P6_TA(2007)0101

Vključevanje novih držav članic v skupno kmetijsko politiko

Resolucija Evropskega parlamenta z dne 29. marca 2007 o vključevanju novih držav članic v skupno kmetijsko politiko (2006/2042(INI))

Evropski parlament,

- ob upoštevanju člena 33 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1268/1999 z dne 21. junija 1999 o podpori Skupnosti za predpristopne ukrepe za kmetijstvo in razvoj podeželja v državah prosilkah Srednje in Vzhodne Evrope v predpristopnem obdobju [1],

- ob upoštevanju Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija [2],

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 Sveta z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete [3],

- ob upoštevanju Sklepa Sveta 2004/281/ES z dne 22. marca 2004 o prilagoditvi Akta o pogojih pristopa Češke republike, Republike Estonije, Republike Cipra, Republike Latvije, Republike Litve, Republike Madžarske, Republike Malte, Republike Poljske, Republike Slovenije in Slovaške republike in prilagoditvah pogodb, na katerih temelji Evropska unija, zaradi reforme skupne kmetijske politike [4],

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 864/2004 z dne 29. aprila 2004 o spremembi Uredbe (ES) št. 1782/2003, ki določa skupna pravila za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in uvaja nekatere sheme podpor za kmete, ter o njeni prilagoditvi zaradi pristopa Češke, Estonije, Cipra, Latvije, Litve, Madžarske, Malte, Poljske, Slovenije in Slovaške k Evropski uniji [5],

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike [6],

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) [7],

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 318/2006 z dne 20. februarja 2006 o skupni ureditvi trgov v sektorju sladkorja [8],

- ob upoštevanju Medinstitucionalnega sporazuma z dne 17. maja 2006 med Evropskim parlamentom, Svetom in Komisijo o proračunski disciplini in dobrem finančnem poslovodenju [9],

- ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 2012/2006 z dne 19. decembra 2006 o spremembah in popravku Uredbe (ES) št. 1782/2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ter o spremembi Uredbe (ES) št. 1698/2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) [10],

- ob upoštevanju člena 45 svojega Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za kmetijstvo in razvoj podeželja (A6-0037/2007),

A. ker so se s širitvijo leta 2004 v Evropski uniji močno povečale kmetijske površine (za približno 27 %), število kmetij (za približno 60 %) ter število zaposlenih v kmetijstvu (za približno 57 %), s čimer sta se povečala tudi proizvodni potencial in vloga kmetijstva; ker povečanje donosnosti na hektar proizvodnje živil in krme omogoča, da se proizvodnji biomase namenjajo zadostne površine, kar povzroča še večje razlike v evropski kmetijski in podeželski strukturi; ker se je ta proces s pristopom Bolgarije in Romunije še okrepil in utrdil,

B. ker se kmetijstvo v večini novih držav članic zelo razlikuje od kmetijstva EU-15 glede obsega proizvodnje, strukture in velikosti kmetij, in ker v primerjavi s starimi državami članicami zaostaja glede učinkovitosti, stopnje tehnološkega razvoja ter vertikalne in horizontalne povezanosti,

C. ker ima glede na EU-15 kmetijstvo v novih državah članicah večji gospodarski in socialni pomen, saj prispevek tega sektorja k bruto nacionalnemu proizvodu in delež zaposlenih v njem presegata povprečje EU;

D. ker ima v nekaterih novih državah članicah samooskrbno in delno samooskrbno kmetijstvo socialni, kulturni in okoljski pomen,

E. ker se nove države članice uspešno in brez zapletov vključujejo v notranji trg ter prispevajo k znatnemu povečanju trgovine s kmetijskimi izdelki in živili v Evropi; ker so nove države članice pravočasno uvedle in uspešno izvajajo veterinarske in fitosanitarne predpise, predpise glede varnosti hrane in organizacije skupnega trga ter druge horizontalne predpise, tako da je bila uporaba posebnih varnostnih ukrepov nepotrebna;

F. ker so imele nove države članice socialne in gospodarske stroške zaradi prilagajanja na predpise skupne kmetijske politike(SKP) in njihovega vključevanja ter prilagajanja na konkurenčno okolje v EU; ker je bilo s predpristopnimi sredstvi mogoče le deloma pokriti stroške prilagajanja in vključevanja pred pristopom; ker so se z vstopom v EU pokazale splošne gospodarske in konkurenčne težave novih držav članic, ker SKP ni prispevala k reševanju teh težav,

G. ker je SKP sprožila precejšen razvoj in znatne spremembe v kmetijstvu novih držav članic, in ker so se pojavile tudi nekatere težave in napetosti, in sicer predvsem zato, ker predpisi SKP ne podpirajo v zadostni meri razvoja uravnoteženega in trajnostnega kmetijskega sektorja, zlasti kar zadeva živinorejo, vrtnarstvo ter povezovanje različnih faz dejavnosti,

H. ker je bilo z aktom o pristopu predvideno dolgo obdobje postopnega uvajanja (9 let) z nizko začetno stopnjo (25 % stopnje, ki velja za EU) neposrednih plačil za nove države članice, čeprav zanje v celoti veljajo predpisi notranjega trga in proračunskega prispevka; ker raven stroškov in prihodkov v novih državah članicah ne upravičuje takšne stopnje diferenciacije, ki povzroča neenake konkurenčne pogoje za kmete iz novih držav članic,

I. ker težave, ki bi jih morale rešiti nove države članice, zahtevajo predvsem strukturne spremembe za povečanje konkurenčnosti; ker so ukrepi SKP v podporo prihodkom in zagotavljanju cen bistveno prispevali k takemu povečanju,

J. ker Komisija in Svet nista takoj pokazala razumevanja za posebne težave novih držav članic in jim ponudila potrebne pomoči (na primer težave na trgu sadja in zelenjave, zlasti pri jagodičju, češnjah in jabolkih, neupravičena prepoved Rusije in Ukrajine za uvoz iz Poljske, sprememba in predlagana odprava intervencijskih predpisov za koruzo in uvoz medu iz tretjih držav),

K. ker je v novih državah članicah premalo proizvajalcev tudi lastnikov v živilsko-predelovalnem sektorju in ker distribucijske verige zlorabljajo svoj položaj premoči, kar resno omejuje konkurenčnost kmetov ter njihovo sodelovanje in vključevanje,

L. ker je osem od desetih novih držav članic za neposredna plačila izbralo shemo enotnega plačila na površino (SAPS),

M. ker so bile potrebe po pomoči Skupnosti za razvoj podeželja v novih državah članicah precej večje od razpoložljivih proračunskih sredstev za obdobje 2004-2006, hkrati pa so izvedbeni predpisi programov za razvoj podeželja omejevali dinamično uporabo dodeljenih sredstev Skupnosti; ker so ti dejavniki precej zmanjšali vpliv drugega stebra SKP v novih državah članicah in se lahko zgodi, da tudi v obdobju novega finančnega okvira ne bodo odpravljeni,

Postopno vključevanje, ki bo koristno za vse

1. pozdravlja dejstvo, da je bil živilsko-predelovalni sektor novih držav članic v celoti in brez zapletov vključen v skupni trg Evropske unije;

2. poudarja, da čeprav je širitev leta 2004 povzročila motnje na kmetijskih in živilskih trgih v določenih novih državah članicah, je pomembno prispevala k razvoju trajnih trgovinskih odnosov med 25 državami članicami;

3. poudarja, da je širitev vsaj deloma koristila kmetijskemu in živilskemu sektorju v novih in starih državah članicah - zainteresirane strani v novih državah članicah so pridobile predvsem z visoko stopnjo kmetijske podpore ter s povečanjem trgovinskih možnosti, v starih državah članicah pa sta se okrepili živilsko-predelovalna industrija in mednarodna trgovina, povečale so se tudi naložbe ter promet v maloprodaji, zlasti v predpristopnem obdobju;

4. meni, da je bila na splošno integracija novih držav članic uspešna, vendar to ni vedno očitno, saj mnogo kmetij ni zabeležilo povečanja svojih prihodkov; poudarja, da se je z višjimi odkupnimi cenami in subvencijami deloma izravnalo bistveno povišanje proizvodnih stroškov (na primer zvišanje cen goriva, energije, gnojil, fitofarmacevtskih sredstev in strojev);

5. poudarja dejstvo, da se zaradi širitve ni povečala raven tveganja na področju varnosti hrane, zdravja živali in na fitosanitarnem področju, in v zvezi s tem ugotavlja, da so standardi in učinkovitost dela pristojnih organov v novih državah članicah v določenih vidikih nad povprečjem Evropske unije;

