OBRAZLOŽITVENI MEMORANDUM

1.OZADJE PREDLOGA

1.1.Razlogi za predlog in njegovi cilji

Komisija je v svojih političnih usmeritvah napovedala in v svojem delovnem programu za leto 2016 potrdila ciljno usmerjeno revizijo direktive o napotitvi delavcev na delo (v nadaljnjem besedilu: direktiva o napotitvi delavcev), da bi se odpravile nepoštene prakse in spodbujalo načelo, da mora biti enako delo na istem mestu plačano na enak način.

Napotitev delavcev ima ključno vlogo na notranjem trgu, zlasti pri čezmejnem opravljanju storitev. Direktiva 96/71/ES (v nadaljnjem besedilu: Direktiva) ureja tri vrste napotitve: neposredno opravljanje storitev s strani podjetja v okviru javnega naročila storitev, napotitev v okviru ustanove ali podjetja, ki pripada isti skupini („napotitev znotraj skupine“), in napotitev s posredovanjem dela delavca prek agencije za zagotavljanje začasnega dela s sedežem v drugi državi članici.

EU je vzpostavila notranji trg, ki temelji na visoko konkurenčnem socialnem tržnem gospodarstvu, usmerjenem v polno zaposlenost in socialni napredek (člen 3(3) PEU).

Pogodba določa pravico podjetij, da opravljajo storitve v drugi državi članici. PDEU določa, da „se omejitve svobode opravljanja storitev v Uniji prepovejo za državljane držav članic, ki imajo sedež v eni od držav članic, vendar ne v državi osebe, ki so ji storitve namenjene“ (člen 56 PDEU). Svoboda opravljanja storitev se lahko omeji samo s predpisi, ki so utemeljeni z nujnimi razlogi v splošnem interesu, če so utemeljeni, sorazmerni in se uporabljajo na nediskriminatoren način.

V celoti gledano je bilo leta 2014 (najnovejši razpoložljivi podatki) v EU več kot 1,9 milijona napotitev (tj. 0,7 % vse delovne sile v EU), kar pomeni 10,3-odstotno povečanje v primerjavi z letom 2013 in 44,4-odstotno povečanje v primerjavi z letom 2010. Ta naraščajoči trend je sledil stagnaciji v letih 2009 in 2010.

Direktiva iz leta 1996 določa regulativni okvir EU za vzpostavitev ravnovesja med cilji spodbujanja in olajševanja čezmejnega opravljanja storitev, zagotavljanja zaščite napotenim delavcem in zagotavljanja enakih konkurenčnih pogojev med tujimi in domačimi tekmeci. Določa „ključne“ pogoje za delo in zaposlitev v državi članici gostiteljici, ki jih morajo tuji ponudniki storitev obvezno uporabljati, med katerimi so (člen 3(1) Direktive): maksimalni delovni čas in minimalni počitek; minimalne urne postavke, tudi za nadurno delo; minimalni plačani letni dopust; pogoji za posredovanje dela delavcev; zdravje, varnost in higiena pri delu; varnostni ukrepi za noseče ženske, ženske, ki so pred kratkim rodile, otroke in mlade; enako obravnavanje moških in žensk; in druge določbe o nediskriminaciji.

Direktiva o izvrševanju iz leta 2014 je zagotovila nove in okrepljene instrumente za boj proti izogibanju, goljufijam in zlorabam ter za njihovo kaznovanje. Obravnava težave, ki jih povzročajo tako imenovane družbe „poštni nabiralniki“, ter povečuje zmožnost držav članic za spremljanje delovnih pogojev in izvrševanje pravil, ki se uporabljajo. Direktiva o izvrševanju med drugim vsebuje seznam kvalitativnih meril, ki označujejo obstoj dejanske povezave med delodajalcem in državo članico sedeža ter se lahko uporabijo tudi za določitev, ali oseba ustreza veljavni opredelitvi napotenega delavca. Vsebuje tudi določbe za izboljšanje upravnega sodelovanja med nacionalnimi organi, ki so pristojni za napotitev. Določa na primer obveznost odzivanja na prošnje za pomoč s strani pristojnih organov drugih držav članic v dveh delovnih dneh pri nujnih prošnjah za informacije ter v 25 delovnih dneh v vseh drugih primerih. Poleg tega direktiva o izvrševanju določa nacionalne nadzorne ukrepe, ki jih lahko države članice uporabijo pri spremljanju skladnosti z delovnimi pogoji, ki se uporabljajo za napotene delavce, ter zahteva, da se vzpostavijo ustrezna in učinkovita preverjanja in mehanizmi za spremljanje ter da nacionalni organi na svojem ozemlju izvajajo učinkovite in ustrezne inšpekcijske preglede za nadzor in spremljanje skladnosti z določbami in pravili iz Direktive 96/71/ES. Njen polni učinek bi se moral zaznati v drugi polovici leta 2016, saj jo morajo države članice v nacionalno zakonodajo prenesti najpozneje do 18. junija 2016.

