Uvod

Komisija mora v skladu s členom 7 Uredbe (EU) št. 911/2014 Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o izvajanju uredbe ter opraviti vmesno oceno ukrepov Evropske agencije za pomorsko varnost (v nadaljnjem besedilu: agencija EMSA) za odziv na onesnaževanje morja, ki ga povzročajo ladje ter naftni in plinski objekti.

V poročilu in njegovih prilogah so predstavljeni rezultati uporabe prispevka Unije ter ocenjena sposobnost Agencije, da uspešno in stroškovno učinkovito izpolnjuje svoje odgovornosti.

Komisija in upravni odbor agencije EMSA bosta te rezultate uporabila pri razpravi o morebitni pomembni preusmeritvi glede dodelitve sredstev in dejavnosti v okviru letnega in večletnega načrtovanja programov agencije EMSA.

Ozadje

V preteklosti so morsko okolje, obale in državljane prizadela večja razlitja nafte. Tankerji, kot so Torrey Canyon (1967), Amoco Cadiz (1978), Erika (1999) in Prestige (2002), so povzročili okoljske katastrofe. Na pomembna tveganja, prav tako povezana z naftnimi in plinskimi objekti ter raziskovalnim vrtanjem, pa je opozorila nesreča na naftni ploščadi Deepwater Horizon (2010) v Mehiškem zalivu. Zaradi večje ozaveščenosti o družbeno-gospodarskih in okoljskih vplivih razlitja nafte so se postopoma precej razvile strukture za pripravljenost in odzivanje v državah članicah in industriji.

Po nesreči tankerja Prestige, ob kateri se je pokazalo, da v Evropi tedaj ni bilo zmogljivosti za lovljenje razlite nafte na morju, je bila sprejeta odločitev o ukrepanju na ravni EU z vzpostavitvijo dodatne zmogljivosti, ki bi obalnim državam po Evropi pomagala pri hitrem, uspešnem in učinkovitem odzivanju na večja razlitja nafte. Agenciji EMSA je bila leta 2004 dodeljena naloga, da državam članicam zagotovi to dodatno zmogljivost. Ta ne sme nadomestiti nacionalnih zmogljivosti (na nacionalni ali regionalni ravni), pač pa v primeru večje nesreče zagotoviti potrebne dodatne zmogljivosti.

Po nesreči na naftni ploščadi Deepwater Horizon, v katero je bila vključena vrtalna naftna ploščad na morju, je veljalo enako – agencija EMSA lahko posreduje v primeru večje nesreče, ne sme pa nadomestiti primarne odgovornosti, ki jo ima naftna in plinska industrija, da zagotovi lastna sredstva za odzivanje.

V vodah EU se v zadnjih letih ni zgodila taka večja nesreča, zlasti zaradi napredka v smislu preprečevanja in ravni varnosti, s čimer se izražajo skupna prizadevanja zasebnih deležnikov, nacionalnih pomorskih uprav, mednarodnih predpisov in politike EU. Spremembe glede morebitnih razlitij nafte in onesnaževanja morja v vodah EU sta prinesla razvoj in učinkovito izvajanje pravnega reda EU na področju pomorske varnosti, kar je omogočilo enotno izvajanje strogih standardov.

Kljub temu je več nesreč pokazalo pomen ohranjanja raznovrstne in učinkovite zmogljivosti za odzivanje na razlitja nafte, kot je potop tankerja Agia Zoni II v grških vodah septembra 2017. Obstajajo tudi dokazi o stalnih tveganjih, povezanih s prevozom nafte ter naftnimi in plinskimi dejavnostmi na morju, pri čemer se količina pomorskega prometa ter raziskovalnega vrtanja in črpanja stalno povečuje.

Dejavnosti agencije EMSA na področju odzivanja na onesnaževanje

Agencija EMSA je glede na svojo uredbo o ustanovitvi dobila naloge:

·na zahtevo z dodatnimi sredstvi in stroškovno učinkovito pomagati mehanizmom za reševanje problemov, povezanih z onesnaženjem, držav članic;

·državam članicam in Komisiji zagotavljati tehnično in znanstveno podporo na področju onesnaževanja morja z ladij ter naftnih in plinskih ploščadi.

Storitve, povezane z odzivanjem na onesnaževanje z nafto

Z letnimi postopki za oddajo javnega naročila, začetimi leta 2005, je bila vzpostavljena in se vzdržuje mreža plovil v stalni pripravljenosti za ukrepanje po razlitju nafte agencije EMSA. Ta storitev temelji na dolgotrajnem zakupu gospodarskih plovil, prilagojenih, da se spremenijo v občasna plovila za ukrepanje po razlitju nafte. Če se jim ni treba odzvati na razlitje, opravljajo običajne gospodarske dejavnosti, pod pogojem da niso oddaljena več kot 24 ur, zaradi česar se lahko ob izrednih razmerah hitro odzovejo. S storitvijo se dopolnjujejo viri in sredstva ter ureditve, že vzpostavljeni na nacionalni in regionalni ravni.

Agencija je nadgradila zmogljivost za odzivanje svoje flote plovil, po tem ko so bile njene naloge leta 2013 razširjene na odzivanje na onesnaževanje iz naftnih in plinskih objektov. To je storila predvsem z dodajanjem zmogljivosti za razprševanje disperzijskih sredstev nekaterim rešitvam na območjih, kjer obalne države sprejemajo to tehniko za odzivanje, ter z izboljšanjem zmogljivosti plovil za spoprijemanje s hlapnimi in eksplozivnimi atmosferami . Agencija EMSA je dala na voljo zaloge disperzijskih sredstev in sisteme za uporabo disperzijskih sredstev, prepeljane po morju, ki so namenjeni predvsem za uporabo pri večjih dogodkih onesnaženja iz naftnih in plinskih objektov, vendar pa se lahko uporabljajo tudi v primeru onesnaženja, ki ga povzroči ladja.

Agencija EMSA je zmogljivost za odzivanje razvila tudi z izvajanjem programa storitev za pomoč pri opremi (Equipment Assistance Service). S tem programom je poskušala svoje orodje za odzivanje na onesnaževanje narediti bolj raznovrstno, in sicer z zagotavljanjem specializirane samostojne opreme. Od leta 2016 sta v Severnem in Baltskem morju vzpostavljeni dve zalogi take opreme.

Ob koncu leta 2016 je zmogljivost za odzivanje na onesnaževanje z nafto agencije EMSA obsegala naslednje ureditve: