tehnično 
povezovanje z drugimi sistemi hitrega opozarjanja na ravni Unije.
Posodobljeni pristop na ravni EU k zgodnjemu obveščanju in 
odzivanju v primeru resnih kemičnih in okoljskih nevarnosti 
še ni preizkušen
69 
Če se pojavi nevarnost v skladu s pravili o objavi opozorila iz sklepa o resnih čez -
mejnih nevarnostih za zdravje, mora Komisija pristojnim nacionalnim organom in 
Odboru za zdravstveno varnost prek sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja 
zagotoviti oceno tveganja o tem, kako resna bi bila lahko nevarnost za javno 
zdravje, vključno z možnimi javno-zdravstvenimi ukrepi57. ECDC mora tako oceno 
tveganja pripraviti, če je nevarnost povezana z nalezljivimi boleznimi, protimi -
krobno odpornostjo ali z njimi povezanimi posebnimi zdravstvenimi problemi ali 
če je neznanega izvora. Po potrebi lahko Komisija za oceno tveganja zaprosi tudi 
Evropsko agencijo za varnost hrane in druge agencije Unije. Če ocena tveganja 
v celoti ali delno ne spada v mandate agencij Unije, vendar je potrebna za uskla -
jevanje odziva na ravni Unije, mora ad hoc  oceno tveganja pripraviti Komisija. 
Sodišče je proučilo, kako bi to potekalo v praksi.
70 
V primeru kemičnih in okoljskih nevarnosti sklep Komisiji omogoča, da povsem 
po lastni presoji pridobi hitro oceno tveganja od katerega koli ustreznega vira. 
V času revizije so se hitre ocene tveganja za kemične nevarnosti pridobivale pri 
projektu, ki ga je sofinancirala EU. V okviru projekta je bil razvit celovit sklop oro -
dij za obravnavanje takih nevarnosti, vendar se je projekt marca leta 2016 končal. 
Da bi Komisija tudi po tem datumu izpolnjevala svojo zakonsko obveznost za 
zagotavljanje hitrih ocen tveganja v primeru takih nevarnosti, je v sodelovanju 
s svojim Znanstvenim odborom58 razvila standardni operativni postopek, v  kate -
rega je bilo prenesenih nekaj izidov projekta (ne pa vsi), da bi zagotovila zahteva -
no zmogljivost.57 Člen 10 Sklepa št. 1082/2013/
EU o oceni tveganja za javno 
zdravje.
58 Pri pripravi politik in 
predlogov v zvezi z varnostjo 
potrošnikov, javnim zdravjem 
in okoljem se Komisija za 
tehtno znanstveno mnenje 
obrne na neodvisne 
znanstvene odbore. Ti lahko 
za dodatno strokovno mnenje 
zaprosijo znanstvene 
svetovalce in izvedence iz 
svoje baze podatkov. Med 
tremi odbori, ustanovljenimi 
leta 2009, je bil tudi 
Znanstveni odbor za 
zdravstvena in okoljska 
tveganja (SCHER), ki ga je 
leta 2016 nadomestil novi 
odbor SCHEER.
34 Revizijska opažanja 
71 
Resne čezmejne kemične nesreče so na splošno redke, vendar je lahko zaradi 
njihove narave hitra ocena tveganja potrebna že v 12–36 urah in zunaj delovne -
ga časa. Znanstveni odbor svojega znanstvenega mnenja na taki podlagi prej ni 
zagotavljal.
72 
Vaja, izvedena v okviru istega projekta leta 2016, je dodatno poudarila dodano 
vrednost elementov njegovih orodij za obravnavanje kemičnih nevarnosti. Po -
kazala je, da bodo, ko bodo zaposleni vsi izvedenci za delovno skupino o hitrem 
ocenjevanju tveganj v  primeru kemičnih nevarnosti Znanstvenega odbora (razpis 
za izvedence se je končal 9. maja 2016), najverjetneje potrebna obsežno usposa -
bljanja in vaje, dokler ta mehanizem ne doseže optimalne uspešnosti pri pripravi 
hitrih ocen tveganja zahtevane kakovosti in v zahtevanem času. Poleg tega je 
Sodišče ugotovilo, da je gostovanje računalniškega orodja59, ki je bilo v okviru 
projekta razvito za spremljanje možnih resnih kemičnih incidentov, preden se 
opozorilo o njih vnese v sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja, Komisija de -
jansko prevzela od projekta. Toda registrirane uporabnike je v času naše revizije 
imelo le 14 držav članic, kar pomeni, da za tovrstno sporočanje nevarnosti ni 
popolne in skladne pokritosti na ravni EU. Komisija ni posredovala jasnih navedb 
o tem, kako bi se taka platforma vodila in vzdrževala ali kako bi se organizirala 
usposabljanje in spodbujanje njene uporabe.
73 
Standardni operativni postopek za hitre ocene tveganja, ki jih pripravi Znanstveni 
odbor, se je nanašal le na kemične nesreče, okoljske nevarnosti pa v njem niso 
bile omenjene. Drugih standardnih operativnih postopkov na ravni Komisije za 
pridobivanje hitrih ocen tveganja za resne čezmejne okoljske nevarnosti Sodišče 
ni našlo. Na splošno je bilo na ravni EU le malo izkušenj z odzivanjem na resne 
čezmejne kemične ali okoljske nevarnosti, ustrezne posodobljene ureditve za 
spremljanje in zgodnji odziv na take nevarnosti pa še niso bile preizkušene.59 Sistem hitrega opozarjanja za 
kemične nevarnosti: 
RASCHEM.
35 Revizijska opažanja 
Sistem EU za epidemiološko spremljanje na splošno dobro 
deluje, potrebno pa je nadaljnje delo za optimizacijo 
primerljivosti in kakovosti podatkov
74 
Komisija mora60 vzpostaviti in posodobiti postopke za delovanje mreže epidemi -
ološkega spremljanja, razvite v skladu s posebnimi določbami uredbe o ustanovi -
tvi ECDC. Poleg tega morajo pristojni nacionalni organi pri sporočanju informacij 
o epidemiološkem spremljanju uporabljati razpoložljive opredelitve primerov61, 
sprejete v skladu s sklepom, za vsako nalezljivo bolezen in z njo povezan po -
seben zdravstveni problem iz seznama bolezni, ki ga je pripravila EU. Komisija 
sprejme opredelitve primerov, da bi zagotovila primerljivost in združljivost po -
datkov na ravni Unije. ECDC gosti in upravlja platformo TESSy za epidemiološko 
spremljanje, kamor države članice naložijo svoje podatke o spremljanju. Izboljša -
nje kakovosti podatkov o spremljanju, zbranih na evropski ravni, je eden od ciljev 
ECDC v njegovi dolgoročni strategiji spremljanja za obdobje 2014–2020. Strateški 
večletni program ECDC62 navaja tudi, da je mogoče izboljšati kakovost in primer -
ljivost podatkov po državah članicah.
75 
ECDC je sodeloval z izvedenci za spremljanje v državah članicah, da bi razvili 
standarde spremljanja ter tako racionalizirali spremljanje v EU in izboljšali kako -
vost podatkov. ECDC meni, da je upoštevanje zahtev glede poročanja s strani 
držav članic na splošno zadovoljivo, vendar so pogoste težave s kakovostjo 
podatkov (popolnost in reprezentativnost). ECDC je izvedel posebne ocene kako -
vosti podatkov za tri63 bolezni, da bi ocenil kazalnike kakovosti, kot so popolnost, 
natančnost in veljavnost. V ocenah je bilo opredeljenih več pomanjkljivosti teh 
meril.
76 
Projekt, ki ga je od leta 2009 vodil ECDC in je bil namenjen izboljšanju kakovo -
sti podatkov, zbranih z nacionalnimi sistemi spremljanja, bi se moral po načrtih 
končati leta 2011, vendar je konec leta 2015 še vedno deloval. Po navedbah ECDC 
je med dejavniki, ki prispevajo k težavam s kakovostjo podatkov, tudi dejstvo, da 
države članice pogosto uporabljajo druge opredelitve primerov od tistih, ki jih je 
določila EU z izvedenim sklepom Komisije iz leta 201264.
77 
Na splošno je Sodišče torej ugotovilo, da prizadevanja ECDC za obravnava -
nje vprašanj glede sporočanja podatkov epidemiološkega spremljanja še niso 
povsem uspešna, da bi zagotovila optimalno primerljivost in kakovost podatkov. 
Države članice bi lahko to področje prav tako izboljšale, če bi dosledno uporablja -
le opredelitve primerov na ravni EU in optimizirale svoje posredovanje podatkov 
ECDC.60 Poglavje III 
Sklepa št. 1082/2013/EU.
61 Opredelitev primera je sklop 
skupno dogovorjenih meril, ki 
morajo biti izpolnjena za 
natančno prepoznavanje 
primerov zadevne čezmejne 
nevarnosti za zdravje.
62 ECDC, 
poglavje  9.1 Surveillance: 
Context and future outlook 
(9.1 Spremljanje: Okvir in obeti 
za prihodnost).
63 ECDC zbira, analizira in 
posreduje podatke 
o spremljanju za 53 nalezljivih 
bolezni in z njimi povezane 
posebne zdravstvene 
probleme iz vseh 28 držav 
članic Evropske unije (EU) ter 
z Islandije in Norveške, dveh 
od treh preostalih držav 
Evropskega gospodarskega 
prostora (EGP). http://ecdc.
europa.eu/en/activities/
surveillance/Pages/index.
aspx .
64 Izvedbeni sklep 
Komisije 2012/506/EU z dne 
8. avgusta 2012 o spremembi 
Odločbe  2002/253/ES 
o opredelitvi primerov 
nalezljivih bolezni za 
poročanje mreži Skupnosti 
v skladu z Odločbo št. 2119/98/
ES Evropskega parlamenta in 
Sveta (UL L 262, 27.9.2012, 
str. 1).
36 Revizijska opažanja 
Pri učinkovitosti zdravstvenega programa, kar zadeva 
varovanje državljanov pred nevarnostmi za zdravje, so 
se kazale slabosti
78 
Sodišče je proučilo, ali zdravstveni programi EU uspešno prispevajo k varovanju 
državljanov pred nevarnostmi za zdravje. K temu je spadala podrobna proučitev 
upravljanja, za katerega je odgovorna Izvajalska agencija za potrošnike, zdravje, 
kmetijstvo in hrano (Chafea), ter proučitev smotrnosti 20 ukrepov (za pregled glej 
Prilogo III ), ki se financirajo v okviru cilja glede nevarnosti za zdravje iz druge -
ga zdravstvenega programa (glej odstavek 11), vključno z obiski upravičencev 
koordinatorjev v  okviru sedmih projektov. Sodišče je revidiralo tudi napredek cilja 
glede nevarnosti za zdravje iz sedanjega tretjega zdravstvenega programa, kar 
zadeva ustrezne ukrepe, oblikovane v letnih delovnih načrtih, in z njimi pove -
zano merjenje uspešnosti, ki ga izvaja Komisija. Na splošno je ugotovilo, da se 
pri smotrnosti zdravstvenih programov, kar zadeva varovanje državljanov pred 
(resnimi čezmejnimi) nevarnostmi za zdravje, kažejo slabosti. V naslednjih odstav -
kih Sodišče poroča o pomanjkanju trajnostnih rezultatov, ko gre za ukrepe na 
področju nevarnosti za zdravje iz drugega zdravstvenega programa (2008–2013), 
ter slabostih pri merjenju kazalnika za cilj glede nevarnosti za zdravje iz tretjega 
zdravstvenega programa. Za obdobje 2014–2016 smo ugotovili tudi, da je bila 
raven porabe za ukrepe na področju nevarnosti za zdravje razmeroma nizka, če 
se upoštevajo pomembnost in ambicioznost ustreznega cilja ter razpoložljivi viri.
Pomanjkanje trajnostnih rezultatov ukrepov na področju 
nevarnosti za zdravje iz drugega zdravstvenega programa EU
79 
Drugi zdravstveni program bi65 dopolnjuje, podpira in dodaja vrednost politikam 
držav članic z varovanjem in spodbujanjem zdravja in varnosti državljanov ter iz -
boljšanjem javnega zdravja. Program ima tri cilje, med katerimi je tudi izboljšanje 
zdravstvene varnosti državljanov. V okviru tega cilja je v to revizijo zajet ukrep 1.1: 
Varovanje državljanov pred nevarnostmi za zdravje.
80 
Finančna uredba EU zahteva, da se proračun izvaja v skladu z načeli dobrega 
finančnega poslovodenja (tj. gospodarnostjo, učinkovitostjo in uspešnostjo). Na -
čelo uspešnosti zahteva doseganje zadanih specifičnih ciljev in želenih rezultatov. 
Komisija in Chafea morata zagotoviti, da sofinancirani ukrepi prispevajo k dose -
ganju ciljev zdravstvenega programa. Sodišče tudi meni, da bi bilo treba rezul -
tate, ki jih zagotovijo financirani ukrepi in so dovolj dobri, ohraniti in spodbujati 
tudi po koncu ukrepov, da bi tako zagotovili njihov učinek in dodano vrednost.65 Člen 2(1) Sklepa   
št. 1350/2007/ES.
37 Revizijska opažanja 
81 
Večina od 14 projektov66 v našem vzorcu 20 ukrepov je bila uspešna, kar zadeva 
zagotavljanje dogovorjenih končnih izdelkov (razen dveh, ki jih je Chafea oce -
nila za zadovoljiva in nista zagotovila nekaterih končnih izdelkov ali zahtevane 
kakovosti). Sodišče pa je ugotovilo, da se številni končni izdelki, tudi če so zelo 
praktični ali pripravljeni za uporabo (npr. sklopi orodij, protokoli, smernice), po 
zaključku projektov niso uporabljali ali pa ni bilo mogoče jasno prikazati, kako ti 
končni izdelki vplivajo na oblikovanje politik na nacionalni ravni ali ravni EU. Pri 
devetih od dvanajstih revidiranih zaključenih ukrepov je Sodišče odkrilo bistvene 
težave zaradi netrajnostnih rezultatov, ki so bile v mnogih primerih opisane tudi 
v notranjih ocenah, ki jih je ob koncu teh projektov pripravila Chafea (za primere 
glej okvir 5 ).
82 
Poleg tega je Sodišče ugotovilo, da Chafea in/ali Komisija po zaključku projektov 
dajeta zelo omejene tehnične povratne informacije o vsebini končnih izdel -
kov projektov in njihovi pomembnosti za zadevno politiko. To so potrdili tudi 
upravičenci, ki jih je Sodišče obiskalo na kraju samem. Ko se projekti zaključijo, 
Chafea oceni njihove možnosti za vključitev v širši politični okvir ter pomembnost 
ukrepa za politiko GD za zdravje in varnost hrane. Sodišče pa je ugotovilo, da GD 
za zdravje in varnost hrane, čeprav ima dostop do dokumentacije, ki jo pripravi 
Chafea, informacij v njej ne pregleduje sistematično, da bi ocenil, kakšno vlogo bi 
lahko imel pri nadaljnjem razvoju rezultatov, ki so označeni kot pomembni za nje -
gove politike, na ravni EU ali pri omogočanju njihovega večjega ali širšega učinka 
v EU67. Na srečanjih s koordinatorji projektov je Sodišče razpravljalo o njihovih 
pomislekih, da kljub obsežnim dejavnostim obveščanja, ki jih zahteva sporazum 
o nepovratnih sredstvih, težko dosežejo specifične ciljne skupine, zlasti oblikoval -
ce politik na ravni EU in na nacionalni ravni.
Primeri revidiranih projektov in ugotovljene težave
Revizija Sodišča enega od projektov v vzorcu je pokazala, da nekateri rezultati projekta niso bili trajnostni , 
ker je mreža strokovnjakov, ki so uporabljali razvito računalniško platformo, po zaključku projekta večinoma 
nehala delovati. Sodišče je revidiralo tudi projekt z obsežnimi raziskovalnimi elementi, ki se je izkazal za pre -
več zapletenega in dragega. Glavni cilj tega projekta ni bil dosežen . Do tega je deloma prišlo zaradi neupo -
števanja izkušenj, pridobljenih v okviru predhodnega projekta, zato so bili cilji zastavljeni preveč ambiciozno. 
