Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo na naslovu:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 107 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe o homologaciji vozil kategorije M2 ali M3 glede na splošno konstrukcijo [2018/237]

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dopolnila 1 sprememb 07 – začetek veljavnosti: 22. junij 2017

Popravka 1 sprememb 07

VSEBINA

PRAVILNIK

PRILOGE

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik velja za vsako enonivojsko, dvonivojsko, togo ali zgibno vozilo kategorije M2 ali M3 (1).

1.2 Zahteve tega pravilnika ne veljajo za naslednja vozila:

1.3 Za naslednja vozila veljajo zahteve iz tega pravilnika, le kar zadeva skladnost s predvideno uporabo in delovanjem:

vozila s sedišči, namenjenimi le za uporabo pri mirujočem vozilu, vendar niso zasnovana za prevoz več kot osmih oseb (brez voznika). Takšna vozila so na primer potujoče knjižnice, cerkve in ambulante. Sedeži, ki se v teh vozilih uporabljajo med vožnjo, morajo biti za uporabnike jasno razpoznavni.

1.4 Dokler niso dodane ustrezne določbe, nič iz tega pravilnika ne preprečuje pogodbenici, da določi zahteve za vozila, ki bodo registrirana na njenem ozemlju, glede namestitve in tehničnih zahtev za opremo za zvočni in/ali vidni prikaz poti in/ali cilja, ki je nameščena znotraj ali zunaj.

2. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku:

2.1 „Vozilo“ pomeni vozilo kategorije M2 ali M3 s področja uporabe, določenega v zgornjem odstavku 1.

2.1.1 Vozila za več kot 22 potnikov, brez voznika, se delijo v tri razrede:

2.1.2 Vozila za prevoz do največ 22 potnikov, brez voznika, se delijo v dva razreda:

2.1.2.1 „razred A“: vozila za prevoz stoječih potnikov; vozilo tega razreda ima sedeže in prostor za prevoz stoječih potnikov;

2.1.2.2 „razred B“: vozila, ki niso izdelana za prevoz stoječih potnikov; vozilo tega razreda nima prostora za prevoz stoječih potnikov.

2.1.3 „Zgibno vozilo“ pomeni vozilo, sestavljeno iz dveh ali več togih delov, ki so med seboj zgibno povezani; prostori za potnike vsakega dela so med seboj povezani, tako da lahko potniki prehajajo iz enega v drug del; togi deli so trajno povezani, tako da se lahko ločijo le z napravami, ki jih imajo običajno le v delavnicah.

2.1.3.1 „Dvonivojsko zgibno vozilo“ pomeni vozilo, sestavljeno iz dveh ali več togih delov, ki so med seboj zgibno povezani; prostori za potnike vsakega dela so med seboj povezani najmanj na enem nivoju, tako da lahko potniki prehajajo iz enega v drug del; togi deli so trajno povezani tako, da se lahko ločijo le z napravami, ki jih imajo običajno le v delavnicah.

2.1.4 „Nizkopodno vozilo“ pomeni vozilo razreda I, II ali A, pri katerem je najmanj 35 odstotkov površine, predvidene za stoječe potnike (ali v sprednjem delu vozila pri zgibnih vozilih ali v spodnjem nivoju pri dvonivojskih vozilih), predstavlja površino brez stopnic in ima dostop vsaj do enih delovnih vrat.

2.1.5 „Karoserija“ pomeni samostojno tehnično enoto, ki vključuje celotno notranjo in zunanjo posebno opremo vozila.

2.1.6 „Dvonivojsko vozilo“ pomeni vozilo, pri katerem je prostor za potnike najmanj v enem delu predviden na dveh nivojih, ki sta drug nad drugim, vendar na zgornjem nivoju ni prostora za prevoz stoječih potnikov.

2.1.7 „Samostojna tehnična enota“ pomeni napravo, ki je namenjena za uporabo kot del vozila in se lahko homologira ločeno, vendar le v zvezi z enim ali več opredeljenimi tipi vozila.

2.1.8 „Trolejbus“ pomeni vozilo, ki ga poganja električna energija iz zunanjih, nadzemnih kontaktnih žic. V tem pravilniku vključuje tudi vozila, ki imajo dodatna notranja pogonska sredstva (vozila z dvema načinoma delovanja) ali sredstva za začasno zunanje vodenje (vodeni trolejbusi).

2.1.9 „Vozilo brez strehe“ (2) pomeni vozilo brez strehe nad celim nivojem ali delom nivoja. Pri dvonivojskem vozilu je to zgornji nivo. Na nivojih brez strehe ne sme biti prostora za stoječe potnike, neodvisno od razreda vozila.

2.2 „Opredelitev tipov“

2.2.1 „Tip vozila“ pomeni vozila, ki se med seboj ne razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih:

2.2.2 „Tip karoserije“, ki se homologira kot samostojna tehnična enota, pomeni kategorijo karoserije, ki se bistveno ne razlikuje v naslednjih vidikih:

2.2.3 „Tip sistema za gašenje požara“, ki se homologira kot sestavni del, pomeni sisteme, ki se bistveno ne razlikujejo v naslednjih vidikih:

2.3 „Homologacija vozila, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela“ pomeni homologacijo tipa vozila, karoserije ali sestavnega dela iz odstavka 2.2 glede na konstrukcijske značilnosti, določene v tem pravilniku.

2.4 „Nadgradnja“ pomeni del karoserije, ki prispeva k trdnosti vozila pri prevračanju.

2.5 „Delovna vrata“ pomenijo vrata, ki so namenjena potnikom za uporabo pri običajnih pogojih, medtem ko voznik sedi na svojem sedežu.

2.6 „Dvojna vrata“ pomenijo vrata, ki omogočajo dva prehoda za dostop ali njima enakovreden prehod za dostop.

2.7 „Drsna vrata“ pomenijo vrata, ki se lahko odpirajo ali zapirajo tako, da se pomikajo vzdolž enega ali več ravnih ali približno ravnih vodil.

2.8 „Zasilna vrata“ pomenijo vrata, namenjena za izhod potnikov le izjemoma, zlasti v sili.

2.9 „Okno za zasilni izhod“ pomeni okno, ne nujno zastekljeno, namenjeno za izhod potnikov le v sili.

2.10 „Dvojno ali večkratno okno“ pomeni okno za zasilni izhod, razdeljeno na dva ali več delov z namišljenimi navpičnimi črtami ali ravninami, od katerih vsak po merah in dostopu ustreza zahtevam, ki veljajo za običajno okno za zasilni izhod.

2.11 „Loputa za zasilni izhod“ pomeni odprtino v strehi ali podu, namenjeno za izhod potnikov le v sili.

2.12 „Zasilni izhod“ pomeni zasilna vrata, okno za zasilni izhod ali loputo za zasilni izhod.

2.13 „Izhod“ pomeni delovna vrata, notranje stopnišče, polstopnišče ali zasilni izhod.

2.14 „Pod ali nivo“:

„pod“ pomeni del karoserije, katerega zgornja površina je predvidena za stoječe potnike, noge sedečih potnikov in voznika ter morebitnih članov posadke in na katerem so lahko pritrdišča sedežev;

2.15 „Prehod“ pomeni prostor, ki omogoča dostop potnikom od katerega koli sedeža ali vrste sedežev ali posebnega prostora za uporabnike invalidskih vozičkov do drugega sedeža ali vrste sedežev ali posebnega prostora za uporabnike invalidskih vozičkov ali do prehoda za dostop od delovnih vrat ali k delovnim vratom ali notranjemu stopnišču ter prostoru za stoječe potnike; prehod ne vključuje:

prostora, določenega za dostop le do enega sedeža ali ene vrste sedežev ali do nasproti nameščenih prečnih sedežev ali vrst sedežev.

2.16 „Prehod za dostop“ pomeni prostor, ki sega v notranjost vozila od delovnih vrat do skrajnega zunanjega roba zgornje stopnice (roba prehoda), notranjega stopnišča ali polstopnišča. Če pri vratih ni stopnice, se za prehod za dostop šteje prostor, izmerjen v skladu z odstavkom 7.7.1 Priloge 3 do oddaljenosti 300 mm od izhodiščne lege notranje površine preskusne naprave.

2.17 „Vozniški prostor“ pomeni prostor, določen izključno za voznika, razen v nujnih primerih, v katerem so vozniški sedež, volan, upravljalni elementi, instrumenti in druge naprave, potrebne za vožnjo in upravljanje vozila.

2.18 „Masa vozila, pripravljenega za vožnjo“ pomeni maso neobremenjenega vozila s karoserijo in napravo za spenjanje pri vlečnih vozilih, pripravljenega za vožnjo, ali maso šasije s kabino, če proizvajalec ne opremlja vozila s karoserijo in/ali napravo za spenjanje (vključno s hladilnim sredstvom, olji, 90 odstotki goriva, 100 odstotki drugih tekočin razen uporabljene vode, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom (75 kg), pri avtobusih pa tudi s članom posadke (75 kg), če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke.

2.19 „Največja tehnično dovoljena masa vozila (M)“ pomeni največjo maso vozila na podlagi njegove konstrukcije in zmogljivosti, ki jo je določil proizvajalec. Največja tehnično dovoljena masa vozila se uporablja pri določanju kategorije vozila.

2.20 „Potnik“ pomeni osebo, ki ni ne voznik ne član posadke.

2.21 „Potnik z zmanjšano zmožnostjo gibanja“ pomeni vse osebe, ki imajo težave pri uporabi javnega prevoza, npr. invalidne osebe (vključno z osebami z omejeno možnostjo zaznavanja in duševno prizadetimi ter uporabniki invalidskih vozičkov), osebe z okvaro okončin, osebe nižje rasti, osebe s težko prtljago, starejše osebe, nosečnice, osebe z nakupovalnimi vozički ter osebe z otroki (vključno z otroki v vozičkih).

2.22 „Uporabnik invalidskega vozička“ pomeni osebo, ki zaradi oslabelosti ali invalidnosti za gibanje uporablja invalidski voziček.

2.23 „Član posadke“ pomeni osebo, določeno za opravljanje nalog sovoznika ali morebitnega pomočnika.

2.24 „Prostor za potnike“ pomeni prostor, ki je namenjen potnikom, razen prostora, ki ga zasedajo stacionarne naprave, kot so bari, čajne kuhinje, toaletni prostori ali prostori za prtljago/blago.

2.25 „Delovna vrata na mehanski pogon“ pomenijo delovna vrata, delujoča izključno z energijo, ki ni mišična energija, in katerih odpiranje in zapiranje, če nista samodejna, daljinsko upravlja voznik ali član posadke.

2.26 „Samodejna delovna vrata“ pomenijo delovna vrata na mehanski pogon, ki se lahko odpirajo (razen z uporabo elementov za upravljanje v sili) le, kadar potnik vključi upravljalni element in kadar upravljalne elemente vključi voznik, nato pa se samodejno zaprejo.

2.27 „Naprava za preprečitev speljevanja“ pomeni samodejno napravo, ki preprečuje speljevanje mirujočega vozila, če vrata niso popolnoma zaprta.

