[pic] | KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI |

Bruselj, 24.3.2009

COM(2009) 138 konč.

POROČILO KOMISIJE EVROPSKEMU PARLAMENTU IN SVETU

o delovanju Uredbe Komisije (ES) št. 358/2003 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za določene skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj na področju zavarovalništva

{SEC(2009) 364}

1. UVOD IN NAMEN PREGLEDA

1. V Uredbi Komisije (ES) št. 358/2003[1], Uredbi o skupinskih izjemah na področju zavarovalništva (Uredba o skupinskih izjemah), je člen 81(3) Pogodbe ES (Pogodba)[2] uporabljen za določene skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj na področju zavarovalništva. Evropska komisija (Komisija) mora najkasneje v šestih letih po začetku veljavnosti[3] Uredbe o skupinskih izjemah Evropskemu parlamentu in Svetu predložiti to poročilo o delovanju Uredbe o skupinskih izjemah[4].

2. Uredba o skupinskih izjemah bo prenehala veljati 31. marca 2010. Komisija je med letom 2008 na podlagi posvetovalnega dokumenta ter ciljno usmerjenih vprašalnikov, poslanih nekaterim zainteresiranim stranem[5], pregledala, kako je v zadnjih šestih letih delovala Uredba o skupinskih izjemah. Ta pregled se je izvajal v sodelovanju z Evropsko mrežo za konkurenco (ECN). V tem poročilu so predstavljeni ugotovitve pregleda in predlogi Komisije za spremembo Uredbe o skupinskih izjemah. Spremlja ga daljši in podrobnejši delovni dokument Komisije, obe besedili pa sta objavljeni na spletni strani GD za konkurenco.

3. Omeniti je treba, da so v poročilu prikazana le predhodna stališča Komisije o delovanju Uredbe (ES) št. 358/2003, ki z ničimer ne posegajo v končno odločitev o izidu pregleda. Poročilo je ena od faz obširnega postopka posvetovanja, vse zainteresirane strani pa so bile povabljene k udeležbi.

4. Za področje zavarovalništva se, tako kot za večino drugih sektorjev, od 1. maja 2004 uporabljajo splošno veljavne določbe Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 (Uredba št. 1/2003) o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe. V Uredbi št. 1/2003 je določeno, da se sporazumi[6], ki izpolnjujejo pogoje iz člena 81(3), ne prepovejo, ne da bi bila za to potrebna predhodna odločba. Podjetja in združenja morajo sama oceniti, ali so njihovi sporazumi združljivi s členom 81. Trenutno lahko le peščica sektorjev koristi ugodnosti od Uredbe o skupinskih izjemah, značilnih za posamezni sektor, za druge sektorje (kot sta pomorski in zračni promet) pa veljavnost zadevne uredbe ni bila podaljšana.

2. GLAVNE UGOTOVITVE PREGLEDA IN ANALIZA

5. Analiza Komisije glede podaljšanja ali nepodaljšanja veljavnosti Uredbe o skupinskih izjemah se nanaša na tri bistvena vprašanja v zvezi z vsako od štirih skupin sporazuma, izvzetih s to uredbo, in sicer:

(a) ali je zaradi poslovnih tveganj ali drugih zadev področje zavarovalništva „posebno“ in drugačno od drugih sektorjev, kar vodi do okrepljene potrebe po sodelovanju med zavarovalnicami;

(b) če je tako, ali je zaradi te okrepljene potrebe po sodelovanju potreben pravni instrument, kot je Uredba o skupinskih izjemah, da se ga zaščiti ali poenostavi; ter

(c) če je tako, kateri pravni instrument je najustreznejši (tj. ali je to obstoječa Uredba o skupinskih izjemah ali bi bilo primernejše delno podaljšanje veljavnosti, sprememba podaljšanja veljavnosti ali smernice).

