[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 20.4.2006

COM(2006) 184 konč.

ZBIRNO POROČILO KOMISIJE

Odgovori držav članic na Letno poročilo Računskega sodišča 2004 {SEC(2006) 524}

KAZALO

1. Uvod 3

2. Priprava letnega poročila Sodišča 4

3. Okvir revizije in kontrole 5

4. Vsebinske ugotovitve v letu 2004 7

4.1. Kmetijska politika 7

4.2. Strukturni ukrepi 8

5. Sklepne ugotovitve 9

1. Uvod

Evropsko računsko sodišče („Sodišče“ ali „ERS“) je 15. novembra 2005 objavilo svoje Letno poročilo o proračunskem letu 2004 („Letno poročilo 2004“)[1]. V poročilu je Sodišče predstavilo svojo izjavo o zanesljivosti (déclaration d'assurance – DAS) in podporne informacije, vključno z ugotovitvami glede upravljanja v državah članicah.

Kakor jo zavezuje finančna uredba[2], je Komisija države članice takoj obvestila o takih opažanjih in o ugotovitvah, ki jih je Sodišče odkrilo med revizijo in so bile pripisane državam članicam. Države članice so bile pozvane, da do 15. decembra 2005 predložijo svoje odgovore. Velika večina držav članic je odgovorila v tem zelo kratkem roku ali takoj po njem in v več primerih predložila zelo podrobne pripombe.

Ker je Komisija potrebovala več časa za prevod in temeljito analizo odgovorov, ni mogla predložiti svojega zbirnega poročila do 15. februarja 2005, vendar je podpredsednik KALLAS Evropski parlament in Ekonomsko-finančni svet obvestil o predhodnih ugotovitvah[3].

Leto 2006 prinaša dva izziva na področju zunanje revizije in razrešnice. Prvi izziv je izvajanje Akcijskega načrta Komisije za integriran okvir notranje kontrole [4] („Akcijski načrt“), ki ga je Komisija sprejela 17. januarja 2006. Cilj je Sodišču dati razumna zagotovila, da so sredstva EU porabljena na zakonit in pravilen način. Vendar pa Akcijski načrt ne bo prinesel pričakovanih rezultatov, če ne bodo vsi zadevni udeleženci, tj. Evropski parlament, Računsko sodišče, države članice in Komisija, ob upoštevanju njihovih odgovornosti in neodvisnosti, prispevali k izvajanju 16 ukrepov Akcijskega načrta.

Drug izziv predstavlja nov in krajši rok za pripravo letnega poročila Sodišča. Kakor je določeno v finančni uredbi[5], je treba od zdaj naprej letno poročilo objaviti najpozneje do 31. oktobra, tj. en mesec prej kot do zdaj. To poveča zahteve do vseh strani, udeleženih pri pripravi poročila, tj. Sodišča, Komisije in držav članic, da se zagotovi, da se predhodna izmenjava mnenj o predhodnih ugotovitvah Sodišča izvede učinkovito.

Oddelek 2 obravnava težave, povezane s krajšimi roki, ki jih mora Sodišče spoštovati pri letnem poročilu. V oddelku 3 so predstavljene pripombe, ki so jih dale države članice glede okvira revizije in kontrole. Oddelek 4 vsebuje analize vsebinskih ugotovitev, pripisanih državam članicam v okviru kmetijske politike in strukturnih ukrepov. Sklepne ugotovitve so zbrane v oddelku 5[6].

2. Priprava letnega poročila Sodišča

Za pripravo letnega poročila 2005 je na voljo en mesec manj časa kot v predhodnih letih zaradi zahteve, da se poročilo objavi najpozneje do 31. oktobra. To ima posledice za Sodišče, pa tudi za Komisijo in države članice.

Med proračunskim letom ali takoj po njem Sodišče naredi revizije postopkov in transakcij Komisije in držav članic. V državah članicah Sodišče pregleda, ali končni upravičenec izpolnjuje pogoje za prejem pomoči (na primer ali je velikost polja ali število živali točno, ali je bil projekt, ki ga financirajo strukturni skladi, izveden) in ali so na voljo primerni postopki kontrol.