V zvezi s tretjim projektom, ki je bil namenjen presejalnim testom za neko bolezen v določenih segmentih 
prebivalstva, je Sodišče ugotovilo, da je zelo uspešno zagotovil zahtevane izide visoke kakovosti, toda po za -
ključku projekta se izložki niso več posodabljali in niso prešli v široko uporabo . Prispevki teh projektov 
k cilju glede nevarnosti za zdravje iz zdravstvenega okvira bi se torej s časom hitro zmanjševali.Okvir  566 Vzorec je obsegal 14 projektov, 
en skupni ukrep in pet javnih 
naročil (glej Prilogo  III).
67 Sodišče je Komisiji že 
priporočilo, naj projekte 
naknadno oceni, da bi 
s pomočjo pridobljenih 
izkušenj izboljšala zasnovo 
prihodnjih projektov; glej 
priporočilo  2 Posebnega 
poročila št. 2/2009 o prvem 
zdravstvenem 
programu  (2003–2007).
38 Revizijska opažanja 
83 
V naknadni oceni zdravstvenega programa68 so bile navedene podobne težave: 
kljub obsežnim prizadevanjem v drugi polovici programa za boljše obveščanje še 
vedno obstaja možnost za izboljšanje, kar zadeva osveščanje ustreznih deležni -
kov o rezultatih69 sofinanciranih ukrepov, da bi kar najbolj povečali njihovo upo -
rabo in vpliv70. Poleg tega poročilo o oceni ugotavlja, da je brez povezav s politiko 
težko preseči ovire za uporabo rezultatov v vsej EU. Isto poročilo navaja, da ne -
kateri sofinancirani ukrepi pri doseganju oprijemljivih in uporabnih rezultatov in 
vplivov niso bili preveč uspešni. Skupni ukrepi (glej okvir 6 ) običajno sicer imajo 
oprijemljiv vpliv, navaja poročilo, vendar razmeroma pogosto prihaja do tega, da 
se rezultati projektov nadalje ne razvijajo in ne uporabijo v praksi. Med drugim je 
tako tudi zato, ker se ključnim oviram za izvajanje in vključevanju spodbujevalcev 
namenja premalo pozornosti71.
84 
Sodišče je v zvezi s petimi javnimi naročili (glej Prilogo III)  GD za zdravje in var -
nost hrane ter agencije Chafea, ki jih je revidiralo, prav tako ugotovilo omejeno 
uporabo izložkov in oceno rezultatov. Priporočila iz končnih poročil o dejavnostih 
in poročil o oceni vaj in delavnic/usposabljanj na splošno niso bila vključena v ak -
cijske načrte, katerih izvajanje bi bilo mogoče spremljati72. Dva ukrepa (izvedena 
leta 2011 in 2014), vključena v vzorec petih javnih naročil, sta zajemala kemične 
nevarnosti, v  njunem okviru pa so bili opredeljeni številni podobni problemi in 
priporočil, nekaj pa celo enakih.68 Naknadna ocena 
zdravstvenega 
programa  (2008–2013),  2016.
69 Besedilo v tem odstavku je 
parafrazirano iz poročila 
o naknadni oceni. Uporaba 
izrazov „rezultati” in „vplivi” na 
tem mestu zato ni nujno 
v skladu z metodologijo 
Sodišča.
70 Povzetek naknadne ocene 
zdravstvenega 
programa  (2008–2013),  2016.
71 Zaključki naknadne ocene 
zdravstvenega 
programa  (2008–2013),  2016.
72 To velja tudi za štiri študije, 
naročene v skladu z okvirno 
pogodbo iz leta 2012, za 
katere je Sodišče ugotovilo, da 
GD za zdravje in varnost hrane 
ni imel strukturiranega 
pristopa za zbiranje in 
dokumentiranje priporočil, 
opredeljevanje ustreznih 
ukrepov ter spremljanje 
napredka pri izvajanju. Poleg 
tega študije do časa te revizije 
(oktobra leta  2015) niso bile 
posredovane Odboru za 
zdravstveno varnost.
Skupni ukrepi iz zdravstvenega programa
Zdravstveni program EU vključuje inovativen, obetaven instrument za financiranje, ki se imenuje skupni 
ukrepi . Običajno jih sofinancirajo pristojni organi, ki so v  državah članicah odgovorni za zdravstvo. Predlogi 
skupnih ukrepov morajo zagotavljati pravo evropsko razsežnost . Vanje je bilo povprečno vključenih 25 par -
tnerjev73. Pri skupnih ukrepih sodelujejo ali jih podpirajo pristojni nacionalni organi za javno zdravje, kar bi 
moralo zagotoviti boljšo uporabo rezultatov in njihov vpliv na politiko. Toda ker so precej obsežni, njihova 
priprava traja dlje, potrebujejo pa tudi politično podporo in nacionalno sofinanciranje. To pomeni, da si kljub 
njihovemu potencialu za večjo uporabo izidov, pridobljenih s  financiranjem v  okviru zdravstvenega programa, 
na ravni EU, na enem področju politike ne more slediti preveliko število skupnih ukrepov.
73 Publikacija Chafea o skupnih ukrepih iz tretjega zdravstvenega programa (2014–2020).Okvir  6
39 Revizijska opažanja 
85 
Dva ukrepa, uvedena v skladu z upravnimi dogovori s Skupnim raziskovalnim 
središčem, sta se nehala izvajati po enem letu oziroma po šestih letih. Ko se je 
nehal izvajati prvi ukrep za mrežo epidemiološkega modeliranja, Komisija ni oce -
nila njegovih rezultatov in ni dokumentirala svojega stališča za zaključek ukrepa. 
Drugi ukrep se je izvajal šest let, od leta 2005 do leta 2011. Zadeval je platformo 
za izmenjavo informacij o razmerah na področju javnega zdravja. Platforma je 
bila razvita na zahtevo držav članic na podlagi razprav v Odboru za zdravstveno 
varnost, vendar je bila opuščena leta 2012, ko se je Komisija odločila odpraviti vse 
obstoječe računalniške sisteme, ki niso imeli pravne podlage.
86 
Ne glede na zgornje probleme je jasno, da imajo revidirani projekti veliko dodano 
vrednost, kar zadeva mrežno povezovanje in krepitev zmogljivosti po vsej EU74. 
Vsa nepovratna sredstva za projekte uporabljajo konzorciji partnerjev. Čeprav ge -
ografska porazdelitev v tem delu zdravstvenega programa še ni optimalna in so 
zaradi omejenega števila nacionalnih agencij dejavnosti dokaj zgoščene, je bilo 
pridobljenih veliko izkušenj. Toda Komisija v  sodelovanju s  partnerji, agencijami 
in svojimi odbori ne sprejema dovolj strukturiranih ukrepov, da bi optimizirala 
krog povratnih informacij, ki bi služile kot izhodišče za politike. To je težava, zlasti 
ker zdravstveni program temelji na politikah.
87 
Sodišče je ugotovilo, da je v tretjem zdravstvenem programu (2014–2020) (glej 
tudi odstavke 89 do 94 v nadaljevanju) prišlo do premika od projektov k javnemu 
naročanju75. To je drugačen mehanizem financiranja, ki lastništvo izidov pripisuje 
Komisiji. Kot je že omenjeno v naknadni oceni drugega zdravstvenega programa, 
bi lahko prekomerno zanašanje na javna naročila storitev negativno vplivalo na 
njegovo vključujočo naravo (kar zadeva vrste upravičencev in njihovo geografsko 
porazdelitev). Revizija drugega zdravstvenega programa, ki jo je opravilo Sodišče, 
je pokazala (glej odstavek 84), da bi bili lahko Chafea in Komisija tudi na področju 
javnega naročanja uspešnejši pri zagotavljanju trajnostnih rezultatov.
88 
Trajnost rezultatov na splošno ni zagotovljena za večino revidiranih ukrepov iz 
ukrepa na področju nevarnosti za zdravje drugega zdravstvenega programa, 
zato je njihov prispevek k cilju varovanja državljanov pred nevarnostmi za zdravje 
omejen. Komisija bi lahko sprejela uspešnejše ukrepe, da bi upravičencem po -
magala premagovati ovire pri ciljno usmerjenem obveščanju ter ocenjevanju in 
spodbujanju pomembnosti zaključenih ukrepov za politiko.74 Kot je Sodišče že ugotovilo 
v odstavku 88 svojega 
Posebnega poročila št. 2/2009 
o prvem zdravstvenem 
programu  (2003–2007).
75 V letih 2014, 2015 in 2016 za cilj 
glede nevarnosti za zdravje ni 
bilo razpisov za projekte.
40 Revizijska opažanja 
Pomanjkljivosti pri merjenju kazalnika za cilj iz tretjega 
zdravstvenega programa (2014–2020), ki se nanaša na 
varovanje državljanov pred nevarnostmi za zdravje, ter 
razmeroma majhno stopnjo porabe v obdobju 2014–2016
89 
Tretji program za ukrepe Unije na področju zdravja (2014–2020)76 zajema štiri po -
sebne cilje in kazalnike. Eden od njih (tj. cilj 2) obravnava resne čezmejne nevar -
nosti za zdravje: „Za zaščito državljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za 
zdravje: določiti in oblikovati usklajene pristope za boljšo pripravljenost in uskla -
jevanje v izrednih zdravstvenih razmerah in si prizadevati za njihovo izvajanje.” Ta 
cilj je treba meriti s povečanjem števila držav članic, ki pri pripravi svojih načr -
tov pripravljenosti vključujejo usklajene pristope (glej tudi odstavke  30 do 34). 
Financirani ukrepi morajo tako prispevati k doseganju tega specifičnega cilja, za 
uspešno merjenje napredka s  posebnim kazalnikom pa morajo biti pripravljene 
ustrezne metodologije.
90 
Finančna sredstva, namenjena za izvajanje programa za obdobje 2014–2020, 
znašajo 449 milijonov EUR. Merila za vzpostavitev letnih delovnih programov77 
določajo, da morajo biti proračunska sredstva enakomerno razporejena med 
različnimi cilji programa.
91 
Sodišče je analiziralo interno večletno načrtovanje Komisije, vzpostavljeno 
leta 2013, in osnutek posodobitve za leto 201678, ki ga je prejelo med revizijo.  
Za cilj 2 so bile sprva načrtovane dejavnosti za tri od štirih osnovnih temat -
skih prioritet. Pregled proračuna je pokazal, da bi pričakovani skupni znesek 
za cilj 2 za obdobje 2014–2020, ki bi zajel vse mehanizme financiranja, znašal 
12 069 000 EUR ali 3 %79 skupnega zneska za vse štiri cilje programa.
92 
Čeprav v času naše revizije podrobnosti in morebitne prilagoditve v okviru pre -
gleda okvirnega večletnega načrtovanja za leto 2016 ter morebitne spremembe 
cilja 2 še niso bile na voljo, so dokazi pokazali, da je bilo v letna delovna progra -
ma za leti 2014 in 2015 vključenih manj ukrepov, kot je bilo sprva načrtovano80. 
Program je zato zaostajal pri porabi predvidenih 3 % vseh dostopnih sredstev za 
cilj 2 do leta 2020, kar vzbuja dvome o tem, ali razmeroma nizka raven porabe za 
ta cilj zadostuje za dosego tega pomembnega in ambicioznega cilja, pomeni pa 
tudi, da proračunska sredstva niso enakomerno razporejena med cilji81.76 Uredba (EU) št. 282/2014.
77 Priloga II 
k Uredbi (EU) št. 282/2014.
78 Posodobitev za leto 2016 
takrat še ni bila dokončana.
79 V posodobljeni različici tega 
pregleda so se številke zvišale 
na predvideni skupni znesek 
v višini 14 685 000 EUR za cilj 2, 
kar je 3,63 % skupnega zneska 
za zdravstveni program za 
obdobje  2014–2020.
80 V letih 2014, 2015 ali 2016 za ta 
cilj ni bil objavljen noben 
razpis za projekte.
81 Po napovedih bo za cilj 3 
namenjenih 52,5 % 
proračunskih sredstev za 
program, za cilja 1 in 4 pa po 
približno 20 %.
41 Revizijska opažanja 
93 
Sodišče je tudi proučilo, ali obstaja jasna metodologija za merjenje posebnega 
kazalnika, povezanega s ciljem 2 (glej odstavek 89). Podobno kot pri opažanju 
v odstavkih 30 do 34 Sodišče take metodologije ni odkrilo. Chafea v sodelovanju 
z nacionalnimi kontaktnimi točkami zdravstvenega programa v  državah članicah 
zbira določene informacije o njegovem izvajanju, vendar ne s posebnim name -
nom, da bi na podlagi rezultatov in dosežkov projektov količinsko spremljala 
napredek glede na ta kazalnik. Čeprav rezultatov maloštevilnih ukrepov, ki so 
bili do danes financirani v okviru cilja 2 tretjega zdravstvenega programa, v tej 
reviziji nismo ocenili, je Sodišče ugotovilo, da ni jasne metodologije za merjenje 
napredka glede na ustrezni posebni kazalnik za financirane ukrepe.
94 
Na splošno je merjenje kazalnika za cilj tretjega zdravstvenega programa za 
varovanje državljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje kazalo 
slabosti, raven porabe zanj pa je bila v obdobju 2014–2016 razmeroma nizka, 
v vsakem primeru veliko nižja kot za druge glavne cilje programa. To vzbuja 
pomisleke o tem, ali je do leta 2020 mogoče financirati zadostno število ukrepov, 
pomembnih za politiko, da bi se doseglo ravnotežje med cilji in resnično vplivalo 
na resne čezmejne nevarnosti za zdravje.
Pri notranjem usklajevanju Komisije glede dejavnosti 
v zvezi z  zdravstveno varnostjo in javnozdravstvenega 
kriznega upravljanja so vrzeli
95 
Sodišče je proučilo, ali je notranje usklajevanje Komisije glede financiranja 
zdravstvene varnosti in glede javnozdravstvenega kriznega upravljanja ustrezno. 
Na splošno je revizija razkrila številne vrzeli v notranjem usklajevanju. Usklaje -
vanje med službami Komisije za financiranje zdravstvene varnosti iz različnih 
programov EU ne zagotavlja v celoti vzpostavitve sinergij. Pri operacionalizaciji 
sodelovanja med strukturami Komisije za krizno upravljanje je treba doseči več 
napredka, Sodišče pa je našlo tudi slabosti pri tem, kako Komisija upravlja svoj 
instrument za ukrepanje v  izrednih zdravstvenih razmerah.
42 Revizijska opažanja 
Usklajevanje med službami Komisije za financiranje 
zdravstvene varnosti iz različnih programov EU ne zagotavlja 
v celoti sinergij
96 
Delo ustreznih služb Komisije in njenih agencij je treba učinkovito usklajevati, da 
se zagotovi kar najbolj učinkovito doseganje ciljev zdravstvenih programov na 
področju zdravstvene varnosti. Pri izvrševanju proračuna EU mora Evropska komi -
sija zagotoviti dobro finančno poslovodenje in uporabo sredstev EU na način, ki 
prinaša dodano vrednost. Poleg tega mora Komisija v sodelovanju z državami 
članicami zagotoviti splošno skladnost in dopolnjevanje med programom in 
drugimi politikami, instrumenti in ukrepi Unije, vključno s tistimi, ki jih izvajajo 
agencije82.
97 
Sodišče je analiziralo vzorec desetih projektov, financiranih iz sedmega okvirnega 
programa za raziskave (7. OP), ki jih je EU sofinancirala v višini približno 50,8 mi -
lijona EUR. Izbralo je projekte, za katere je z analizo njihovih ciljev ugotovilo, da 
bi lahko bili pomembni za področje politike zdravstvene varnosti GD za zdravje 
in varnost hrane. Projekti izvirajo z različnih področij 7. OP (glej odstavek 12), 
upravljajo pa jih različne službe Komisije ali agencije. Sodišče je pregledalo cilje 
in obseg projektov ter njihovo dopolnjevanje ustreznih ciljev zdravstvenega pro -
grama na področju nevarnosti za zdravje83.