2.1 Skupni izračuni, tabele in študije

6 . Iz Uredbe o skupinskih izjemah (člen 1(a)) so pod določenimi pogoji izvzeti sporazumi, ki se nanašajo na skupno ugotavljanje in posredovanje (i) izračunov povprečnih stroškov kritja določenega tveganja v preteklosti in (ii) izračunov v zvezi z zavarovanjem, ki vključuje element kapitalizacije – tabel umrljivosti ter tabel, ki kažejo pogostnost bolezni, nezgod ter invalidnosti (tabele). Iz Uredbe o skupinskih izjemah (člen 1(b)) je (pod določenimi pogoji) izvzeto tudi skupno izvajanje študij o možnem vplivu splošnih okoliščin, ki so izven vpliva zainteresiranih podjetij, bodisi o pogostnosti ali obsegu bodočih zahtevkov glede določenega tveganja ali vrste tveganja ali o donosnosti različnih vrst naložb ter posredovanje rezultatov takih študij.

7. Stroški zavarovalnih produktov ob določitvi cene in kritju tveganja niso znani. Pri oblikovanju cen za vse zavarovalne produkte je bistvenega pomena izračun tveganja, zdi se da je to dejavnik razlikovanja od ostalih sektorjev, vključno z bančništvom. Dostopanje do preteklih statističnih podatkov, da se tehnično določijo morebitni stroški zaradi tveganj, je zato odločilno. Na podlagi dokazov, ki jih ima Komisija na razpolago, se tako zdi, da je sodelovanje na tem področju značilno za zavarovalništvo in potrebno za določitev morebitnih stroškov zaradi tveganj.

8. Dostop do trga in konkurenca se na splošno povečujeta s sporazumi, s katerimi se veča število zavarovalnic, sposobnih kriti dano tveganje. Dejstvo, da smejo zavarovalnice sodelovati pri izračunu kritja tveganja, lahko omogoči dostop malim in srednjim podjetjem. Velika večina anketirancev je opozorila, da mora industrija sodelovati v tej zadevi, to pa je povezala z obstojem Uredbe o skupinskih izjemah.

9. Mnoge zavarovalnice in nekateri nadzorni organi ter združenje za obvladovanje tveganja so trdili, da zavarovalnice brez Uredbe o skupinskih izjemah bodisi ne bi več sodelovale pri skupnih izračunih, tabelah in študijah bodisi ne bi delile izida sodelovanja z manjšimi ali tujimi zavarovalnicami. Nekatere večje zavarovalnice (ki bi lahko po trditvah zavarovalniških združenj zadevne podatke bodisi zbrale same bodisi v pripravo vključile morda eno ali dve drugi večji zavarovalnici) dejansko nimajo nobenih spodbud za tako ukrepanje. V Uredbi o skupinskih izjemah je zahtevano, da morajo zavarovalnice ob tovrstnem sodelovanju drugim zavarovalnicam dati na voljo zbrane podatke pod nediskriminatornimi pogoji. Pojavila se je trditev, da bi v primeru nepodaljšanja veljavnosti Uredbe o skupinskih izjemah zavarovalnice lahko sodelovale, zato da bi na primer manjšim ali tujim zavarovalnicam preprečile dostop do zbranih podatkov in bi tako omejile trg. To bi škodovalo manjšim ali tujim zavarovalnicam, ki bi se jim preprečilo dostopati do trga ali bi se jih od dostopa odvrnilo. Številni anketiranci, zlasti male in srednje zavarovalnice, so med pregledom dejali, da na trg ne bi mogli vstopiti brez izmenjave podatkov, ki jo poenostavlja ta izjema. Prav tako se zdi, da novejši kot je trg, pomembnejše je imeti dostop do takih podatkov, zato da se novim ponudnikom pomaga natančno oceniti tveganje.

10. Nekateri anketiranci so opozorili, da obstajajo poleg tega horizontalnega sodelovanja še druge možnosti, kot na primer: če zavarovalnice povečajo število osebja, odgovornega za raziskave in razvoj, da analizira trg, ali če vlade in javne organizacije zberejo ter objavijo podatke. Toda izkazalo se je, da prva možnost po vsej verjetnosti ni učinkovit način za doseganje tega cilja, druga pa je odvisna od javnih organov, za katere to morda ni prednostna naloga.

