Belgija – za zbiranje podatkov je pristojna Služba za morsko ribištvo, ki je del Oddelka za kmetijsko in ribiško politiko. Glavni vir informacij so potrdila o prodaji, ki se na isti dan predložijo v elektronski obliki na treh glavnih dražbah (Zeebrugge, Ostende in Nieuwpoort). Izjema so podatki o prodaji, ki jih predložijo majhna plovila, ki lahko neposredno prodajajo javnosti v Ostendeju (namesto na dražbi), vendar morajo sporočiti teže in cene za dražbo v Ostendeju. Ladijski dnevniki se pošljejo v 48 urah ter se uporabljajo za pripisovanje prodanih količin in ribolovne dejavnosti različnim ribolovnim območjem (glavni območji sta Severno morje in vzhodni Rokavski preliv).

Če razpoložljive upravne informacije niso zadostne, se za dopolnitev (Francija in Malta) ali kot nadomestilo (Grčija in Italija) upravnih podatkov uporabljajo raziskovanja. Ti primeri so podrobneje opisani v naslednjem oddelku.

Z razširjeno uporabo elektronskega poročanja in reguliranjem rokov za predložitev se je olajšalo in izboljšalo zbiranje podatkov. Podatki se pošiljajo pristojnim ustanovam pravočasno in v večini primerov vključujejo vse zahtevane informacije. Nekatere države poleg ladijskih dnevnikov, potrdil o prodaji in deklaracij o iztovarjanju zbirajo tudi druge informacije, na primer prek sistema za spremljanje plovil (VMS), ki omogoča natančnejšo opredelitev ribolovnih območij. Zato je zagotovljena popolna pokritost ribolovne dejavnosti, ki poteka v vseh segmentih flote in ribolovnih območjih, saj se skoraj vse države pri izvajanju popolnega popisa dejavnosti lahko zanašajo na upravne vire podatkov.

Kaže, da so upravni podatki glavni vir statističnih podatkov o iztovoru, pri čemer skoraj vse države zbirajo ladijske dnevnike, potrdila o prodaji ter deklaracije o iztovarjanju, pretovarjanju in prevzemu. Uredba Sveta (ES) št. 1224/2009 in Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 404/2011 zahtevata, da kapitani plovil dolžine več kot 10 m vodijo ladijski dnevnik o svojih dejavnostih ter čim prej oziroma v 24 urah predložijo zajete podatke, tudi če ni ulova. Ladijski dnevniki vsebujejo podatke, ki jih kapitani zajamejo med dejavnostmi svojih plovil, in morajo vključevati oceno žive teže ulova. Zlasti so koristni za pripisovanje ulova ribolovnim območjem in izračun obsega ribolovne dejavnosti ter omogočajo navzkrižno preverjanje z drugimi viri podatkov. Za plovila, ki so krajša od 10 m, države članice za spremljanje ribolovne dejavnosti uporabljajo obrazce (npr. poročila o ulovu in ladijske dnevnike), potrdila o prodaji ali tehnike vzorčenja.

V tem poročilu je ocenjen napredek, ki so ga dosegle države članice in države Efte glede določb uredbe o iztovoru, in sicer v smislu popolnosti in kakovosti predloženih podatkov.

Uredba o iztovoru zahteva, da države članice in države EGP predložijo statistične podatke letno in v šestih mesecih po koncu referenčnega koledarskega leta. Predložiti morajo podatke o celotni količini in vrednosti enot ribiških proizvodov, ki so jih plovila EU in Efte iztovorila na njihovem ozemlju. Podatke je treba razčleniti po: i) državah zastave iztovarjajočih ribiških plovil (v skladu s kodami iz Priloge II k uredbi o iztovoru); ii) „opisih“ proizvodov (Priloga III k Uredbi) in iii) predvidenih uporabah proizvodov (Priloga IV k Uredbi).

Komisija do 19. januarja 2010 in nato vsaka tri leta predloži Evropskemu parlamentu in Svetu ocenjevalno poročilo o statističnih podatkih, zbranih v skladu s to uredbo, zlasti o njihovi pomembnosti in kakovosti. V poročilu se razčleni tudi stroškovna učinkovitost sistema, ki se uporablja za zbiranje in obdelavo statističnih podatkov, in predstavi preverjene prakse za zmanjšanje obsega dela držav članic ter izboljšanje uporabnosti in kakovosti statističnih podatkov.

Bolgarija – za podatke o iztovoru je pristojna Nacionalna agencija za ribištvo in akvakulturo. Podatki se zbirajo iz upravnih virov: vsaka oseba, vključena v komercialni ribolov, mora predložiti ladijski dnevnik in deklaracije o iztovarjanju (tudi če je plovilo krajše od 10 m); vsaka oseba, vključena v prvo prodajo rib, mora predložiti potrdila o prodaji, iz katerih se nato pridobijo podatki o cenah. Ladijski dnevnik in potrdila o prodaji, ki jih prejme Nacionalna agencija za ribištvo in akvakulturo, je treba vnesti v sistem v 15 dneh od predložitve podatkov. Bolgarska plovila lovijo izključno v Črnem morju.

Ciper – za zbiranje podatkov o ulovu in iztovoru je pristojen Oddelek za ribištvo in raziskovanje morja (ki je del Ministrstva za kmetijstvo, razvoj podeželja in okolje). Plovila dolžine do 10 m morajo poleg potrdil o prodaji (za ribiče, ki prodajajo iztovore neposredno) in deklaracij o iztovarjanju predložiti tudi račune. Ladijski dnevniki v papirni obliki se zbirajo za plovila dolžine 10–12 m, medtem ko so plovila, ki so daljša od 12 m, opremljena s sistemom VMS in za predložitev potrdil o prodaji uporabljajo povezani sistem za elektronsko poročanje (ERS). Različni viri podatkov trenutno niso povezani in podatki se shranjujejo v različnih podatkovnih zbirkah. Obstaja jasna potreba po celovitem sistemu in s tem po tehnični pomoči, ki bi bila potrebna za razvoj takega sistema. Ciprska plovila lovijo v srednjem in vzhodnem Sredozemlju.

Danska – za iztovore je pristojna danska agencija AgriFish, ki je del Ministrstva za okolje in prehrano. Kupci iz prve roke morajo biti registrirani in morajo predložiti potrdila o prodaji. Večina kupcev rib dnevno pošilja potrdila o prodaji prek spleta. Vsa danska plovila morajo izpolnjevati ladijske dnevnike (plovila, ki so daljša od 12 m, pa morajo voditi elektronske ladijske dnevnike). Plovila, krajša od 10 m, so lahko oproščena vodenja ladijskega dnevnika, če so ribiči podpisali „izjavo o ribolovnem območju“. Sistem ERS se v celoti izvaja in plovila, daljša od 12 m, morajo uporabljati sistem VMS. Danska plovila večinoma lovijo v Severnem morju. Podatki se pridobivajo iz upravnih virov, vendar so v dogovoru z nacionalnim statističnim uradom „zamrznjeni“, preden se zberejo in pošljejo Eurostatu.

Nemčija – za podatke o iztovoru je pristojen Zvezni zavod za kmetijstvo in prehrano. Podatki se pridobivajo iz upravnih virov in se zbirajo s pomočjo ladijskih dnevnikov. Informacije o kakovosti, opisu in ceni proizvodov se pridobivajo iz deklaracij o iztovarjanju in potrdil o prodaji. Nemška plovila lovijo večinoma v zahodnih vodah, Severnem morju, Baltskem morju, na Grenlandiji in v norveških vodah.

Estonija – v zbiranje podatkov so vključeni Ministrstvo za razvoj podeželja, nacionalni statistični urad, Ministrstvo za okolje in inšpektorat za okolje. Za urejanje in pošiljanje podatkov sta pristojna nacionalni statistični urad in Ministrstvo za razvoj podeželja. Podatki so iz upravnih virov, vključno z ladijskimi dnevniki, deklaracijami o iztovarjanju, potrdili o prodaji ter dokumenti o pretovarjanju in transportu. Plovila, ki so krajša od 12 m ali 15 m in lovijo izključno v estonskem teritorialnem morju, izpolnjujejo nacionalne ladijske dnevnike v papirni obliki. Plovila, ki so daljša od 12 m, morajo predložiti ladijske dnevnike z uporabo sistema ERS. Kupci rib iz prve roke morajo Ministrstvu za razvoj podeželja po elektronski poti pošiljati potrdila o prodaji. Estonska plovila lovijo v Baltskem morju, severozahodnem Atlantiku in celinskih vodah.