98 
GD za zdravje in varnost hrane je na splošno vključen v vse formalne usklajevalne 
strukture in postopke za 7. OP in program Obzorje 2020, tudi v posvetovanja med 
službami v zvezi z delovnimi načrti v okviru programa Obzorje 2020 in ustrezni -
mi sklepi o dodelitvi nepovratnih sredstev. GD za raziskave in inovacije sodeluje 
v posvetovalnih postopkih GD za zdravje in varnost hrane v zvezi z zdravstvenim 
programom in širšim področjem, vključen pa je tudi v ocenjevanje predlogov, 
predloženih v okviru zdravstvenega programa. GD za raziskave in inovacije je 
poleg tega tudi v upravnem odboru ECDC.82 Glej člen 12 
Uredbe (EU) št. 282/2014 
o vzpostavitvi tretjega 
zdravstvenega programa.
83 Sodišče je preverilo, v kolikšni 
meri je ustrezni oddelek za 
zadevno politiko pri GD za 
zdravje in varnost hrane 
usklajeval svoje sodelovanje 
pri ukrepih, financiranih iz 
raziskav, ali zbiral informacije 
o njih. Med obiski pri GD za 
migracije in notranje zadeve, 
GD za raziskave in inovacije, 
Izvajalski agenciji za raziskave 
ter Evropskem raziskovalnem 
svetu so se revizorji 
pogovarjali o  sprejetih 
strukturah za usklajevanje ter 
preverili pomembnost teh 
projektov za GD za zdravje in 
varnost hrane.
43 Revizijska opažanja 
99 
Sodišče je ugotovilo, da je imelo šest pregledanih projektov kljub znanstveni 
naravi projektov na področjih zdravja in varnosti v okviru 7. OP jasne povezave 
z določenimi projekti, ki jih je Sodišče proučilo v okviru zdravstvenega programa 
EU. Ti so se pogosto posvečali pripravljenosti in so bili namenjeni doseganju opri -
jemljivih izidov, pomembnih za zadevno politiko. Eden od možnih razlogov za to 
je, da gre pri dveh pregledanih projektih za t. i. usklajevalne in podporne ukrepe. 
Ti ukrepi ne zajemajo samega raziskovanja, ampak usklajevanje in mrežno pove -
zovanje, širjenje in uporabo znanja ali študije ali skupine izvedencev, ki pomagajo 
pri izvajanju programa.
100  
Druge službe Komisije, s katerimi je Sodišče opravilo pogovore, so navedle, da 
lahko na prošnjo generalnih direktoratov, povezanih z zadevno politiko, analizi -
rajo svoje portfelje projektov, vendar GD za zdravje in varnost hrane ni prosil za 
tovrstno analizo za področje nevarnosti za zdravje.
101  
Izkušnje Komisije s temi raziskovalnimi programi, zlasti s področjem varnosti 
v okviru 7. OP84, so pokazale, da je treba za obsežnejšo uporabo rezultatov v večji 
meri vključiti končne uporabnike, kar je podobno težavam, ki jih je Sodišče odkri -
lo v zvezi z zdravstvenim programom (odstavki 79 do 88 zgoraj). GD za migracije 
in notranje zadeve je prevzel pobudo za organizacijo skupnosti uporabnikov na 
področju obvladovanja tveganja nesreč in kriznega upravljanja, ki ponuja forum 
za izmenjavo informacij med uporabniki in drugimi deležniki. Ta forum naj bi tudi 
olajšal vzpostavljanje sinergij z izvajanjem rednih raziskav projektov v okviru raz -
ličnih razpisov ter organizacijo ad hoc  srečanj za izmenjavo mnenj med oblikoval -
ci politik in deležniki, kjer bi lahko razpravljali o sinergijah. Oblikovanje celovitega 
pregleda ukrepov, ki jih podpira EU, v okviru skupnosti uporabnikov je obetavna 
pobuda, ki bi jo lahko razvili še za druga tematska področja ali področja politik.
102  
Projekti na istem tematskem področju se lahko financirajo iz različnih programov 
EU. Zaradi obsežnega financiranja EU iz različnih tematskih programov in števil -
nih služb Komisije, ki so vključene v  njihovo upravljanje, je potrebno zapleteno 
mrežno povezovanje med službami Komisije, nacionalnimi oblikovalci politik, 
končnimi uporabniki in drugimi deležniki. Tveganje prekrivanj je sicer majhno, 
vendar še vedno obstaja, prav tako pa obstajajo tudi priložnosti za doseganje več 
sinergij. Na tem področju so možnosti za boljše strukturirano usklajevanje, ki je 
usmerjeno v politike, zlasti na področju politike zdravstvene varnosti in z njo po -
vezanih ukrepov. Sodišče je ugotovilo, da bi lahko GD za zdravje in varnost hrane 
opravil več strukturiranega dela, da bi olajšal tovrstno usklajevanje ter omogočil 
boljše usmerjanje povratnih informacij, ki bi služile kot izhodišče za politike, in 
razširjanje ustreznih rezultatov svoji skupini deležnikov ter Odboru za zdravstve -
no varnost.84 Vmesni pregled Sedmega 
okvirnega programa za 
raziskave na področju varnosti, 
povzetek, januar 2011.
44 Revizijska opažanja 
Pri operacionalizaciji sodelovanja med strukturami Komisije 
za krizno upravljanje je treba doseči več napredka
103  
Memorandum o soglasju, ki so ga maja leta 2013 podpisali GD za zdravje in var -
nost hrane, GD za migracije in notranje zadeve ter Generalni direktorat za evrop -
sko civilno zaščito in evropske operacije humanitarne pomoči, zajema usklaje -
vanje njihovih struktur za krizno upravljanje85. Tako usklajevanje mora obsegati 
medsektorske dejavnosti v zvezi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje na 
vseh področjih, kjer so skupna prizadevanja vzajemno koristna. K temu spadajo 
usposabljanje in vaje za pripravljenost, ocene tveganja ter zagotavljanje vzajem-  
ne podpore na stopnji odzivanja in pri zbiranju izkušenj, pridobljenih v času kriz. 
Predvideni so tudi varni komunikacijski kanali med kriznimi centri.
104  
Memorandum o soglasju je bil sklenjen, da bi povečali zmogljivost EU za odziva -
nje na obsežne večsektorske izredne razmere, vendar je Sodišče ugotovilo, da so 
bili standardni operativni postopki za izvajanje sporazuma v času revizije še v ra -
zvoju. Čeprav so GD za migracije in notranje zadeve, GD za evropsko civilno zašči -
to in evropske operacije humanitarne pomoči ter GD za zdravje in varnost hrane 
dejavno pripravljali, načrtovali in izvajali sklop skupnih vaj ter uporabljali njihove 
izide, Sodišče pri GD za zdravje in varnost hrane ni našlo dokazov o sistematičnih 
skupnih usposabljanjih, delavnicah ali rednih srečanjih, na katerih bi sodelovalo 
ključno osebje za krizno upravljanje, ki je pristojno za delovanje instrumentov 
za krizno upravljanje v okviru GD za zdravje in varnost hrane, GD za migracije in 
notranje zadeve ter GD za evropsko civilno zaščito in evropske operacije humani -
tarne pomoči, kot je predvideno v sporazumu. Napredek pri teh vprašanjih je bil 
majhen predvsem zaradi krize v zvezi z izbruhom ebole, ki se je širila, ko je bilo 
težko organizirati razvojno delo.
105  
Poročilo o  konferenci o  izkušnjah, pridobljenih med izbruhom ebole86, ki je pote -
kala leta 2015, vključuje priporočila za ukrepe glede kriznega upravljanja na ravni 
EU. V poročilu je navedeno, da bi bilo treba stopnjevati sodelovanje med partner -
ji za javno zdravje in razvojno pomoč ter drugimi ključnimi akterji na različnih 
ravneh, da bi dosegli boljše usklajevanje in upoštevanje vidikov javnega zdravja 
pri krepitvi odpornosti in odzivanju na izredne razmere. V ta namen bi si bilo tre -
ba prizadevati za skupne načrte za odzivanje in nadaljnja skupna usposabljanja, 
vaje, izmenjave najboljših praks in medsektorske smernice. Poročilo navaja, da bi 
bilo treba Center Komisije za usklajevanje nujnega odziva v  tesnem sodelovanju 
z Odborom za zdravstveno varnost nadalje razvijati v platformo za izmenjavo 
informacij in usklajevanje na ravni EU v primeru kriz na področju javnega zdravja, 
ki izvirajo iz držav zunaj EU. Čeprav so bila ta priporočila namenjena predvsem 
GD za evropsko civilno zaščito in evropske operacije humanitarne pomoči, ki 
upravlja Center za usklajevanje nujnega odziva (ERCC), Sodišče v času revizije ni 
našlo specifičnega akcijskega načrta o udeležbi GD za zdravje in varnost hrane pri 
nadaljnjem ukrepanju v zvezi s priporočili.85 Tj. instrument za ukrepanje 
v izrednih zdravstvenih 
razmerah (HEOF) – GD za 
zdravje in varnost hrane; 
center za strateško analizo in 
odzivanje (STAR) – GD za 
migracije in notranje zadeve; 
ter Center za usklajevanje 
nujnega odziva (ERCC) – GD za 
evropsko civilno zaščito in 
evropske operacije 
humanitarne pomoči.
86 Zbirno poročilo o konferenci 
z naslovom Lessons learned 
for public health from Ebola 
outbreak in West Africa – how 
to improve preparedness and 
response in the EU for future 
outbreaks (Spoznanja za javno 
zdravje iz izkušenj z izbruhom 
ebole v zahodni Afriki – kako 
izboljšati pripravljenost in 
odziv v EU za primere 
prihodnjih izbruhov), Mondorf 
les Bains, 12.–14. oktobra 2015, 
str. 23.
45 Revizijska opažanja 
106  
Zgoraj omenjeni memorandum o  soglasju med tremi GD je pomemben korak 
v smeri povečanja pripravljenosti na ravni EU, ko gre za resne čezmejne nevar -
nosti za zdravje in druge obsežne večsektorske izredne razmere. Toda pri reviziji 
v GD za zdravje in varnost hrane je Sodišče ugotovilo, da je treba za izvajanje 
tega memoranduma doseči večji napredek, ne glede na obsežno sodelovanje 
med GD za zdravje in varnost hrane ter GD za evropsko civilno zaščito in evrop -
ske operacije humanitarne pomoči med izbruhom ebole.
Slabosti pri tem, kako Komisija upravlja svoj instrument  
za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah
107  
GD za zdravje in varnost hrane upravlja instrument za ukrepanje v izrednih zdra -
vstvenih razmerah, ki ga je mogoče v času zdravstvene krize aktivirati na različnih 
stopnjah pripravljenosti87. Sodišče je mnenja, da tak instrument zahteva strukturi -
ran pristop za ocenjevanje po kriznem dogodku. Načrte za obvladovanje izrednih 
razmer je treba posodobiti v skladu s priporočili, navedenimi v taki oceni. Primere 
takih ureditev lahko najdemo tudi v  načrtu ECDC za izredne razmere na področju 
javnega zdravja in njegovih standardnih operativnih postopkih88.
108  
Da bi ustrezni člani osebja uspešno izvajali svojo vlogo v strukturah za krizno 
upravljanje in usklajevanje, bi se morali udeleževati programov za usposabljanje 
ter tako stalno posodabljati znanje o svoji morebitni vlogi in o sistemih. Organiza -
cije morajo spremljati znanje svojih članov osebja in njihovo poznavanje morebi -
tnih vlog, ki jih bodo morali izvajati. To lahko naredijo na primer tako, da sprem -
ljajo njihovo dejansko udeležbo na usposabljanjih. Vzpostaviti je treba jasne in 
ustrezne ureditve, da se zagotovi, da lahko organizacija, ki je odgovorna za krizno 
usklajevanje ali upravljanje, svoje dejavnosti dlje časa izvaja ob povišani stopnji 
pripravljenosti, pri čemer je treba upoštevati tudi s  tem povezane potrebe osebja.
109  
Instrument za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah temelji na priročniku 
GD za zdravje in varnost hrane89, ki je bil po izkušnjah, pridobljenih med krizo 
zaradi H1N1 leta 2009, posodobljen in poenostavljen. Kljub temu je Sodišče 
odkrilo več velikih slabosti pri tem, kako Komisija upravlja ta instrument. Vsebina 
priročnika je bila v času revizije zastarela. Premalo jasno je bilo, kateri deli poseb -
nih priporočil v zvezi z obsežno vajo Živo srebro iz leta 201490 so se upoštevali 
za izboljšanje zasnove priročnika. Poleg tega Komisija ni izvedla notranje ocene 
delovanja instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah med krizo 
zaradi izbruha ebole, zato vodnik ni bil ustrezno posodobljen.87 Tj. zelena (običajne naloge), 
oranžna (dogodek srednje ali 
večje razsežnosti) in rdeča 
(resna kriza).
88 Standardni operativni 
postopki ECDC za oceno 
izrednih razmer na področju 
javnega zdravja: postopke 
aktiviranja ravni 1 ali 2 zaradi 
nevarnosti ali simulacijske vaje 
je treba oceniti, pridobljene 
izkušnje pa vključiti 
v upravljanje posodobljenega 
načrta za izredne razmere na 
področju javnega zdravja.
89 Health Emergency Operations 
Facility for a coordinated 
management of public health 
emergency at EU level – 
Revised practical guidance for 
HEOF members (Instrument za 
ukrepanje v izrednih 
zdravstvenih razmerah za 
usklajeno obvladovanje 
izrednih razmer na področju 
javnega zdravja na ravni 
EU – Revidirane praktične 
smernice za člane HEOF), 
april  2015.
90 Vaja Živo srebro: Štabna vaja 
o resnih čezmejnih 
nevarnostih za zdravje, ki 
spadajo v kemično in okoljsko 
kategorijo, končno poročilo.
46 Revizijska opažanja 
110  
Sodišče je tudi ugotovilo, da ni bilo stalnega usposabljanja ustreznih članov ose -
bja, s katerim bi zagotovili, da lahko ti kadar koli prevzamejo svoje vloge v okvi -
ru instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah, zlasti če člani 
osebja niso del enote za krizno upravljanje in pripravljenost, vendar bi bili lahko 
v primeru najvišje stopnje pripravljenosti poklicani na opravljanje dolžnosti. Kar 
zadeva potrebe po osebju v  obdobjih povišane stopnje pripravljenosti, je Sodišče 
ugotovilo, da veljajo le redni dogovori o nadomestilih v okviru režima prilago -
dljivega delovnega časa. To ne zadošča za obravnavanje izzivov, s katerimi se GD 
za zdravje in varnost hrane spoprijema pri usklajevanju obvladovanja izrednih 
razmer na področju javnega zdravja na ravni EU, zlasti če izredne razmere trajajo 
dolgo, osebje pa dela v izmenah brez možnosti kompenzacijskega dopusta.
111 
Sodišče je prav tako ugotovilo, da instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstve -
nih razmerah ni strokovno pregledala nobena druga institucija ali agencija, ECDC 
in GD za zdravje in varnost hrane pa nista izmenjala nobenih izkušenj ali najbolj -
ših praks v zvezi z zasnovo in delovanjem svojih načrtov za obvladovanje izrednih 
razmer.
47
 Zaključki in priporočila
112  
Začetek veljavnosti Sklepa št. 1082/2013 o resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje 
je prispeval k vzpostavitvi in krepitvi celovitega okvira EU za zdravstveno var -
nost, Uniji pa tudi omogoča, da svoje državljane pred takimi nevarnostmi varuje. 
Razvijanje in izvajanje tega sklepa ter z njim povezanih ukrepov za zdravstveno 
varnost na ravni EU, vključno s programi financiranja, sta zahtevna zaradi množi -
ce akterjev in zapletenih struktur v  državah ter na mednarodni ravni (glej Prilo -
gi I in II ), pa tudi s pravnega vidika. Glavno odgovornost za zdravstveno politiko 
imajo države članice (glej odstavek 3), ukrepi EU na tem področju pa so zasnovani 
tako, da le dopolnjujejo in podpirajo njihove dejavnosti. Vloga in odgovornost 
Komisije je torej predvsem zagotavljati podporo in po potrebi sprejemati dopol -
nilne ukrepe.