11. Komisija meni, da obstajajo zato dobri razlogi za zaščito in poenostavitev sodelovanja na tem področju ter da obstoječa uredba o skupinskih izjemah to očitno učinkovito opravlja. Nadalje se na tej stopnji zdi, da se je treba izogniti tveganju (dasiravno morda majhnemu), s katerim se lahko zmanjša tako sodelovanje, ki spodbuja konkurenčnost. Komisija se še ni odločila, ali naj spremeni bodisi strukturo bodisi pripravo osnutka obstoječe izjeme in ali naj bo veljavnost uredbe, če sklene, da je to potrebno, podaljšana v celoti ali le delno. To bo odvisno od morebitnih nadaljnjih prejetih pripomb ter od natančne in posebne analize vseh razpoložljivih podatkov in informacij.

2.2 Splošni zavarovalni pogoji

12. Iz Uredbe o skupinskih izjemah je (pod določenimi pogoji) izvzeto skupno ugotavljanje in posredovanje neobvezujočih splošnih zavarovalnih pogojev za neposredno zavarovanje ter neobvezujočih vzorcev, ki prikazujejo dobiček.

13. Med pregledom je več zavarovalnic in zavarovalniških združenj navedlo, da sodelovanje za določitev splošnih zavarovalnih pogojev zagotavlja, da so nastali stroški zavarovalnic in posledično premije, ki jih zaračunavajo strankam, nizki. Trdili so, da bi se brez Uredbe o skupinskih izjemah stroški zavarovalnic povišali, ker bi bilo za dosego dogovora o besedilu zavarovalnih pogodb potrebno večje prizadevanje zlasti zaradi neustrezno dogovorjenega izhodišča.

14. Komisija se strinja, da lahko splošni zavarovalni pogoji v mnogih primerih pozitivno vplivajo na konkurenco in potrošnike. Vendar se ta pregled osredotoča predvsem na to, ali je ta kategorija sporazumov značilna za zavarovalništvo. Videti je, da so tehnično ali pravno kompleksni sporazumi v hitro spreminjajočih se pravnih okoljih povsem vsakdanji v številnih sektorjih. V nekaterih od takih sektorjev, ki niso kriti z določbami uredb o skupinskih izjemah, se uporabljajo splošni zavarovalni pogoji. Na primer na področju bančništva, ki je prav tako prejelo vprašalnike služb Komisije, se banke in več držav članic dogovorijo o splošnih zavarovalnih pogojih za storitve, kot so denarna nakazila, izdaja kartic, uporaba bankomatov, pogoji za odprtje računa, posojilne pogodbe in kreditna plačila. Poleg tega so predstavniki s področja bančništva trdili, da ne potrebujejo pravnega okvira (kot je Uredba o skupinskih izjemah) za določitev zavarovalnih pogojev in da banke zaradi neobstoja takega okvira niso imele nobenih vidnih težav.

15. Nekateri anketiranci so med pregledom Komisije trdili, da bi pravna negotovost kot posledica nepodaljšanja veljavnosti ošibila sodelovanje zaradi strahu pred tveganjem, da bi mu Komisija ali nacionalni organi za konkurenco (NOK) lahko dokazovali neutemeljenost. Nadalje trdijo, da bi v primeru nepodaljšanja veljavnosti opravili posamično oceno, kar bi bilo dolgotrajno in drago zlasti za manjše zavarovalnice, ki bi stroške prenesle na zavarovalce. Vendar je treba tudi v sedanji ureditvi opraviti temeljito pravno oceno skladnosti splošnih zavarovalnih pogojev z Uredbo o skupinskih izjemah. Poleg tega so v nekaterih nacionalnih predpisih določili te splošne zavarovalne pogoje, zaradi česar se zmanjšuje potreba po sodelovanju. Obstajajo tudi primeri, v katerih je nacionalni regulativni organ (npr. FSA v Združenem kraljestvu) udeležence na trgu pozval, naj zagotovijo pravno varnost pogodb in je izrecno pojasnil, da bo posredoval z novimi pravili, če se trg ne bo razvijal sam od sebe. Tudi mnoga nacionalna združenja že nekaj časa prevzemajo pobudo za določitev splošnih zavarovalnih pogojev, kar nadalje potrjuje majhno verjetnost, da se ti pogoji ne bodo še naprej določali brez Uredbe o skupinskih izjemah, zlasti zaradi mnenja Komisije, da naj bi bili ti pogoji v številnih primerih skladni s členom 81(1) ali bi se skladali z merilom za izvzetje iz člena 81(3).