Po vsaki revizijski misiji Sodišče analizira ugotovitve in svoje predhodne ugotovitve pošlje v obliki tako imenovanih dopisov PU[7] zadevnim komisarjem ali nacionalnim vrhovnim revizijskim institucijam, odvisno od tega, ali se sredstva upravljajo na centralni ravni ali ravni držav članic. Praviloma Sodišče zahteva, da Komisija ali država članica odgovori v 2 mesecih. Odgovoriti Sodišču ni obvezno, je pa splošna praksa – čeprav veliko odgovorov prispe po roku, ki ga določi Sodišče.

Do zdaj je moralo Sodišče prejeti odgovore držav članic spomladi ali zgodaj poleti, da je lahko prevedlo, analiziralo in v največji možni meri vključilo pripombe v letno poročilo, ki ga je bilo treba objaviti do 30. novembra. To je posledica časa, potrebnega za notranje postopke na Sodišču, za kontradiktorni postopek s Komisijo v obdobju junij–september, pa tudi za prevod poročila v zdaj 20 jezikov.

Vendar pa je za proračunsko leto 2004 večina držav članic poslala svoje odgovore na vsebinske ugotovitve[8] junija ali pozneje. Do tega je prišlo po eni strani zaradi dejstva, da je Sodišče velik del dopisov PU poslalo v obdobju maj–julij[9], in po drugi strani zaradi tega, ker so države članice v več primerih odgovore poslale pozneje kot v 60 dneh po prejemu dopisa PU.

Posledično je nekaj držav članic menilo, da Sodišče ni upoštevalo njihovih odgovorov. Na primer Finska je v svojih ugotovitvah o Letnem poročilu 2004 poudarila, „ da odgovori na predhodne ugotovitve Računskega sodišča niso vedno upoštevane v sklepnih ugotovitvah, zbranih v Letnem poročilu . Zato so nekatere sklepne ugotovitve napačne. Priprava odgovorov in razlag je pogosto zelo težavna v primerjavi z minimalnim učinkom, ki ga ti nato imajo na sklepne ugotovitve Računskega sodišča “.

To je potrdila tudi Poljska, ki je dodala, da „[nas] skrbi, da Računsko sodišče ne upošteva naših razlag napak, ki se odkrijejo po inšpekcijski misiji ERS . Rezultat tega je, da je zdaj pojasnjevalno gradivo, ki se pošlje Evropski komisiji, večinoma enako, kot se je prej pošiljalo Sodišču.“

Sodišče praviloma države članice obvesti o svojih analizah odgovorov, prejetih od nacionalnih organov. Tako nadaljnje spremljanje se zdi pomembno za motiviranje držav članic, da se odzovejo na ugotovitve, ki jih odkrije Sodišče. Kot poudarja Poljska „.. v tistih primerih, ko se država članica ne strinja z oceno dejstev Sodišča in nima podatkov, ali je bila razlaga, ki so jo dale institucije, vključene v nadzor, sprejeta, ni mogoče pričakovati odgovorov na vprašanja o naravi napak in ali so bili sprejeti ali načrtovani ukrepi za odpravo le-teh .“

Glede na še krajše roke od zdaj naprej bi bilo treba posebno pozornost nameniti izboljšanju izmenjave informacij o ugotovitvah med Sodiščem, Komisijo in državami članicami, ob upoštevanju posebnih težav, povezanih s časovnim razporedom pri pripravi letnega poročila. Izvajanje ukrepov 7, 8 in 9 Akcijskega načrta[10], osredotočenih na izmenjavanje rezultatov revizije in kontrole, bo tudi prispevalo k povečani učinkovitosti take izmenjave informacij.

3. Okvir revizije in kontrole

Sodišče mora vsako leto Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti „izjavo o zanesljivosti poslovnih knjig ter zakonitosti in pravilnosti poslovnih dogodkov“[11]. Izjava se zagotovi z letnim poročilom. Sodišče svojo izjavo utemelji na štirih virih dokazov[12]:

(a) preučitev načina delovanja nadzornih in kontrolnih sistemov, vzpostavljenih v ustanovah Skupnosti in državah članicah ter tretjih državah;

(b) preizkušanje vzorcev transakcij za vsako glavno področje z izvajanjem pregledov do ravni končnega upravičenca;

(c) analiza letnih poročil o dejavnostih in izjav generalnih direktorjev ter postopkov, po katerih so bila pripravljena poročila in izjave;

(d) kadar je to možno, preučitev dela drugih revizorjev, neodvisnih od upravljavskih postopkov Skupnosti.

Nekatere države članice so v svojih odgovorih Komisiji glede Letnega poročila 2004 izkoristile priložnost in izrazile svoje mnenje o splošnem pristopu glede revizije in kontrole.