2.28 „Delovna vrata, ki jih upravlja voznik“ pomenijo delovna vrata, ki jih običajno odpira in zapira voznik.

2.29 „Prednostni sedež“ pomeni ustrezno označen sedež z dodatnim prostorom, namenjen potniku z zmanjšano zmožnostjo gibanja.

2.30 „Naprava za vkrcanje“ pomeni napravo za olajšanje dostopa v vozilo uporabniku invalidskega vozička, npr. dvižne ploščadi, klančine itd.

2.31 „Sistem za znižanje vozila“ pomeni sistem, ki v celoti ali delno zniža ali dvigne karoserijo vozila glede na običajno lego pri vožnji.

2.32 „Dvižna ploščad“ pomeni napravo ali sistem s ploščadjo, ki se lahko dviga in spušča med podom prostora za potnike in tlemi ali robnikom cestišča in tako omogoča potnikom dostop v vozilo.

2.33 „Klančina“ pomeni napravo za premostitev praznine med podom prostora za potnike in tlemi ali robnikom. V položaju za uporabo vključuje vsako površino, ki se lahko premika kot del postavitve klančine ali je na voljo za uporabo samo, ko je klančina v iztegnjenem položaju in je namenjena za prehod invalidskega vozička.

2.34 „Prenosna klančina“ pomeni klančino, ki se lahko sname z nadgradnje vozila in jo lahko namesti voznik ali član posadke.

2.35 „Snemljivi sedež“ pomeni sedež, ki se lahko preprosto odstrani iz vozila.

2.36 „Sprednji del“ in „zadnji del“ pomenita sprednji del ali zadnji del vozila glede na običajno smer vožnje in v skladu s tem se razlagajo tudi izrazi: „sprednji“, „skrajni sprednji“, „zadnji“ in „skrajni zadnji“ itd.

2.37 „Notranje stopnišče“ pomeni stopnišče, ki omogoča povezavo med zgornjim in spodnjim nivojem.

2.38 „Ločeni oddelek“ pomeni prostor v vozilu, ki ga lahko med vožnjo uporabljajo potniki ali posadka in je ločen od ostalega prostora za potnike ali posadko ter je z njim povezan s prehodom brez vrat, razen če pregrada omogoča potnikom pogled v sosednji prostor za potnike.

2.39 „Polstopnišče“ pomeni stopnišče, ki se začenja na zgornjem nivoju in konča pri zasilnih vratih.

2.40 „Osvetlitev delovnih vrat“ pomeni svetlobne naprave vozila, zasnovane za osvetlitev bližine delovnih vrat in koles.

2.41 „Sistem za zaklepanje čez noč“ pomeni sistem, ki omogoča zavarovanje delovnih vrat in zasilnih vrat vozila pred odprtjem.

2.42 „Sistem osvetlitve v sili“ pomeni sistem, ki zagotavlja najnižjo raven osvetlitve, potrebno za varen izstop potnikov iz vozila, vključno z zasilnimi izhodi.

2.43 „Varnostni znak“ pomeni konfiguracijo vizualnih elementov za prikaz sporočila, povezanega z varnostjo.

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije za:

glede na konstrukcijske značilnosti vloži proizvajalec vozila ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

3.2 V primeru vloge za podelitev homologacije vozila, pri katerem je bila na šasijo nameščena homologirana karoserija, izraz proizvajalec pomeni tovarno, ki je sestavila vozilo.

3.3 Vzorec opisnega lista v zvezi s konstrukcijskimi značilnostmi je v delu 1 Priloge 1.

3.3.1 Dodatek 1: za tip vozila,

3.3.2 Dodatek 2: za tip karoserije,

3.3.3 Dodatek 3: za tip vozila s karoserijo, ki je že bila homologirana kot samostojna tehnična enota,

3.3.4 Dodatek 4: za tip sistema za gašenje požara.

3.4 V primeru vloge za podelitev homologacije tipa vozila mora proizvajalec po potrebi zagotoviti tudi naslednje dokumente:

3.5 Vozila, karoserije ali sistemi za gašenje požara, ki so predstavniki tipa v postopku homologacije, se predložijo tehnični službi, ki je pristojna za izvajanje homologacijskih preskusov.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če vozilo, karoserija ali sistem za gašenje požara, predložen v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5, se homologacija navedenega tipa vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara podeli.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (zdaj 07 za spremembe 07) označujeta spremembe, vključno z zadnjo večjo tehnično spremembo Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti enake številke drugemu tipu vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara v smislu odstavka 2.2.

4.3 Obvestilo o podelitvi ali razširitvi homologacije tipa vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz dela 2 Priloge 1 k temu pravilniku.

4.4 Na vsakem vozilu, karoseriji ali sistemu za gašenje požara, ki je v skladu s tipom vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, navedenem na homologacijskem obrazcu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

4.5 Če je vozilo v skladu s tipom vozila, homologiranim po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom, simbola iz odstavka 4.4.1 ni treba ponoviti; v takem primeru se v navpičnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 4.4.1 navedejo številke pravilnikov, homologacijske številke in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

4.6 Homologacijska oznaka mora biti jasno berljiva in neizbrisna.

4.7 Homologacijska oznaka se namesti blizu napisne ploščice vozila ali karoserije, ki jo pritrdi proizvajalec, ali nanjo.

Homologacijska oznaka se pritrdi na glavni del sistema za gašenje požara. Ko je sistem vgrajen v vozilu, ni treba, da je oznaka vidna.

4.8 V Prilogi 2 k temu pravilniku so prikazani primeri namestitev homologacijskih oznak.

5. ZAHTEVE

5.1 Vsa vozila morajo biti v skladu z določbami iz Priloge 3 k temu pravilniku. Karoserije, ki so bile homologirane posebej, morajo biti v skladu s Prilogo 10. Homologacija vozila s karoserijo, homologirano v skladu s Prilogo 10, se izvede v skladu s prilogo 3. Sistemi za gašenje požara, ki so bili homologirani posebej, morajo biti v skladu z delom 1 Priloge 13. V primeru homologacije vozila s sistemom za gašenje požara, vgrajenem v specifičen prostor za motor, mora biti sistem v skladu z zahtevami iz dela 2 Priloge 13.

5.2 Vozila razreda I morajo biti dostopna ljudem z zmanjšano zmožnostjo gibanja, vključno z vsaj enim uporabnikom invalidskega vozička in enim potnikom z nezloženim otroškim vozičkom, glede na tehnične določbe iz Priloge 8. Pri togih vozilih razreda I je prostor za namestitev invalidskega vozička lahko skupaj s prostorom za namestitev nezloženega otroškega vozička. V takem primeru morajo biti v prostoru ali ob prostoru nameščeni znaki z naslednjim besedilom, enakovrednim besedilom ali piktogramom:

5.3 Pogodbenice se svobodno odločijo za najprimernejšo rešitev za izboljšanje dostopa do vozil, ki ne spadajo v razred I. Če pa so vozila, ki ne spadajo v razred I, opremljena z značilnostmi ali napravami za ljudi z zmanjšano zmožnostjo gibanja in/ali uporabnike invalidskih vozičkov, so te v skladu z ustreznimi zahtevami iz Priloge 8.

5.4 Nič iz tega pravilnika ne preprečuje nacionalnim organom pogodbenic, da določijo, da so nekatere vrste ukrepov namenjene vozilom, ki so opremljena za prevoz potnikov z zmanjšano zmožnostjo gibanja v skladu s Prilogo 8.

5.5 Če ni drugače določeno, se vse meritve opravijo pri vozilu z maso, ki ustreza masi vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, ki stoji na gladki in vodoravni površini tal ter je v običajnem stanju za vožnjo. Če je vgrajen sistem za znižanje vozila, se nastavi tako, da ima vozilo med vožnjo običajno višino. V primeru podelitve homologacije za karoserijo kot samostojno tehnično enoto položaj karoserije glede na ravno vodoravno površino določi proizvajalec.

5.6 Kadar je v tem pravilniku zahteva, da mora biti površina v vozilu vodoravna ali pod posebnim kotom pri masi, ki ustreza masi vozila, pripravljenega za vožnjo, ima ta površina pri vozilih z mehanskim vzmetenjem lahko večji naklon ali ima naklon pri masi vozila, pripravljenega za vožnjo, če je ta zahteva izpolnjena, ko je vozilo v stanju obremenitve, kot ga je določil proizvajalec. Če je v vozilo vgrajen sistem za znižanje vozila, ta ne sme delovati.

6. SPREMEMBA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA ALI KAROSERIJE

6.1 Vsaka sprememba tipa vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara se sporoči homologacijskemu organu, ki je podelil homologacijo za zadevni tip. Ta organ lahko potem:

6.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z navedbo sprememb v skladu s postopkom iz odstavka 4.3 tega pravilnika sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

6.3 Homologacijski organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko za takšno razširitev in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz dela 2 Priloge 1 k temu pravilniku.

7. SKLADNOST PROIZVODNJE

Postopki preverjanja skladnosti proizvodnje morajo biti v skladu s postopki iz Dodatka 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ob upoštevanju naslednjih zahtev:

8. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Homologacija, ki je bila podeljena za tip vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če ni izpolnjena zahteva iz odstavka 5.

8.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je predhodno podelila, o tem nemudoma uradno obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz dela 2 Priloge 1 k temu pravilniku.

9. DOKONČNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila, karoserije ali sistema za gašenje požara, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti homologacijski organ, ki je podelil homologacijo. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, mora o tem obvestiti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz dela 2 Priloge 1 k temu pravilniku.

10. PREHODNE DOLOČBE

10.1 Od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 04 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacij v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 04.

10.2 Po 24 mesecih od datuma začetka veljavnosti sprememb 04 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije le, če tip vozila, ki je v postopku homologacije, izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 04.

10.3 Po 36 mesecih od začetka veljavnosti sprememb 04 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo podelitev nacionalnih/regionalnih homologacij in prvo nacionalno registracijo (začetek uporabe) vozila, ki ne izpolnjuje zahtev iz sprememb 04 tega pravilnika.

10.4 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitev homologacije v skladu s spremembami 03 tega pravilnika za vozila, ki jih spremembe 04 ne zadevajo.

10.5 Ne glede na odstavka 10.2 in 10.3 homologacije v skladu s spremembami 03 Pravilnika za vozila, ki jih spremembe 04 ne zadevajo, ostanejo v veljavi, pogodbenice, ki uporabljajo Pravilnik, pa jih še naprej priznavajo.

10.6 Od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 05 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacije v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 05.

10.7 Po 24 mesecih od datuma začetka veljavnosti sprememb 05 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije le, če tip vozila, ki je v postopku homologacije, izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 05.

10.8 Po 36 mesecih od začetka veljavnosti sprememb 05 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo podelitev nacionalnih/regionalnih homologacij in prvo nacionalno registracijo (začetek uporabe) vozila, ki ne izpolnjuje zahtev iz sprememb 05 tega pravilnika.

10.9 Ne glede na odstavka 10.7 in 10.8 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej priznavajo homologacije, podeljene v skladu s prejšnjimi spremembami, ki jih spremembe 05 ne zadevajo.