16. Sodelovanje pri splošnih zavarovalnih pogojih torej očitno ni značilno za področje zavarovalništva in kot tako ne zahteva nujno Uredbe o skupinskih izjemah, značilne za posamezni sektor. Poleg tega v primeru nepodaljšanja veljavnosti Uredbe o skupinskih izjemah ne obstaja znatno tveganje zmanjšanja sodelovanja ali nesodelovanja pri splošnih zavarovalnih pogojih. Vendar lahko Komisija v primeru nepodaljšanja veljavnosti predvidi nadaljnje smernice.

2.3 Skupno kritje določenih vrst tveganj (sozavarovalni pooli)

17. Iz Uredbe o skupinskih izjemah[7] sta pod določenimi pogoji izvzeta ustanovitev in delovanje sozavarovalnih skupnosti in sozavarovalnih skupnosti pozavarovanja (sozavarovalni pooli) za skupno kritje novih tveganj[8] ter sozavarovalnih poolov, ki krijejo tveganja, ki niso nova. Uredba o skupinskih izjemah temelji na predpostavki, da ima lahko vsak tak pool za posledico omejitve konkurence in da je zato treba določiti okoliščine (prage tržnih deležev[9] ter druge pogoje[10]), v katerih lahko takšne skupnosti koristijo ugodnosti od izjeme iz člena 81(3).

18. Komisija se strinja z anketiranci posvetovanja, da je delitev tveganj bistvena za nekatere vrste tveganj (kot so jedrska tveganja, terorizem ali okoljska tveganja), za katere posamezne zavarovalnice niso pripravljene ali ne morejo zavarovati celotnega tveganja same, tako da se lahko zagotovi kritje vseh takih tveganj. Zato se področje zavarovalništva razlikuje od ostalih sektorjev in daje povod za okrepljeno potrebo po sodelovanju. Komisija je na podlagi pregleda glede potrebe po posebnem pravnem instrumentu, kot je Uredba o skupinskih izjemah, ki bi zajemal to obliko sodelovanja ugotovila:

19. Najprej se v zvezi z izračunom tržnih deležev pojavlja potreba po usklajenosti, trenutno se pri tem upoštevajo zavarovalni produkti, za katere v okviru poola jamčijo udeležena podjetja ali pa se zanje jamči v njihovem imenu. To pomeni, da se ne sme upoštevati prometa, ki ga na upoštevnem trgu dosežejo udeležene družbe zunaj sozavarovalnih poolov, kar ni skladno z drugimi splošnimi pravili in pravili konkurence o ocenjevanju horizontalnega sodelovanja, značilnimi za posamezne sektorje. Če bi za izračun tržnih deležev na področju zavarovalništva uporabili drugačna pravila od veljavnih v drugih sektorjih, bi se zavarovalništvo prednostno obravnavalo. Na tej stopnji ohranjanje take prednostne obravnave v primerjavi z drugimi sektorji ni utemeljeno. To se bo upoštevalo, če bo podaljšana veljavnost te izjeme.