113  
Zapletenost še povečuje dokaj velika pogostost resnih izrednih razmer, ki zahte -
vajo skoraj stalno pozornost. Od sprejetja sklepa je bilo takih izrednih razmer več, 
hitro pa bi se lahko pojavile tudi nove nevarnosti, vključno z obsežno pandemijo 
gripe v EU. To pomeni, da morajo biti države članice, različne ustrezne službe 
Komisije in mednarodne organizacije skoraj stalno vključene v ukrepe odzivanja, 
hkrati pa še naprej izvajati obsežna preostala dela na področju pripravljenosti.
114  
Ob tako zahtevnih razmerah sam obstoj sklepa ter ukrepi in programi za pod -
poro njegovemu izvajanju ne zadoščajo, da bi zagotovili optimalno varovanje 
državljanov pred resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje v EU. Poleg tega 
je sklep zakon EU, zato morajo njegova pravila učinkovito in dosledno uporab -
ljati vse vključene strani, da bi zagotovile doseganje njegovih ciljev. Sodišče je 
torej proučilo, ali se okvir EU za varovanje državljanov pred resnimi čezmejnimi 
nevarnostmi za zdravje ustrezno izvaja. Pri tem se je osredotočilo na učinkovito 
izvajanje novih in predhodno obstoječih področij sklepa (odstavki 7 do 9). Sodiš -
če je obravnavalo tudi vprašanji, ali zdravstveni programi EU uspešno prispevajo 
k varovanju državljanov pred nevarnostmi za zdravje ter ali je notranje usklajeva -
nje Komisije glede financiranja zdravstvene varnosti in glede javnozdravstvenega 
kriznega upravljanja ustrezno (odstavka 15 in 17).
48 Zaključki in priporočila 
115  
Naš splošni zaključek je, da je Sklep št. 1082/2013 o resnih čezmejnih nevarnostih 
za zdravje pomemben korak v smeri boljšega spopadanja s takimi nevarnostmi 
v EU, vendar na izvajanje sklepa in z njim povezanega okvira EU vplivajo pre -
cejšnje slabosti na ravni držav članic in Komisije. Čeprav narava in razsežnost pri -
hodnjih nevarnosti nista znani in se lahko sčasoma spremenita, je treba narediti 
več, da se te slabosti odpravi, Uniji pa omogoči, da v celoti izkoristi vzpostavljene 
mehanizme.
116  
Sodišče je ugotovilo, da so izvajanje in razvoj novosti, uvedenih s sklepom o res -
nih čezmejnih nevarnostih za zdravje (odstavek 21), od začetka veljavnosti sklepa 
decembra leta 2013 ovirale zamude, zaradi katerih se je morda zmanjšala us -
pešnost njihovega delovanja. Posvetovanje med državami članicami in Komisijo 
o načrtovanju pripravljenosti in odziva v primeru resnih čezmejnih nevarnosti za 
zdravje se je začelo v skladu z zahtevami, vendar postopki za pridobivanje in iz -
menjavo pomembnih informacij za boljše usklajevanje prizadevanj glede priprav -
ljenosti še niso dovolj trdni in še niso prinesli jasnih rezultatov (odstavki 22 do 29). 
Kar zadeva merjenje uspešnosti, ki ga izvaja Komisija na področju čezmejnih 
nevarnosti za zdravje, je Sodišče ugotovilo, da ključni elementi specifičnega cilja 
in kazalnika Komisije niso jasno opredeljeni in dogovorjeni z  državami članicami, 
s čimer bi zagotovili, da si vsi deležniki prizadevajo za isti cilj (odstavki 30 do 34).
117  
Sodišče je ugotovilo tudi, da: vloga ECDC na področju splošne pripravljenosti ni 
zadostno formalizirana, kar bi lahko omejilo njegovo zmogljivost za ustrezno dol -
goročno načrtovanje svojih povezanih nalog ali učinkovito odzivanje na prošnje 
za pomoč (odstavki 35 do 39); so države članice premalo odzivne, da bi pospešile 
skupno javno naročilo cepiva proti pandemiji gripe (odstavki 40 do 43; ter da EU 
nima mehanizma za obravnavanje nujnih potreb po zdravstvenih protiukrepih 
v okviru sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje (odstavek 42). Delo in 
vloga Odbora za zdravstveno varnost sta se izkazala za zelo pomembna, vendar 
se bo moral odbor spopasti s strateškimi in operativnimi izzivi, ki ga čakajo, da bo 
nato lahko v celoti izkoristil svoja široka pooblastila (odstavki 44 do 52) ter s tem 
zagotovil najvišjo možno stopnjo varovanja pred nevarnostmi za zdravje v EU; 
to je povezano tudi z zagotavljanjem uspešne uporabe pravil glede usklajevanja 
odzivanja iz sklepa (odstavki 53 do 55).
49 Zaključki in priporočila 
118  
Pospešiti je treba razvoj in izvajanje novosti, uvedenih s sklepom, ter se spopasti 
s preostalimi operativnimi in strateškimi izzivi za Odbor za zdravstveno varnost. 
Za to je potrebno boljše skupno razumevanje med državami članicami in Komisi -
jo, kar zadeva cilje in skupne prioritete za okrepljena prizadevanja za usklajevanje 
in izmenjavo informacij v okviru Sklepa, zlasti na področjih načrtovanja priprav -
ljenosti, skupnega javnega naročanja in dolgoročne organizacije dela Odbora 
za zdravstveno varnost. Dodaten izziv za načrtovanje pripravljenosti in odziva je 
upoštevanje razvoja dogodkov na širši mednarodni ravni, kot je navedeno v okvi -
ru 3 in Prilogi I .
Priporočilo  1
Da bi pospešili nadaljnji razvoj in izvajanje novosti, uvedenih s sklepom o resnih 
čezmejnih nevarnostih za zdravje, ter se spopadli s preostalimi operativnimi in 
strateškimi izzivi za OZV:
(a) bi morala Komisija Odboru za zdravstveno varnost predlagati, naj razvije  
strateški načrt za izvajanje in nadaljnji razvoj sklepa. Sklep sicer ne zahteva 
določanja ciljev in kazalnikov, vendar bi moral ta načrt izražati skupne priori -
tete zlasti glede usklajevanja pri načrtovanju pripravljenosti, in s tem olaj -
šati skupno razumevanje tega, kako v obdobju do leta 2020 doseči jasnejše 
rezultate. Pri delu v zvezi s tem bi bilo treba upoštevati mednarodne pobude 
na tem področju, ki pozivajo zlasti k uporabi mehanizmov za medsebojni 
strokovni pregled ali zunanje ocenjevanje. Če je mogoče, bi bilo treba pri tem 
upoštevati tudi smernice za pripravljenost, ki so bile že pripravljene na ravni 
EU;
(b) bi morala Komisija  zagotoviti, da se bodo pri naslednjem ciklu poročanja 
leta 2017 uporabile izkušnje, pridobljene v prvem ciklu poročanja o načrto -
vanju pripravljenosti, in v obdobju do leta 2020 izboljšati svoje poročanje 
o uspešnosti izvajanja sklepa. Zagotoviti bi morala tudi, da je poročanje 
o napredku točno in da po potrebi temelji na metodologijah, dogovorjenih 
z državami članicami;
(c) bi morala Komisija v  sodelovanju z  državami članicami  ugotoviti, kako bi 
bilo mogoče delovne skupine Odbora za zdravstveno varnost kar najbolje 
izkoristiti ter zagotoviti, da je njihovo delo dobro osredotočeno na tehnična 
vprašanja in prispeva k delovanju OZV. Že ustanovljene delovne skupine 
morajo od leta 2017 izvajati svoj mandat in doseči rezultate na podlagi letnih 
delovnih načrtov in jasno opredeljenih ciljev. To velja tudi za delovno skupi -
no za pripravljenost Odbora za zdravstveno varnost in za njeno delov zvezi 
s pripravo mehanizma EU za obravnavanje nujnih potreb po zdravstvenih 
protiukrepih;
(d) morajo Komisija in države članice  zagotoviti hitrejše delo na področju 
skupnega javnega naročanja cepiva proti pandemiji gripe ter čim prejšnje 
doseganje rezultatov.
50 Zaključki in priporočila 
119  
Kar zadeva učinkovito izvajanje obstoječih sistemov za zgodnje obveščanje in 
odzivanje ter epidemiološko spremljanje (odstavek  56), za katere pravno podlago 
zagotavlja sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje, je Sodišče na sploš -
no ugotovilo, da ti sistemi delujejo že več let in da je njihova pomembna vloga 
na ravni EU med deležniki splošno priznana. V zvezi z zgodnjim obveščanjem in 
odzivanjem pa je Sodišče ugotovilo, da obstajajo možnosti za izboljšave sistema 
zgodnjega obveščanja in odzivanja, k čemur sodijo tudi z njim povezani postopki 
in procesi, v  zvezi z  ozaveščenostjo o  razmerah in obvladovanjem incidentov ter 
organiziranostjo skupnosti uporabnikov sistema(odstavki 57 do 68). Poleg tega 
posodobljeni pristop na ravni EU k  zgodnjemu obveščanju in odzivanju v  primeru 
resnih kemičnih in okoljskih nevarnosti še ni bil preizkušen (odstavki 69 do 73). 
Sistem za epidemiološko spremljanje na splošno deluje dobro, potrebno pa je 
nadaljnje delo ECDC in držav članic, da bi zagotovili kar največjo primerljivost in 
kakovost podatkov spremljanja (odstavki 74 do 77).
Priporočilo 2
Da bi dodatno izboljšali sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja in razvili bolj 
celostne rešitve za s tem povezane postopke obvladovanja tveganj, bi morala 
Komisija v sodelovanju z državami članicami in ECDC :
(a) v letu 2017 proučiti in predlagati možnosti za posodobitev in izboljšanje sis -
tema zgodnjega obveščanja in odzivanja. To bi moralo zajemati vključene ali 
dopolnilne možnosti za ozaveščenost o  razmerah in obvladovanje incidentov 
na ravni EU v primeru resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje;
(b) redno pridobivati povratne informacije uporabnikov glede celostnih rešitev 
za obvladovanje tveganj ter delovanja in razvoja sistema zgodnjega obvešča -
nja in odzivanja.
120  
Kar zadeva cilje zdravstvenega programa za varovanje državljanov pred (resnimi 
čezmejnimi) nevarnostmi za zdravje (odstavek 78), je Sodišče ugotovilo, da se 
pri učinkovitosti programa kažejo slabosti. Večina revidiranih ukrepov za spopa -
danje z nevarnostmi za zdravje, določenih v drugem zdravstvenem programu 
(2008–2013), ni prinesla trajnih rezultatov, čeprav so bili ti ukrepi uspešni glede 
zagotavljanja dogovorjenih končnih izdelkov (odstavki 79 do 88). Prispevek teh 
ukrepov k  uresničevanju cilja glede varovanja državljanov pred nevarnostmi za 
zdravje je bil zato omejen. To sicer ni nova ugotovitev, vendar ponovno kaže na 
to, da si mora Komisija po posvetovanju s svojimi deležniki bolj prizadevati za 
izboljšanje uspešnosti na tem področju. Poleg tega je Sodišče odkrilo slabosti pri 
kazalniku za cilj glede nevarnosti za zdravje iz tretjega zdravstvenega programa 
ter razmeroma nizko raven porabe za ta cilj v obdobju 2014–2016. To pomeni, da 
je v okviru tega cilja težko financirati zadostno število ukrepov, ki se nanašajo na 
zadevno politiko, da bi se proti letu 2020 zagotovil resnični učinek pri doseganju 
tega cilja (odstavki 89 do 94).
51 Zaključki in priporočila 
Priporočilo  3
Da bi odpravili glavne slabosti, ugotovljene pri izvajanju zdravstvenega progra -
ma, ki se nanašajo na ukrepe za varovanje pred nevarnostmi za zdravje, bi morala 
Komisija :
(a) leta 2017 proučiti in predlagati možnosti za večjo trajnost rezultatov ukre -
pov v zvezi z nevarnostmi za zdravje, ki so bili financirani iz zdravstvenega 
programa, v obdobju do leta 2020. Te možnosti bi morale vključevati boljše 
ugotavljanje potreb in pomembnosti za zadevno politiko pri načrtovanju 
ukrepov, pa tudi večje sodelovanje GD za zdravje in varnost hrane ter agen -
cije Chafea pri analiziranju pomembnosti sedanjih in pred nedavnim zaklju -
čenih ukrepov za zadevno politiko, da bi opredelili možnosti za spodbujanje 
uporabe kakovostnih rezultatov (glej tudi priporočilo  4);
(b) po posvetovanju z državami članicami opredeliti in sprejeti jasno metodolo -
gijo za zbiranje informacij o uspešnosti, potrebnih za poročanje o napredku 
do leta 2020 v skladu s specifičnim kazalnikom za nevarnosti za zdravje iz 
tretjega zdravstvenega programa (glej tudi priporočilo 1);
(c) leta 2017 za preostalo trajanje zdravstvenega programa do leta 2020 jas -
no opredeliti, katere prioritete v okviru cilja o varovanju državljanov pred 
resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje ponujajo priložnosti za financi -
ranje ukrepov, pomembnih za zadevno politiko, v obdobju do leta 2020 (glej 
priporočilo  3(a)).
121  
Revizija je razkrila tudi, da kljub najrazličnejšim mehanizmom usklajevanja obsta -
jajo številne vrzeli pri notranjem usklajevanju Komisije glede dejavnosti v  zvezi 
z zdravstveno varnostjo med različnimi službami in programi, da se zagotovi 
popoln izkoristek možnih sinergij. Zaradi obsežnega financiranja EU v okviru 
različnih tematskih programov in številnih služb Komisije, ki so vključene v njiho -
vo izvajanje, je potrebno zapleteno mrežno povezovanje med službami Komisije, 
nacionalnimi oblikovalci politik, končnimi uporabniki in drugimi deležniki. Na 
tem področju so možnosti za boljše usklajevanje, ki je strukturirano in usmerje -
no v zadevno politiko (odstavki 96 do 102). Prav tako je bilo ugotovljeno, da je 
treba za zagotovitev polnega izvajanja obstoječih dogovorov o sodelovanju med 
strukturami Komisije za krizno upravljanje storiti več (odstavki 103 do 106) ter 
da so se pri tem, kako GD za zdravje in varnost hrane upravlja svoj instrument za 
ukrepanje v  izrednih zdravstvenih razmerah, pokazale slabosti, ki bi lahko ovirale 
njegovo učinkovitost pri obravnavanju prihodnjih kriz na področju zdravja v EU 
(odstavki 107 do 111).
52 Zaključki in priporočila 
Priporočilo  4
Da bi zapolnili vrzeli pri notranjem usklajevanju Komisije glede dejavnosti v zvezi 
z zdravstveno varnostjo in javnozdravstvenim kriznim upravljanjem ter izboljšali 
zasnovo njenega instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah:
(a) bi morala Komisija  za uporabo od leta 2017 opredeliti bolj strukturiran, 
podrobnejši pristop k usklajevanju med GD za zdravje in varnost hrane ter 
drugimi službami Komisije, ki izvajajo dejavnosti v zvezi z zdravstveno var -
nostjo, vključno z oblikovanjem pregleda preteklih, sedanjih in načrtovanih 
dejavnosti. To bi moralo omogočiti opredelitev možnih sinergij in izboljša -
nje sodelovanja pri skupnih problemih, kot sta omejena uporaba izidov pri 
ukrepih, ki jih sofinancira EU, in omogočanje deležnikom, da bolje ozavestijo 
oblikovalce politik o  svojih projektih;
(b) bi morala Komisija takoj ukrepati za operacionalizacijo memoranduma 
o soglasju v zvezi s strukturami za krizno upravljanje med GD za zdravje in 
varnost hrane, GD za migracije in notranje zadeve ter GD za evropsko civilno 
zaščito in evropske operacije humanitarne pomoči. K temu sodi organiziranje 
skupnih dejavnosti v zvezi s pridobljenimi izkušnjami ter skupnega usposa -
bljanja o področjih in sistemih zadevne politike, pa tudi vzpostavitev standar -
dnih operativnih postopkov;
(c) bi morala Komisija  takoj pregledati svoj instrument za ukrepanje v izrednih 
zdravstvenih razmerah in zagotoviti, da: je ta instrument posodobljen v skla -
du z izkušnjami, pridobljenimi med krizo zaradi izbruha ebole in obsežnimi 
vajami na ravni EU; je pripravljen stalno nadzorovan načrt usposabljanja za 
vse ustrezne člane osebja, ki bi bili lahko vključeni v njegovo delovanje; in, 
če je mogoče, izmenjati mnenja z ECDC ter GD za evropsko civilno zaščito in 
evropske operacije humanitarne pomoči, zlasti o zasnovi njihovih priročnikov 
oziroma struktur za krizno upravljanje.
To poročilo je sprejel senat I, ki ga vodi Phil WYNN OWEN, član Evropskega 
računskega sodišča, v Luxembourgu na zasedanju 5. oktobra 2016.
 Za Evropsko računsko sodišče
 Klaus-Heiner LEHNE
 Predsednik

53
 Priloge
Načrtovanje pripravljenosti in odzivanja v  mednarodnem okolju
Mednarodni zdravstveni pravilnik 2005 (MZP 2005)
1. Mednarodni zdravstveni pravilnik SZO iz leta 2005, ki je začel veljati leta 2007, je popolnoma spremenil in 
nadomestil pravilnik iz leta 1969  . Cilj Mednarodnega zdravstvenega pravilnika je preprečiti širjenje bo -
lezni, varovati pred njim in ga nadzirati ter zagotoviti odziv javnega zdravstva v sorazmerju s tveganjem 
in v mejah tveganja za javno zdravje ter obenem preprečiti nepotrebno poseganje v mednarodni promet 
in trgovino1  . Države članice SZO morajo v skladu z tem pravilnikom poročati o vseh dogodkih, ki bi lahko 
pomenili izredne razmere mednarodnih razsežnosti za javno zdravje, ne glede na njihov izvor, ter vzpo -
staviti, okrepiti in vzdrževati ključne zdravstvene zmogljivosti za nadzor in odzivanje z uporabo obstoječih 
nacionalnih virov, kot so nacionalni načrti za pripravljenost na pandemijo gripe. Namen pravilnika je tudi 
zmanjšati tveganje za širjenje bolezni na mednarodnih letališčih, v pristaniščih in na kopenskih križiščih, za -
radi česar je potrebna vzpostavitev nacionalnih informacijskih točk in informacijskih točk SZO MZP za nujno 
komunikacijo.
2. Mednarodni zdravstveni pravilnik (2005) ne predvideva mehanizmov za ukrepanje proti državam, ki ne 
izpolnjujejo njegovih določb. SZO spremlja njegovo izvajanje in izdaja ter posodablja ustrezne smernice, 
njeni strokovni in nadzorni odbori pa preverjajo njegovo učinkovitost v izrednih razmerah, kot na primer pri 
izbruhu ebole (za več informacij glej okvir 3  v poročilu).
Izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja
3. V skladu z  Mednarodnim zdravstvenim pravilnikom izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju 
javnega zdravja pomenijo izreden dogodek na področju javnega zdravja, ki zaradi mednarodnega širjenja 
bolezni predstavlja tveganje za javno zdravje v  drugih državah in lahko zahteva usklajen mednarodni odziv. 
Izredne razmere mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja razglasi generalni direktor SZO na 
podlagi priporočila odbora za izredne razmere. V tem primeru mora SZO v realnem času pripraviti odziv na 
izredne razmere. Generalni direktor SZO s pomočjo odbora za izredne razmere oblikuje in priporoči ključne 
zdravstvene ukrepe, ki naj bi jih izvedle države članice.
Mednarodni zdravstveni pravilnik in EU
4. Vse države članice EU so tudi članice SZO in tej organizaciji poročajo o izvajanju pravilnika, na primer na 
podlagi vprašalnikov in samoocenjevanja. EU sama ni članica SZO, zato ni pogodbenica Mednarodnega 
zdravstvenega pravilnika, vendar ta priznava potencialno vlogo EU kot organizacije za regionalno gospodar -
sko povezovanje in navaja, da brez poseganja v obveznosti v skladu s tem pravilnikom države pogodbenice, 
ki so članice organizacij za regionalno gospodarsko povezovanje, v svojih medsebojnih odnosih izvajajo 
skupna pravila, ki veljajo v tej organizaciji za regionalno gospodarsko povezovanje. Komisija in Evropski 
center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) usklajujeta dejavnosti s SZO na politični2 in tehnični 
ravni, vključno z izmenjavo informacij za poročanje o tveganjih in dostopom do spremljanja podatkov v ne -
katerih sistemih opozarjanja (kot sta informacijski sistem o primerih SZO in sistem zgodnjega obveščanja in 
odzivanja (EWRS)). S Sklepom št. 1082/2013/EU je bila kot novost uvedena tudi razglasitev izrednih razmer 
na področju javnega zdravja s strani Komisije, ki pa se bistveno razlikuje od razglasitve izrednih razmer med -
narodnih razsežnosti na področju javnega zdravja s strani generalnega direktorja SZO (glej okvir A ).Priloga I
1 Mednarodni zdravstveni pravilnik (2005), druga izdaja, Svetovna zdravstvena organizacija 2008.
2 Glej na primer skupno izjavo iz leta 2010 (Moskovska deklaracija), ki je začrtala sodelovanje med SZO in Komisijo, ter ustrezne posodobitve na javni 
spletni strani GD za zdravje in varnost hrane. Vzpostavljeni so tudi upravni dogovori med ECDC in SZO.
54 Priloge Priloga IOkvir A – Razglasitev izrednih razmer na področju javnega zdravja v EU
Kot je pojasnjeno zgoraj, je pojem izrednih razmer mednarodnih razsežnosti na področju javnega zdravja 
v Mednarodnem zdravstvenem pravilniku opredeljen kot izreden dogodek, ki v skladu s tem pravilnikom za -
radi mednarodnega širjenja bolezni predstavlja tveganje za javno zdravje v  drugih državah in lahko zahteva 
usklajen mednarodni odziv. Za uvrstitev dogodka v  to kategorijo je odgovoren generalni direktor Svetovne 
zdravstvene organizacije, potreben pa je tudi sklic odbora strokovnjakov  – odbora Mednarodnega zdra -
vstvenega pravilnika za izredne razmere.
Ena izmed novosti v Sklepu št. 1082/2013/EU je možnost, da tudi Komisija razglasi izredne razmere na po -
dročju javnega zdravja za EU. V skladu s členom 12 lahko Komisija kot izredne razmere na področju javnega 
zdravja razglasi: (a) epidemijo človeške gripe, za katero se ocenjuje, da bi se lahko razvila v pandemijo, pri 
čemer je Komisija obvestila generalnega direktorja SZO, ki pa še ni sprejel odločitve o razglasitvi pandemije 
človeške gripe v skladu z veljavnimi pravili SZO, ali (b) primere, ki niso zajeti v točki (a), pri čemer je Komisija 
obvestila generalnega direktorja SZO, ki pa še ni sprejel odločitve o razglasitvi izrednih razmer mednarodnih 
razsežnosti na področju javnega zdravja v skladu z Mednarodnim zdravstvenim pravilnikom, ter če
(i) zadevna resna čezmejna nevarnost za zdravje ogroža javno zdravje na ravni Unije;
(ii) zdravstvene potrebe za to nevarnost niso pokrite, kar pomeni, da v Uniji ni odobrena nobena zadovo -
ljiva metoda za diagnosticiranje, preventivo ali zdravljenje te nevarnosti oziroma, četudi taka metoda 
obstaja, bi odobritev zdravila lahko kljub temu imela znatne terapevtske koristi za obolele osebe.
V skladu s členom 13 je edini pravni učinek razglasitve izrednih razmer na podlagi člena 12, da se omogo -
či uporaba točke 2 člena 2 Uredbe (ES) št. 507/20063 ali, če razglasitev posebej zadeva epidemijo človeške 
gripe, za katero se šteje, da bi se lahko razvila v pandemijo, uporaba člena 21 Uredbe (ES) št. 1234/20084. 
Namen razglasitve izrednih razmer v skladu s členom 12 Sklepa št. 1082/2013/EU je torej omejen na hitro 
odobritev medicinskih ukrepov proti pandemiji in operacionalizacijo farmacevtske zakonodaje. Njegova 
uporaba je veliko bolj omejena kot razglasitev izrednih razmer mednarodnih razsežnosti na področju javne -
ga zdravja s strani SZO, čeprav bi se lahko pojavila resna čezmejna nevarnost za zdravje na podlagi katerega 
koli vzroka, ki bi prizadela predvsem EU in ne nujno širše svetovne skupnosti, za katero je odgovorna SZO. 
To tudi pomeni, da ni vzpostavljena lestvica EU za različne ravni opozarjanja (na primer v povezavi s poslov -
nikom Odbora za zdravstveno varnost), s katerim bi sprožili odzivne dejavnosti in zmogljivosti s področja 
uporabe sklepa ali zagotovili sprožitev mehanizma za zaščitne zmogljivosti ali financiranje.
3 Uredba Komisije (ES) št. 507/2006 z dne 9. marca 2006 o pogojnem dovoljenju za promet zdravil za humano uporabo, ki sodijo na področje 
uporabe Uredbe (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 92, 30.3.2006, str. 6).
4 Uredba Komisije (ES) št. 1234/2008 z dne 24. novembra 2008 o pregledu sprememb pogojev dovoljenj za promet z zdravili za uporabo 
v humani medicini in zdravili za uporabo v veterinarski medicini (UL L 334, 12.12.2008, str. 7).
55 Priloge 
Mednarodne pobude za načrtovanje pripravljenosti in preglednost
5. Obstaja tudi več drugih mednarodnih pobud, ki obravnavajo potrebo po krepitvi načrtovanja pripravlje -
nosti in večji preglednosti. Med njimi so zlasti pobude, kot so agenda za globalno zdravstveno varnost5 za 
opravljanje „medsebojnih strokovnih pregledov”6, podpora G7 in pobude za globalno zdravstveno varnost7 
za te dejavnosti8, ter obiski ECDC v državah na prostovoljni ravni, na katerih se med drugim obravnava tudi 
pripravljenost9  . Poročilo o  konferenci10 o spoznanjih za javno zdravje iz izkušenj z izbruhom ebole v zahod -
ni Afriki – kako izboljšati pripravljenost in odziv v EU za primere prihodnjih izbruhov, upoštevano v Sklepu 
Sveta iz decembra 2015, je vsebovalo naslednje priporočilo: Sistem medsebojnih strokovnih pregledov bi 
lahko državam članicam pomagal, da na podlagi preteklih in sedanjih pobud za neodvisne ocene držav na 
svetovni in regionalni ravni izboljšajo svoje nacionalne načrte pripravljenosti.Priloga I
5 Agenda za globalno zdravstveno varnost je bila oblikovana februarja 2014. To je vse širše partnerstvo, ki vključuje skoraj 50 držav, mednarodnih 
organizacij in nevladnih deležnikov, ki sodelujejo pri gradnji zmogljivosti držav, da bi pomagali ustvariti svet, ki bo varen in zaščiten pred 
nevarnostjo nalezljivih bolezni, ter povečali svetovno zdravstveno varnost kot nacionalno in globalno prioriteto. Agenda za globalno zdravstveno 
varnost je večstranski in večsektorski pristop za krepitev globalnih in nacionalnih zmogljivosti za preprečevanje, odkrivanje in odzivanje na 
nevarnost nalezljivih bolezni ljudi in živali, ne glede na to, ali se pojavijo naravno ali pa se razširijo po naključju ali namenoma. https://ghsagenda.
org.
6 Samoocenjevanje in zunanje ocenjevanje, ki ga vodi skupina strokovnjakov iz drugih držav, vključenih v agendo za globalno zdravstveno varnost. 
Ta model medsebojnega ocenjevanja zagotavlja nepristranski pristop in olajšuje čezmejno učenje. Zunanje ocenjevanje bi se moralo v vsaki državi 
izvajati vsaj dvakrat, enkrat za določitev rezultatov izhodiščnega merjenja in drugič za ugotavljanje napredka. Državi članici EU, ki sta sodelovali in 
za kateri je že bilo objavljeno sporočilo, sta Portugalska in Velika Britanija.
7 Pobuda za globalno zdravstveno varnost (GHSI) je neuradno mednarodno partnerstvo podobno mislečih držav, katerega cilj je krepitev 
pripravljenosti na področju zdravja in globalno odzivanje na biološki, kemični in radioaktivni terorizem ter pandemsko gripo. Pobudo so 
novembra  2001 sprožile Kanada, Evropska unija, Francija, Nemčija, Italija, Japonska, Mehika, Velika Britanija in ZDA. Svetovna zdravstvena 
organizacija pri tej pobudi opravlja vlogo strokovnega svetovalca ( http://www.ghsi.ca/english/index.asp ).
8 Da prihodnji izbruhi ne bi povzročili izrednih razmer velikih razsežnosti na področju javnega zdravja, so se voditelji G7 dogovorili, da bodo ponudili 
pomoč najmanj 60 državam, vključno z zahodnoafriškimi državami, pri izvajanju Mednarodnega zdravstvenega pravilnika v naslednjih petih letih, 
tudi prek agende za globalno zdravstveno varnost in njenih skupnih ciljev ter drugih večstranskih pobud. Deklaracija ministrov za zdravje G7, 8. in 
9. oktober 2015, Berlin.
9 Tehnično poročilo ECDC, Pripravljenost na izredne razmere zaradi ebole v državah članicah EU: ugotovitve z obiskov za namene medsebojnih 
strokovnih pregledov v Belgiji, na Portugalskem in v Romuniji, junij 2015.
10 Konferenca na visoki ravni, ki jo je organiziral GD za zdravje in varnost hrane od 12. do 14. oktobra 2015 v Mondorf-les-Bains v Luksemburgu.
56 Priloge 
Opis glavnih nalog in odgovornosti v okviru EU za varovanje državljanov pred 
resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje
Organi javnega zdravstva držav članic
1. Organi javnega zdravstva držav članic so odgovorni za politiko javnega zdravstva na nacionalni ravni in za 
obravnavo nevarnosti za javno zdravje. Med državami članicami lahko glede na organizacijo vlade, nacional -
na tveganja in posebne razmere obstajajo razlike v razporeditvi pristojnosti med različnimi javnimi organi 
za nekatere vidike načrtovanja pripravljenosti in odziva ter zgodnjega obveščanja in odzivanja. V  nekaterih 
državah članicah sta lahko del ali večina odgovornosti na področju javnega zdravstva decentralizirana, 
vključno z odgovornostjo za načrtovanje pripravljenosti in odziva. Države članice EU so vključene tudi v SZO 
za Evropo1 in so zavezane k izvajanju Mednarodnega zdravstvenega pravilnika, kot je pojasnjeno v Prilogi I .
2. Od sprejetja Sklepa št. 1082/2013/EU so države članice tudi zavezane, da Komisiji zagotavljajo določene 
informacije o načrtovanju pripravljenosti in odzivanju. Države članice in Komisija se morajo v skladu s Skle -
pom št. 1082/2013/EU medsebojno posvetovati v okviru Odbora za zdravstveno varnost, da bi razvile, okre -
pile in ohranile svoje zmogljivosti za spremljanje resnih čezmejnih nevarnosti za zdravje, zgodnje obvešča -
nje o njih, njihovo ocenjevanje in odzivanje nanje. Posvetovanje je namenjeno izmenjavi najboljših praks in 
izkušenj na področju načrtovanja pripravljenosti in odzivanja, spodbujanju interoperabilnosti nacionalnega 
načrtovanja pripravljenosti, obravnavi medsektorske razsežnosti načrtovanja pripravljenosti in odzivanja 
na ravni Unije in podpori za izvajanje zahtev glede osnovnih zmogljivosti za spremljanje in odzivanje, kot je 
navedeno v Mednarodnem zdravstvenem pravilniku. Poleg tega države članice imenujejo pristojne nacio -
nalne organe za epidemiološko spremljanje, ki so odgovorni za zagotavljanje podatkov evropskemu sistemu 
nadzora v skladu s pravili in smernicami EU, in določijo nacionalne kontaktne osebe za sistem zgodnjega 
obveščanja in odzivanja (EWRS) za spremljanje sistema in obveščanje o nevarnostih v skladu s pravili, dolo -
čenimi v  sklepu.
