Povzetek

Sorazmerna ocena učinka na prihodnje odnose med Evropsko unijo ter afriškimi, karibskimi in pacifiškimi državami po letu 2020

A. Nujnost ukrepanja

Zakaj? V čem je težava?

S sporazumom o partnerstvu iz Cotonouja se urejajo odnosi med EU in 79 članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških (v nadaljnjem besedilu: AKP) držav. Februarja 2020 bo prenehal veljati. V skladu z obstoječimi določbami se morajo pogajanja med pogodbenicami začeti najpozneje avgusta 2018. Namen te pobude je opredeliti najboljšo obliko za organiziranje in ureditev odnosov s partnericami v Afriki, na Karibih in Pacifiku, pri tem pa upoštevati spreminjajoče se svetovne razmere in rezultate ocene sporazuma o partnerstvu iz Cotonouja. Glavni izzivi, ki jih je treba obravnavati, so: (1) neenakomerni vzorci razvoja v državah AKP, zlasti zaradi hitre rasti prebivalstva; (2) naraščajoči varnostni izzivi, povezani s terorističnimi grožnjami in nenadzorovanimi migracijskimi tokovi, pa tudi neizkoriščene gospodarske priložnosti; (3) nezadostno priznavanje intenzivnejše regionalne dinamike v državah AKP in zunaj njih; (4) vedno večji svetovni izzivi in (5) premalo vključujočih partnerstev z več interesnimi skupinami za učinkovito upravljanje. Ocena učinka bo priložena sporočilu o prihodnjih odnosih EU z državami AKP po letu 2020 ter se bo uporabljala kot podlaga za poznejša priporočila in priložene pogajalske smernice.

Kaj naj bi prinesla ta pobuda?

Splošni cilj je oblikovati odnose z državami AKP po letu 2020 za najboljše uresničevanje interesov EU. Posebni cilji so: (1) spodbujati trajnostni razvoj v državah AKP; (2) povečati varnost in gospodarsko blaginjo EU; (3) vključiti razvijajočo se regionalno dinamiko v državah AKP in zunaj njih; (4) zagotoviti močnejša zavezništva za spoprijemanje s svetovnimi izzivi in (5) okrepiti vključujočo udeležbo interesnih skupin na različnih ravneh.

Kakšna je dodana vrednost ukrepanja na ravni EU?

Izzivi, s katerimi se srečujejo EU in njeni državljani, zahtevajo celovit in skupen pristop. EU je zaradi širokega nabora politik in instrumentov dobro opremljena, da se lahko spoprime s takimi izzivi in izkoristi prihodnje priložnosti. Ukrepi na ravni EU imajo dodano vrednost v smislu političnega in finančnega vpliva, ki presega vsoto ukrepov posameznih držav članic. Pomembno je, da so nekatera področja politike, zlasti trgovina, v izključni pristojnosti EU. Poleg tega ta pobuda neposredno prispeva k EU kot „močnejšemu svetovnemu akterju“, kar je bilo poudarjeno kot ena od političnih prednostnih nalog, ki jih je leta 2014 predstavil predsednik Evropske komisije. Posebne prednostne naloge na področju zunanjega delovanja so podrobneje opredeljene v globalni strategiji EU in Evropskem soglasju o razvoju, ki je trenutno v postopku pregleda, pa tudi drugih ustreznih sektorskih politikah EU. Poleg tega globalna mreža delegacij EU zagotavlja (politično) prisotnost v državah, kjer številne države članice niso zastopane.

B. Rešitve

Katere zakonodajne in nezakonodajne možnosti politike so se upoštevale?Ali ima katera od njih prednost? Zakaj?