20. Nadalje mnogi sozavarovalni pooli, ki trenutno delujejo na trgu, dejansko niso zajeti v Uredbo o skupinskih izjemah iz več razlogov, zato podaljšanje ali nepodaljšanje veljavnosti te uredbe ne bi smelo vplivati na njihovo pravno oceno. Nekateri pooli ne potrebujejo Uredbe o skupinskih izjemah za zagotovitev varnega okolja, ker v prvi vrsti ne povzročajo omejevanja konkurence. Ne glede na višino tržnega deleža se lahko za poole šteje, da niso v nasprotju s konkurenco, dokler je povezovanje v pool potrebno, da lahko člani poola zagotovijo tako vrsto zavarovanja, ki je ena sama zavarovalnica ne bi mogla. Iz odgovorov med pregledom je razvidno, da mnogi pooli v svojih pravnih analizah te možnosti ne upoštevajo in pomotoma trdijo, da potrebujejo Uredbo o skupinskih izjemah zaradi pravne varnosti, čeprav so dejansko najverjetneje zunaj njenega področja uporabe. Drugi pooli, ki jih lahko nadomestita dve ali več zavarovalnic in lahko povzročijo omejevanje konkurence, so morda tudi zunaj področja uporabe Uredbe o skupinskih izjemah, vendar iz drugih razlogov: presegajo pragove tržnih deležev navedene uredbe in/ali niso skladni z vsemi pogoji iz člena 8 te uredbe. Toda nepodaljšanje veljavnosti Uredbe o skupinskih izjemah bi lahko vplivalo na nekatere poole, ki upoštevajo pragove tržnih deležev in druge pogoje iz navedene uredbe.

21. Nazadnje mnoge zavarovalnice napačno uporabljajo izjemo za poole kot „vsesplošno“ izjemo, ne da bi pri tem opravile temeljito pravno oceno skladnosti poolov z Uredbo o skupinskih izjemah. Natančno je treba na primer opredeliti upoštevni proizvodni in geografski trg, saj je opredelitev trga prvi pogoj za oceno skladnosti s pragovi tržnih deležev[11]. Iz odgovorov, prejetih med postopkom posvetovanja, je razvidna visoka stopnja negotovosti glede opredelitve zadevnega upoštevnega trga. Čeprav so mnogi anketiranci poudarili, da bi moral biti pomen izraza „upoštevni trg“ pojasnjen v Uredbi o skupinskih izjemah, ne moreta upoštevnega trga opredeliti niti navedena uredba niti drug pravni instrument, saj bi morali pooli to zadevo oceniti posamezno. Obvestilo Komisije o opredelitvi upoštevnega trga[12] skupaj z ustreznimi odločitvami Komisije in upravna pisma na področju zavarovalništva se lahko uporabijo kot smernice, da pooli določijo upoštevne trge, na katerih delujejo.

22. Komisija zato meni, da so pooli značilni za zavarovalništvo in da poleg tega na tem področju očitno obstaja tveganje za nesodelovanje, če se veljavnosti Uredbe o skupinskih izjemah ne podaljša. Kljub morda majhnemu tveganju za nesodelovanje Komisija meni, da bi bilo za poole primerno ohraniti izjemo iz Uredbe o skupinskih izjemah. Če Komisija ne bo podaljšala veljavnosti te izjeme, pa bo poglavje o poolih precej preoblikovano, da se zagotovi skladnost z drugo splošno zakonodajo in zakonodajo, značilno za posamezne sektorje, ter upoštevajo komentarji, prejeti med pregledom. Komisija bo v sporočilu poudarila potrebo po temeljiti posamezni pravni samooceni za vsak primer posebej.

2.4 Varnostne naprave

23. V Uredbo o skupinskih izjemah so zajeti (i) tehnične specifikacije, pravila ali kodeksi ravnanja glede varnostnih naprav ter postopki za oceno varnostnih naprav in potrditev njihove skladnosti s takimi standardi; (ii) tehnične specifikacije, pravila ali kodeksi ravnanja za vgradnjo in vzdrževanje varnostnih naprav ter postopki za oceno in potrditev skladnosti podjetij, ki vgrajujejo ali vzdržujejo varnostne naprave, s temi standardi. Te določbe so zajete v Uredbi o skupinskih izjemah, kolikor usklajevanje na ravni EU ne obstaja in če izpolnjujejo druge pogoje, določene v členu 9 te uredbe.

24. Po mnenju Komisije in tudi trditvah anketirancev pregleda obstaja na področju zavarovalništva vzajemnost interesov, kar zadeva sodelovanje glede varnostnih naprav, saj zavarovalnice dejavno iščejo načine, s katerimi bi strankam pomagale zmanjšati izpostavljenost tveganjem, ki jih krijejo. Toda sporazumi o tehničnih specifikacijah za varnostne naprave in njihova vgradnja spadajo na splošno področje določanja standardov, kar ni značilno le za zavarovalništvo. Zato Komisija dvomi, da je za poenostavitev tega sodelovanja potrebna Uredba o skupinskih izjemah.