Ta pobuda se ne nanaša na vprašanja, ki jih obravnava direktiva o izvrševanju. Osredotoča se na vprašanja, ki v direktivi o izvrševanju niso bila obravnavana in se nanašajo na regulativni okvir EU, ki ga določa prvotna direktiva iz leta 1996. Zato se revidirana direktiva o napotitvi delavcev in direktiva o izvrševanju dopolnjujeta in vzajemno krepita.

1.2.Skladnost z veljavnimi predpisi s področja zadevne politike

Komisija si je kot eno glavnih prednostnih nalog svojega mandata zadala prizadevanje za bolj povezan in pošten enotni trg. Predlog za ciljno usmerjene spremembe direktive o napotitvi delavcev vključuje in dopolnjuje določbe iz direktive o izvrševanju, ki jo je treba prenesti do 18. junija 2016.

V pripravljalnih posvetovanjih, ki jih je Komisija opravila s približno 300 zainteresiranimi stranmi, zlasti malimi in srednjimi podjetji (v nadaljnjem besedilu: MSP), je 30 % podjetij, ki opravljajo čezmejne storitve, poročalo o težavah z obstoječimi pravili o napotitvi delavcev, kot so obremenjujoče upravne zahteve, papirologija, pristojbine in obveznosti registracije. Premajhna jasnost pravil trga dela v namembni državi se prav tako šteje za pomembno oviro pri opravljanju čezmejnih storitev, zlasti za MSP.

Hkrati direktiva o napotitvi delavcev podpira pobude za sektor prevozov v cestnem prometu, ki jih je Komisija napovedala v svojem delovnem programu za leto 2016. Ti ukrepi bodo zlasti namenjeni nadaljnji krepitvi socialnih in delovnih pogojev delavcev v cestnih prevozih ter bodo hkrati spodbujali učinkovito in pošteno opravljanje storitev cestnega prevoza. Dva milijona delavcev, vključenih v mednarodne dejavnosti prevozov v cestnem prometu, redno opravlja delo na ozemlju različnih držav članic za kratka obdobja. Glede na to bi morale prihodnje pobude za sektor prevozov v cestnem prometu prispevati k večji jasnosti in boljšemu izvrševanju pravil, ki se uporabljajo za pogodbe o zaposlitvi v prevoznem sektorju, in bi lahko odpravile posebne težave z uporabo določb direktive o napotitvi delavcev v tem sektorju.

Posodobljen zakonodajni okvir za napotitev delavcev bo prispeval k oblikovanju preglednih in poštenih pogojev za izvajanje naložbenega načrta za Evropo. Naložbeni načrt bo dodatno spodbudil čezmejno opravljanje storitev in s tem povečal povpraševanje po kvalificirani delovni sili. Ker se strateški infrastrukturni projekti izvajajo v več državah članicah, bodo podjetja zahtevala primerno usposobljenost za delo, za ustrezno čezmejno zadovoljitev tega povpraševanja pa je treba vzpostaviti ustrezne pogoje. Posodobljena direktiva o napotitvi delavcev bo prispevala k naložbam v pogojih neizkrivljene konkurence in varstva pravic delavcev.

Platforma EU za boj proti neprijavljenemu delu ima lahko pozitiven učinek za spopadanje z goljufivimi vidiki napotitve delavcev. Napotitev je izpostavljena tveganju različnih praks neprijavljenega dela, kot so „plačilo na roke“ (pri katerem se samo del plače izplača uradno, preostanek pa delavec dobi neuradno), navidezna samozaposlitev ter obid ustrezne zakonodaje EU in nacionalne zakonodaje. EU je okrepila prizadevanja za boj proti neprijavljenemu delu in se še naprej bori proti družbam „poštni nabiralniki". Komisija je aprila 2014 predlagala vzpostavitev platforme za preprečevanje neprijavljenega dela in odvračanje od njega. Platforma bo združila organe pregona vseh držav članic. Olajšala bo izmenjavo najboljših praks, razvila strokovno znanje in analize ter podprla čezmejno sodelovanje držav članic za učinkovitejši in uspešnejši boj proti neprijavljenemu delu.

2.PRAVNA PODLAGA, SUBSIDIARNOST IN SORAZMERNOST

2.1.Pravna podlaga