Na primer, Združeno kraljestvo predlaga, da se revizije zasnuje „ bolj kot revizije sistemov ter razmerja med koristmi in stroški kot pa revizije sledenja transakcijam […] . Revizije sledenja transakcijam odkrivajo časovno specifične napake, večkrat majhnih vrednosti, ki lahko posplošene dajo vtis, da je celoten program narobe. Take napake se pozneje pogosto odpravijo, vendar se to ne zazna, če se pregledi izvedejo v določenem obdobju .“

Francija bi želela pridobiti podatke o metodi vzorčenja Sodišča pri reviziji strukturnih ukrepov. Francoski organi v Letnem poročilu niso našli opisa navedene metode in poudarjajo, da „ so splošne sklepne ugotovitve oblikovane na podlagi ugotovitev, ki zadevajo zelo omejeno število posameznih transakcij, med katerimi je veliko takšnih, pri katerih gre za zelo majhne zneske “.

Danska meni, da je zelo pomembno, da se delo vrhovnih revizijskih institucij držav članic vključi v revizijo DAS Sodišča vedno, ko je to mogoče. Povedali so, da je danski nacionalni organ za revizijo prvič dal izjavo o porabi sredstev EU na Danskem[13], ki se glasi: „ Na splošno nacionalni organ za revizijo meni, da so bili upravljanje, plačilo, knjiženje in kontrola sredstev EU zadovoljivi in skladni s predpisi in uredbami. “

Nemčija poudarja, da so stroški kontrole znatni. Predlaga, da „ Komisija oceni stroške sistemov upravljanja in kontrole v državah članicah za zagotovitev, da so stroški sorazmerni s pridobljenimi rezultati .“

Te pripombe kažejo na potrebo po rešitvi naslednjih vprašanj:

- Kako rešiti morebiten konflikt med letno izjavo Sodišča in dejstvom, da so nekatere notranje kontrole oblikovane tako, da delujejo v celotnem obdobju trajanja večletnega programa?

- Kako zagotoviti uravnoteženo razmerje med stroški in koristmi ter da bo to ravnotežje upoštevano v izjavi o zanesljivosti?

- Kako najbolje uporabiti obstoječe kontrole in strokovno znanje ter vire vrhovnih revizijskih institucij na nacionalni ravni?

- Akcijski načrt poskuša rešiti ta vprašanja z različnih vidikov, zlasti z ukrepi 3, 4, 7, 8 in 10[14]. Akcijski načrt se osredotoča na spodbujanje izjav operativnih uprav in zbirnih poročil na nacionalni ravni (ukrep 5).

4. Vsebinske ugotovitve v letu 2004

Sodišče je predložilo svoje ugotovitve za proračunsko leto 2004. Ker Sodišče ni navedlo metode, uporabljene za izbiro vzorca transakcij, ni bilo mogoče določiti stopnje pomembnosti ugotovitev.

Komisija je države članice prosila, da bolj podrobno komentirajo vsebinske ugotovitve, tj. ugotovitve, ki imajo finančne posledice za splošni proračun EU. Večina držav članic je predložila te informacije, vendar v nekaterih primerih države članice niso mogle prepoznati ugotovitev iz priloženih seznamov, saj niso poznale oznak, ki jih je določilo Sodišče in se ne ujemajo s številkami projektov, ki jih uporabljajo države članice in/ali Komisija.

Opravljene revizije kažejo na različne politike. Subvencije za kmete so pogosto povezane z velikostjo polja ali številom živali. Tako v okviru kmetijske politike Sodišče pogosto na kraju samem izmeri polje s pomočjo opreme GPS ali prešteje živali, tako da preveri, ali je kmet navedel pravilne podatke.

V okviru strukturnih ukrepov se subvencije pogosto dodeljujejo projektom na regionalni ravni. Obseg, oblika, časovni razpored in vrste končnih upravičencev se lahko med projekti zelo razlikujejo. V teh primerih Sodišče na kraju samem preveri, ali je bil projekt dejansko izpeljan (ali je most ali avtocesta zgrajena), ali so bila plačila pravilno izvedena (ali je izdatek upravičen, ali obstaja revizijska sled), ali so bili spoštovani razpisni postopki (ali je bil razpis izveden, ali je bil izbran pravi ponudnik), ali so bili izvedeni potrebni pregledi itd.