Evropska komisija – GD za zdravje in varnost hrane
3. Komisija zagotavlja sekretariat in predsedstvo za Odbor za zdravstveno varnost ter usklajuje in upravlja svoj 
instrument za ukrepanje v izrednih razmerah na področju zdravja. Poleg tega vodi ustrezne informacijske 
sisteme in svoje delo usklajuje z drugimi službami in agencijami Komisije v zvezi z medsektorskimi zadevami 
na tem področju politik ter z ustreznimi mednarodnimi organizacijami, kot je SZO. V Sklepu št. 1082/2013/
EU o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje je posebej določeno, da mora Komisija (tj. GD SANTE) v sode -
lovanju z  državami članicami zagotoviti usklajevanje in izmenjavo informacij med mehanizmi, strukturami 
in dejavnostmi, ki se nanašajo na načrtovanje pripravljenosti in odzivanja na resne čezmejne nevarnosti za 
zdravje, na njihovo spremljanje, zgodnje obveščanje o njih ter boj proti njim. Komisija mora tudi preprečiti 
podvajanje dejavnosti ali nasprotujoče si ukrepanje ter zagotoviti zadostna sredstva za vse svoje potrebne 
in ključne naloge in funkcije.Priloga II
1 SZO za Evropo zajema skupno 55 držav, ki poročajo regionalnemu uradu SZO za Evropo v Københavnu.
57 Priloge 
Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC)
4. ECDC upravlja in usklajuje mrežo za epidemiološko spremljanje nalezljivih bolezni in protimikrobne odpor -
nosti ter okužb v zvezi z nalezljivimi boleznimi, povezanih z zdravstveno oskrbo. Gre za agencijo EU, katere 
naloga je ugotavljanje, ocenjevanje in obveščanje o prisotnih in nastajajočih nevarnostih, ki jih nalezljive bo -
lezni predstavljajo za zdravje ljudi. ECDC skrbi tudi za upravljanje sistema zgodnjega obveščanja in odziva -
nja. To je spletni sistem, ki povezuje Komisijo, organe javnega zdravstva v državah članicah, ki so pristojni za 
ukrepe za nadzor nad nalezljivimi boleznimi, in ECDC. S tem sistemom so povezane tudi države EGS (Islandi -
ja, Lihtenštajn in Norveška), SZO pa ima dostop za spremljanje podatkov.
5. ECDC mora v skladu s sklepom o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje zagotoviti strokovno svetovanje 
in ocene tveganja za nevarnosti, o katerih je opozorjen preko sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja, 
zlasti za nevarnosti biološkega ali neznanega izvora. Komisija lahko od drugih agencij in organov EU (na 
primer znanstvenih svetovalcev) zahteva, naj zagotovijo hitre ocene tveganja, kadar je njihovo strokovno 
področje tesneje povezano z vrsto trenutne nevarnosti. ECDC na zahtevo še naprej pomaga Komisiji in 
državam članicam pri izvajanju zahtev Sklepa št. 1082/2013/EU v zvezi z načrtovanjem pripravljenosti. Letni 
proračun ECDC pokriva tudi programe bolezni. To so vertikalni programi za posamezne bolezni, ki med 
drugim zajemajo tudi krepitev zmogljivosti in poročanje o  tveganjih. ECDC lahko državam in mednarodnim 
organizacijam, kot je SZO, zagotavlja podporo pri odzivanju na izbruh bolezni, kot je storil pri izbruhu ebole. 
Upravlja center za nujno ukrepanje na podlagi priročnika za izredne razmere na področju javnega zdravja. 
Sedanji pristop ECDC je obravnavanje vseh tveganj (ne le nevarnosti za zdravje zaradi nalezljivih bolezni, 
temveč tudi drugega izvora) v skladu s cilji Mednarodnega zdravstvenega pravilnika in Sklepa št. 1082/2013/
EU. To presega prejšnje pristojnosti ECDC, ki so bile tradicionalno osredotočene na nalezljive bolezni in prip -
ravljenost na pandemije.Priloga II
58 Priloge 
Pregled revidiranih sofinanciranih ukrepov
Spodnja preglednica vsebuje seznam glavnih značilnosti revidiranih ukrepov, ki so bili sofinancirani v  okviru 
cilja glede nevarnosti za zdravje iz drugega zdravstvenega programa 2008–2013 in jih upravljata Chafea ali GD 
za zdravje in varnost hrane (za tri javna naročila):
Št. Splošni opis Instrument financiranjaSofinanciranje EU na podlagi 
sporazuma o  nepovratnih 
sredstvih
(v EUR)
1Oblikovanje splošnega okvira za hitro proizvodnjo in ocenjevanje cepiv 
za nujne primereProjekt 2 116 023
2Optimizacija testiranja in povezava z oskrbo bolnikov z virusom HIV po 
EvropiProjekt 1 429  984
3Mreža za nadzor nad nevarnostmi za javno zdravje in drugimi tveganji 
za biološko varnost v sredozemski regiji in na BalkanuProjekt 900  000
4Presejalni testi za odkrivanje hepatitisa B in C med migranti v Evropski 
unijiProjekt 800  000
5 Pregled sindromskega nadzora, ocena za pripravo smernic za Evropo Projekt 798 814
6Strategije prilagajanja javnega zdravstva na izredne vremenske 
dogodkeProjekt 750 000
7Krepitev civilne družbe in sistema javnega zdravstva za boj proti epide -
miji tuberkuloze v ranljivih skupinahProjekt 750 000
8Ocena stroškovne učinkovitosti za strategije opozarjanja in odzivanja 
v primeru pandemije človeške gripe v EvropiProjekt 700 000
9Evropska mreža za spremljanje in nadzor raka na materničnem vratu 
v novih državah članicahProjekt 615 023
10 Spodbujanje imunizacije zdravstvenih delavcev v  Evropi Projekt 604  000
11Usklajeno delovanje v letalskem sektorju za nadzor nad nevarnostmi za 
javno zdravjeProjekt 598 566
12 Spodbujanje cepljenja migrantov v  Evropi Projekt 548 680
13Sistem opozarjanja, spremljanja in poročanja v zvezi z nevarnostmi za 
zdravje kemičnega izvora, faza IIIProjekt 497 760
14 Evropska mreža za izredne razmere kemičnega izvora Projekt 447 600
15Vaje za zagotavljanje kakovosti in mreženje na področju odkrivanja zelo 
nalezljivih patogenih organizmovSkupni ukrep 3 316 326
16Štabne vaje za resne čezmejne nevarnosti za zdravje, ki spadajo v ke -
mično in okoljsko kategorijoJavno naročilo storitev 458 989
17Organizacija dveh regionalnih izobraževalnih seminarjev z  organi jav -
nega zdravstva držav članic v zvezi z izvajanjem novega sklepa o resnih 
čezmejnih nevarnostih za zdravjeJavno naročilo storitev 249 599
18Sistem zgodnjega opozarjanja in obveščanja, Hedis, Nemo (mehanizmi 
za izmenjavo nadzornih informacij za upravljanje v kriznih razmerah)Javno naročilo storitev 1 588 500
19 Evropski sistem referenčnih laboratorijev za človeške patogene Javno naročilo storitev 500 000
20Organizacija usposabljanja osebja in izvajanje vaj na evropski ravni kot 
temelj pripravljenostiJavno naročilo storitev 333 646
Skupaj: 18 003  510Priloga III
59 Priloge 
V spodnji preglednici je seznam glavnih značilnosti pregledanih ukrepov, sofinanciranih v  okviru sedmega 
okvirnega programa za raziskave (7. OP) 2008–2013:
Št. Splošni cilj določenega ukrepaFinancirano v okviru 
programa 7. OPPristojna služba 
KomisijeSofinanciranje EU
(v EUR)
1Napovedovanje razvoja epidemije in 
simulacije pandemijeERC1ERCEA 684  000
2Platforma za povzročitelje porajajočih se 
in znova porajajočih se nalezljivih bolezniHEALTH RTD 11 909 560
3Nadzor nad okužbami v letalskem prome -
tu, od uspešne karantene do protokolov 
za dezinfekcijo/dekontaminacijo letalske 
kabinePEOPLE REA 100 000
4Razvoj na dokazih temelječega sklopa 
navodil glede ravnanja in komunikacije za 
zdravstvene delavce in agencije v Evropi 
za primere večjih izbruhovHEALTH RTD 1 999  607
5Vloga farmacevtskih podjetij pri obliko -
vanju in izvajanju politike na področju 
zdravstvene varnostiERC ERCEA 1 197 694
6Preoblikovanje evropskega odziva na 
prihodnje hude epidemije ali pandemije 
z zagotavljanjem infrastrukture, usklaje -
vanja in vključevanja obstoječih kliničnih 
raziskovalnih mrežHEALTH RTD 23 992 375
7Oblikovanje integriranega sklopa orodij 
za pomoč prevoznikom in ustreznim 
akterjem v večjih prometnih vozliščih pri 
razvoju njihovih obstoječih načrtov za 
pripravljenost in odzivanje na pandemijo 
in nevarne patogeneSEC2GD HOME 3 142 004
8Interoperabilnost in pripravljenost evrop -
skih zdravstvenih služb v zvezi s smrtnimi 
nevarnostmi, kot so pandemije bolezni in 
večji teroristični napadiSEC REA 2 789 940
9Povečanje pripravljenosti skupnosti in 
družb v Evropi na obsežne in čezmejne 
nesrečeSEC REA 999 084
10Uspešno reševanje znanstvenih in 
družbenih izzivov, ki se pojavljajo 
zaradi pandemij, in s tem povezano krizno 
upravljanje Razvoj povezane naddiscipli -
narne strategije.SiS3RTD 3 939 880
Skupaj: 50 754 144
1 Evropski raziskovalni svet.
2 Varnostni program.
3 Znanost v družbi.Priloga III
60 Odgovori  
Komisije
Povzetek
III
Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje temelji na členu 168 Pogodbe, tj. členu o javnem zdravju.
V
Komisija in države članice si prizadevajo za vzpostavitev infrastrukture, ki jo potrebujejo za popolno in učinkovito 
izvajanje sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje. To je zapleteno vprašanje. Čeprav se priznava, da so 
nastale zamude, na primer pri sprejetju nekaterih izvedbenih aktov, se te že odpravljajo in niso pomembneje osla -
bile učinkovitosti odzivanja EU na čezmejne nevarnosti za zdravje. Odgovornosti držav članic in Komisije so jasno 
opredeljene v  Sklepu št.  1082/2013/EU.
VI
Zamude pri izvajanju sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje so posledica zapletenosti problematike 
nevarnosti za zdravje  ali zapletenosti tega vprašanja. Kot je navedeno v podrobnih pripombah v nadaljevanju, je 
bil dosežen precejšen napredek pri pripravi preostalih izvedbenih aktov in delu v zvezi z zdravstvenimi protiukrepi. 
Mehanizem za skupna javna naročila je že v celoti vzpostavljen. Odbor za zdravstveno varnost deluje v polnem 
obsegu; v njegovem okviru bo Komisija z državami članicami razpravljala o ugotovitvi Računskega sodišča.
VII
Po mnenju Komisije bi bilo treba sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja, čeprav se je sčasoma tehnično posoda -
bljal, posodobiti. V zvezi s posodobitvijo tega sistema Komisija že sodeluje z Evropskim centrom za preprečevanje in 
obvladovanje bolezni.
IX
Komisija meni, da njeni oddelki, ki obravnavajo različne vidike zdravstvene varnosti, dobro sodelujejo in rešu -
jejo zadevna vprašanja, ki jih je izpostavilo Računsko sodišče. Generalni direktorat za zdravje in varnost hrane je 
leta 2016 sprejel pomembne ukrepe za izboljšanje delovanja instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih 
razmerah.
X
(i)
Komisija sprejema priporočilo 1 in se strinja s svojo vlogo v Odboru za zdravstveno varnost in mehanizmu za skupna 
javna naročila. Ta vprašanja bo obravnavala v  Odboru za zdravstveno varnost.
(ii)
Komisija sprejema priporočilo 2. V zvezi s posodobitvijo sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja tako že sodeluje 
z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, poleg tega bo z državami članicami razpravljala 
o tem, kako lahko povratne informacije uporabnikov izboljšajo delovanje sistema.
Odgovori Komisije 61
(iii)
Komisija sprejema priporočili 3(a) in (c) v celoti, priporočilo 3(b) pa delno.
Potrjuje, da vprašanje trajnosti kljub precejšnjemu napredku v zadnjih letih ostaja nerešeno. Stalno se izboljšuje 
zlasti okvir akcijskega načrta, ki ga je Komisija oblikovala po naknadni oceni drugega zdravstvenega programa.
(iv)
Komisija sprejema priporočilo  4(a) delno, priporočili  4(b) in  (c) pa v  celoti. Ustrezne službe Komisije dobro sodelujejo 
in med njimi potekajo razprave za dodatno izboljšanje usklajevanja.
Komisija meni, da je struktura instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah stabilna, poleg tega 
določa vloge in stopnje pripravljenosti. Junija 2016 je Komisija razvila program stalnega usposabljanja, da bi zagoto -
vila popolno delovanje tega instrumenta v  vsakem trenutku.
Revizijska opažanja
21
Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje je pomemben korak k poglobitvi sodelovanja držav članic, da bi 
izboljšale odzivanje na nevarnosti za zdravje in zaščito državljanov EU.
Komisija se zaveda, da so nastale nekatere zamude, vendar meni, da niso oslabile učinkovitega sodelovanja držav 
članic v zvezi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje.
24
Ker pripravljenost na področju zdravstvene varnosti zajema občutljiva področja, je z državami članicami potekala 
temeljita razprava o predlogi za poročanje, dogovor pa je bil dosežen šele na drugem zasedanju odbora.
Odgovori Komisije 62
25
V poročilu, predloženem Odboru za zdravstveno varnost, ni bilo posameznih informacij držav članic, saj pripravlje -
nost na področju zdravstvene varnosti zajema občutljiva področja. Poročilo temelji le na prispevku držav članic, saj 
zakonodaja ne pooblašča Komisije za preverjanje in pregledovanje informacij, ki jih predložijo države članice.
Rezultate poročila je dodatno obravnavala delovna skupina Odbora za zdravstveno varnost za načrtovanje priprav -
ljenosti in odzivanja (12. novembra 2015). Na plenarnem zasedanju tega odbora (7. in 8. junija 2016) so bile države 
članice seznanjene s  posodobljenim poročilom, v  katerem so natančno opredeljeni ključni problemi posameznih 
držav članic.
26
Po mnenju Komisije je v poročilu o napredku celovit pregled stanja nacionalne pripravljenosti v EU in opredeljuje 
jasne smernice v zvezi s tem, kako bi lahko vrzeli in pomanjkljivosti odpravili z akcijskim načrtom, ki se ob potrditvi 
Odbora za zdravstveno varnost sprejme v sodelovanju z državami članicami. Podskupina tega odbora za pripravlje -
nost bo še naprej razpravljala o tem, kako se ugotovitve iz poročila upoštevajo v kombinaciji s spoznanji, pridoblje -
nimi ob izbruhu ebole. Pred zasedanjem Odbora za zdravstveno varnost je bil novembra 2015 izveden prvi avdiose -
stanek te skupine.
Z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni in SZO za Evropo potekajo razprave in delo za 
pregled predloge za poročanje iz člena 4, pri čemer se upoštevata pristop SZO k izvajanju Mednarodnega zdravstve -
nega pravilnika ter novi okvir za spremljanje in ocenjevanje.
Okvir 3 – Mednarodni razvoj na področju pripravljenosti: slabosti samoocenjevanja 
v zvezi z izvajanjem Mednarodnega zdravstvenega pravilnika
Ta okvir obravnava razvoj v SZO, ki presega pravni okvir EU.