6. ugotavlja, da širitev leta 2004 proračunu SKP ni naložila prevelikega bremena in ni zahtevala velikih sprememb proračuna EU, vendar bo zaradi sklepov o zamrznitvi kmetijskega trga ter ohranitvi višine neposrednih plačil in finančnega okvira 2007-2013 potreben od leta 2007 dalje dodatni trud EU-15 na osnovi načela solidarnosti; poudarja, da so zaradi sklepov, ki jih je sprejel Evropski svet decembra 2005, proizvajalci v EU-15 poleg posledic sklepov o izvajanju politike krepitve drugega stebra in prostovoljnega prilagajanja občutili posledice znižanja proračuna zaradi pristopa Bolgarije in Romunije;

7. obžaluje, ker ne leta 2004 ne 2007 niso bila dodeljena dodatna sredstva za širitev, niti tista, ki so bila prvotno predvidena;

Izvajanje SKP v novih državah članicah

8. ugotavlja, da zaradi velikih razlik med kmetijskimi sektorji novih držav članic prihaja do različnega učinka izvajanja SKP ter različnega obsega in razsežnosti izzivov, s katerimi se soočajo nove države članice;

9. ugotavlja, da po pristopu desetih novih držav članic v EU leta 2004 določbe Skupnosti niso bile ustrezno prilagojene novim pogojem na določenih trgih (na primer na trgu jagodičja in škroba);

10. ugotavlja, da prilagoditev pogojem in predpisom notranjega trga ter izvajanje SKP - zlasti glede veterinarskih in fitosanitarnih predpisov, predpisov v zvezi z varnostjo hrane in organizacijo skupnega trga ter drugih horizontalnih predpisov - zahtevata veliko truda od kmetov in uprave v novih državah članicah;

11. meni, da mnogo mesecev Komisija ni pripisovala zadostnega pomena trgovinski zapori na izvoz poljskih kmetijskih proizvodov v Ukrajino in Rusijo in ni sprejela učinkovitih ukrepov za njeno odpravo;

12. ugotavlja, da kljub temu, da so predpristopni programi, ki jih je financirala EU, prispevali k pripravi na izvajanje SKP in da so se partnerski programi izkazali za uporabne, so bili prvotni cilji le delno doseženi in da so bili ukrepi Skupnosti le delno učinkoviti;

13. opozarja, da se je Posebni pristopni program za razvoj kmetijstva in podeželja (SAPARD) začel s precejšnjo zamudo in da je bil njegov obseg omejen, predvsem zaradi zapletenih načinov izvajanja in pomanjkanja pravočasnih odločitev Komisije in organov v novih državah članicah;

14. ugotavlja, da se nekatere nove države članice soočajo s precejšnjimi težavami pri izvajanju programov Skupnosti za razvoj podeželja zaradi zapletenosti njihovih pravil in upravnega bremena, ki ga povzroča njihovo upravljanje;

15. ponavlja, da glede na to, da imajo neposredna plačila pomembno vlogo pri razvoju in prilagajanju kmetijskega sektorja novih držav članic, je njihova nizka raven v prvih letih postopnega uvajanja ne samo zavrla potrebno prilagajanje, ampak tudi ustvarila neenake konkurenčne pogoje na notranjem trgu, mnogo podjetnikov pa ni imelo sredstev, da bi se lahko odzvali na take razmere;

16. poudarja pomembno vlogo programov za ureditev podeželja tako zaradi nove tržne usmerjenosti kmetij - denimo na področju predelave in trženja svojih izdelkov ali turizma - kot zaradi nadomeščanja prihodkov za tiste, ki zaradi gospodarskih razlogov opustijo primarno kmetijsko proizvodnjo;

17. ugotavlja, da različni ravni neposrednih plačil v EU-10 in EU-15 nista zagotovili enakih pogojev za vse ter so zato proizvajalci v več novih državah članicah celo izgubili svoj delež na domačih trgih, k čemur je prispevala tudi konkurenca zaradi povečanega uvoza in izvoza iz tretjih držav zaradi spremenjenega carinskega režima;

18. ugotavlja, da so bili pomisleki Komisije do novih držav članic zaradi domnevnih presežkov zalog ob pristopu in grožnje z visokimi denarnimi kaznimi v večini primerov neutemeljene in so temeljile na napačnih izračunih; nadalje ugotavlja, da na kmetijskih trgih ni bilo zaznati nikakršnega neravnovesja, ki bi se ga lahko pripisalo domnevno prevelikim zalogam;

19. poudarja, da so bile nove države članice prisiljene uporabiti dopolnilna nacionalna neposredna plačila ("top-ups") (ki jih lahko obravnavamo kot obliko sofinanciranja in navidezne ponovne nacionalizacije neposrednih plačil Skupnosti), ki so v številnih novih državah članicah privedla do resnih političnih in gospodarskih težav, saj so nacionalnim proračunom naložila veliko breme in omejila možnosti za uporabo shem državne pomoči;