10.10 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitev homologacije za vozila, ki jih spremembe 05 ne zadevajo.

10.11 Po 48 mesecih od datuma začetka veljavnosti sprememb 06 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije le, če tip vozila, ki je v postopku homologacije, izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 06.

10.12 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitev homologacij za obstoječe tipe, ki so bile izdane v skladu s spremembami 05 tega pravilnika.

10.13 Po 60 mesecih od datuma začetka veljavnosti sprememb 06 tega pravilnika pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, niso zavezane, da v okviru nacionalne ali regionalne homologacije priznajo vozilo, homologirano v skladu s spremembami 05 tega pravilnika.

10.14 Od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 07 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve ali priznanja homologacij v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 07.

10.15 Od 1. septembra 2020 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije samo za tipe vozil razredov I in II, če tip vozila, ki je v postopku homologacije, izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 07.

10.16 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitev homologacij za obstoječe tipe, ki so bile podeljene v skladu spremembami 06 tega pravilnika.

10.17 Od 1. septembra 2021 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, niso zavezane, da v okviru nacionalne ali regionalne homologacije priznajo vozilo razreda I ali II, homologirano v skladu s spremembami 06 tega pravilnika.

10.18 Ne glede na odstavka 10.14 in 10.16 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej priznavajo homologacije, podeljene v skladu s spremembami 06 za vozila, ki jih spremembe 07 ne zadevajo.

11. NAZIVI IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, IN HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo nazive in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov, ki podeljujejo homologacije in katerim se pošljejo obrazci, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije v drugih državah.

12. REZERVIRANO

(1) Kot je opredeljeno v Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, odst. 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) Za uporabo teh vozil lahko veljajo pravila, ki jih določijo nacionalne uprave.

(3) Številčne oznake pogodbenic Sporazuma iz leta 1958 so navedene v Prilogi 3 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, Priloga 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

6. Za sestavne dele in samostojne tehnične enote, mesto in način namestitve homologacijske oznake:

3. Točke, ki so bile izpolnjene in prikazane za to samostojno tehnično enoto:

6. Za sestavne dele in samostojne tehnične enote, mesto in način namestitve homologacijske oznake:

6. Za sestavne dele in samostojne tehnične enote, mesto in način namestitve homologacijske oznake:

2.10 Podroben opis, pregledne risbe in priročnik za vgradnjo sistema za gašenje požara in njegovih sestavnih delov: …

Znamka in tip enote ali motorja in generatorja …

3.4.1 Porazdelitev te mase na osi in za polpriklopnik ali priklopnik s centralno osjo obremenitev na spojni točki (največja in najmanjša): …

3.3.1 Porazdelitev te mase na osi in za polpriklopnik ali priklopnik s centralno osjo obremenitev na spojni točki (največja in najmanjša za vsako različico): …

3.3 Masa vozila s karoserijo in v primeru vlečnega vozila kategorije, ki ni kategorija M1, z napravo za spenjanje, če jo vgradi proizvajalec, pripravljenega za vožnjo, ali masa šasije ali šasije s kabino, brez karoserije in/ali naprave za spenjanje, če proizvajalec ne opremi vozila s karoserijo in/ali napravo za spenjanje (vključno s tekočinami, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom ter pri avtobusih in potovalnih avtobusih članom posadke, če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke) (o) (največja in najmanjša za vsako različico): …

3. MASE IN MERE (E) (V KG IN MM) (NAVESTI SKLIC NA RISBO, ČE JE USTREZNO)

Znamka in tip enote ali motorja in generatorja …

5.10 Točke tega pravilnika, ki jih je treba izpolniti in prikazati za to samostojno tehnično enoto: …

3. MASE IN MERE (E) (V KG IN MM) (NAVESTI SKLIC NA RISBO, ČE JE USTREZNO)

1.4 Za sestavne dele in samostojne tehnične enote, mesto in način namestitve homologacijske oznake. …

Teža voznika in, če je potrebno, člana posadke je ocenjena na 75 kg (razdeljeno na 68 kg teže potnika in 7 kg prtljage v skladu s standardom ISO 2416 – 1992), posoda za gorivo je napolnjena 90-odstotno, drugi sistemi, ki vsebujejo tekočine (razen tistih z uporabljeno vodo), pa do 100 odstotkov zmogljivosti, ki jo je določil proizvajalec.

Kadar obstajata izvedba z navadno kabino in izvedba s spalno kabino, je treba navesti podatke o masah in merah za obe izvedbi.

Znamka in tip enote ali motorja in generatorja …

3.4.1 Porazdelitev te mase na osi in za polpriklopnik ali priklopnik s centralno osjo obremenitev na spojni točki (največja in najmanjša za vsako različico): …

3.4 Masa vozila s karoserijo in v primeru vlečnega vozila kategorije, ki ni kategorija M1, z napravo za spenjanje, če jo vgradi proizvajalec, pripravljenega za vožnjo, ali masa šasije ali šasije s kabino, brez karoserije in/ali naprave za spenjanje, če proizvajalec ne opremi vozila s karoserijo in/ali napravo za spenjanje (vključno s tekočinami, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom ter pri avtobusih in potovalnih avtobusih članom posadke, če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke) (o) (največja in najmanjša za vsako različico): …

3. MASE IN MERE (E) (V KG IN MM) (NAVESTI SKLIC NA RISBO, ČE JE USTREZNO)

PRILOGA 3

ZAHTEVE, KI JIH MORAJO IZPOLNJEVATI VSA VOZILA

1.–6. (Rezervirano)

7. ZAHTEVE

7.1 Splošno

7.1.1 Če je vozniški prostor brez strehe, mora voznik imeti posebno zaščito pred močnim vetrom, nenadnim prahom, močnim dežjem itd.

7.2 Mase in mere

7.2.1 Vozila izpolnjujejo zahteve iz Priloge 11.

7.2.2 Prostor, ki je na voljo potnikom

7.2.2.1 Skupna površina S0, ki je na voljo potnikom, se izračuna tako, da se od skupne površine poda vozila odšteje:

7.2.2.1.1 površina vozniškega prostora;

7.2.2.1.2 površina stopnic pri vratih in površina vseh drugih stopnic z globino, manjšo od 300 mm, ter površina, ki jo med delovanjem zavzemajo vrata in njihov mehanizem;

7.2.2.1.3 površina vsakega dela, nad katerim je svetla višina manjša od 1 350 mm, merjeno od poda, brez upoštevanja dovoljenega vdora v prostor iz odstavkov 7.7.8.6.3 in 7.7.8.6.4 te priloge. Pri vozilih razreda A ali B se ta mera lahko zmanjša na 1 200 mm;

7.2.2.1.4 površina katerega koli dela vozila, ki po odstavku 7.9.4 te priloge ni dostopna potnikom;

7.2.2.1.5 površina katerega koli prostora, namenjenega izključno prevozu blaga ali prtljage, ki ni dostopen potnikom;

7.2.2.1.6 površina, ki je potrebna za zagotavljanje neoviranega delovnega prostora pri čajni kuhinji;

7.2.2.1.7 površina poda, ki jo zavzemajo stopnišče, polstopnišče, notranje stopnišče ali površina vsake stopnice.

7.2.2.2 Površina S1, ki je na voljo stoječim potnikom (samo v primeru vozil razreda A, I in II, v katerih je dovoljen prevoz stoječih potnikov), se izračuna tako, da se od S0 odšteje:

7.2.2.2.1 površina vseh delov poda, kjer naklon presega največje dovoljene vrednosti, določene v odstavku 7.7.6 te priloge;

7.2.2.2.2 površina vseh delov, ki stoječemu potniku niso dostopni, če so vsi sedeži zasedeni, razen sklopnih sedežev;

7.2.2.2.3 površina vseh predelov, kjer je svetla višina nad podom manjša od višine prehoda, določene v odstavku 7.7.5.1 te priloge (ročaji se v zvezi s tem ne upoštevajo);

7.2.2.2.4 površina pred prečno navpično ravnino, ki poteka skozi sredino površine vozniškega sedeža (v najbolj nazaj pomaknjeni legi);

7.2.2.2.5 površina 300 mm pred vsemi sedeži, ki niso sklopni, razen v primeru prečno usmerjenega sedeža, ko se ta vrednost lahko zmanjša na 225 mm. V primeru spremenljive razporeditve sedežev pred katerim koli sedežem, kadar se uporablja, glej odstavek 7.2.2.4;

7.2.2.2.6 katera koli površina, ki ni izključena z določbami odstavkov 7.2.2.2.1 do 7.2.2.2.5 in na katero ni mogoče položiti pravokotnika velikosti 400 mm × 300 mm;

7.2.2.2.7 pri vozilih razreda II površina, kjer stanje ni dovoljeno;

7.2.2.2.8 pri dvonivojskih vozilih vse površine na zgornjem nivoju;

7.2.2.2.9 površina prostora za invalidski voziček, če velja za zasedenega z uporabnikom invalidskega vozička, glej odstavek 7.2.2.4;

7.2.2.2.10 površina prostora za invalidski voziček, namenjena izključno uporabnikom invalidskih vozičkov.

7.2.2.3 V vozilu mora biti število sedežev (P), ki niso sklopni sedeži in ustrezajo zahtevam iz odstavka 7.7.8. Če je vozilo razreda I, II ali A, mora biti število sedežev na vsakem nivoju najmanj enako številu kvadratnih metrov poda na tem nivoju, ki je na voljo potnikom in morebitni posadki, zaokroženemu navzdol na najbližje celo število; to število je lahko pri vozilih razreda I, razen pri zgornjem nivoju, zmanjšano za 10 odstotkov.

7.2.2.4 Pri vozilu, opremljenem s spremenljivo razporeditvijo sedežev, se površina, ki je na voljo stoječim potnikom (S1), in določbe odstavka 3.3.1 Priloge 11 ustrezno določijo za vsakega od naslednjih pogojev:

7.2.2.4.1 zasedejo se vsi razpoložljivi sedeži, nato preostala površina za stoječe potnike, in če še ostane prostor, prostori za invalidske vozičke;

7.2.2.4.2 zasedejo se vsa razpoložljiva stojišča, nato preostali sedeži, ki so na voljo sedečim potnikom, in če še ostane prostor, prostori za invalidske vozičke;

7.2.2.4.3 zasedejo se vsi razpoložljivi prostori za invalidske vozičke, nato preostala površina za stoječe potnike in potem preostali sedeži, ki so na voljo za uporabo.

7.2.3 Označevanje vozil

7.2.3.1 V vozniškem prostoru se na mestu, ki ga voznik s svojega sedežnega mesta jasno vidi, zagotovi prostor za oznake iz odstavka 3.3 Priloge 11:

7.2.3.1.1 največje število sedežev, za katero je vozilo zasnovano;

7.2.3.1.2 največje število morebitnih stojišč, za katero je vozilo zasnovano;

7.2.3.1.3 največje število morebitnih invalidskih vozičkov, za katero je vozilo zasnovano.