27
Kot je pojasnjeno zgoraj, so države članice dejavno sodelovale pri oblikovanju vprašanj, s postopkom v odboru pa je 
bila dosežena potrebna kvalificirana večina.
28
Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje Komisiji ne podeljuje pooblastila, da bi državam članicam naložila 
posebno strukturo splošne pripravljenosti. Strategija za načrtovanje splošne pripravljenosti, ki jo navaja Računsko 
sodišče, je tehnični dokument, na katerem deloma temelji tekoče delo z državami članicami v zvezi s pripravlje -
nostjo. V državah članicah so za razširjanje zdajšnjih smernic odgovorni predvsem člani Odbora za zdravstveno 
varnost.
Odgovori Komisije 63
29
Postopki so zapleteni tako s pravnega vidika, ob upoštevanju pristojnosti EU na področju zdravja, ki vključuje podpi -
ranje, usklajevanje ali dopolnjevanje ukrepov držav članic na področju javnega zdravja, kot zaradi številnih akterjev 
in zapletenih struktur, vzpostavljenih v  državah in v  okviru mednarodnih struktur, ki obravnavajo te teme.
Po mnenju Komisije se z informacijami, zbranimi v okviru poročanja iz člena 4 sklepa o resnih čezmejnih nevarnos -
tih za zdravje, zagotavljajo celovit pregled stanja nacionalne pripravljenosti v EU in jasne smernice, kako bi lahko 
odpravili vrzeli in pomanjkljivosti. To natančneje obravnava podskupina za pripravljenost pri Odboru za zdravstveno 
varnost.
30
Komisija v  okviru Odbora za zdravstveno varnost in njegove delovne skupine za pripravljenost tesno sodeluje 
z državami članicami, da bi razvile strukture in ureditve za sodelovanje na področju pripravljenosti, vključno z  akcij -
skim načrtom, sodelovanje na področju zdravstvenih protiukrepov in poročanje iz člena 4 sklepa o resnih čezmejnih 
nevarnostih za zdravje. To bo vključevalo razpravo v zvezi s poročanjem o napredku.
31
Glede na to, da v sklepu o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje nista vključena cilj in kazalnik, je Komisija 
v sodelovanju z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni razvila druge načine poročanja, kot je 
navedeno v odstavku 33.
33
Presoja Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni temelji na odgovorih na poročilo iz člena 4 
sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje. To je tehnična presoja, za katero je v celoti pristojen Evropski cen -
ter za preprečevanje in obvladovanje bolezni.
Komisija s tem centrom razpravlja o razvoju primernih kazalnikov za zanesljivo merjenje napredka glede 
pripravljenosti.
Razvoj novih kazalnikov je del širšega pristopa k zdravstvenim profilom držav v razvoju, delovna skupina za priprav -
ljenost pa jih razvija v sodelovanju z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, SZO za Evropo in 
državami članicami.
34
Komisija bo v okviru Odbora za zdravstveno varnost kot del dejavnosti na področju pripravljenosti razpravljala 
z državami članicami o  ustreznosti kazalnikov. Poročilo Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni 
zagotavlja tehnični pregled stanja, vrzeli in potreb v državah članicah v zvezi z načrtovanjem pripravljenosti in 
odzivanja.
Odgovori Komisije 64
37
Po mnenju Komisije vsakodnevno sodelovanje o resnih nevarnostih za zdravje, kot je izbruh virusa zika, kaže, da je 
razdelitev nalog jasna in da lahko Evropskim center za preprečevanje in obvladovanje bolezni v celoti izvaja svojo 
nalogo zagotavljanja informacij o oceni tveganja Odboru za zdravstveno varnost. Razlika med oceno tveganja 
(zanjo je odgovoren Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni) in usklajevanjem obvladovanja tve -
ganja (zanj je odgovorna Komisija) je opredeljena v  zakonodaji. Posebne primere in nove naloge pa morata Komisija 
in Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni pogosto obravnavati in sprejeti za vsak primer posebej. 
Temu so namenjeni mesečni usklajevalni sestanki med Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni in 
Komisijo, ki zagotavljajo njuno tesno sodelovanje, centru pa omogočajo učinkovito odzivanje na prošnje za pomoč.
39
Delo za pripravo vodnika se je začelo že pred sprejetjem sklepa.
Po sprejetju sklepa je Komisija Evropskemu centru za preprečevanje in obvladovanje bolezni predlagala, naj 
z Odborom za zdravstveno varnost razpravlja o vodniku in zadevnem priporočilu. Po nadaljnjem delu v zvezi s tem 
dokumentom je za jesen  2016 predvidena razprava v  delovni skupini za pripravljenost pri Odboru za zdravstveno 
varnost.
40
Nadaljnji koraki za pripravo dogovora o skupnem javnem naročilu v okviru sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za 
zdravje so bili sprejeti nemudoma; upoštevati je treba, da so morale posamezne države članice za podpis dogovora 
izvesti nacionalne ratifikacijske postopke, za kar so nedvomno potrebovale čas.
41
Naročanje cepiva proti pandemski gripi je zelo zapleteno. Poleg tega sta se opredeljevanje in usklajevanje posebnih 
zahtev držav članic izkazala za zamudna. Po drugi strani je bil leta 2016 dosežen precejšen napredek pri pripravi 
postopka skupnega javnega naročanja cepiv proti pandemiji. Poleg postopka javnega naročanja cepiv proti pande -
miji se od septembra 2016 izvajajo še štirje drugi postopki javnega naročanja.
42
Komisija želi poudariti, da sta za pripravljenost na resne čezmejne nevarnosti za zdravje pomembna tako skupno 
javno naročanje kot naprednejši postopek za izmenjavo zdravstvenih protiukrepov. Vsako javno naročanje bo samo 
po sebi zahtevalo čas, poleg tega bo treba v zakonodaji EU opredeliti nadaljnje postopke.
V okviru mandata Odbora za zdravstveno varnost se razvijajo standardni postopki delovanja, da bi zagotovili hitro 
in dosledno odzivanje izredne razmere v prihodnje. Rezultati razprave bodo novembra 2016 predstavljeni Odboru 
za zdravstveno varnost.
V vsakem primeru mehanizem na področju civilne zaščite že zagotavlja okvir za izmenjavo protiukrepov.
Odgovori Komisije 65
43
Čeprav je bil napredek pri skupnemu javnemu naročanju cepiv proti gripi zaradi zapletenosti vprašanja dejansko 
počasen, Komisija poudarja, da se je doslej 24 držav članic strinjalo, da bodo sodelovale pri dogovoru o skupnem 
javnem naročilu, in da se že izvaja več postopkov skupnega javnega naročanja. Nujnim potrebam po izmenjavi zdra -
vstvenih protiukrepov je vedno mogoče zadostiti v okviru sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja (na primer za 
toksin davice leta 2016) ali na splošno z mehanizmom na področju civilne zaščite.
46
Odbor za zdravstveno varnost se je za zdaj odločil, da ne bo ustanovil delovne skupine za migrante. Potreba po taki 
delovni skupini bo znova obravnavana na delavnici Odbora za zdravstveno varnost.
Ko so se po februarju 2015 na dnevni red Odbora za zdravstveno varnost vrnile operativne teme, so bila zasedanja 
tega odbora tematsko organizirana, v pripravi pa je tudi natančen načrt za odbor. Akcijski načrt za pripravljenost 
bo dodatno zagotovil okvir za delovni načrt delovne skupine za pripravljenost. Poleg tega z Evropskim centrom za 
preprečevanje in obvladovanje bolezni potekajo razprave za boljše usklajevanje dela usklajevalnega odbora tega 
centra za pripravljenost in delovne skupine za pripravljenost pri Odboru za zdravstveno varnost. V  sodelovanju 
z mrežo poročevalcev in delovno skupino za pripravljenost so se začeli pripravljati tudi delovni načrti.
47
Od septembra 2016 v delovni skupini za pripravljenost sodelujejo 11 držav članic, SZO in Evropski center za prepre -
čevanje in obvladovanje bolezni. Delovna skupina je pomembna, saj pripravlja dokumente za Odbor za zdravstveno 
varnost, kot so standardni postopki delovanja za zdravstvene protiukrepe in akcijski načrt za pripravljenost itd. Celo -
vito sodelovanje je pri tem manj pomembno, saj delovna skupina združuje tehnične strokovnjake, ki pripravljajo 
predloge, te pa potrdi/sprejme celotni Odbor za zdravstveno varnost.
48
Naloge Odbora za zdravstveno varnost so navedene v sklepu o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje (člen 17(2)). 
Zasedanja tega odbora so bila tematsko organizirana, v pripravi pa je tudi natančen načrt za odbor (glej 
odstavek 46). Da bi uskladili odgovore, se na njegovih priložnostnih zasedanjih obravnavajo tehnični dokumenti, kot 
so ocene tveganja, ki jih pripravi Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni, in ustrezni nasveti za 
popotnike. Pri tehničnih razpravah pa se lahko na podlagi sklepa odbora skličejo ustrezne začasne delovne skupine, 
ki jih sestavljajo tehnični strokovnjaki iz držav članic. To se je zgodilo ob nedavnem izbruhu virusa zika, ko je bila 
vzpostavljena in dvakrat sklicana začasna delovna skupina za izbruh virusa zika.
Odgovori Komisije 66
51
Komisija se strinja, da so se prizadevanja za pripravo bolj strukturiranega pristopa, zlasti v zvezi s pripravljenostjo, 
začela izvajati prepozno, saj se je kriza z ebolo pojavila v času, ko je sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje 
šele začel veljati. To delo zdaj dobro napreduje.
52
Komisija meni, da so informacije v zvezi z dejavnostmi njenih ustreznih oddelkov, ki jih zagotavlja Odboru za 
zdravstveno varnost, ustrezne. Med oddelki so sklenjeni dogovori o sodelovanju. Zasedanj Odbora za zdravstveno 
varnost se pogosto udeležujejo tudi druge službe. Poleg tega je GD za zdravje in varnost hrane na primer sodeloval 
na dnevnih avdiokonferencah delovne skupine za ebolo in v  številnih drugih medsektorskih skupinah.
60
Zunanje poročilo o oceni, ki ga je pripravil Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni, je zadevalo 
obdobje 2008–2012, preden je začel veljati sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje in preden so bile izve -
dene ustrezne (omejene) spremembe sistema zgodnjega obveščanja in odzivanja.
63
Komisija se strinja, da so povratne informacije uporabnikov pomembne za pregled sistema zgodnjega obveščanja in 
odzivanja.
64
Komisija sodeluje z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, da bi preoblikovala sistem.
65
Komisija poudarja, da je bil seznam iz tega odstavka naveden v oceni učinka, ki je bila pripravljena že pred 
dejanskim sprejetjem sklepa.
67
Komisija je začela sodelovati z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, da bi preoblikovala 
sistem zgodnjega obveščanja in odzivanja.
70
Za obravnavanje kemičnih in okoljskih nevarnosti v okviru sklepa o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje veljajo 
ista pravila in postopki kot za druge nevarnosti, ki jih povzročajo biološki pojavi ali nalezljive bolezni. Merila za 
obveščanje so enaka, poleg tega se v ta namen uporablja enako računalniško orodje. V okviru zdravstvenega pro -
grama se že tri leta sofinancira posebna mreža za spremljanje in vrednotenje dogodkov, ki so jih povzročile kemične 
in okoljske nevarnosti. Vzpostavljena je bila tudi povezava z Znanstvenim odborom Evropske komisije, ki bo zagoto -
vil zadostno strokovno znanje za ocene tveganja zunaj pristojnosti Evropskega centra za preprečevanje in obvlado -
vanje bolezni.
Delovanje sistema bo preizkušeno v prihodnosti.
Odgovori Komisije 67
72
Komisija vodi in vzdržuje sistem, vendar si prizadeva za vključitev sistema RASCHEM v sistem zgodnjega obveščanja 
in odzivanja. Septembra 2016 je bilo v sistemu RASCHEM registriranih 18 držav.
74
Komisija se zaveda, da je treba izboljšati kakovost podatkov in celovitost poročil držav članic, ter v zvezi s tem sode -
luje z  Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni.
77
Komisija se zaveda, da je treba izboljšati kakovost podatkov in celovitost poročil držav članic, ter v zvezi s tem sode -
luje z  Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni.
78
Komisija je seznanjena s tem, da je Računsko sodišče proučilo dejavnosti v okviru drugega in tretjega zdravstvenega 
programa. Med izvajanjem teh dveh programov se je upravljanje pomembno spremenilo. Javni razpisi, financirani iz 
zdravstvenega programa, so dejavno prispevali k izboljšanju čezmejne pripravljenosti na nevarnosti za zdravje, pri 
čemer je večina projektov dosegla načrtovane rezultate.
K izboljšanju čezmejne pripravljenosti na nevarnosti za zdravje so dejavno prispevale tudi vaje po državah, financi -
rane iz zdravstvenega programa.
81
Komisija se dobro zaveda, da pred začetkom veljavnosti Sklepa št. 1082 trajnost rezultatov nekaterih projektov, 
sofinanciranih iz drugega zdravstvenega programa, ni bila vedno zadovoljiva. Minimalna raven trajnosti se vedno 
zagotavlja z  razširjanjem rezultatov projektov in njihovo stalno dostopnostjo na spletišču agencije Chafea. Nedavno 
je bilo uvedenih več izboljšav: sredi novembra 2016 bo na spletišču agencije Chafea vzpostavljena nova podatkovna 
zbirka; razvija se nova računalniška platforma (ta bo omogočala gostovanje spletnih mest projektov/skupnih ukre -
pov med dodeljevanjem nepovratnih sredstev in po njem); Chafea je pripravila vzorčno strategijo razširjanja, ki jo je 
treba zagotoviti koordinatorjem projekta.
Okvir  5 – Primeri revidiranih projektov in ugotovljene težave
Komisija se zaveda, da vsi projekti ne dosežejo enakih rezultatov in najboljše možne kakovosti. Da bi bil vsak projekt 
čim bolj učinkovit, je Chafea za več let vzpostavila ukrepe, kot je na primer zagotavljanje zunanjega strokovnega 
znanja in svetovanja za „tvegane“ projekte.
Komisija meni, da se bo z akcijskim načrtom, ki sta ga Komisija in Chafea oblikovali po naknadni oceni drugega zdra -
vstvenega programa, zagotovilo, da se bodo sofinancirali le ukrepi, za katere je najbolj verjetno, da bodo prispevali 
k pomembnim pobudam politike EU in visoki dodani vrednosti EU, da bi zmanjšali tveganje šibke učinkovitosti in 
majhne uporabnosti rezultatov.
Odgovori Komisije 68
82
Chafea obvešča Komisijo o pomembnih rezultatih projektov s pisnimi dokumenti in na dvostranskih sestankih. 
Poleg tega ima osebje Komisije od sredine leta 2016 dostop do novega računalniškega sistema, ki ga Chafea uporab -
lja za vodenje projektov. Ta sistem ni bil vzpostavljen za revidirane projekte.
Kot je že bilo omenjeno (v odstavku 81), je Chafea pripravila vzorčno strategijo razširjanja, ki bo koordinatorjem 
projektov pomagala pri delu na tem področju. Chafea je nedavno za polni delovni čas zaposlila posebnega uradnika 
za razširjanje, ki bo med drugim podpiral koordinatorje zdravstvenih projektov pri nalogah razširjanja.
83
Poleg naknadne ocene drugega zdravstvenega programa je Komisija v sodelovanju z agencijo Chafea razvila akcijski 
načrt za izvajanje vseh priporočil zunanjih ocenjevalcev. Dosežen je bil napredek, na primer s preoblikovanjem 
javne podatkovne zbirke, opredelitvijo kazalnikov spremljanja, vzpostavitvijo sistema spremljanja in pripravo strate -
gije razširjanja.
Okvir 6 – Skupni ukrepi iz zdravstvenega programa
Komisija meni, da so skupni ukrepi pomembni za olajšanje sodelovanja organov držav članic v zvezi s posebnimi 
tehničnimi vprašanji, to sodelovanje se je izkazalo za učinkovito na področju nevarnosti za zdravje. Skupne ukrepe 
dopolnjujejo predvsem dejavnosti (na primer vaje), ki se financirajo z javnimi naročili.