20. poudarja, da je bila v nasprotju s splošnimi cilji in načeli SKP in v nasprotju s prilagajanjem v EU-15 večina novih držav članic zaradi proračunskih omejitev prisiljena del odobrenih sredstev Skupnosti, namenjenih za razvoj podeželja, prerazporediti za financiranje dopolnilnih nacionalnih neposrednih plačil, kot je predvideno v aktu o pristopu;

21. opozarja na mnenje nekaterih novih držav članic, da plačila na površino, ki so popolnoma nevezana, ne prispevajo docela k uravnoteženemu razvoju in trajnostni naravnanosti njihovega kmetijstva, in da bi bile v nekaterih državah članicah do leta 2013 vsaj začasno lahko potrebne sektorske preference in/ali neobvezna vezana plačila, ki bi jih bilo treba obravnavati na zahtevo; opozarja na uspešno prakso popolnoma ali delno vezanih dopolnilnih nacionalnih neposrednih plačil ter začasnih ukrepov državne pomoči;

22. ugotavlja, da bi večina novih držav članic želela čim dlje nadaljevati z uporabo sheme enotnega plačila na površino (SAPS), saj prehod na shemo enotnega plačila (SPS) predstavlja izredno veliko upravno in tehnično breme, prav tako pa se SAPS popolnoma vključuje v bodočo politiko nevezanih plačil;

23. meni, da je treba izvajati pravila okoljske navzkrižne skladnosti ter zahteve za dobre kmetijske prakse in dobre okoljske razmere tako v starih kot v novih državah članicah; predlaga postopno uvajanje pravil okoljske navzkrižne skladnosti z zaključkom do konca obdobja postopnega uvajanja; predlaga, da se novim državam članicam nudi možnost odložitve izvajanja pravil okoljske navzkrižne skladnosti, dokler se ne konča obdobje postopnega uvajanja neposrednih plačil; nadalje predlaga, da ostanejo v veljavi zahteve za dobre kmetijske in okoljske razmere vsaj v času trajanja SAPS, saj ima lahko večina novih držav članic težave pri prilagajanju zapletenim in dragim predpisom o okoljski navzkrižni skladnosti;

24. pozdravlja dejstvo, da je Svet sprejel predlog Komisije o ohranitvi SAPS na površino do leta 2010 in udeležbi novih držav članic v shemi pomoči za energetske kulture;

25. zahteva, da Komisija v okviru poenostavitve in racionalizacije izvajanja SKP, neposrednih plačilnih shem in programov za razvoj podeželja upošteva težave, s katerimi se morajo soočati zlasti nove države članice, ter naj predlaga ustrezne rešitve, vendar brez oddaljevanja od predpisov za izvajanje SKP;

26. poudarja, da bi morala Komisija v svojih sklepih v okviru SKP bolj upoštevati težave in pomisleke novih držav članic;

27. izraža svojo zaskrbljenost zaradi nedavnega predloga Komisije, da z letom 2007 popolnoma odpravi intervencijsko shemo za koruzo; ugotavlja, da je način, uporabljen za predstavitev predloga, v nasprotju s temeljnimi načeli EU zaradi izbire trenutka, pomanjkanja zadovoljive ocene - zlasti kar zadeva posledice takšnega sklepa o skupni organizaciji trgov v sektorju žitaric in neposrednih plačil na površino - pomanjkanja alternativ ali prehodnih obdobij; meni, da bo prezgodna ukinitev intervencijske sheme za koruzo imela najbrž hude posledice;

28. meni, da je treba v duhu reforme SKP iz leta 2003 razmisliti o uvedbi plačil na površino za jagodičje, namenjeno predelavi, ki bi bila obvezno vezana na dejavnosti živilsko-predelovalnih podjetij ali organizacij proizvajalcev in na obvezno prodajo navedenih proizvodov v okviru trgovinskih sporazumov, kar bi lahko pripomoglo h krepitvi konkurence v sektorju jagodičja in k izboljšanju položaja kmetov v državah članicah, zlasti na Poljskem;

29. meni, da so na področju kmetijske proizvodnje in strukture podeželja novih držav članic potrebne dodatne spremembe, in poudarja, da morajo predpisi SKP in pomoč Skupnosti podpirati ta postopek; poudarja, da je ključnega pomena, da se te potrebne spremembe uvedejo postopoma, saj podeželska družba, vezana na kmetijstvo, in gospodarstvo novih držav članic ne bi mogla prenesti prehitrih in korenitih sprememb njune proizvodne in zaposlitvene strukture;

