OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

·Razlogi za predlog in njegovi cilji

Izpusti odpadkov z ladij pomenijo vse večjo grožnjo za morsko okolje, z dragimi okoljskimi in ekonomskimi posledicami. Pred kratkim je prišla v ospredje problematika morskih odpadkov, saj vse več znanstvenih študij podaja dokaze o uničujočih posledicah za morske ekosisteme in vplivih na zdravje ljudi. Čeprav večina morskih odpadkov izvira s kopnega, ima tudi ladijski promet pomembno vlogo pri izpustih gospodinjskih in industrijskih odpadkov v morje. Obstaja tudi precejšnja zaskrbljenost zaradi učinkov evtrofikacije, ki je posledica izpustov odplak z ladij, zlasti z velikih potniških ladij, na nekaterih morskih območjih, kot je Baltsko morje, pa tudi zaradi učinkov izpustov oljnih odpadkov na morske organizme in habitate.

Razloge za pojav nezakonitih izpustov v morje je mogoče najti na ladjah samih, zlasti slabe prakse ravnanja z odpadki na krovu, pa tudi na kopnem, zaradi pomanjkanja primernih zmogljivosti v pristaniščih za sprejem odpadkov z ladij.

Direktiva 2000/59/ES ureja oddajo odpadkov na kopnem z določbami, ki zagotavljajo razpoložljivost pristaniških sprejemnih zmogljivosti in oddajo odpadkov v take zmogljivosti. Direktiva uvaja ustrezne mednarodne norme, tj. norme, ki so vsebovane v konvenciji MARPOL. Vendar, medtem ko se Direktiva osredotoča na postopke v pristanišču, se konvencija MARPOL večinoma osredotoča na postopke na morju. Tako je Direktiva usklajena z in dopolnjuje konvencijo MARPOL z urejanjem pravnih, praktičnih in finančnih obveznosti na stiku med kopnim in morjem. Čeprav konvencija MARPOL zagotavlja celovit okvir, ki obravnava onesnaževanje morja z ladij z različnimi onesnaževali, ne zagotavlja učinkovitega mehanizma izvrševanja. Zato vključevanje glavnih pojmov in obveznosti iz konvencije MARPOL v pravo EU pomeni, da jih je mogoče učinkovito uveljavljati prek pravnega sistema EU.

Približno 17 let po njenem začetku veljavnosti je treba Direktivo temeljito revidirati. Trenutno je stanje bistveno drugačno kot ob sprejetju Direktive leta 2000. Od takrat je bila konvencija MARPOL okrepljena s poznejšimi spremembami, področje uporabe in opredelitev pojmov veljavne direktive pa nista več skladna z mednarodnim okvirom. Zato se države članice vse bolj opirajo na okvir konvencije MARPOL, kar otežuje izvajanje in izvrševanje Direktive. Poleg tega države članice uporabljajo različne razlage glavnih pojmov Direktive, kar povzroča zmedo med ladjami, pristanišči in upravljavci.

Namen revizije je doseči višjo raven varstva morskega okolja z zmanjšanjem izpustov odpadkov v morje ter večjo učinkovitost pomorskih operacij v pristaniščih z zmanjšanjem upravnega bremena in posodobitvijo regulativnega okvira. Ker predlog spada v okvir programa ustreznosti in uspešnosti predpisov (REFIT), je njegov cilj zagotoviti skladnost z načeli programa REFIT glede poenostavitve in pojasnitve.

Predlog zaradi jasnosti razveljavlja veljavno direktivo in jo nadomešča z eno samo novo direktivo. Vključuje tudi dodatne spremembe Direktive 2009/16/ES o pomorski inšpekciji države pristanišča in Direktive 2010/65/EU.

·Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Zmanjšanje onesnaženosti morij je pomembno področje ukrepanja EU v pomorskem prometu. To je bilo ponovno poudarjeno v sporočilu Komisije o pomorski prometni politiki EU do leta 2018, ki poziva k pomorskemu prometu brez odpadkov. Ta cilj je mogoče doseči z upoštevanjem mednarodnih konvencij in standardov. Konvencija MARPOL, ki je pomemben mednarodni okvir, je bila večkrat spremenjena, na primer z vključitvijo novih ali strožjih norm za izpuste z ladij. Te bi morale biti v Direktivi ustrezno izražene. Zagotavljanje zmogljivosti za sprejem odpadkov v pristaniščih se šteje za storitev, ki jo pristanišče zagotavlja svojim uporabnikom, kot je opredeljeno v uredbi o pristaniških storitvah. V predlagani direktivi se upoštevajo ustrezna načela in določbe, kot so vključene v to uredbo, vendar presegajo njene zahteve z zagotavljanjem struktur stroškov in preglednosti stroškov. To služi splošnemu cilju predlagane direktive, ki je zmanjšati izpuste odpadkov v morje. Poleg tega se uredba o pristaniških storitvah uporablja samo za pristanišča iz omrežja TENT, medtem ko predlagana direktiva zajema vsa pristanišča, vključno z manjšimi, kot so ribiška pristanišča in marine. Direktiva 2010/65/ES vključuje vnaprejšnje sporočanje o odpadkih v okviru informacij, ki se elektronsko sporočajo prek sistema „enotnega nacionalnega okenca“. V ta namen je bilo razvito elektronsko sporočilo o odpadkih. Informacije iz tega sporočila se pozneje izmenjajo prek sistema EU za izmenjavo pomorskih informacij (SafeSeaNet) ter posredujejo v modul poročanja v podatkovni zbirki pomorske inšpekcije, vzpostavljeni v skladu z Direktivo 2009/16/ES za olajšanje izpolnjevanja zahtev, spremljanja in izvrševanja.

·Skladnost z drugimi politikami Unije

Veljavna direktiva in ta predlog sta v celoti skladna z načeli okoljskega prava EU, zlasti: i) s previdnostnim načelom, (ii) z načelom „onesnaževalec plača“ in (iii) z načelom, da se, kjer je to mogoče, preventivni ukrepi izvajajo pri viru. Prispeva tudi k ciljem okvirne direktive o morski strategiji, katere namen je zaščititi morsko okolje in ki poziva k doseganju dobrega okoljskega stanja vseh morskih voda v EU do leta 2020. Predlagana direktiva uveljavlja tudi okvirno direktivo o vodah s predvidevanjem izboljšanih praks ravnanja z odpadki v pristaniščih v skladu z načelom „onesnaževalec plača“ in s hierarhijo ravnanja z odpadki v EU. Ne nazadnje, predlagana direktiva je usklajena z direktivo o žveplu, ki prispeva k trajnosti pomorskega prometa z zmanjševanjem deleža žvepla v gorivih za plovila. Vendar uporaba režima, uvedenega z direktivo o žveplu, ne sme povzročiti prehoda z emisij v zrak na izpuste odpadkov v morje ali druga vodna telesa, kot so pristanišča in estuariji, kot stranski proizvod uporabljenih tehnologij za zmanjševanje emisij, kot so sistemi za čiščenje izpušnih plinov. Predlagana direktiva bo ključnega pomena tudi pri doseganju cilja, določenega v strategiji Komisije za krožno gospodarstvo, tj. zmanjšanje količine morskih odpadkov, ki pristanejo na obalah, in ribolovnega orodja, ki pristane v morju, za 30 % do leta 2020. Strategija za krožno gospodarstvo tudi priznava, da lahko revizija stare direktive o pristaniških sprejemnih zmogljivostih neposredno ali pomembno prispeva k zmanjšanju količine morskih odpadkov z ladij. V strategiji Komisije za plastiko so preučeni dodatni ukrepi za zmanjšanje količine izgubljenega ali zapuščenega ribolovnega orodja, kot so sistemi razširjene odgovornosti proizvajalca in kavcijski sistemi za ribolovno orodje, ki se ponavadi odvrže, pa tudi povečana izmenjava informacij o takih sistemih.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

·Pravna podlaga