Irska – za podatke o iztovoru je pristojen samo irski organ za varstvo morskega ribištva. Podatki o ulovu se za plovila, daljša od 10 m, pridobivajo iz elektronskih ladijskih dnevnikov, za plovila, krajša od 10 m, pa iz potrdil o prodaji. Irska flota izvaja ribolov v severovzhodnem Atlantiku.

Grčija – upravne podatke o povprečnih cenah iztovora in vrednostih zbira Ministrstvo za obnovo proizvodnje, energijo in okolje. Pošiljajo se nacionalnemu statističnemu uradu za urejanje in obdelavo. Podatke o ulovu nacionalni statistični urad zbere s pomočjo mesečnega statističnega raziskovanja. Raziskava vključuje popoln popis čezmorske ribolovne dejavnosti (plovila, ki lovijo v vzhodnem srednjem Atlantiku) ter vzorčno raziskovanje ribolovne dejavnosti na odprtem morju in obalne ribolovne dejavnosti plovil, ki lovijo v Sredozemskem morju. Zaradi zelo visoke stopnje neodziva (50 %) se uporablja metoda enostopenjskega stratificiranega naključnega vzorčenja. Ulov plovil z motorji z manj kot 20 konjskimi močmi ni vključen. Podatke Ministrstvo za obnovo proizvodnje, energijo in okolje pošilja Generalnemu direktoratu za pomorske zadeve in ribištvo (GD MARE), nacionalni statistični urad pa Eurostatu.

Španija – za zbiranje podatkov o iztovoru sta pristojna Generalni sekretariat za ribištvo in Generalni poddirektorat za statistiko (oba sta del Ministrstva za kmetijstvo, prehrano in okolje). Generalni sekretariat za ribištvo pošilja podatke GD MARE, medtem ko jih Generalni poddirektorat za statistiko pošilja Eurostatu. Podatki se pridobivajo iz „statističnih podatkov o ulovu in iztovoru pri pomorskem ribolovu“. V teh podatkih so zbrane informacije iz deklaracij o iztovarjanju in pretovarjanju (za plovila, daljša od 10 m), potrdil o prvi prodaji, celotnih dovoljenih ulovih (TAC) in kvotah ter informacije organizacij proizvajalcev. Podatki, ki se pošiljajo GD MARE, so zgolj upravni, medtem ko so tisti, ki se pošiljajo Eurostatu, že nekoliko statistično obdelani. Španska flota izvaja ribolov na vseh ribolovnih območjih, zajetih v Uredbi EU, in v drugih regijah.

Francija – za zbiraje podatkov je v celoti pristojen Direktorat za pomorski ribolov in akvakulturo. Za urejanje in pošiljanje podatkov Komisiji je pristojen Statistični urad za ribolov in akvakulturo, ki deluje pod nadzorom Direktorata za pomorski ribolov in akvakulturo. Za pripravo potrdil o prodaji in izpolnjevanje deklaracij v papirni obliki je pristojna nacionalna agencija FranceAgriMer. Podatke o ribolovu tropskih tunov Inštitut za raziskave in razvoj pošilja Direktoratu za pomorski ribolov in akvakulturo. Upravni viri (ladijski dnevniki, deklaracije o iztovarjanju in potrdila o prodaji ter podatki iz sistema VMS) zagotavljajo dobro pokritost ribolovne dejavnosti v Atlantiku. Nepopolni upravni podatki o Sredozemlju in čezmorskih ozemljih se dopolnjujejo s podatki, zbranimi iz vzorčnih raziskovanj, vendar ti podatki še niso vključeni v podatke, ki se pošiljajo Eurostatu. Francija je poročala o težavah v zvezi z manjkajočimi ali napačnimi primarnimi podatki ter priznala potrebo po izboljšanju kakovosti podatkov. Skoraj 80 % ulova je opravljenega v severovzhodnem Atlantiku. Druga glavna ribolovna območja so zahodni Indijski ocean, vzhodni srednji Atlantik in Sredozemlje.

Hrvaška – za podatke o iztovoru je pristojen Direktorat za ribištvo Ministrstva za kmetijstvo. Upravni podatki se zbirajo iz ladijskih dnevnikov in deklaracij o iztovarjanju (za plovila z vlečnimi mrežami in plovila z zaporno plavarico ter plovila, daljša od 10 m), poročil o ulovu (za plovila, krajša od 10 m), sistema VMS (za plovila, daljša od 15 m) in potrdil o prodaji za sveže ribe. Hrvaška plovila lovijo v severnem in srednjem Jadranskem morju.