7.2.3.2 (Rezervirano)

7.2.3.3 (Rezervirano)

7.3 Preprečevanje nesreč

7.3.1 Pri vozilih, ki imajo prostor za motor za vozniškim prostorom, motorja ni mogoče zagnati z vozniškega sedeža, če so vrata za dostop do glavnega motorja na zadnji strani vozila odprta, zaradi česar so neposredno dostopni deli, ki so nevarni pri delujočem motorju (npr. jermenica klinastega jermena).

7.4 Preskus stabilnosti

7.4.1 Stabilnost vozila mora biti takšna, da ne preseže točke, v kateri se vozilo prevrne, če se površina, na kateri stoji vozilo, nagne izmenično na obe strani pod kotom 28 stopinj glede na horizontalo.

7.4.2 Za namene zgornjega preskusa mora imeti vozilo maso, ki ustreza masi vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, kot je opisano v odstavku 2.18 tega pravilnika, ob naslednjih dodatnih pogojih:

7.4.2.1 Na vsak potniški sedež (na zgornjem nivoju samo v primeru dvonivojskih vozil) se postavijo obremenitve, enake vrednosti Q (kot je določeno v odstavku 3.2.3.2.1 Priloge 11). Če je enonivojsko vozilo namenjeno stoječim potnikom ali ima člana posadke, ki ne sedi, morajo biti težišča obremenitev Q ali 75 kg, ki jim ustrezajo, enakomerno porazdeljena na območju za stoječe potnike ali člane posadke na višini 875 mm. Če je dvonivojsko vozilo namenjeno za uporabo s članom posadke, ki ne sedi, se težišče mase 75 kg, ki ustreza njegovi masi, namesti na prehod na zgornjem nivoju na višini 875 mm. Če je vozilo opremljeno za prevoz prtljage na strehi, se na streho pritrdi enakomerno porazdeljena masa (BX), ki ni manjša od tiste, ki jo je navedel proizvajalec v skladu z odstavkom 3.2.3.2.1 Priloge 11, in ustreza takšni prtljagi. V drugih prostorih za prtljago ni prtljage.

7.4.2.2 Če ima vozilo spremenljivo razporeditev sedežev, spremenljivo razporeditev stojišč ali je zasnovano za prevoz enega ali več invalidskih vozičkov, glede na katero koli območje prostora za potnike, ki se spremeni, obremenitve iz odstavka 7.4.2.1 ustrezajo večji od naslednjih vrednosti: (a) masi, ki ustreza številu sedečih potnikov, ki lahko zasedajo to območje, vključno z maso snemljivih sedežev; ali (b) masi, ki ustreza številu stoječih potnikov, ki lahko zasedajo to območje; ali (c) masi invalidskih vozičkov in njihovih uporabnikov, ki lahko zasedajo to območje, pri skupni masi po 250 kg na višini 500 mm nad podom v središču vsakega prostora za invalidski voziček; ali (d) masi sedečih in stoječih potnikov ter uporabnikov invalidskih vozičkov in kombinaciji le-teh, ki lahko zasedajo to območje.

7.4.3 Višina katere koli stopnice, ki se uporablja za preprečevanje bočnega zdrsa kolesa vozila na napravi za preskušanje nagibanja, ne sme biti večja od dveh tretjin razdalje med površino, na kateri vozilo stoji pred nagibanjem, in tistim delom platišča tega kolesa, ki je najbližje površini, ko je vozilo obremenjeno v skladu z odstavkom 7.4.2.

7.4.4 Med preskusom se deli vozila, ki naj se ne bi stikali med seboj pri običajni uporabi vozila, med seboj ne smejo stikati in noben del se ne sme poškodovati ali premakniti.

7.4.5 Kot druga možnost se lahko z metodo izračuna dokaže, da se vozilo ne bo prevrnilo pod pogoji, opisanimi v odstavkih 7.4.1 in 7.4.2. Takšen izračun upošteva naslednje parametre:

7.4.5.1 mase in mere;

7.4.5.2 višino težišča;

7.4.5.3 trdoto vzmeti;

7.4.5.4 navpično in vodoravno vzmetnost pnevmatik;

7.4.5.5 značilnosti uravnavanja zračnega tlaka v zračnih vzmeteh;

7.4.5.6 položaj središča vrtenja;

7.4.5.7 torzijsko trdnost karoserije. Metoda izračuna je opisana v Dodatku k tej prilogi.

7.5 Zaščita pred nevarnostjo požara

7.5.1 Prostor za motor

7.5.1.1 V prostoru za motor se ne sme uporabljati vnetljiva zvočna izolacija ali material, ki se lahko prepoji z gorivom, mazivom ali drugo gorljivo snovjo, razen če je prekrit z neprepustnim slojem.

7.5.1.2 Z ustrezno razporeditvijo prostora za motor ali zagotovitvijo odvodnih odprtin se sprejmejo previdnostni ukrepi, da se čim bolj prepreči kopičenje goriva, mazalnega olja ali drugih gorljivih snovi v katerem koli delu prostora za motor.

7.5.1.3 Med prostor za motor ali kateri koli drug vir toplote (kot je naprava, namenjena absorbiranju energije, ki se sprošča pri dolgi vožnji navzdol, npr. retarder ali naprava za ogrevanje notranjosti karoserije, razen naprave, ki deluje s kroženjem tople vode) in ostali del vozila se vgradi pregrada iz materiala, odpornega proti vročini. Vsi pritrdilni elementi, spojke, tesnila itd., uporabljeni v povezavi s pregrado, morajo biti ognjevzdržni.

7.5.1.4 V prostoru za potnike se lahko zagotovi ogrevalna naprava, ki ne deluje na vročo vodo, če je material ohišja odporen proti temperaturam, ki jih ustvarja naprava, če ne sprošča strupenih hlapov in je nameščena tako, da za nobenega potnika ni verjetno, da se dotakne katere koli vroče površine.

7.5.1.5 Pri vozilih, ki imajo motor z notranjim zgorevanjem ali grelnik, ki deluje na principu zgorevanja, za vozniškim prostorom, mora biti le-ta opremljen z alarmnim sistemom, ki voznika v primeru previsoke temperature v prostoru za motor in v vseh prostorih z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, opozori z zvočnim in vidnim signalom ter aktivira varnostne utripalke.

Poleg alarmnega sistema morajo imeti vozila razredov I, II in III v prostoru za motor in v vseh prostorih z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, sistem za gašenje požara. Vozila razredov A in B so lahko opremljena s sistemom za gašenje požara v prostoru za motor in v vseh prostorih z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja.

7.5.1.5.1 Alarmni sistem in sistem za gašenje požara, če je vgrajen, se samodejno aktivirata s sistemom za zaznavanje požara. Sistem za zaznavanje požara mora biti zasnovan tako, da zazna temperaturo v prostoru za motor in v vseh prostorih z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, ki presega temperaturo, ki nastaja pri običajnem delovanju.

7.5.1.5.2 Šteje se, da je odstavek 7.5.1.5.1 izpolnjen, če se previsoka temperatura spremlja v naslednjih območjih prostora za motor in v vseh prostorih z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja:

7.5.1.5.2.1 območja, v katerih lahko vnetljive tekočine (tekočine ali plini) v primeru puščanja pridejo v stik z izpostavljenimi sestavnimi deli, npr. s tlačnim polnilnikom ali izpušnim sistemom, vključno s sestavnimi deli, vgrajenimi v motor, katerih delovna temperatura je enaka ali višja od temperature vžiga vnetljivih tekočin (tekočine ali plina);

7.5.1.5.2.2 območja, v katerih lahko vnetljive tekočine (tekočine ali plini) v primeru puščanja pridejo v stik z zaščitenimi sestavnimi deli, npr. s samostojno grelno napravo, katerih delovna temperatura je enaka ali višja od temperature vžiga vnetljivih tekočin (tekočine ali plina); in

7.5.1.5.2.3 območja, v katerih lahko vnetljive tekočine (tekočine ali plini) v primeru puščanja pridejo v stik s sestavnimi deli, npr. z alternatorjem, katerih temperatura je v primeru okvare lahko enaka ali višja od temperature vžiga vnetljivih tekočin (tekočine ali plina).

7.5.1.5.3 Alarmni sistem in sistem za gašenje požara se morata aktivirati vedno, ko se uporabi naprava za zagon motorja, in ostati aktivirana do uporabe naprave za zaustavitev motorja, ne glede na položaj vozila. Aktivirana lahko ostaneta tudi po izklopu stikala za vžig ali deaktivaciji glavnega krmilnega stikala vozila, če je ustrezno. Kadar je vklopljen grelnik, ki deluje na principu zgorevanja, mora alarmni sistem ostati aktiviran.

7.5.1.5.4 Vgradnja sistema za gašenje požara mora biti v skladu z naslednjimi zahtevami:

7.5.1.5.4.1 sistem za gašenje požara je treba vgraditi v skladu s priročnikom proizvajalca za vgradnjo sistema;

7.5.1.5.4.2 pred vgradnjo je treba izvesti analizo, da se določita položaj in usmerjenost izstopnih točk za sredstvo za gašenje (npr. šob, generatorjev sredstva za gašenje ali izstopne cevi za sredstvo gašenje ali drugih razdelilnih točk). V prostoru za motor in v vseh prostorih z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, je treba ugotoviti mesta, kjer obstaja nevarnost požara, ter določiti takšen položaj izstopnih točk, da se sredstvo za gašenje ob sprožitvi sistema porazdeli tako, da se dosežejo mesta, kjer obstaja nevarnost požara. Zagotoviti je treba takšen način pršenja in usmerjenost izstopnih točk ter njihov domet, da se dosežejo mesta, kjer je ugotovljena nevarnost požara. Zagotoviti je treba ustrezno delovanje sistema ne glede na položaj vozila.

Pri analizi mest, kjer obstaja nevarnost požara, je treba upoštevati najmanj naslednje sestavne dele:

(a) sestavne dele, na površini katerih lahko temperatura preseže temperaturo samovžiga tekočin, plinov ali snovi, ki so prisotne v prostoru;

(b) električne sestavne dele in kable, v katerih sta tok ali napetost dovolj visoka, da lahko pride do vžiga;

(c) cevi in posode z vnetljivo tekočino ali plinom (zlasti če so pod tlakom).

Analiza se mora v celoti dokumentirati;

7.5.1.5.4.3 velikost sistema za gašenje požara se določi v skladu s preskušenim sistemom na podlagi skupne bruto prostornine prostora za motor in prostorov z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, v katere se vgrajuje sistem. Pri merjenju prostora za motor in prostorov z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, je treba izmeriti bruto prostornino teh prostorov, tj. ne sme se odšteti prostornina motorja in njegovih sestavnih delov.

Določanje velikosti sistema vključuje določitev mase sredstva za gašenje, vseh izstopnih točk ter mase posode s pogonskim plinom, če je ustrezno. Tlak v sistemu mora ostati tak kot v preskušenem sistemu. Če sistem vključuje izstopno cev za sredstvo za gašenje, se mora dolžina cevi določiti brez šob. Sprejemljivo je, če ima sistem za gašenje požara več sredstva za gašenje in/ali več izstopnih točk in/ali daljšo izstopno cev za sredstvo za gašenje in/ali več pogonskega plina, kot je predpisano v skladu s spodnjimi modeli določanja velikosti.