Raznolikost strukturnih ukrepov ustvarja možnosti različnega razlaganja pravil in revizijskih dokazov, kar se kaže pri državah članicah, ki se s Sodiščem večinoma manj strinjajo v takih zadevah kot pa v zadevah glede kmetijske politike. Ko Komisija pozneje spremlja ugotovitve Sodišča, včasih tudi pride do različnih sklepnih ugotovitev kot Sodišče.

Oddelka 4.1 in 4.2 povzemata pripombe glede ugotovitev na področju kmetijske politike in strukturnih ukrepov. Oddelka o lastnih sredstvih in predpristopni pomoči nista vključena, saj je bilo na teh dveh področjih zelo malo vsebinskih ugotovitev, kar kaže na dejstvo, da sta ta dva sektorja od Sodišča za leto 2004 dobila pozitivno izjavo o zanesljivosti.

4.1. Kmetijska politika

Za države članice se 2 ali 3 vsebinske ugotovitve glede kmetijske politike v letu 2004 nanašajo na prijavo prevelike površine kosa zemljišča. Na splošno znaša razlika med navedeno površino in tisto, ki jo je izmerilo Sodišče med revizijo, manj kot 2 % v četrtini primerov, od 2 do 10 % v polovici primerov in več kot 10 % v preostalih primerih.

Vsebinske ugotovitve Sodišča, zadevajo skupno 11 držav članic. Večina se je s Sodiščem strinjala, čeprav v nekaj primerih le delno zaradi med drugim različnih mnenj glede merilnih metod. V nekaterih primerih so kmetje povrnili sredstva, kar je posledica ugotovitev Sodišča. Vendar v več primerih države članice niso sprožile postopka izterjave, ker se jim je zdel finančni vpliv ugotovitve premajhen (Nemčija je imela primer, v katerem je razlika znašala manj kot 100 EUR).

Čeprav so države članice večinoma sprejele sklepne ugotovitve Sodišča, so nekatere navedle, da je bilo treba odstopanja pri meritvi polj pričakovati/sprejeti. Pregledi so včasih že v naslednjem kmetijskem letu, potem ko je kmet spremenil uporabo in razdelitev svojih polij, tako da je težko obnoviti velikost polij, kakor so bila prvotno prijavljena. V drugih primerih so kmetje prijavili velikost polja, kakor je zabeležena v uradni zemljiški knjigi, vendar velikosti iz teh knjig niso nujno skladne z meritvami Sodišča. Ta težava se lahko še poveča zaradi stalnega izboljševanja merilnih instrumentov. Nemčija je imela tudi primer, ko je svojo oceno izmerjene površine zaokrožila na dve decimalki, medtem ko je Sodišče uporabilo tri decimalke. V navedenem primeru je to zadoščalo za spremembo razvrstitve meritve iz sprejemljive v ugotovitev napake.

Dve od 11 držav članic se s Sodiščem večinoma nista strinjali. Samo ena vsebinska ugotovitev je bila pripisana prvi državi članici (Nizozemski), ki se ni strinjala z odločitvijo Sodišča, da upošteva pomanjkanje dokazov za zakol ene krave kot ugotovitev, čeprav je bil dokaz Sodišču posredovan po revizijski misiji. Več ugotovitev je bilo pripisanih drugi državi članici (Grčiji), ki je menila, da je nekaj osnovnih težav začasne narave (npr. denar na bančnih računih še ni plačan proizvajalcem ali vrnjen v proračun EU). S Sodiščem se tudi ni strinjala glede drugih vprašanj, kot na primer, ali je kmet upravičen do subvencije, če ni imel listine o lastništvu kosa zemljišča, vendar se je strinjal z zamenjavo zemljišča z drugim kmetom.

4.2. Strukturni ukrepi

V letu 2004 so se države članice večinoma strinjale s Sodiščem samo v malo več kot eni tretjini primerov vsebinskih ugotovitev glede strukturne politike v primerjavi z dvemi tretjinami glede kmetijske politike.

Značilni primeri, ko se države članice niso strinjale ali niso v celoti strinjale s Sodiščem, zajemajo razvrščanje izdatkov (upravičeni ali ne), dokaze o sofinanciranju in obstoj revizijske sledi.