84
Rezultati vaj in usposabljanj redno prispevajo k delu na področju pripravljenosti; Odbor za zdravstveno varnost je 
na nedavnem zasedanju junija 2016 prejel informacije o spoznanjih, pridobljenih pri vajah.
85
Nekatera orodja, ki jih je Skupno raziskovalno središče pripravilo za modeliranje, so še vedno uporabna in jih med 
drugim uporablja Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni. Ob tem potekajo razprave za poglo -
bitev sodelovanja med Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni in Skupnim raziskovalnim 
središčem na podlagi teh orodij.
86
Komisija meni, da bi sprejeti ukrepi lahko bili bolj strukturirani, vendar se sprejemajo tudi ukrepi, pri katerih so na 
primer koordinatorji projektov povabljeni na sestanke strokovnih skupin (na primer na področju sistema zgod-  
njega obveščanja in odzivanja, gripe, načrtovanja splošne pripravljenosti, kemičnih nevarnosti) in/ali na sestanek 
ali delavnico Odbora za zdravstveno varnost decembra 2014 z naslovom „How to benefit from European projects: 
An EU Member State initiative to disseminate the results of the 2nd EU Health Programme (2008-2013) in the health 
security area“ (Kako nam lahko evropski projekti koristijo: pobuda države članice EU za razširjanje rezultatov dru -
gega zdravstvenega programa (2008–2013) na področju zdravstvene varnosti) ( http://ec.europa.eu/chafea/news/
news349.html ).
87
Komisija na podlagi pogodb v okviru javnih naročil nabavi storitve, nadaljnji ukrepi pa so odvisni od vrste zago -
tovljene storitve. Poleg tega so rezultati naročenih storitev, ki se večinoma zagotovijo v obliki poročila, objavljeni in 
na voljo dovolj dolgo.
Komisija sprejme več ukrepov za povečanje raznolikosti izvajalcev, kot so na primer okvirne pogodbe s ponovnim 
zbiranjem ponudb.
Odgovori Komisije 69
88
Komisija priznava, da vprašanje trajnosti še vedno ni rešeno kljub precejšnjemu napredku v zadnjih letih, tj. kljub 
pripravi knjižice o načrtovanju splošne pripravljenosti (2011)1, skupinskemu sestanku o  cepljenju (2012), konferenci 
na visoki ravni o zdravstvenih programih (2012)2 in regionalni konferenci o  zdravstvenem varstvu (2014)3. Minimalna 
raven trajnosti se vedno zagotavlja prek spletišča agencije Chafea. To področje se nenehno izboljšuje, glej pripombo 
v točki 81.
89
Akcijski načrt, ki ga je Komisija pripravila po naknadni oceni drugega zdravstvenega programa, vključuje snovanje 
novih kazalnikov spremljanja. Ti se uporabljajo v novem sistemu spremljanja, ki ga upravičenci od leta 2016 vključu -
jejo v redna poročila. To spremljanje bo pripomoglo tudi k merjenju, kako sofinancirani ukrepi prispevajo k splošnim 
ciljem tretjega zdravstvenega programa.
91
Komisija poudarja, da je večletno načrtovanje neformalen in notranji proces. V skladu s tretjim zdravstvenim progra -
mom ni pravno zavezujoč.
92
Napovedi izvajanja proračuna so le okvirne. Prednostna naloga ocenjevanja tveganja je na primer pomembna le 
v izrednih razmerah. Če se take izredne razmere ne pojavijo, se lahko delovni program za to prednostno nalogo 
izvede brez kakršnih koli stroškov. To pa ne pomeni, da je razdelitev proračunskih sredstev neuravnotežena.
93
Z naknadno oceno drugega zdravstvenega programa in akcijskim načrtom Komisije iz marca 2016 se predvideva 
priprava novega sistema in kazalnikov spremljanja, kar naj bi se začelo leta 2016.
94
Sistem in kazalniki spremljanja se trenutno izboljšujejo in nekateri novi kazalniki se bodo začeli uporabljati že 
leta  2016.
Komisija pri napovedovanju izvajanja proračuna ne stremi k doseganju ravnovesja med cilji programa.
1 http://ec.europa.eu/chafea/publications/publications_for_health_programme.html #
2 http://ec.europa.eu/health/programme/events/ev_20120503_en.htm
3 http://ec.europa.eu/chafea/news/news349.html
Odgovori Komisije 70
95
Komisija meni, da je med oddelki vzpostavila strukturirano sodelovanje.
101
Po mnenju Komisije je med oddelki že vzpostavljeno dobro strukturirano sodelovanje. Tega je vedno mogoče še 
izboljšati, na primer z oblikovanjem boljšega pregleda dejavnosti. Le s tem pa se ne bodo rešila vprašanja v zvezi 
z uporabo rezultatov raziskav.
102
Komisija je zavezana nadaljnjemu razvoju dobrega sodelovanja med oddelki in meni, da ga je mogoče še izboljšati. 
Sodelovanje je ustrezno zaradi raznih ukrepov, ki se izvajajo, kot so memorandumi o soglasju z več generalnimi 
direktorati, redni sestanki ter drugi načini za uspešno in učinkovito izmenjavo informacij.
Skupni odgovor Komisije na odstavke od 103 do 106:
Po mnenju Komisije je Center za usklajevanje nujnega odziva med nedavnimi krizami dokazal, da učinkovito izvaja 
svoje naloge kot osrednja platforma za sklicevanje sestankov in vstopna točka za politično odzivanje na krize ter pri 
usklajevanju odzivanja na nesreče zunaj Unije.
107
Dejansko so spoznanja, pridobljena pri izbruhu gripe H1N1 leta 2009/2010, prispevala k precejšnji poenostavitvi 
strukture instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah, ki je odslej stabilna. Poleg tega večje vaje in 
usposabljanja po potrebi omogočajo posodobitev priročnika.
108
Komisija pritrjuje, da je program stalnega usposabljanja in vaj dober način za ohranjanje in krepitev znanja, ki bo 
zanesljivo na voljo ob morebitni uporabi instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah.
Po reorganizaciji GD SANTE na začetku leta 2016 so se v okviru instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih 
razmerah pripravila in začela izvajati usposabljanja za vse zadevno osebje. Usposabljanja se organizirajo redno.
Osebje je dobilo nalogo, da pokrije predhodno določene vloge instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih 
razmerah. To omogoča boljšo seznanitev z ustreznimi vlogami in usposabljanja, ki so bolj usmerjena vanje.
109
Komisija meni, da se je instrument za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah glede na omejeno število osebja, 
ki deluje v tem instrumentu, v preteklih kriznih razmerah izkazal za učinkovitega. Sedanja struktura instrumenta 
za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah je bila oblikovana na podlagi spoznanj, pridobljenih pri izbruhu 
gripe H1N1 leta 2009/2010. Komisija meni, da je struktura stabilna ter se z njo določajo vloge in stopnje pripravlje -
nosti. Med izbruhom ebole je ustrezno osebje v GD SANTE dobro poznalo postopke. Nedavno so bile dejavnosti 
instrumenta za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah pregledane, zadevnemu osebju pa je bilo zagotovljeno 
usposabljanje.
Odgovori Komisije 71
111
Komisija znova opozarja, da so postopki ukrepanja ob nesreči v okviru Komisije glede na preteklo dogajanje precej 
različni ter so bili vzpostavljeni na različne načine in z različnimi razporeditvami osebja za obravnavanje posame -
znih izzivov. To velja tudi za Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni, ki tudi v času brez kriz vodi 
seznam uslužbencev, ki so na voljo 24 ur na dan vse dni v tednu.
Sklepi in priporočila
115
Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje je pomemben korak k poglobitvi sodelovanja držav članic, da bi 
izboljšale odzivanje na nevarnosti za zdravje in zaščito državljanov EU.
Komisija se zaveda, da so nastale nekatere zamude, vendar te niso oslabile učinkovitega sodelovanja držav članic 
v zvezi z resnimi čezmejnimi nevarnostmi za zdravje.
116
Komisija priznava nekatere zamude pri vzpostavljanju učinkovitega sodelovanja držav članic v zvezi z resnimi čez -
mejnimi nevarnostmi za zdravje.
Stanje nacionalne pripravljenosti v EU ter vrzeli in pomanjkljivosti bodo obravnavani v okviru akcijskega načrta, ki se 
ob potrditvi Odbora za zdravstveno varnost sprejme v  sodelovanju z  državami članicami.
Z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni in SZO za Evropo potekajo razprave in delo za pre -
gled sistema poročanja, pri čemer se upoštevata pristop SZO k izvajanju Mednarodnega zdravstvenega pravilnika 
ter novi okvir za spremljanje in ocenjevanje.
117
Komisija meni, da je vloga Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni opredeljena v uredbi o nje -
govi ustanovitvi in sklepu o resnih čezmejnih nevarnostih za zdravje.
Priprave na postopek skupnega javnega naročanja cepiv proti pandemiji so leta 2016 dobro napredovale. Priprav -
ljajo so tudi nadaljnje pobude za skupno javno naročanje.
Z mehanizmom na področju civilne zaščite se že zagotavlja izmenjava protiukrepov, poleg tega se pripravlja pose -
ben standardni postopek delovanja za zdravstvene protiukrepe.
Odbor za zdravstveno varnost se je v državah članicah izkazal za učinkovit mehanizem usklajevanja.
118
Organ upravljanja dogovora o  skupnem javnem naročilu je usmerjevalni odbor dogovora o  skupnem javnem 
naročilu.
Odgovori Komisije 72
Priporočilo  1 
(a)
Komisija sprejema to priporočilo; o njem ter potencialnem področju uporabe in vsebini načrta bo razpravljala 
z Odborom za zdravstveno varnost. Glede na rezultat razprave bo pripravila dokument, tega pa bo naknadno odo -
bril Odbor za zdravstveno varnost.
(b)
Komisija sprejema to priporočilo.
(c)
Komisija sprejema to priporočilo.
Delovne skupine so za Odbor za zdravstveno varnost pomembna orodja. Na podlagi posebnih nalog pripravijo 
rezultate, ki prispevajo k delu Odbora za zdravstveno varnost. Komisija se ne strinja, da bi se morale njihove dejav -
nosti leta 2017 prenehati izvajati, temveč obravnava pripravljenost in obveščanje kot stalni nalogi, s katerima se 
utemeljuje vzdrževanje posebnih delovnih struktur.
(d)
Komisija sprejema to priporočilo z vidika svoje vloge in odgovornosti v mehanizmu za skupna javna naročila.
119
Komisija se strinja, da bi bilo treba sistem posodobiti kljub tehničnemu posodabljanju v preteklosti. O tem razpravlja 
z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni.
Priporočilo  2 
(a)
Komisija sprejema to priporočilo. V zvezi s posodobitvijo tega sistema Komisija že sodeluje z Evropskim centrom za 
preprečevanje in obvladovanje bolezni.
(b)
Komisija sprejema to priporočilo in bo z državami članicami razpravljala o tem, kako se lahko s povratnimi informaci -
jami uporabnikov izboljša delovanje sistema.
120
Komisija je priznala, da vprašanje trajnosti še vedno ni rešeno kljub precejšnjemu napredku v zadnjih letih, tj. kljub 
pripravi knjižice o načrtovanju splošne pripravljenosti (2011), skupinskemu sestanku o cepljenju (2012) in regionalni 
konferenci o zdravstvenem varstvu (2014). To področje se nenehno izboljšuje, med drugim z nedavnim preoblikova -
njem javne podatkovne zbirke, platformo HELI in izvajanjem nove strategije razširjanja.
Sistem za spremljanje uspešnosti se trenutno izboljšuje in nekateri novi kazalniki so se začeli uporabljati že 
leta  2015.
Odgovori Komisije 73
Priporočilo  3 
(a)
Komisija sprejema to priporočilo. Vsi vidiki so obravnavani že v akcijskem načrtu, ki ga je Komisija poleg naknadne 
ocene drugega zdravstvenega programa oblikovala leta 2016. GD SANTE bo še naprej sodeloval z agencijo Chafea 
v zvezi z vprašanjem pomembnosti tekočih in nedavno končanih ukrepov za politiko.
(b)
Komisija to priporočilo sprejema delno in bo v Odboru za zdravstveno varnost z državami članicami razpravljala 
o poročanju. Učinkovito izvajanje tega priporočila je odvisno od držav članic.
(c)
Komisija sprejema priporočilo in ga že upošteva pri svojem večletnem načrtovanju za obdobje 2018–2020, tega naj 
bi ga končala jeseni 2016, da bi predvidela prednostne naloge za tretji zdravstveni program, ki se bo izvajal v nave -
denem obdobju.
Priporočilo  4 
(a)
Komisija to priporočilo prejema delno.
Po mnenju Komisije je med oddelki že vzpostavljeno dobro strukturirano sodelovanje. Tega je mogoče še izboljšati, 
na primer z oblikovanjem boljšega pregleda dejavnosti. Le s tem pa se ne bodo rešila vprašanja v zvezi z uporabo 
rezultatov raziskav.
(b)
Komisija se strinja, da je treba poglobiti sodelovanje med oddelki.
(c)
Komisija sprejema to priporočilo. Na podlagi spoznanj, pridobljenih ob izbruhu gripe H1N1 leta 2009/2010, je bil 
instrument za ukrepanje v izrednih zdravstvenih razmerah pomembno poenostavljen in reorganiziran. Komisija 
meni, da je trenutna struktura stabilna ter so z njo določene vloge in stopnje pripravljenosti. Junija 2016 je bil razvit 
program stalnega usposabljanja, usposabljanja pa so organizirana redno. Še vedno potekajo tudi razprave o traj -
nostni dolgoročni rešitvi za nadomestila za osebje, ki sodeluje pri upravljanju izrednih razmer na področju javnega 
zdravja.
Po izbruhu ebole in glede na to, da je bilo treba odpraviti okoljske in kemične nevarnosti, je bilo izvedenih več vaj, ki 
so pokazale potrebo po dodatnem izboljšanju. Delo z Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni 
stalno poteka.

KAKO DO PUBLIKACIJ EVROPSKE UNIJE
Brezplačne publikacije:
  en izvod:  
na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu);
  več kot en izvod ter plakati in zemljevidi:  
pri predstavništvih Evropske unije (http://ec.europa.eu/represent_sl.htm), 
pri delegacijah v državah, ki niso članice EU (http://eeas.europa.eu/delegations/index_sl.htm),  
pri službi Europe Direct (http://europa.eu/europedirect/index_sl.htm) ali  
s klicem na telefonsko številko 00 800 6 7 8 9 10 11 (brezplačna številka za celotno EU) (*).
(*)  Informacije so brezplačne, kakor tudi večina klicev (nekateri operaterji, telefonske govorilnice ali hoteli lahko klic zaračunajo).
Publikacije, ki so naprodaj:
 na spletni strani EU Bookshop (http://bookshop.europa.eu).
Dogodek Datum
Sprejetje revizijskega memoranduma / začetek revizije 15.7.2015
Osnutek poročila uradno poslan Komisiji (ali drugemu revidirancu) 2 2.7. 2016
Sprejetje končnega poročila po razčiščevalnem postopku 5.10.2016
Prejeti uradni odgovori Komisije (ali drugega revidiranca) v vseh jezikih 14.11.2016
Ključni mejnik pri izgradnji močnejšega okvira EU za 
zdravstveno varnost je bilo sprejetje sklepa o resnih 
čezmejnih nevarnostih za zdravje leta 2013. Okvirni 
programi EU na področju zdravja in raziskav podpirajo 
tudi ukrepe, povezane s tem okvirom. Pri reviziji je bilo 
ugotovljeno, da je Sklep o resnih čezmejnih nevarnostih  
za zdravje resnično pomemben korak v smeri boljšega 
obravnavanja teh nevarnosti v  EU, vendar na izvajanje 
okvira za zdravstveno varnost vplivajo bistvene slabosti. 
Za odpravo teh slabosti je treba storiti več, da bi lahko 
Unija v celoti izkoristila vzpostavljene mehanizme. Sodišče 
zato daje več priporočil, ki so večinoma usmerjana 
v pospeševanje in krepitev izvajanja.
EVROPSKO  
RAČUNSKO
SODIŠČE