Če bruto prostornina prostora za motor in prostorov z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja, presega 4 m3, je treba velikost sistema za gašenje prilagoditi navzgor s prilagoditvenim faktorjem, izračunanim v točki (1). Če je bruto prostornina manjša od 4 m3, se lahko velikost sistema za gašenje prilagodi navzdol s prilagoditvenim faktorjem iz točke (2). Sx pomeni prilagoditveni faktor, x pa skupno bruto prostornino prostora za motor in prostorov z grelniki, ki delujejo na principu zgorevanja [v m3].

Sx = 0,1 · × + 0,6 (1) Sx = 0,15 · × + 0,4 (2)

Če ima sistem za gašenje več izstopnih točk, se določeno število šob ali drugih izstopnih točk lahko zaokroži na najbližje celo število.

7.5.2 Električna oprema in ožičenje

7.5.2.1 Vsi kabli morajo biti dobro izolirani ter vsi kabli in električna oprema morajo vzdržati temperaturne in vlažnostne razmere, ki so jim izpostavljeni. V prostoru za motor se posebna pozornost nameni njihovi primernosti za prenašanje temperature okolja in vplivov vseh mogočih onesnaževalcev.

7.5.2.2 Skozi noben kabel, uporabljen v električnem tokokrogu, ne sme teči močnejši tok od tistega, ki je sprejemljiv za tak kabel, ob upoštevanju načina namestitve in najvišje temperature prostora.

7.5.2.3 Vsak električni tokokrog, ki napaja opremo, razen zaganjača, tokokroga vžiga (prisilni vžig), žarilnih svečk, naprave za zaustavitev motorja, polnilnega elementa in negativnega pola na akumulatorju, mora vključevati varovalko ali prekinjalo. Vendar so tokokrogi, ki napajajo druge porabnike, lahko varovani s skupno varovalko ali skupnim prekinjalom, če vsota njihovega nazivnega toka ne presega moči varovalke ali prekinjala. V primeru multipleksiranja mora proizvajalec tehnični službi, pristojni za izvajanje homologacijskih preskusov, na zahtevo predložiti vse ustrezne tehnične informacije.

7.5.2.4 Vsi kabli morajo biti dobro zaščiteni in varno pritrjeni tako, da jih ni mogoče poškodovati s presekanjem, obrabo ali drgnjenjem.

7.5.2.5 Če napetost v enem ali več električnih tokokrogih vozila presega 100 V efektivne napetosti (koren povprečja kvadratov), se ročno ločilno stikalo, ki lahko odklopi vse takšne tokokroge od glavnega električnega napajanja, poveže z vsakim polom tega napajanja, ki električno ni povezano z zemljo, in se namesti v vozilu tako, da je preprosto dostopno vozniku, pod pogojem, da nobeno takšno ločilno stikalo ne more prekiniti nobenega električnega tokokroga, ki napaja obvezne zunanje luči vozila. Ta odstavek ne velja za visokonapetostne tokokroge vžiga ali neodvisne tokokroge v enoti opreme v vozilu.

7.5.2.6 Vsi električni kabli morajo biti nameščeni tako, da se noben njihov del ne more stikati s cevjo za dovod goriva ali katerim koli delom izpušnega sistema ali biti izpostavljen prekomerni vročini, razen če sta zagotovljeni ustrezna posebna izolacija in zaščita, kot na primer pri izpušnem ventilu z magnetnim stikalom.

7.5.3 Akumulatorji

7.5.3.1 Vsi akumulatorji morajo biti dobro pritrjeni in lahko dostopni.

7.5.3.2 Prostor za akumulator mora biti ločen od prostora za potnike in vozniškega prostora ter se prezračevati navzven.

7.5.3.3 Sponke akumulatorjev morajo biti postavljene tako, da kratek stik ni mogoč.

7.5.4 Gasilni aparat in oprema za prvo pomoč

7.5.4.1 Zagotovi se prostor za namestitev enega ali več gasilnih aparatov, pri čemer mora biti eden blizu vozniškega sedeža. V vozilih razreda A ali B prostor za vsak zahtevan gasilni aparat ne sme biti manjši od 8 dm3, v vozilih razreda I, II ali III pa ne manjši od 15 dm3. Pri dvonivojskih vozilih se na zgornjem nivoju zagotovi dodaten prostor za gasilni aparat.

7.5.4.2 Zagotovi se prostor za namestitev ene ali več omaric za prvo pomoč. Zagotovljeni prostor ne sme biti manjši od 7 dm3, najmanjša mera pa ne sme biti manjša od 80 mm.

7.5.4.3 Gasilni aparati in omarice za prvo pomoč so lahko zaščiteni pred krajo ali vandalizmom (npr. v notranji omarici ali za steklom, ki se ga lahko razbije), če so prostori za te predmete jasno označeni in so zagotovljena sredstva, s katerimi jih osebe lahko v primeru sile preprosto izvlečejo.

7.5.5 Materiali

Namestitev vnetljivih materialov do 100 mm okoli sestavnih delov izpušnega sistema, visokonapetostne električne opreme ali katerih koli drugih večjih virov toplote ni dovoljena, razen če je material učinkovito zaščiten. Kjer je potrebno, se zagotovi zaščita, ki prepreči, da se mast ali drugi vnetljivi materiali stikajo z izpušnim sistemom ali drugimi večjimi viri toplote. V tem odstavku je vnetljiv material tisti, ki ni zasnovan tako, da lahko vzdrži temperature, ki jim je lahko izpostavljen na navedenem mestu.

7.5.6 Zaznavanje požara

7.5.6.1 Vozila morajo biti opremljena z alarmnim sistemom za zaznavanje previsoke temperature ali dima v toaletnih prostorih, spalnih oddelkih za voznike in drugih ločenih oddelkih.

7.5.6.2 Ob zaznavi sistem iz odstavka 7.5.6.1 voznika opozori z zvočnim in vidnim signalom v vozniškem prostoru ter aktivira varnostne utripalke.

7.5.6.3 Alarmni sistem mora biti aktiviran najmanj od uporabe naprave za zagon motorja do uporabe naprave za zaustavitev motorja, ne glede na položaj vozila.

7.6 Izhodi

7.6.1 Število izhodov

7.6.1.1 V vozilu mora biti najmanj dvoje vrat, in sicer dvoje delovnih vrat ali ena delovna vrata in ena zasilna vrata. Vsako dvonivojsko vozilo mora imeti dvoje vrat na spodnjem nivoju (glej tudi odstavek 7.6.2.3). Najmanjše število predpisanih delovnih vrat:

Število potnikov Najmanjše število delovnih vrat Razreda I in A Razred II Razreda III in B 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 (2 pri dvonivojskih vozilih) 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2 V vsakem togem delu zgibnega vozila morajo biti najmanj ena delovna vrata, razen v sprednjem delu zgibnega vozila razreda I, kjer mora biti najmanj dvoje delovnih vrat.

7.6.1.3 Za namene te zahteve delovna vrata, ki so opremljena z upravljalnim sistemom na mehanski pogon, ne veljajo kot zasilna vrata, razen če jih je mogoče preprosto odpreti z roko, potem ko je bil vključen upravljalni element iz odstavka 7.6.5.1, če je to potrebno.

7.6.1.4 Najmanjše število zasilnih izhodov je takšno, da je skupno število izhodov v ločenem oddelku:

Število potnikov in posadke, ki jih lahko sprejme vsak oddelek ali nivo Najmanjše skupno število izhodov 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 > 130 11

Število izhodov na vsakem ločenem nivoju (v primeru dvonivojskega vozila) in v vsakem ločenem oddelku je treba določiti ločeno. Toaletni prostori ali kuhinje pri določanju števila zasilnih izhodov ne veljajo za ločene oddelke. Lopute za zasilni izhod lahko štejejo le kot eden od zgoraj navedenih zasilnih izhodov.

7.6.1.5 Vsak togi del zgibnega vozila se pri določanju najmanjšega števila in položaja izhodov obravnava kot ločeno vozilo, razen pri odstavku 7.6.2.4. Povezovalni prehod se ne šteje kot izhod. Toaletni prostori ali kuhinje pri določanju števila zasilnih izhodov ne veljajo za ločene oddelke. Število potnikov se določi za vsak togi del. Ravnina, ki vsebuje vodoravno os tečaja med povezanimi togimi deli vozila in je pri premikanju naravnost pravokotna na vzdolžno os vozila, se šteje kot meja med deli.

7.6.1.6 Dvojna delovna vrata štejejo za dvoje vrat in dvojno ali večkratno okno šteje za dvoje oken za zasilni izhod.

7.6.1.7 Če vozniški prostor ne zagotavlja dostopa do prostora za potnike po prehodu, ki omogoča:

(a) da sprednji rob valjaste preskusne naprave s slike 6 v Prilogi 4 doseže najmanj prečno navpično ravnino, ki poteka tangencialno na skrajno sprednjo točko naslonjala vozniškega sedeža v skrajnem zadnjem vzdolžnem položaju, in

(b) da se iz te ravnine plošča, prikazana na sliki 7 v Prilogi 4, premakne naprej iz položaja, v katerem se dotika valjaste preskusne naprave, dokler ne doseže najmanj navpične ravnine, ki poteka tangencialno na skrajno sprednjo točko blazine vozniškega sedeža,

morajo biti izpolnjene zahteve naslednjih odstavkov 7.6.1.7.1 do 7.6.1.7.5:

7.6.1.7.1 Vozniški prostor mora imeti dva izhoda, ki nista na isti stranski steni. Če je eden od izhodov okno, mora imeti to okno površino najmanj 400 000 mm2, na katero je mogoče včrtati pravokotnik 500 mm × 700 mm, in izpolnjevati zahteve iz odstavka 7.6.8 za okno za zasilni izhod.

7.6.1.7.2 Ob vozniku je dovoljen eden ali dva sedeža za dodatne osebe in v takem primeru morata biti oba izhoda iz odstavka 7.6.1.7.1 vrata. Vozniška vrata veljajo za zasilna vrata za potnike na teh sedežih, če je preskusno napravo mogoče premakniti od sedežev potnikov na zunanjo stran vozila skozi vozniška vrata (glej sliko 27 v Prilogi 4). Pri preverjanju dostopa do vozniških vrat se uporablja preskusna naprava z merami 600 × 400 mm, kot je opisano v odstavku 7.7.3.3, in izpolnjene morajo biti zahteve odstavka 7.7.3.2. Delovna vrata morajo biti v stranski steni vozila, ki je nasproti steni z vozniškimi vrati, in veljajo kot zasilna vrata za voznika.

7.6.1.7.3 Odstavki 7.6.3 do 7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 in 7.7.7 te priloge se ne uporabljajo za izhode v vozniškem prostoru iz odstavkov 7.6.1.7.1 in 7.6.1.7.2.