Zdi se, da je bilo res zelo malo primerov, za katere je Sodišče trdilo, da je bila napačna razvrstitev izdatkov namerna. Vendar pa so ugotovitve pokazale na potrebo po pojasnitvi pravil in zagotavljanju dodatnih navodil na tem področju. V enem primeru, v katerem se belgijski organi niso strinjali s Sodiščem, so poudarili: „ Kolikor je nam znano, se o konceptu izdatkov, ki ni skladen s pravili, ni razpravljalo in se ni opredelil v uredbah, ki se uporabljajo za strukturno pomoč ESS [Evropskega socialnega sklada], in je zato treba upoštevati naravo osnove, na podlagi katere je bilo določeno, da izdatek ni skladen, še zlasti ker sami revizorji priznavajo, da pri tem izdatku nič ne kaže na nepravilnost ali nelegalnost .“

Države članice so tudi poudarile težave, ki izhajajo iz razlik v zahtevah za strukturno revizijo in kontrolo med programskimi obdobji. Španija je navedla, da „ ko revizor ugotovi, da ,je bila revizijska sled pomanjkljiva', to pomeni uporabo konceptov, ki niso bili opredeljeni do obdobja 2000–2006, za obdobje 1994–1999 .“

Poleg izvajanja pregledov transakcij je Sodišče poskusilo preveriti, ali so države članice izvedle obvezne 5-odstotne preglede, tj. preglede projektov, ki pomenijo 5 odstotkov vrednosti programa. Sodišče je menilo, da so bili pregledi pogosto izvedeni pozneje in so temeljili na nepopolni analizi tveganja.

Države članice so večinoma priznale, da so bili pregledi izvedeni pozneje, vendar je Švedska poudarila, da „ uredba ne zahteva, da morajo pregledi zadevnih sredstev doseči 5 odstotkov v določenem trenutku “.

Finančne posledice vsebinskih ugotovitev na področju strukturnih ukrepov se večinoma spreminjajo bolj kot na področju kmetijstva. V nekaterih primerih ugotovitve morda niso imele dejanskih finančnih posledic, na primer zato, ker bi se izdatek, ki ga je država članica prijavila in ga je Sodišče opredelilo kot neupravičenega, lahko izravnal z dodatnimi izdatki, ki še niso bili prijavljeni. Take primere razjasni Komisija pri svojem nadaljnjem spremljanju.

Ob tem se tudi postavi vprašanje glede večletnih programov. Nemčija je na primer imela primer, ko je priznala ugotovitev in jo želela popraviti tako, da bi pri naslednjem zahtevku za plačilo zmanjšala znesek. Ne priznava, da je ugotovitev povzročila finančno izgubo za proračun EU, saj bi bila odkrita pri pregledu dokazil o izdatkih vsaj pri dokončnem zaključku, če ne prej. Vendar Sodišče od datuma revizije dalje vztraja, da gre za ugotovitev.

5. Sklepne ugotovitve

Komisija pozdravlja veliko popolnih odgovorov, ki so jih poslale države članice. Ta vsakoletna povratna informacija s strani držav članic zagotavlja dragoceno priložnost, da se odkrijejo horizontalne težave, povezane z letnim poročilom Računskega sodišča. Na podlagi odgovorov za leto 2004 želi Komisija poudariti štiri vprašanja:

1. Nekatere države članice so nezadovoljne z dejstvom, da njihovi odgovori niso bili upoštevani v Letnem poročilu Računskega sodišča 2004. Delni razlog za to je kratek rok, ki ga mora Računsko sodišče upoštevati pri pripravi svojega letnega poročila. To posebno težavo bi bilo treba reševati z razmislekom, kako bolje uporabiti strokovno znanje nacionalnih vrhovnih revizijskih institucij in kako doseči pristop enotne revizije[15].

2. Nekatere države članice so komentirale strukturo kontrole in tudi same metode DAS ter navedle, da po njihovem mnenju koristi ne dosegajo stroškov. To vprašanje bi morali reševati na operativni ravni pri oceni stroškov kontrole[16], vendar tudi na strateški ravni, ko se razpravlja o dopustnih tveganjih[17].

3. Bolj kvalitativna analiza vsebinskih ugotovitev na področju kmetijske politike in strukturnih ukrepov je bila narejena s ciljem določitve vzorcev po državah članicah. Analiza kaže na potrebo po rešitvi oziroma razjasnitvi vprašanj, kot so: 1) katera je prava metoda za merjenje velikosti polj, 2) kaj je upravičen izdatek v okviru strukturnih ukrepov, 3) kdaj naj se izvedejo t.i. 5-odstotni pregledi za strukturne ukrepe. Zaradi te nejasnosti Komisija v svojem nadaljnjem spremljanju morda ne bo mogla potrditi ugotovitev Sodišča. Ta vprašanja so širše gledano vrzeli, značilne za določen sektor, ki naj bi jih reševal tudi Akcijski načrt[18].