Prihodnost SKP v razširjeni Evropski uniji

30. poudarja, da SKP ni primerna za reševanje velikega dela kmetijskih ali s kmetijstvom povezanih težav v razširjeni EU; meni, da ukinitev vezanosti neposrednih plačil, ki jo je uveljavila Svetovna trgovinska organizacija (STO), na splošno sicer povečuje tržno usmerjenost kmetijstva EU, vendar nevezana neposredna plačila ne prispevajo popolnoma k vzpostavitvi trajnostnega kmetijskega sektorja in podeželske družbe niti v novih državah članicah niti v večini držav EU-15; poudarja, da so potrebni dodatni ukrepi ali pa prilagojena uporaba sheme neposrednih plačil;

31. meni, da zlasti v državah članicah in regijah, kjer specializirane kmetije odločilno vplivajo na kmetijstvo, sedanji sistem neposrednih plačil v preveliki meri spodbuja gojenje poljščin, ne pomaga vzpostaviti trajnostne živinoreje na ustrezen način ter ne spodbuja in ne olajšuje potrebnih strukturnih sprememb;

32. ugotavlja, da so bile določenim novim državam članicam v določenih sektorjih dodeljene nizke kvote, kar je povzročilo zastoj ali celo propad kmetijske proizvodnje, ter da se je položaj novih držav članic pri subvencijah, poleg postopnega uvajanja, dodatno poslabšal zaradi povezave nevezanih plačil na nižje kvote; prav tako ugotavlja, da se ta problem pojavlja tudi v določenih starih državah članicah;

33. meni, da doseganje ciljev SKP v novih državah članicah zavira tudi nezadostna raven financiranja razvoja podeželja, pomanjkanje učinkovitega sistema za obvladovanje tveganja in kriznih razmer ter preveč toga pravila Skupnosti glede državnih pomoči;

34. poudarja, da mora SKP ostati v domeni Skupnosti v okviru prenovljene SKP ter da je treba preprečiti vsako ponovno nacionalizacijo SKP; vendar meni, da je treba uporabiti posebne ukrepe, ki temeljijo na načelu subsidiarnosti; meni, da je treba ponovno pregledati obseg, cilje, namen in načela SKP, vključno z evropskim kmetijskim modelom, ob upoštevanju ciljev in potreb kmetijstva, podeželskih območij, kmetov, potrošnikov in celotne družbe v razširjeni EU-27, da se določijo potrebni finančni viri in zagotovi njihovo pravilno, nepristransko in v celoti upravičeno dodeljevanje;

35. poudarja, da je treba pri prihodnji reformi SKP ustrezno upoštevati vse možne dejavnike (na primer posledice že sprejetih finančnih odločitev, reforme SKP, izkušnje novih držav članic, raznolikost evropskega kmetijstva), zlasti pri "zdravstvenem pregledu" SKP in vmesni oceni finančnega okvira 2007-2013 leta 2008-2009;

36. poudarja, da se je nujno treba izogniti vsiljenim sklepom, katerih edini namen je zmanjšanje ravni financiranja s strani Skupnosti ali ohranitev finančnega statusa-quo med državami članicami;

37. meni, da bosta imeli proizvodnji biomase in bioenergije strateško vlogo v prihodnosti kmetijskega sektorja EU; zahteva, naj EU nameni ustrezna sredstva za spodbujanje proizvodnje biomase na zemljiščih, ki niso več namenjena za pridelavo hrane in krme; v zvezi s tem opozarja na velike zmogljivosti novih držav članic ter na povečan celotni proizvodni potencial razširjene EU;

38. poudarja, da bi moralo zadovoljevanje posebnih potreb držav članic in regij, vključno z rešitvijo težav v novih državah članicah, še naprej potekati na podlagi načela subsidiarnosti z naslednjimi, prilagojenimi instrumenti:

- z uvedbo revidiranega sistema neposrednih plačil, vključno z novimi ukrepi, kot so možnosti ponovne prostovoljne vezave, namenjene samo tistim državam članicam, ki se jim zdijo potrebne za uresničitev socialnih, zaposlitvenih in trajnostnih ciljev; razširitev plačil na nove sektorje in nove prejemnike (na primer na jagodičje za predelavo) v okviru revidiranega sistema nacionalnega financiranja in polnega financiranja Skupnosti;

- z uvedbo dodatnih, neobveznih, regionalnih ali začasnih tržnih ukrepov s financiranjem Skupnosti;

- z uporabo sistema nacionalnih okvirov iz proračuna Evropske unije za sektorje, ki jih je treba prenoviti (vino, sadje in zelenjava);

- z boljšo podporo in močnim spodbujanjem organizacij proizvajalcev ter z odpravljanjem nacionalne zakonodaje, ki ovira te ukrepe;

- s spodbujanjem čezmejnega sodelovanja med organizacijami proizvajalcev;

- z uvedbo učinkovitega sistema za obvladovanje tveganja in kriznih razmer v kmetijstvu s finančno pomočjo Skupnosti iz nacionalnih finančnih okvirov,

- s krepitvijo notranjega trga z enotnimi predpisi glede standardov kakovosti, trženja, konkurence, varnosti hrane ter varstva okolja in živali,

- s krepitvijo razvoja podeželja in njegovega financiranja;

- s povečanjem fleksibilnosti predpisov o državni pomoči (zlasti s širitvijo obsega skupinskih izjem in z zvišanjem minimalne ravni);

39. meni, da je med krogom pogajanj v Dohi treba zagotoviti skladnost s STO v okviru predloga EU o zmanjšanju trgovinskih ovir ali v zameno za dogovor o ohranitvi ravni nacionalne pomoči drugih članic STO;

40. opozarja, da bi uvedba dodatnih carinskih dajatev v okviru mehanizma posebnih zaščitnih klavzul lahko predstavljala učinkovit zaščitni ukrep pred nezakonitim uvozom ali uvozom z dampinškimi cenami v občutljivih sektorjih, med katerimi so sektorji v novih državah članicah; poziva Komisijo, naj v okviru sedanjega kroga pogajanj STO vzpostavi pogoje za ustrezno spremembo obsega posebnih zaščitnih klavzul na seznamu odstopanj EU; opozarja, da so določene nove države članice imele možnost uporabe posebnih zaščitnih klavzul v občutljivih kmetijskih sektorjih, ki niso sestavni del sedanjega seznama odstopanj EU;

41. od bodoče SKP pričakuje, da ne upošteva samo potreb razširjene EU, ampak da postane lažja za upravljanje, zmanjša upravno breme kmetov in nacionalnih organov ter spodbuja tržno usmerjeno, okolju prijazno proizvodnjo varnih izdelkov in zagotavlja prihodnost trajnostnega kmetijstva;

42. poziva Komisijo, države članice in vse zainteresirane strani, naj izvedejo odprto razpravo in predložijo v prihodnost usmerjene predloge za oblikovanje trajnostne prihodnosti kmetijstva v razširjeni EU;

43. pozdravlja namen Komisije, da za prihodnost SKP po letu 2013 oblikuje dolgoročne predloge, ki naj omogočijo izkoriščenje izjemnih priložnosti, ki jih nudi dejstvo, da je v prihodnjih treh desetletjih predvidena dvakrat hitrejša rast svetovnih trgovinski izmenjav na živilsko-predelovalnem področju kot rast skupnih svetovnih trgovinskih izmenjav, vendar ob varovanju skladnega razvoja kmetijstva na celotnem ozemlju EU; prav tako naj ti predlogi ob skupnih naporih EU-15 in novih držav članic omogočijo kmetijstvu, da izpolni svoje proizvodne obveznosti in druge naloge;

*

* *

44. naroči svojemu predsedniku, naj to resolucijo posreduje Svetu in Komisiji ter parlamentom in vladam držav članic.

[1] UL L 161, 26.6.1999, str. 87.

[2] UL L 236, 23.9.2003, str. 33.

[3] UL L 270, 21.10.2003, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 2013/2006 (UL L 384, 29.12.2006, str. 13).

[4] UL L 93, 30.3.2004, str. 1.

[5] UL L 161, 30.4.2004, str. 48.

[6] UL L 209, 11.8.2005, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 320/2006 (UL L 58, 28.2.2006, str. 42).

[7] UL L 277, 21.10.2005, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 2012/2006 (UL L 384, 29.12.2006, str. 8).

[8] UL L 58, 28.2.2006, str. 1. Uredba, kakor je bila nazadnje spremenjena z Uredbo Komisije (ES) št. 247/2007 (UL L 69, 9.3.2007, str. 3).

[9] UL C 139, 14.6.2006, str. 1.

[10] UL L 384, 29.12.2006, str. 8.

--------------------------------------------------