7.6.1.7.4 V okoliščinah, opisanih v odstavkih 7.6.1.7.1 in 7.6.1.7.2, izhodi, zagotovljeni v vozniškem prostoru in za potnike na sedežih ob vozniku, ne štejejo za ena od vrat, ki se zahtevajo z odstavkoma 7.6.1.1 in 7.6.1.2, in ne za enega od zasilnih izhodov, ki se zahtevajo z odstavkom 7.6.1.4 te priloge za kateri koli drug prostor za potnike.

7.6.1.7.5 V oddelku, ki vključuje vozniški prostor in sedeže ob vozniku, se lahko namesti do pet dodatnih sedežev, če ti dodatni sedeži in prostor zanje izpolnjujejo vse zahteve iz tega pravilnika in če najmanj ena zasilna vrata, ki se zahtevajo z odstavkom 7.6.1.4, omogočajo dostop v prostor za potnike in izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.3.1.2 te priloge za zasilna vrata.

7.6.1.8 Če je vozniški prostor dostopen iz prostora za potnike po prehodu, ki je v skladu z zahtevami iz pododstavkov (a) in (b) odstavka 7.6.1.7, in so sedeži ob tem vozniškem prostoru dostopni iz istega prostora za potnike po prehodu, ki je v skladu z enim od pogojev iz odstavka 7.7.5.1.1 te priloge, zunanji izhod iz vozniškega prostora ni potreben.

7.6.1.9 Če so v okoliščinah, opisanih v odstavku 7.6.1.8, vozniška vrata zagotovljena v vozilih razreda A ali B, lahko štejejo kot zasilna vrata za potnike, če:

7.6.1.9.1 vozniška vrata izpolnjujejo zahteve v zvezi z merami zasilnih vrat, določenimi v odstavku 7.6.3.1.2 te priloge;

7.6.1.9.2 vozniška vrata izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.1.7.2;

7.6.1.9.3 je prostor, rezerviran za vozniški sedež, z ustreznim prehodom povezan z glavnim prostorom za potnike; šteje se, da je ta zahteva izpolnjena, če se preskusna naprava, opisana v odstavku 7.7.5.1, lahko neovirano premika iz prehoda, dokler sprednji del naprave ne doseže navpične ravnine, ki poteka tangencialno na skrajno sprednjo točko naslonjala vozniškega sedeža (ko je ta v skrajnem zadnjem vzdolžnem položaju), in se plošča, opisana v odstavku 7.7.3.3, iz te ravnine lahko premakne do zasilnih vrat v smeri, določeni v navedenem odstavku (glej sliko 28 v prilogi 4), s sedežem in volanom v srednjem položaju.

7.6.1.10 Odstavka 7.6.1.8 in 7.6.1.9 ne preprečujeta, da so med vozniškim sedežem in prostorom za potnike vrata ali druga pregrada, če lahko voznik v sili to pregrado hitro odstrani. Vozniška vrata v oddelku, ki je zavarovan s tako pregrado, ne štejejo za izhod za potnike.

7.6.1.11 Poleg zasilnih vrat in oken za zasilni izhod morajo biti v vozilih razredov II, III in B vgrajene tudi lopute za zasilni izhod. Pri dvonivojskih vozilih morajo biti te lopute vgrajene samo v strehi zgornjega nivoja. Najmanjše število loput je:

Število potnikov (v zgornjem nivoju pri dvonivojskih vozilih) Najmanjše število loput do 30 l več kot 30 2

Razen v primerih iz odstavka 7.6.1.12 so lopute lahko vgrajene tudi v vozilih razredov I in A. Lopute za zasilni izhod ne smejo biti vgrajene v strehi trolejbusa.

7.6.1.12 Lopute ne smejo biti vgrajene na mestih, kjer so nameščeni tehnični sestavni deli, ki predstavljajo morebitno nevarnost za potnike, ki uporabljajo lopute za zasilni izhod (npr. visokonapetostni sistemi, sistemi, ki vsebujejo nevarne tekočine in/ali plin itd.).

7.6.1.13 Vsako notranje stopnišče šteje za izhod z zgornjega nivoja dvonivojskega vozila.

7.6.1.14 Vsem osebam, ki so na spodnjem nivoju dvonivojskega vozila, mora biti omogočeno, da v primeru sile lahko zapustijo vozilo, ne da bi morale vstopiti na zgornji nivo vozila.

7.6.1.15 Prehod na zgornjem nivoju dvonivojskega vozila je z enim ali več notranjimi stopnišči povezan s prehodom za dostop do delovnih vrat ali s prehodom na spodnjem nivoju na oddaljenosti največ 3 m od delovnih vrat:

7.6.1.15.1 v vozilih razreda I morata biti zagotovljeni najmanj eno stopnišče in eno polstopnišče, če zgornji nivo sprejme več kot 50 potnikov;

7.6.1.15.2 v vozilih razredov II in III morata biti zagotovljeni najmanj eno stopnišče in eno polstopnišče, če zgornji nivo sprejme več kot 30 potnikov.

7.6.1.16 Pri vozilih brez strehe morajo izhodi na nivoju izpolnjevati predpise, ki niso nezdružljivi z odsotnostjo strehe.

7.6.1.17 Če so v vozilih razreda A ali B vrata, ki so nasproti vozniškim vratom, lahko ta štejejo kot eden od zahtevanih izhodov za potnike, če:

7.6.1.17.1 je ob vozniškem prostoru največ en potniški sedež in

7.6.1.17.2 so vrata v skladu z določbami odstavka 7.6.1.9.

7.6.2 Razmestitev izhodov

7.6.2.1 Vozila razredov I, II in III morajo izpolnjevati spodnje zahteve.

7.6.2.1.1 Delovna vrata morajo biti nameščena na tisti strani vozila, ki je bližja robu cestišča glede na smer vožnje, za katero je vozilo zasnovano, in kot je navedel proizvajalec v odstavku 2.8 opisnega lista v Dodatku 1 dela I Priloge 1 k temu pravilniku. Najmanj ena od njih morajo biti v sprednji polovici vozila. To ne izključuje:

7.6.2.1.1.1 zagotovitve posebej zasnovanih vrat na zadnji ali stranskih stranicah vozila, ki jih potniki na invalidskih vozičkih uporabljajo namesto delovnih vrat, ali

7.6.2.1.1.2 zagotovitve dodatnih vrat na zadnji strani vozila, predvsem za nakladanje/razkladanje blaga ali prtljage, ki pa jih lahko uporabljajo potniki, če okoliščine to zahtevajo, ali

7.6.2.1.1.3 zagotovitve enih ali več dodatnih delovnih vrat na nasprotni strani vozila pri vozilih, zasnovanih za uporabo v okoliščinah, ki zahtevajo vstop/izstop potnikov na obeh straneh vozila. Tako opremljeno vozilo mora imeti upravljalne elemente, s katerimi voznik lahko prekine običajno delovanje vrat, ki se trenutno ne uporabljajo.

7.6.2.2 Vozila razredov A in B morajo izpolnjevati naslednje zahteve:

7.6.2.2.1 Delovna vrata morajo biti nameščena na tisti strani vozila, ki je bližja robu cestišča glede na smer vožnje, za katero je vozilo zasnovano, in kot je navedel proizvajalec v odstavku 2.8 opisnega lista v Dodatku 1 dela I Priloge 1 k temu pravilniku.

7.6.2.2.2 Izhodi morajo biti razporejeni tako, da je na vsaki strani vozila najmanj en izhod.

7.6.2.2.3 Sprednja in zadnja polovica prostora za potnike imata vsaka najmanj en izhod.

7.6.2.3 Če ima prostor za potnike površino S0, ki je enaka ali večja od 10 m2, je dvoje vrat iz odstavka 7.6.1.1 razmaknjenih tako, da razdalja med prečnima navpičnima ravninama skozi njihova središča ni manjša od:

7.6.2.3.1 v primeru enonivojskega vozila 40 odstotkov celotne dolžine prostora za potnike, merjeno vzporedno z vzdolžno osjo vozila. Pri zgibnih vozilih je ta zahteva izpolnjena, če je dvoje vrat različnih delov razmaknjenih tako, da razdalja med vrati ni manjša od 40 odstotkov celotne dolžine kombiniranega prostora za potnike (vsi deli). Če so ena od teh vrat del dvojnih vrat, se ta razdalja meri med najbolj oddaljenimi vrati;

7.6.2.3.2 pri dvonivojskem vozilu je dvoje vrat iz odstavka 7.6.1.1 razmaknjenih tako, da razdalja med prečnima navpičnima ravninama skozi njihova središča ni manjša od 25 odstotkov celotne dolžine vozila ali 40 odstotkov celotne dolžine prostora za potnike na spodnjem nivoju; to ne velja, če so ta dvoja vrata na različnih straneh vozila. Če so ena od teh vrat del dvojnih vrat, se ta razdalja meri med najbolj oddaljenimi vrati.

7.6.2.4 Izhodi (pri dvonivojskem vozilu na vsakem nivoju) morajo biti razporejeni tako, da je njihovo število na obeh straneh vozila dejansko enako. (To se ne uporablja za potrebo po zagotovitvi dodatnih izhodov, ko je preseženo število, določeno v odstavku 7.6.1). Ni treba, da je število izhodov, ki presegajo zahtevano najmanjše število, na obeh straneh vozila dejansko enako.

7.6.2.5 Najmanj en izhod je na zadnji ali sprednji strani vozila:

7.6.2.5.1 pri vozilih razredov I in A je zahteva iz odstavka 7.6.2.5 izpolnjena, če imajo vgrajeno loputo za zasilni izhod; ali, če velja odstavek 7.6.1.12, je dodaten izhod, poleg tistih iz odstavka 7.6.1, vgrajen na vsaki strani vozila;

7.6.2.5.2 pri dvonivojskih vozilih se zahteva iz odstavka 7.6.2.5 uporablja samo za zgornji nivo.

7.6.2.6 Izhodi na isti strani vozila morajo biti ustrezno ločeni po celotni dolžini prostora za potnike.

7.6.2.7 Vrata na zadnji strani vozila so dovoljena, če to niso delovna vrata.

7.6.2.8 Zahtevane lopute za zasilni izhod morajo biti razporejene tako:

(a) če je vgrajena le ena loputa, je nameščena v srednji tretjini prostora za potnike; ali

(b) če sta vgrajeni dve loputi, je razdalja med njima najmanj 2 m, merjeno med najbližje si ležečima roboma odprtin po črti, vzporedni z vzdolžno osjo vozila.

7.6.3 Najmanjše mere izhodov

7.6.3.1 Vozila razreda I, II ali III morajo izpolnjevati naslednje zahteve:

7.6.3.1.1 delovna vrata morajo imeti odprtino, ki ustvarja dostop v skladu z zahtevami iz odstavka 7.7.1 te priloge;

7.6.3.1.2 zasilna vrata morajo imeti odprtino, ki je visoka najmanj 1 450 mm in široka najmanj 600 mm;

7.6.3.1.3 okna za zasilni izhod morajo imeti površino najmanj 400 000 mm2. Na površino je mogoče včrtati pravokotnik 500 mm × 700 mm;

7.6.3.1.4 okno za zasilni izhod, ki je na zadnji strani vozila, mora izpolnjevati zahteve iz odstavka 7.6.3.1.3 ali pa mora biti mogoče v odprtino tega okna za zasilni izhod včrtati pravokotnik, visok 350 mm in širok 1 550 mm, katerega vogali so lahko zaobljeni s polmerom, ki ni večji od 250 mm;

7.6.3.1.5 lopute za zasilni izhod morajo imeti odprtino s površino najmanj 450 000 mm2. Na površino je mogoče včrtati pravokotnik 600 mm × 700 mm.