25. Komisija je proučila možnost, da proizvajalci varnostnih naprav in podjetja, ki zagotavljajo storitve vgradnje in vzdrževanja, ne ravnajo v skladu s tehničnimi specifikacijami in ocenami skladnosti, ki jih ponavadi določijo zavarovalnice, ter so torej izključeni s trga, ker stranke ne morejo dobiti zavarovanja za take proizvode. Nekateri odgovori so potrdili te pomisleke, ki so bili že ugotovljeni v preiskavi sektorja poslovnih zavarovanj. Stranke pridobijo pravico do odobritve zavarovanja, ko dokažejo, da uporabljajo odobrene varnostne naprave za dosego zadovoljive ravni preprečevanja, kot so določila zavarovalniška združenja. Težave se pojavijo, kadar želijo stranke zamenjati dobavitelje varnostnih naprav, ki ne izpolnjujejo standardov. Zdi se, da Uredba o skupinskih izjemah spodbuja dejansko sprejetje infra-evropskih industrijskih standardov, ki lahko ovirajo prosti pretok oseb in storitev. V večini držav članic zavarovalnice, ponavadi organizirane v svoja nacionalna združenja, priznavajo le vgradnjo in storitve regionalno in nacionalno delujočih „odobrenih“ dobaviteljev, ki uporabljajo „odobrene“ naprave. Poleg tega so visoki stroški večkratnega preskušanja in večkratno certificiranje precejšnja ovira pri trženju novih ter inovativnih proizvodov na trgu EU.

26. Čeprav se pravila Pogodbe o prostem pretoku blaga ne uporabljajo za zasebna podjetja in njihova združenja, so se sporazumi, katerih cilj ali učinek je razdelitev skupnega trga v skladu z nacionalnimi mejami, v sodni praksi v nekaterih primerih obravnavali kot nekonkurenčni in v nasprotju s členom 81(1). Določbe členov 39 (prosto gibanje delavcev), 43 (pravica do ustanavljanja) in 49 (svoboda opravljanja storitev) Pogodbe ES so zavezujoče ne samo za države članice, ampak tudi za zasebne organe[13]. Učinek odprave ovir za prosti pretok oseb med državami članicami bi bil izničen, če bi odprava omejitev na nacionalni ravni izgubila pomen zaradi ovir, ki so jih ustvarili združenja ali organizacije, ki jih ne ureja javno pravo[14].

27. Ker je zdaj usklajevanje na ravni EU zelo razvito in se še nadaljuje, so možnosti, preostale za sklenitev morebitnih sporazumov v okviru Uredbe o skupinskih izjemah, precej majhne ali pa jih sploh ni. Tako je bilo v Uradnem listu EU že objavljenih približno 90 usklajenih standardov (ali tehničnih specifikacij) EU glede sistemov za odkrivanje in javljanje požarov ter vgrajenih protipožarnih sistemov, najmanj 30 drugih usklajenih standardov EU za vrste gradbenih proizvodov pa je trenutno v izdelavi.

28. Komisija je vedno zagovarjala stališče, da mora biti proces določanja standardov odprt za vse zainteresirane predstavnike industrije, rezultati pa morajo biti na voljo na pravičen, razumen in nediskriminacijski način[15]. Med pregledom se je pokazalo, da zavarovalnice v številnih primerih ne vključijo proizvajalcev in ponudnikov storitev v proces sprejemanja ter pregledovanja standardov. To pomanjkanje preglednosti je verjetno tesno povezano z nadaljnjim dejanskim izključevanjem nekaterih proizvajalcev s trga.

29. Sklenemo lahko, da sporazumi v zvezi z varnostnimi napravami očitno niso značilni za zavarovalništvo ter poleg tega zbujajo pomisleke v zvezi s konkurenco in razvojem notranjega trga EU. Komisija je zato naklonjena možnosti nepodaljšanja veljavnosti tega dela Uredbe o skupinskih izjemah. Poglavje o splošni standardizaciji iz horizontalnih smernic[16], ki se trenutno pregledujejo, bo zavarovalnicam zagotovilo navodila glede tega, ali se za njihove sporazume o varnostnih napravah uporablja člen 81 Pogodbe ali ne.