Italija – za podatke o iztovoru so pristojni Ministrstvo za kmetijsko, prehrambeno in gozdarsko politiko, Nacionalni raziskovalni svet in ITAFISHSTAT (nacionalni konzorcij za razvoj ribiške statistike). Nacionalni raziskovalni svet in ITAFISHSTAT izvajata multivariatno vzorčno raziskovanje ribolovne dejavnosti v Sredozemlju, katere metodološki vidiki so bili določeni v sodelovanju z nacionalnim statističnim uradom. Plovila, ki imajo dovoljenje za ribolov navadnega tuna, so izključena iz vzorca ter sporočajo podatke Ministrstvu za kmetijsko, prehrambeno in gozdarsko politiko z uporabo ladijskih dnevnikov. Podatki iz popisa ribolova v vzhodnem srednjem Atlantiku in zahodnem Indijskem oceanu, ki jih je prej pošiljal nacionalni statistični urad, se ne pošiljajo več. Italija je ob predložitvi prejšnjega poročila predlagala spremembe metode, ki se uporablja za zbiranje teh podatkov, da bi odpravila težavo, povezano z zelo nizkimi stopnjami odziva. Vendar doslej še ni bilo sprememb.

Latvija – za zbiranje podatkov o iztovoru in potrdil o prvi prodaji ter združevanje podatkov za Baltsko morje in Riški zaliv je pristojen Državni urad za okolje, ki je del Ministrstva za varstvo okolja in regionalni razvoj. V zbiranje in obdelavo podatkov za ta območja, pa tudi za ribolov na odprtem morju v Atlantiku, je vključen tudi Inštitut za varnost hrane, zdravje živali in okolje. Poleg tega pošilja Oddelku za ribištvo (v okviru Ministrstva za kmetijstvo) podatke za združevanje. Splošno odgovornost za kakovost podatkov ima Centralni statistični urad, pri čemer kakovost v okviru svojih pristojnosti zagotavljata tudi Državni urad za okolje ter Inštitut za varnost hrane, zdravje živali in okolje. Oddelek za ribištvo je pristojen za končno navzkrižno preverjanje podatkov in pošiljanje podatkov Komisiji. Podatki so iz upravnih virov, vključno z ladijskimi dnevniki, potrdili o prodaji in deklaracijami o iztovarjanju. Vsa ribiška plovila, daljša od 12 m, uporabljajo sistem ERS in so opremljena s sistemom VMS. Podatki o ulovu po vrednosti in na vrsto, ki jih zbira Centralni statistični urad, se navzkrižno primerjajo z upravnimi podatki Oddelka za ribištvo. Latvijska ribiška flota izvaja ribolov v Baltskem morju ter severovzhodnem in vzhodnem srednjem Atlantiku.

Litva – za zbiranje podatkov je pristojen Oddelek za ribištvo pri Ministrstvu za kmetijstvo. Glavni viri podatkov so ladijski dnevniki, potrdila o prodaji in deklaracije o iztovarjanju. Litva uporablja integriran samodejni sistem za obdelavo in potrjevanje podatkov o iztovoru. Litovska plovila lovijo v severovzhodnem in severozahodnem Atlantiku, vzhodnem srednjem Atlantiku ter južnem Tihem oceanu.

Malta – za zbiranje podatkov je pristojen Oddelek za ribištvo in akvakulturo, ki je del Ministrstva za trajnostni razvoj, okolje in podnebne spremembe. Nacionalni statistični urad pošilja podatke Eurostatu, Oddelek za ribištvo in akvakulturo pa GD MARE. Pristop popisa se uporablja za plovila dolžine več kot 10 m, in sicer z uporabo podatkov iz ladijskih dnevnikov in potrdil o prodaji. Podatki o plovilih dolžine manj kot 10 m se zbirajo z multivariatnim vzorčnim raziskovanjem majhnega obsega. Malteška plovila lovijo v Sredozemskem morju.

Nizozemska – za zbiranje podatkov, ki jih pošilja nizozemski organ za varnost hrane in potrošniških proizvodov, je pristojen Oddelek za ribištvo pri Nizozemski agenciji za podjetja, ki nato zahtevane podatke pošilja GD MARE. Za urejanje in pošiljanje podatkov Eurostatu je pristojen nacionalni statistični urad. Ladijski dnevniki, potrdila o prodaji in podatki o ulovu se pridobivajo iz sistema za registracijo ribolova in obveščanje, ki ga vzdržuje organ za varnost proizvodov, namenjenih potrošnikom. Nizozemska plovila lovijo v severovzhodnem in vzhodnem srednjem Atlantiku ter jugovzhodnem Tihem oceanu.

Poljska – za zbiranje podatkov je pristojen Oddelek za ribištvo pri Ministrstvu za kmetijstvo in razvoj podeželja. Podatki se pridobivajo iz ladijskih dnevnikov v elektronski ali papirni obliki in mesečnih poročil v papirni obliki (odvisno od velikosti plovila) ter potrdil o prodaji. Uporabljata se sistema ERS in VMS, in sicer prvi za plovila, daljša od 12 m. Poljska plovila večinoma lovijo v Baltskem morju ter vzhodnem srednjem in jugovzhodnem Atlantiku.

Portugalska – nacionalni statistični urad je prenesel odgovornost za pripravo uradne ribiške statistike na Generalni direktorat za naravne vire, varnost in pomorske storitve. V zbiranje podatkov so vključeni tudi pet regionalnih direktoratov za kmetijstvo in ribištvo na celini ter pristojne ustanove v avtonomnih regijah. Podatki večinoma izvirajo iz ladijskih dnevnikov, deklaracij o iztovarjanju, za sveže in hlajene ribe pa iz nacionalnih dražb in potrdil o prodaji. Portugalska plovila večinoma lovijo v severovzhodnem, zahodnem in vzhodnem srednjem Atlantiku, pa tudi v Tihem oceanu.

Romunija – za zbiranje podatkov je pristojna Nacionalna agencija za ribištvo in akvakulturo. V zbiranje in navzkrižno preverjanje podatkov je vključen tudi Nacionalni inštitut za pomorske raziskave in razvoj, ki je soodgovoren za pošiljanje podatkov GD MARE. Podatki so iz upravnih virov (ladijski dnevniki, potrdila o prodaji in deklaracije o iztovarjanju). Uporablja se sistem VMS, sistem ERS pa še ni uveden. Podatke zbirajo inšpektorji Nacionalne agencije za ribištvo in akvakulturo, nato pa jih navzkrižno preveri Direktorat za inšpekcije in pomorsko politiko. Ribiška plovila lovijo samo v delu Črnega morja, ki je v romunski pristojnosti.

Slovenija – za zbiranje podatkov so pristojni Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano, Zavod za ribištvo in nacionalni statistični urad. Viri podatkov so večinoma upravni. Vsa plovila morajo izpolnjevati ladijske dnevnike in pošiljati deklaracije o iztovarjanju. Podatki o cenah se pridobivajo iz potrdil o prodaji in raziskovalnih vprašalnikov. Manjkajoče cene (ki so leta 2014 predstavljale manj kot 1 % vseh iztovorjenih količin) se ocenijo. Zavod za ribištvo upravlja vnos, obdelavo in nadzor podatkov, medtem ko sta Ministrstvo za kmetijstvo, gozdarstvo in prehrano in nacionalni statistični urad pristojna za primerljivost podatkov v daljšem časovnem obdobju, točnost objave podatkov in pošiljanje podatkov mednarodnim organizacijam. Slovenska flota izvaja ribolov v Jadranskem morju.

Finska – za ribiške podatke je v prvi vrsti odgovoren Inštitut za naravne vire. Ministrstvo za kmetijstvo in gozdarstvo vodi registre in podatkovno zbirko v realnem času o komercialnem morskem ribolovu ter je pristojno za spremljanje vrst, za katere veljajo kvote, in pošiljanje podatkov v zvezi s tem GD MARE. Inštitut za naravne vire zagotavlja dodatne podatke, poleg tistih, ki jih zagotavlja Ministrstvo za kmetijstvo in gozdarstvo, in sicer iz lastnih raziskovanj in zunanjih virov informacij. Te statistične podatke zbira in jih pošilja Eurostatu. Plovila, daljša od 10 m, morajo predložiti ladijske dnevnike, medtem ko plovila, krajša od 10 m, izpolnjujejo mesečne obrazce o obalnem ribolovu (z ocenjenim ulovom v primeru neodziva). Za vrste, za katere se uporabljajo kvote, je prodaja iz prve roke zakonsko urejena. Podatki o prodaji vrst, za katere se kvote ne uporabljajo, se dopolnijo z raziskovanjem največjih prodajalcev rib na debelo. Finska plovila lovijo izključno v Baltskem morju.