4. Države članice se pogosteje ne strinjajo z ugotovitvami Sodišča na področju strukturnih ukrepov kot glede kmetijske politike. Razlog za to je mogoče dejstvo, da se države članice in Sodišče ne strinjajo glede tega, kaj je treba upoštevati kot nepravilnost na tem področju. Lahko gre tudi za to, da se države članice in Sodišče ne strinjajo glede ravni dopustnega tveganja na področju strukturnih ukrepov. Ker je bil vzorec Sodišča oblikovan za pregled posameznih transakcij, ne pa za preverjanje, ali so sistemi na voljo in delujejo, ni bilo mogoče ugotoviti razlogov za nestrinjanje. To poudarja potrebo po medinstitucionalnem dialogu o dopustnih tveganjih pri transakcijah in učinkih, ki bi jih to lahko imelo na metodo DAS Sodišča[19].

Za rešitev vprašanj, ki so jih postavile države članice, si morajo prizadevati ne samo Komisija in države članice, ampak tudi Računsko sodišče in do neke mere nacionalne vrhovne revizijske institucije. Okvir za tako sodelovanje je določen v Akcijskem načrtu, ki določa 16 posebnih ukrepov, ki jih je treba izvesti v letih 2006 in 2007, seveda ob polnem upoštevanju vlog, odgovornosti in neodvisnosti vseh zadevnih strank.

[1] Poročilo je bilo 30. novembra 2005 objavljeno v UL C 301. Na voljo je tudi na spletni strani Sodišča: www.eca.eu.int.

[2] Člen 143(6) Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 z dne 25. junija 2002 o finančni uredbi, ki se uporablja za splošni proračun Evropskih skupnosti.

[3] Prim. dopis podpredsednika Kallasa g. Karl-Heinzu Grasserju, predsedniku Ekonomsko-finančnega sveta, z dne 15. februarja 2006.

[4] COM(2006) 9 z dne 17. januarja 2006.

[5] Člen 143(5).

[6] Analize, na katerih temelji to zbirno poročilo, so zbrane v Delovnem dokumentu Komisije: Analize odgovorov držav članic na Letno poročilo Računskega sodišča 2004 (SEC(2006) 524).

[7] Izjava o predhodnih ugotovitvah.

[8] Tj. ugotovitve, ki imajo finančne posledice za splošni proračun Evropske unije.

[9] Sodišče je moralo do zdaj v skladu s finančno uredbo (člen 143(2)) svoje ugotovitve poslati državam članicam pred 15. julijem. Od proračunskega leta 2005 dalje je rok 15. junij.

[10] Ukrep 7: Spodbujanje najboljših praks za izboljšanje razmerja med stroški in koristmi pri revizijah na ravni projektov. Ukrep 8: Olajšanje pridobivanja dodatnih zagotovil vrhovnih revizijskih institucij. Ukrep 9: Izdelava uspešnih orodij za izmenjavo rezultatov revizij in kontrol ter spodbujanje pristopa enotne revizije.

[11] Prim. člen 248(1) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti.

[12] Prim. odstavek 1.46 Letnega poročila 2004.

[13] Izjava je vključena v oddelek (D) poročila o reviziji nacionalnega proračuna za leto 2004.

[14] Ukrep 3: Vzpostavitev in uskladitev predstavitve strategij kontrole in dokazov za razumna zagotovila. Ukrep 4: Začetek medinstitucionalnega dialoga o dopustnih tveganjih pri transakcijah, povezanih z računovodskimi izkazi. Ukrep 7: Spodbujanje najboljših praks za izboljšanje razmerja med stroški in koristmi pri revizijah na ravni projektov. Ukrep 8: Olajšanje pridobivanja dodatnih zagotovil vrhovnih revizijskih institucij. Ukrep 10: Začetna ocena in analiza stroškov kontrol.

[15] Ukrepa 8 in 9 Akcijskega načrta.

[16] Ukrep 10 Akcijskega načrta.

[17] Ukrep 4 Akcijskega načrta.

[18] Ukrepi 12–16 Akcijskega načrta.

[19] Ukrepa 3 in 4 Akcijskega načrta.