SL Uradni list Evropske unije C 100/133

Mnenje Evropskega ekonomsko-socialnega odbora o predlogu uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi (Uredba o živalskih stranskih proizvodih)

COM(2008) 345 konč. – 2008/0110 (COD)

2009/C 100/22

Svet je 7. julija 2008 sklenil, da v skladu s členom 152(4)(b) Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti Evropski ekonomsko-socialni odbor zaprosi za mnenje o naslednjem dokumentu:

Predlog uredbe Evropskega parlamenta in Sveta o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi (Uredba o živalskih stranskih proizvodih)

Strokovna skupina za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje, zadolžena za pripravo dela Odbora na tem področju, je mnenje sprejela 8. oktobra 2008. Poročevalec je bil g. NIELSEN.

Evropski ekonomsko-socialni odbor je mnenje sprejel na 448. plenarnem zasedanju 21., 22. in 23. oktobra 2008 (seja z dne 22. oktobra) z 82 glasovi za, 1 glasom proti in 2 vzdržanima glasovoma.

1. Sklepi

1.1 Pri uporabi živalskih stranskih proizvodov je izjemno pomembno zagotavljanje visoke ravni varovanja zdravja ljudi in živali. EESO pozdravlja predlog Komisije, ki temelji na izčrpnem pripravljalnem delu in izkušnjah. Kot predlaga Komisija, se sme kategorizacija spremeniti samo po konkretni oceni tveganj, ki jo opravijo ustrezne znanstvene ustanove. Smiselno bi bilo podati pojasnila glede druge zakonodaje, na primer zakonodaje o odpadkih in okoljske zakonodaje.

1.2 Vendar je treba bolje pojasniti opredelitve v uredbi ter vprašanja v zvezi z izdajo dovoljenj in uporabo živalskih stranskih proizvodov v objektih za proizvodnjo bioplina. Poleg tega bi bilo treba natančneje opisati vrsto specifičnih situacij in preveriti, ali je uporaba beljakovin iz stranskih proizvodov svinj in perutnine pod določenimi pogoji sprejemljiva za krmo za ribe, če ne obstaja tveganje za javno zdravje in zdravstveno varstvo živali.

2. Ozadje

2.1 Komisija si v uredbi o živalskih stranskih proizvodih (1) prizadeva za razvrstitev in nadzor, ki bi bolj temeljil na tveganju, ter boljšo razmejitev določb o živilih, krmi, odpadkih, kozmetičnih izdelkih, zdravilih in medicinskih izdelkih. Komisija je zapisala, da bo predlog zmanjšal upravno breme nekaterih podjetij in okrepil odgovornost podjetnikov, zlasti pri uporabi stranskih proizvodov zunaj krmne in prehranske verige.

2.2 Proizvodi so še vedno razdeljeni v tri kategorije. Snovi, pri katerih obstaja tveganje prenosa transmisivnih spongiformnih encefalopatij (TSE), se še vedno ne sme uporabljati za krmila. Po drugi strani pa se sme uporabljati snovi, za katere tveganje ne obstaja ali je le neznatno, vendar je uporaba odvisna od vrste materiala in mogoča po oceni tveganja, ki jo opravi Evropska agencija za varnost hrane (EFSA), Evropska agencija za zdravila ali Znanstveni odbor za potrošniške izdelke. Nekateri proizvodi kategorije 2 so v skladu s predlogom prerazvrščeni v kategorijo 3, da se omogoči njihova uporaba za nekatere namene krmljenja. Če so vhodne snovi, proizvodni postopki in vrste uporabe neoporečni, bo mogoče v prihodnje v praksi uporabljati živalske stranske proizvode vseh kategorij. Poleg tega je dovoljeno zakopavanje in sežiganje v primeru izbruha epidemij in v razmerah, v katerih je zbiranje živalskih trupov v praksi težko izvedljivo.

2.3 Za sežiganje živalskih stranskih proizvodov veljajo predpisi Direktive 2000/76/ES (2). Zdaj pa Komisija predlaga, naj se dovoli uporaba živalskih stranskih proizvodov kot goriva pod pogoji, ki zagotavljajo zaščito javnega zdravja in zdravstvenega varstva živali ter izpolnjevanje ustreznih okoljskih predpisov. Poleg tega je treba zagotoviti skladnost s prepovedjo izvoza odpadkov (3), in sicer tudi v zvezi z njihovo uporabo v objektih za bioplin ali kompostiranje v tretjih državah, ki niso članice OECD.

3. Splošne ugotovitve

3.1 Predpisi o uporabi živalskih stranskih proizvodov so obsežni in zapleteni, bistveno pa je, da zakonodaja in izvajanje delujeta optimalno ter da lahko EU tudi na tem področju v prihodnje zagotavlja visoko raven javnega zdravja in zdravstvenega varstva živali. Širitev TSE in živalskih epidemij lahko ima hude gospodarske in družbene posledice. EESO načeloma podpira pristop na podlagi tveganja, pri katerem se spremembe v kategorizaciji izvajajo na osnovi konkretnih ocen tveganja, ki jih opravijo ustrezne znanstvene ustanove. Pri tem je primerna uporaba načel analize tveganj in kritičnih nadzornih točk (HACCP) (4) pod pogojem, da se enotno izvajajo in uporabljajo v vseh državah članicah.

3.2 Zaradi rastočega povpraševanja po beljakovinah za krmo za ribe bi bilo treba v zvezi z revizijo Uredbe TSE (5) razmisliti, ali ne bi bila uporaba beljakovin iz živalskih stranskih proizvodov svinj in perutnine pod določenimi pogoji sprejemljiva za krmo za ribe, če ne obstaja tveganje za javno zdravje in zdravstveno varstvo živali.

4. Posebne ugotovitve

4.1 V skladu s predlogom je dovoljeno odstranjevati živalske stranske proizvode in iz njih pridobljene proizvode s sežiganjem oziroma jih uporabljati kot gorivo. Uporaba živalskih stanskih proizvodov kot gorivo v predlogu ni obravnavana kot odstranjevanje odpadkov, temveč bi morala potekati pod pogoji, ki zagotavljajo zaščito javnega zdravja in zdravstvenega varstva živali ter izpolnjevanje ustreznih okoljskih predpisov. Pri tem je treba jasneje razmejiti uredbo o živalskih stranskih proizvodih ter zakonodajo o odpadkih in okoljsko zakonodajo ter pojasniti in natančneje opredeliti pojme v členu 3 uredbe in direktivi o odpadkih in se tako izogniti morebitnim težavam pri razlagi.

4.2 Za objekte za pridelavo bioplina, ki pretvarjajo živalske stranske proizvode in iz njih pridobljene proizvode v skladu s standardnimi parametri, veljajo predpisi o registraciji in sledljivosti v skladu s členom 7(1)(c), ne pa zahteva za odobritev iz člena 6(1)(b). Pri pripravi izvedbenih določb pa bi morali predpisi o lastnih pregledih, razdelitvi na „čista“ in „nečista“ območja ter dokumentaciji o prejemu, obdelavi in nadaljnjem prevozu surovin veljati za objekte za pridelavo bioplina samo v potrebnem obsegu.

4.3 Poleg obstoječe zahteve po enourni higienizaciji snovi kategorije 3 pri 70 °C bi morala biti še naprej možna odobritev odstopanja temperature in trajanja ter prožnejša obravnava dokumentacije o izpolnjevanju predpisov.

4.4 EESO se popolnoma strinja, da se frakcija glicerina iz proizvodnje biodizla ne glede na kategorijo uporablja za proizvodnjo bioplina. Znanstveno dokazano je, da niti proizvodnja biodizla niti njeni stranski proizvodi ne glede na kategorijo ne predstavljajo tveganj, če je proizvodnja v skladu z veljavnimi predpisi (6).

4.5 V skladu s členom 7(1)(a) zahteva za odobritev določenih dejavnosti ni potrebna, če je bil za to odobren objekt ali obrat v skladu z drugimi pravnimi predpisi. Vendar bi bilo dobro, če bi si zaradi veterinarskih pregledov na primer izvozna podjetja prizadevala za odobritev v skladu z uredbo o stranskih proizvodih.

4.6 Z vidika ohranjanja virov bi bilo treba v kategorijo 3 uvrstiti stranske proizvode živali, primernih za zakol, npr. proizvode, ki padejo na tla, trajno spremenjen material ipd., pod pogojem, da niso bili v stiku s snovmi kategorije 2.

4.7 Treba bi bilo najti rešitev za izvzetje krvnih proizvodov iz področja uporabe člena 25 (1c), da bi se olajšala uporaba teh proizvodov za gnojila.

4.8 V skladu s členom 28(1)(d) je mogoče majhne količine živalskih stranskih proizvodov izvzeti iz predpisov o odstranjevanju. EESO meni, da je v takšnem primeru potrebna čim večja previdnost, ker sledljivost ni mogoča.

4.9 Živalski iztrebki so v skladu s členom 12 opredeljeni kot snovi kategorije 2, zato jih je treba odstranjevati in uporabljati v skladu s predpisi iz člena 20. Pri tem je treba podrobneje zapisati, da se živalskih iztrebkov, ki se uporabljajo za energetske namene, vendar ne v objektih za pridelavo bioplina, ne sme obravnavati kot odpadke, zato jih je treba sežgati v odobrenih ali registriranih sežigalnicah.

V Bruslju, 22. oktobra 2008 Predsednik Evropskega ekonomsko-socialnega odbora Mario SEPI

(1) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 1774/2002 z dne 3. oktobra 2002 o določitvi zdravstvenih pravil za živalske stranske proizvode, ki niso namenjeni prehrani ljudi, določa predpise Skupnosti, ki se uporabljajo za živalske stranske proizvode.

(2) Direktiva 2000/76/ES z dne 4. decembra 2000 o sežiganju odpadkov.

(3) Uredba (ES) št. 1013/2006 z dne 14. junija 2006 o pošiljkah odpadkov.

(4) HAACP – Hazard Analysis and Critical Control Points.

(5) Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 999/2001 z dne 22. maja 2001 o določitvi predpisov za preprečevanje, nadzor in izkoreninjenje nekaterih transmisivnih spongiformnih encefalopatij.

(6) Mnenje Evropske agencije za varnost hrane z dne 22. aprila 2004 in Uredba Komisije (ES) št. 92/2005 z dne 19. januarja 2005 o ukrepih za odstranjevanje ali uporabo živalskih stranskih proizvodov, kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 2067/2005 z dne 16. decembra 2005.