Od številnih različnih možnosti, ki so se pojavile v postopku posvetovanja, je bila celovita ocena izvedena samo za tiste, za katere se je štelo, da verjetno lahko dosežejo nove cilje EU oziroma večino teh ciljev. Veljavni sporazum o partnerstvu iz Cotonouja, ki je projiciran v leto 2020, predstavlja izhodišče, glede na katero se ocenjujejo druge možnosti. Prva možnost ne predvideva posebnega partnerstva med EU in državami AKP, saj obstoječe politike in strategije veljajo za primerne za doseganje novih ciljev. Druga možnost predvideva sklenitev dogovora o novem partnerstvu za doseganje različnih ciljev, in sicer z vsemi državami AKP, z bolj regionaliziranimi pristopi ali kombinacijo obojega. V zvezi s tem se preučujejo tri različne podmožnosti: (1) skupni sporazum z vsemi državami AKP; (2) trije ločeni regionalni sporazumi z afriškimi, karibskimi oziroma pacifiškimi državami; (3) sporazum, ki vključuje tri ločena regionalna partnerstva, združena v skupni okvir. Na podlagi podrobne analize je prednostna tretja možnost: nov sporazum o partnerstvu, ki vključuje vseobsegajoč okvir, v katerem so navedena skupna načela, vrednote in cilji ter opredeljene možnosti za sodelovanje med EU in državami AKP na mednarodni ravni, in ki obsega tri regionalna partnerstva, vzpostavljena za afriške, karibske oziroma pacifiške države, v katerih bodo povezane obstoječe regionalne strategije. Ta možnost omogoča ohranitev vseh pozitivnih elementov veljavnega sporazuma o partnerstvu iz Cotonouja (kot je poudarjeno v oceni navedenega sporazuma). Najpomembnejše pa je, da bo vzpostavila ustrezne okoliščine, da bo EU lahko dosegla svoje nove cilje, vključno z učinkovitejšim uresničevanjem njenih političnih in gospodarskih interesov, povečanjem njenega vpliva na mednarodnem prizorišču in izboljšanjem možnosti za izvajanje agende 2030. Poleg tega bo ob upoštevanju večje dinamike regionalizacije in večje heterogenosti držav AKP omogočila, da se bodo ukrepi sprejeli na najprimernejši ravni v skladu z načelom subsidiarnosti. Pričakuje se, da bo novo partnerstvo pravno zavezujoče. Verjetnost izvajanja skupnih zavez je večja, če je politična volja okrepljena z zavezujočimi določbami. To bo omogočilo spoštovanje bistvenih elementov novega partnerstva z okrepljenim političnim dialogom in zagotovilo platformo za izvajanje sporazumov o gospodarskem partnerstvu. Šteje se, da pravno zavezujoča narava prinaša številne prednosti in nobene bistvene pomanjkljivosti.

Kdo podpira katero možnost?

Postopek posvetovanja je pokazal, da so potrebne nekatere bistvene spremembe obstoječega dogovora EU z državami AKP. Doseganje ciljev trajnostnega razvoja in izvajanje agende 2030 se na splošno štejeta za ključni prednostni nalogi. Države članice EU so izrazile močno željo po političnem partnerstvu in okrepitvi določb, ki omogočajo učinkovitejše uveljavljanje ključnih interesov EU. Obstaja splošno soglasje, da je treba upoštevati večjo regionalno dinamiko in preprečiti prekrivanje med različnimi okviri. Vendar pa so mnenja glede ustrezne stopnje regionalizacije različna. Številni podpirajo oblikovanje zavezništev s partnerskimi državami AKP za čim boljše uveljavljanje skupnih interesov in vrednot v različnih mednarodnih okvirih. Organizacije civilne družbe so pozvale k bolj vključujoči udeležbi različnih vrst nedržavnih nosilcev v zvezi z vsemi vidiki odnosov med EU in državami AKP. Države AKP so ponovile odločenost, da „ostanejo združene kot skupina“, ter da bi bilo treba partnerstvo med EU in državami AKP utrditi s formaliziranim, celovitim in pravno zavezujočim okvirom.

C. Učinki prednostne možnosti

Kakšne so koristi prednostne možnosti (če obstaja, sicer glavnih možnosti)?

Prednostna možnost omogoča doseganje vseh zgoraj navedenih ciljev. Zlasti bo EU lahko uveljavljala svoje gospodarske in politične interese, vključno z okrepljeno varnostjo, ustreznim obvladovanjem migracij, večjo gospodarsko blaginjo ter, splošneje, trajnostnim in vključujočim razvojem (zlasti v državah AKP), da bi tako prispevala k uspešnemu izvajanju agende 2030. To bo izvedla z omogočanjem uveljavljanja prilagojenih ukrepov EU v vseh treh regijah AKP in okrepitvijo skupnega okvira. Tako bodo ustvarjeni idealni pogoji za oblikovanje strateških zavezništev s skupino 79 držav AKP. To je pomembno z vidika spopadanja s svetovnimi izzivi, zlasti podnebnimi spremembami in drugimi vidiki agende 2030, pa tudi povečevanja vpliva EU na mednarodnem prizorišču. Vpliv bi se lahko povečal z vključitvijo severnoafriških držav in članic skupine najmanj razvitih držav in majhnih otoških držav v razvoju, ki niso države AKP. Poleg tega se s to možnostjo ohranjajo pozitivni vidiki sporazuma o partnerstvu iz Cotonouja, kot so poudarjeni v oceni: ohranja se trdna zaveza za spodbujanje človekovih pravic in demokratičnega upravljanja ter vključevanje ključnih interesnih skupin v razvojni proces; ohranjajo se splošne določbe, ki podpirajo trgovinsko sodelovanje; določajo se bistvene prilagoditve sistema soupravljanja, vključno s skupnim institucionalnim okvirom.

Kakšni so stroški prednostne možnosti (če obstaja, sicer glavnih možnosti)?

Stroški niso visoki. Revizija sistema soupravljanja (npr. skupne institucije, nacionalni odredbodajalec) in združevanje obstoječih regionalnih strategij EU za Afriko, Karibe in Pacifik bosta prispevala k znižanju stroškov ter preprečila podvajanje upravljanja in izvajanja nalog na različnih ravneh. Ni pričakovati, da bi se stroški, povezani izvajanjem programov pomoči in projektov, v primerjavi s sedanjimi praksami znatno spremenili.

Kakšen bo vpliv na podjetja, MSP in mikropodjetja?

Del posebnih ciljev te pobude sta trajnostna in vključujoča gospodarska rast ter razvoj zasebnega sektorja, vključno s trgovino in naložbami. To bo zagotovilo nove gospodarske priložnosti za podjetja v EU, vključno z MSP.

Ali bo prišlo do znatnih učinkov na nacionalne proračune in uprave?

Glavni finančni instrument, na katerem temelji sporazum o partnerstvu iz Cotonouja, tj. Evropski razvojni sklad (ERS), je zunajproračunski sklad, ki se financira z neposrednimi prispevki držav članic EU. Ocena ERS ni vključena v to oceno učinka. Prihodnost ERS bo obravnavana v okviru naslednjega pregleda večletnega finančnega okvira. Drugi pomembni učinki na nacionalne proračune ali uprave niso predvideni.

Ali bo prišlo do drugih znatnih učinkov?

Ni podatkov.

Sorazmernost

Prednostna možnost politike je v celoti skladna z dvostranskimi ukrepi držav članic EU in jih dopolnjuje. Državam članicam EU ali gospodarskim subjektom ne nalaga dodatnih bremen. Poleg tega se osredotoča na učinkovitejše in uspešnejše partnerstvo, tako da se to prilagaja večji regionalizaciji odnosov EU z državami AKP. Ocena veljavnega sporazuma o partnerstvu iz Cotonouja je pokazala tudi upravne pomanjkljivosti pri več postopkih odločanja in upravljanja, ki bodo odpravljene.

D. Nadaljnji ukrepi

Kdaj bo politika pregledana?