7.6.3.2 Vozila razreda A ali B lahko izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.3.1 (razred A izpolnjuje zahteve razreda I in razred B izpolnjuje zahteve razredov II in III) ali zahteve iz odstavka 1.1 Priloge 7.

7.6.4 Tehnične zahteve za vsa delovna vrata

7.6.4.1 Vsaka delovna vrata je mogoče preprosto odpreti z notranje in zunanje strani vozila, ko vozilo stoji (vendar ne nujno, ko se vozilo premika). Vendar ta zahteva ne izključuje možnosti zaklepanja vrat od zunaj, pod pogojem, da se vedno lahko odprejo z notranje strani.

7.6.4.2 Vsak upravljalni element ali naprava za odpiranje vrat od zunaj je nameščena med 1 000 in 1 500 mm nad tlemi in največ 500 mm od vrat. Pri vozilih razredov I, II in III je vsak upravljalni element ali naprava za odpiranje vrat z notranje strani nameščena med 1 000 in 1 500 mm nad zgornjo površino poda ali stopnice, ki je najbližja upravljalnemu elementu, in največ 500 mm oddaljena od vrat. To ne velja za upravljalne elemente, nameščene v vozniškem prostoru.

7.6.4.3 Vsaka enojna delovna vrata z ročnim odpiranjem, ki so pritrjena na tečajih ali v vrtiščih, morajo biti pritrjena tako, da se zaprejo, če v odprti legi pri vožnji vozila naprej zadenejo ob mirujoč predmet.

7.6.4.4 Če so delovna vrata z ročnim odpiranjem opremljena z zaskočnim zapahom, je to dvostopenjski zapah.

7.6.4.5 Na notranji strani delovnih vrat ni nobene naprave, namenjene za pokrivanje notranjih stopnic, ko so vrata zaprta. To ne izključuje prisotnosti mehanizma za odpiranje vrat in druge opreme, pritrjene na notranjo stran vrat, ki ni podaljšek poda, na katerem potnik lahko stoji, v prostoru stopnišča, ko so vrata zaprta. Ta mehanizem in oprema ne smeta biti nevarna za potnike.

7.6.4.6 Če neposredni pogled ni ustrezen, se namestijo optične ali druge naprave, ki omogočajo vozniku, da s svojega sedeža opazi potnika v neposredni bližini notranjosti in zunanjosti obeh strani delovnih vrat, ki niso delovna vrata s samodejnim delovanjem.

Pri dvonivojskih vozilih razreda I velja ta zahteva tudi za notranjo stran vseh delovnih vrat in za neposredno bližino vsakega notranjega stopnišča na zgornjem nivoju.

Pri delovnih vratih na zadnji strani vozila za prevoz do vključno 22 potnikov se šteje, da je ta zahteva izpolnjena, če voznik lahko opazi osebo, visoko 1,3 m, ki stoji 1 m za vozilom.

Za izpolnjevanje zahtev tega odstavka se lahko uporabljajo vozna ogledala, pod pogojem, da je še vedno zagotovljeno zahtevano vidno polje.

Če so vrata za gibljivim delom zgibnega vozila, se ogledala ne štejejo za zadostno optično napravo.

7.6.4.7 Vsaka vrata, ki se odpirajo v notranjost vozila, in njihov mehanizem morajo biti zgrajeni tako, da njihovo gibanje ob običajnih pogojih uporabe ne poškoduje potnikov. Če je potrebno, se vgradijo ustrezne zaščitne naprave.

7.6.4.8 Če so delovna vrata v bližini vrat v toaletni prostor ali drug notranji prostor, se zaščitijo pred nenamernim odpiranjem. Vendar ta zahteva ne velja, če se vrata samodejno zaklenejo, ko se vozilo premika s hitrostjo, višjo od 5 km/h.

7.6.4.9 Pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov, pri katerih so delovna vrata na zadnji strani vozila, se vratna krila ne morejo odpreti za več kot 115° in ne za manj kot 85° in, ko so odprta, so lahko v tej legi tudi samodejno zadržana. To ne izključuje možnosti, da vrata preidejo to blokado in se odprejo prek navedenega kota, če je to varno; na primer, za omogočanje vzvratne vožnje do visoke nakladalne ploščadi ali za odpiranje vrat za 270°, kar omogoča prosto nakladalno območje za vozilom.

7.6.4.10 Delovna vrata ne smejo v nobenem odprtem položaju ovirati uporabe predpisanega izhoda ali dostopa do takega izhoda.

7.6.4.11 Če je zagotovljen sistem za zaklepanje čez noč, velja naslednje:

7.6.4.11.1 pri vklopu stikala za vžig se sistem za zaklepanje samodejno izključi; ali

7.6.4.11.2 če sistem za zaklepanje čez noč ostane vključen na enih ali več vratih, ko je stikalo za vžig v položaju „vklopljeno“, se sproži opozorilo za voznika. En signal se lahko uporabi za več kot ena vrata.

7.6.5 Dodatne tehnične zahteve za delovna vrata na mehanski pogon

7.6.5.1 V primeru sile je mogoče vsaka delovna vrata na mehanski pogon takrat, ko vozilo stoji ali ko se premika s hitrostjo do vključno 3 km/h, odpreti z notranje strani in, če niso zaklenjena, od zunaj z upravljalnimi elementi, ki ne glede na to, ali oskrba z energijo deluje ali ne:

7.6.5.1.1 prevladajo nad vsemi drugimi upravljalnimi elementi za vrata;

7.6.5.1.2 so v primeru notranjih upravljalnih elementov te nameščene na vratih ali največ 300 mm od vrat, na višini (razen v primeru notranjih upravljalnih elementov za vrata iz odstavka 3.9.1 Priloge 8) najmanj 1 000 mm nad prvo stopnico;

7.6.5.1.3 so dobro vidne in jasno prepoznavne, če se oseba približuje vratom in če stoji pred vrati, ter so, če so to dodatni upravljalni elementi za odpiranje, jasno označene za uporabo v sili;

7.6.5.1.4 lahko z njimi upravlja ena oseba, ko stoji neposredno pred vrati;

7.6.5.1.5 lahko sprožijo napravo za preprečitev speljevanja;

7.6.5.1.6 odprejo vrata toliko, da omogočijo, da preskusna naprava, kot je opredeljena v odstavku 7.7.1.1, lahko gre skozi v 8 sekundah od delovanja upravljalnega elementa ali se vrata preprosto odprejo z roko toliko, da omogočijo, da preskusna naprava, kot je opredeljena v odstavku 7.7.1.1, lahko gre skozi v 8 sekundah od delovanja upravljalnega elementa;

7.6.5.1.7 so lahko zaščitene z napravo, ki jo je mogoče preprosto odstraniti ali razbiti, da se omogoči dostop do elementa za upravljanje v sili; na delovanje elementa za upravljanje v sili ali odstranitev zaščitnega pokrova upravljalnega elementa je voznik opozorjen zvočno in vizualno; ter

7.6.5.1.8 so pri vratih, ki jih upravlja voznik in ne izpolnjujejo zahtev iz odstavka 7.6.5.6.2, takšne, da se potem, ko so uporabljene za odpiranje vrat in se vrnejo v običajni položaj, vrata ponovno ne zaprejo, dokler voznik nato ne vključi upravljalnega elementa za zapiranje;

7.6.5.1.9 so v primeru notranjih upravljalnih elementov ti izključeni, ko se vozilo premika s hitrostjo, višjo od 3 km/h. Ta zahteva se lahko uporablja za zunanje upravljalne elemente.

7.6.5.2 Nameščena je lahko naprava, ki jo upravlja voznik z vozniškega sedeža, za izključitev zunanjih elementov za upravljanje v sili za zaklepanje delovnih vrat od zunaj. V tem primeru se zunanji elementi za upravljanje v sili ponovno samodejno vključijo ob zagonu motorja ali preden vozilo doseže hitrost 20 km/h. Pozneje se zunanji elementi za upravljanje v sili ne smejo izključiti samodejno, ampak to stori voznik.

7.6.5.3 Vsaka delovna vrata, ki jih upravlja voznik, je mogoče upravljati z vozniškega sedeža z uporabo upravljalnih elementov, ki so, razen nožnih upravljalnih elementov, jasno in razločno označene.

7.6.5.4 Vsaka delovna vrata na mehanski pogon sprožijo vizualno kontrolno napravo, ki jo voznik jasno vidi, ko sedi v običajnem položaju za vožnjo pri vseh pogojih osvetlitve, in ga opozarja, da vrata niso popolnoma zaprta. Ta kontrolna naprava opozarja vedno, ko je toga konstrukcija vrat med popolnoma odprto lego in točko, ki je 30 mm oddaljena od popolnoma zaprte lege. Ena kontrolna naprava je lahko namenjena za ena vrata ali več. Vendar taka kontrolna naprava ne sme biti vgrajena za nadzor sprednjih delovnih vrat, ki ne izpolnjujejo zahtev iz odstavkov 7.6.5.6.1.1 in 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5 Upravljalni elementi, s katerimi lahko voznik odpira in zapira delovna vrata na mehanski pogon, morajo biti taki, da lahko voznik med odpiranjem ali zapiranjem vedno spremeni smer gibanja vrat.

7.6.5.6 Upravljalni sistem za vsaka delovna vrata na mehanski pogon in njihova konstrukcija sta takšna, da je malo verjetno, da vrata med zapiranjem poškodujejo ali stisnejo potnika.

7.6.5.6.1 Ta zahteva velja za izpolnjeno, če sta uresničeni naslednji zahtevi:

7.6.5.6.1.1 Prva zahteva je, da se vrata, kadar njihovo zapiranje na vsaki merilni točki, opisani v Prilogi 6, ovira sila stiskanja, ki ne presega 150 N, samodejno ponovno popolnoma odprejo in, razen pri delovnih vratih s samodejnim delovanjem, ostanejo odprta, dokler se ne vklopi upravljalni element za zapiranje. Sila stiskanja se lahko meri s katero koli metodo, ki se lahko zadovoljivo dokaže homologacijskemu organu. Smernice so navedene v Prilogi 6 k temu pravilniku. Največja sila je kratek čas lahko večja od 150 N, pod pogojem, da ne presega 300 N. Sistem ponovnega odpiranja se lahko preveri s preskusno palico s prerezom višine 60 mm, širine 30 mm in z vogali, zaobljenimi s polmerom 5 mm.