3. SKLEPI IN PREDLOGI

30. Zgornja analiza kaže, da za področje zavarovalništva niso značilne vse skupine sporazumov, trenutno izvzete z Uredbo o skupinskih izjemah. Splošni zavarovalni pogoji prav tako očitno niso izključno značilni, saj se brez Uredbe o skupinskih izjemah določajo tudi v drugih sektorjih, zlasti v bančništvu. Tudi sporazumi o varnostnih napravah in njihovem vgrajevanju se ne zdijo značilni za področje zavarovalništva, saj spadajo na splošno področje določanja standardov, za katere se trenutno uporabljajo navodila iz horizontalnih smernic.

31. Več anketirancev je glede sporazumov o splošnih zavarovalnih pogojih in varnostnih napravah trdilo, da bi zavarovalnice mnogo manj sodelovale, če se veljavnost Uredbe o skupinskih izjemah ne bi podaljšala, ker bi bile družbe brez te uredbe manj pripravljene ali nepripravljene prevzeti pravna tveganja sodelovanja. Zatrjujejo, da bi to zmanjšanje sodelovanja ali nesodelovanje posledično neugodno vplivalo na konkurenco (manj dostopov na trg) ter potrošnike (višje cene in manjša izbira). Če je za zavarovalništvo sodelovanje na izvzetih področjih tako pomembno, bi Komisija pričakovala, da ima potreba po sodelovanju prednost pred potrebo po varnem pristanu v okviru Uredbe o skupinskih izjemah. To se v praksi zgodi na primer v zvezi s sporazumi za likvidacijo škod in registri o povečanem tveganju, pri čemer zavarovalnice dejansko sodelujejo, čeprav sta ti dve področji izključeni iz ugodnosti skupinske izjeme. Če bo sodelovanje na trgu v primeru nepodaljšanja veljavnosti manjše, to verjetno ne bo izhajalo neposredno iz tega nepodaljšanja.

32. Poudariti je treba, da pravna varnost, zagotovljena z Uredbo o skupinskih izjemah, ni absolutna, varen pristan (ki uzakonja člen 81(3)) pa lahko pomeni le, če so izpolnjeni pogoji Uredbe o skupinskih izjemah. Zdi se, da se mnoge zavarovalnice zanašajo na pravno varnost, ki jo zagotavlja že obstoj Uredbe o skupinskih izjemah, ne da bi pri tem opravile zahtevano temeljito pravno oceno svoje skladnosti s pogoji iz te uredbe. Številne zavarovalnice poleg tega očitno napačno menijo, da jih krijejo določbe Uredbe o skupinskih izjemah, premajhen pomen pripisujejo oceni, zahtevani v okviru te uredbe, prevelik pa samooceni, potrebni v primeru nepodaljšanja veljavnosti te uredbe.

33. Če veljavnost Uredbe o skupinskih izjemah za dve predlagani skupini sporazumov ne bo podaljšana (splošni zavarovalni pogoji in varnostne naprave), sporazumi, ki jih je ta uredba prej zajemala, ne bodo nujno postali nezakoniti. Pravzaprav bo treba opraviti pravno oceno na podlagi člena 81(1) in (3) skupaj s Smernicami o uporabi člena 81(3) in/ali horizontalnimi smernicami ter ne več na podlagi Uredbe o skupinskih izjemah, kot je trenutno značilno za veliko večino sektorjev. Pri uporabi člena 81(3) bo ostala veljavna večina meril iz Uredbe o skupinskih izjemah, kot bo Evropska komisija potrdila v sporočilu, objavljenem v primeru nepodaljšanja veljavnosti katere koli obstoječe izjeme. Pozitivne vplive, ki izhajajo iz takih sporazumov in ki so jih proučevali anketiranci med pregledom, je treba obravnavati v okviru člena 81(1) ter po potrebi v okviru člena 81(3) za vsak primer posebej.

34. Komisija na tej stopnji meni, da je treba z Uredbo o skupinskih izjemah še naprej olajšati obe obliki sodelovanja, očitno značilni za področje zavarovalništva, in sicer sporazume v zvezi s skupnimi izračuni, tabelami in študijami ter sozavarovalne poole. Glede uredbe se Komisija še ni odločila, ali naj spremeni bodisi strukturo bodisi pripravo osnutka obstoječe izjeme in ali naj bo veljavnost uredbe, če sklene, da je to potrebno, podaljšana v celoti ali le delno. To bo odvisno od morebitnih nadaljnjih prejetih pripomb ter od natančne in posebne analize vseh razpoložljivih podatkov in informacij. Dasiravno je tveganje za nesodelovanje na teh področjih morda majhno, se na tej stopnji glede tega zdi, da se je treba izogniti morebitnemu zmanjšanju takega sodelovanja, ki spodbuja konkurenčnost.

35. Komisija se bo lahko na javni prireditvi dne 2. junija 2009 seznanila s končnimi stališči industrije in zainteresiranih strani, preden bo sprejela odločitev o podaljšanju veljavnosti katerega koli dela Uredbe o skupinskih izjemah.

[1] Uredba Komisije (ES) št. 358/2003 z dne 27. februarja 2003 o uporabi člena 81(3) Pogodbe za določene skupine sporazumov, sklepov in usklajenih ravnanj na področju zavarovalništva (UL L 53, 28.2.2003).

[2] Kadar koli je v tem dokumentu omenjen člen 81, se navedba nanaša na člen 81 Pogodbe ES.

[3] 1 april 2003.

[4] Ta zahteva je bila določena v členu 8 Uredbe Sveta (ES) št. 1534/91.

[5] GD za konkurenco je aprila 2008 začel trimesečno posvetovanje, s čimer so zainteresirani za predložitev lastnega prispevka dobili ustrezen časovni okvir. Komisija je po zaključku posvetovanja poslala še podrobne vprašalnike, zlasti tistim kategorijam zainteresiranih strani, od katerih je potrebovala dodatne informacije, in sicer malim zavarovalnicam, sozavarovalnim skupnostim ali sozavarovalnim skupnostim pozavarovanja (poolom) in federacijam/združenjem proizvajalcev varnostnih naprav.

[6] Kadar koli je v tem dokumentu uporabljen izraz „sporazumi“, se to nanaša na sporazume, sklepe in usklajena ravnanja.

[7] Za obdobje treh let od datuma prve ustanovitve skupnosti, ne glede na tržni delež skupnosti.

[8] Opredeljeno v členu 2(7) Uredbe o skupinskih izjemah.

[9] Člen 7(2)(a) in (b): več kot 20 % upoštevnega trga v primeru sozavarovalnih skupnosti in več kot 25 % v primeru sozavarovalnih skupnosti pozavarovanja.

[10] Člen 8 Uredbe o skupinskih izjemah.

[11] Pojavili so se tudi pomisleki glede opredelitve „novih tveganj“.

[12] UL C 372, 9.12.1997, str. 5.

[13] Zadeva C-415/93, Bosman, Recueil 1995, str. I-4921, točki 83 in 84; zadeva C-281/98, Angonese, Recueil 2000, str. I-4139, točka 32; zadeva 36/74, Walrave and Koch, Recueil 1974, str. 1405.

[14] Zadeva C-309/99, Wouters proti Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten, Receuil 2002, str. I-1577; zadeva C-411/98; Ferlini proti CHL , Recueil 2000, str. I-8081, točka 50.

[15] Obvestilo Komisije z dne 6. januarja 2001: Smernice o uporabi člena 81 Pogodbe ES za sporazume o horizontalnem sodelovanju (UL C 3, 6.1.2001); Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o vlogi evropske standardizacije v okviru evropskih politik in zakonodaje, 18.10.2004.

[16] Obvestilo Komisije z dne 6. januarja 2001: Smernice o uporabi člena 81 Pogodbe ES za sporazume o horizontalnem sodelovanju (UL C 3, 6.1.2001).