7.6.5.6.1.2 Druga zahteva je, da kadar vrata stisnejo zapestje ali prste potnika: 7.6.5.6.1.2.1 se vrata samodejno ponovno popolnoma odprejo in, razen pri delovnih vratih s samodejnim delovanjem, ostanejo odprta, dokler se ne vklopi upravljalni element za zapiranje; ali 7.6.5.6.1.2.2 lahko potnik zapestje ali prste enostavno izvleče iz vrat brez nevarnosti poškodbe. Ta zahteva se lahko preveri z roko ali preskusno palico, navedeno v odstavku 7.6.5.6.1.1, ki je na enem delu v dolžini 300 mm stanjšana z debeline 30 mm na debelino 5 mm. Palica ne sme biti zloščena ali namazana. Če vrata stisnejo palico, jo je mogoče preprosto izvleči; ali 7.6.5.6.1.2.3 vrata ostanejo v legi, ki omogoča prost prehod preskusne palice s prerezom višine 60 mm, širine 20 mm, z vogali, zaobljenimi s polmerom 5 mm. Ta lega ne sme biti več kot 30 mm oddaljena od popolnoma zaprte lege.

7.6.5.6.2 Pri sprednjih delovnih vratih velja, da je zahteva iz odstavka 7.6.5.6 izpolnjena, če:

7.6.5.6.2.1 vrata izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 7.6.5.6.1.1 in 7.6.5.6.1.2; ali

7.6.5.6.2.2 imajo vrata mehke robove; vendar ti ne smejo biti tako mehki, da ko vrata stisnejo preskusno palico, navedeno v odstavku 7.6.5.6.1.1, toga konstrukcija vrat doseže popolnoma zaprto lego.

7.6.5.7 Če delovna vrata na mehanski pogon ostanejo zaprta le ob neprekinjeni oskrbi z energijo, se zagotovi vizualna opozorilna naprava, ki obvesti voznika na izpad energije za oskrbo vrat.

7.6.5.8 Naprava za preprečitev speljevanja, če je vgrajena, deluje le pri hitrosti, nižji od 5 km/h, in pri hitrosti, višji od te, njeno delovanje ni mogoče.

7.6.5.9 Če v vozilo ni vgrajena naprava za preprečitev speljevanja, se ob speljevanju mirujočega vozila sproži zvočno opozorilo za voznika, če katera koli od delovnih vrat na mehanski pogon niso popolnoma zaprta. To zvočno opozorilo se sproži pri hitrosti, višji od 5 km/h, za vrata, ki izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.5.6.1.2.3.

7.6.6 Dodatne tehnične zahteve za delovna vrata s samodejnim delovanjem

7.6.6.1 Vključitev upravljalnih elementov za odpiranje.

7.6.6.1.1 Razen v primerih iz odstavka 7.6.5.1 lahko upravljalni elementi za odpiranje vsakih delovnih vrat s samodejnim delovanjem vključi in izključi le voznik s svojega sedeža.

7.6.6.1.2 Vključitev in izključitev sta lahko neposredni z uporabo stikala ali posredni, na primer z odprtjem in zaprtjem sprednjih delovnih vrat.

7.6.6.1.3 Ko voznik vključi upravljalne elemente za odpiranje, se to nakaže znotraj vozila in, če se bodo vrata odprla od zunaj, tudi zunaj vozila; kazalnik (npr. osvetljen gumb, svetlobni znak) je na zadevnih vratih ali ob njih.

7.6.6.1.4 V primeru neposredne vključitve z uporabo stikala je voznik jasno opozorjen na stanje sistema, na primer s položajem stikala ali signalno lučko ali osvetljenim stikalom. Stikalo je posebej označeno in nameščeno tako, da ga ni mogoče zamenjati z drugimi upravljalnimi elementi.

7.6.6.2 Odpiranje delovnih vrat s samodejnim delovanjem.

7.6.6.2.1 Ko voznik vključi upravljalne elemente za odpiranje, lahko potniki odprejo vrata:

7.6.6.2.1.1 z notranje strani, na primer s pritiskom na gumb ali s prehodom svetlobne zapore, in

7.6.6.2.1.2 od zunaj, razen pri vratih, ki so namenjena le izhodu in so tako tudi označena, na primer s pritiskom na osvetljen gumb, na gumb pod svetlobnim znakom ali s podobno napravo, označeno z ustreznimi navodili.

7.6.6.2.2 Pritisk na gumbe, navedene v odstavku 7.6.6.2.1.1, in uporaba sredstev komuniciranja z voznikom, navedenih v odstavku 7.7.9.1, lahko sprožita signal, ki se shrani in po voznikovi vključitvi upravljalnih elementov za odpiranje odpre vrata.

7.6.6.3 Zapiranje delovnih vrat s samodejnim delovanjem.

7.6.6.3.1 Ko se delovna vrata s samodejnim delovanjem odprejo, se morajo po poteku določenega časovnega intervala ponovno samodejno zapreti. Če med tem časovnim intervalom potnik vstopi v vozilo ali izstopi iz njega, varnostna naprava (npr. kontakt v podu, svetlobna zapora, enostranska zapora prehoda) zagotovi, da se čas do zapiranja vrat ustrezno podaljša.

7.6.6.3.2 Če potnik vstopi v vozilo ali izstopi iz njega med zapiranjem vrat, se postopek zapiranja samodejno prekine in vrata se ponovno odprejo. Ponovno zapiranje se lahko sproži z eno od varnostnih naprav, navedenih v odstavku 7.6.6.3.1, ali s katero koli drugo napravo.

7.6.6.3.3 Potniku se v skladu z odstavkom 7.6.6.2 omogoči ponovno odprtje vrat, ki so se samodejno zaprla v skladu z odstavkom 7.6.6.3.1; to ne velja, če je voznik izključil upravljalne elemente za odpiranje.

7.6.6.3.4 Ko voznik izključi upravljalne elemente za odpiranje delovnih vrat s samodejnim delovanjem, se odprta vrata zaprejo v skladu z odstavkoma 7.6.6.3.1 in 7.6.6.3.2.

7.6.6.4 Prekinitev postopka samodejnega zapiranja vrat, označenih za posebne namene, npr. za potnike z otroškimi vozički, potnike z zmanjšano zmožnostjo gibanja itd.

7.6.6.4.1 Voznik mora imeti možnost prekiniti postopek samodejnega zapiranja z vključitvijo posebnega upravljalnega elementa. Tudi potnik mora imeti možnost prekiniti postopek samodejnega zapiranja neposredno s pritiskom na poseben gumb.

7.6.6.4.2 Na prekinitev postopka samodejnega zapiranja vrat je voznik opozorjen, npr. z vizualno kontrolno napravo.

7.6.6.4.3 Voznik mora imeti v vsakem primeru možnost ponovno začeti postopek samodejnega zapiranja.

7.6.6.4.4 Za naknadno zapiranje vrat velja odstavek 7.6.6.3.

7.6.7 Tehnične zahteve za zasilna vrata

7.6.7.1 Zasilna vrata je mogoče preprosto odpreti z notranje in zunanje strani vozila, ko vozilo stoji. Vendar ta zahteva ne izključuje možnosti zaklepanja vrat od zunaj, pod pogojem, da se z običajnim mehanizmom za odpiranje vedno lahko odprejo z notranje strani.

7.6.7.2 Zasilna vrata, ki se uporabljajo kot taka, ne delujejo na mehanski pogon, razen če se vrata po vključitvi upravljalnega elementa za delovna vrata iz odstavka 7.6.5.1 ali upravljalnega elementa za namenska zasilna vrata v skladu z določbami iz odstavka 7.6.5.1 in vrnitvi teh upravljalnih elementov v običajni položaj ponovno ne zaprejo, dokler voznik nato ne vključi upravljalnega elementa za zapiranje. Vključitev enega od upravljalnih elementov iz odstavka 7.6.5.1 povzroči, da se vrata odprejo toliko, da omogočijo, da preskusna naprava, kot je opredeljena v odstavku 7.7.2.1, lahko gre skozi v 8 sekundah od delovanja upravljalnega elementa ali se vrata preprosto odprejo z roko toliko, da omogočijo, da preskusna naprava lahko gre skozi v 8 sekundah od delovanja upravljalnega elementa. Poleg tega zasilna vrata ne smejo biti drsna, razen pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov. Pri teh vozilih drsna vrata lahko veljajo za zasilna vrata, če je bilo dokazano, da se lahko po preskusu čelnega trka v skladu s Pravilnikom št. 33 odprejo brez uporabe orodja.

7.6.7.3 Vsak upravljalni element ali naprava za odpiranje zasilnih vrat (pri dvonivojskih vozilih na spodnjem nivoju) od zunaj je nameščena med 1 000 mm in 1 500 mm nad tlemi in največ 500 mm od vrat. Pri vozilih razredov I, II in III je vsak upravljalni element ali naprava za odpiranje zasilnih vrat z notranje strani nameščena med 1 000 mm in 1 500 mm nad zgornjo površino poda ali stopnice, ki je najbližja upravljalnemu elementu, in največ 500 mm oddaljena od vrat. To ne velja za upravljalne elemente, nameščene v vozniškem prostoru.

Upravljalni element iz odstavka 7.6.7.2 za odpiranje vrat na mehanski pogon pa se lahko namesti tudi v skladu z odstavkom 7.6.5.1.2.

7.6.7.4 Na tečajih pritrjena zasilna vrata, ki so nameščena na stranskih stenah vozila, morajo biti na tečaje nataknjena na sprednjem robu in se odpirati navzven. Trakovi, verige ali druge naprave za omejevanje kota odpiranja vrat so dovoljeni, če ne preprečujejo, da se vrata odprejo za najmanj 100 stopinj in ostanejo odprta v tej legi. Če je ustrezno poskrbljeno za prost prehod do zasilnih vrat, zahteva za najmanjši kot odpiranja 100 stopinj ne velja.

7.6.7.5 Zasilna vrata se zaščitijo pred nenamernim odpiranjem. Vendar ta zahteva ne velja, če se zasilna vrata samodejno zaklenejo, ko se vozilo premika s hitrostjo, višjo od 5 km/h.

7.6.7.6 Vsa zasilna vrata morajo biti opremljena z zvočno napravo, ki opozori voznika, če vrata niso dobro zaprta. Opozorilno napravo sproži premikanje zapaha ali ročaja, ne pa premikanje vrat.

7.6.7.7 Če je zagotovljen sistem za zaklepanje čez noč, velja naslednje:

7.6.7.7.1 pri vklopu stikala za vžig se sistem za zaklepanje samodejno izključi; ali

7.6.7.7.2 če sistem za zaklepanje čez noč ostane vključen na enih ali več vratih, ko je stikalo za vžig v položaju „vklopljeno“, se sproži opozorilo za voznika. En signal se lahko uporabi za več kot ena vrata.

7.6.8 Tehnične zahteve za okna za zasilni izhod

7.6.8.1 Vsako okno za zasilni izhod, ki je pritrjeno s tečaji ali se lahko izvrže, se mora odpirati navzven. Okna, ki se lahko izvržejo, se pri odpiranju ne smejo popolnoma ločiti od vozila. Mehanizem za odpiranje oken, ki se lahko izvržejo, je takšen, da učinkovito prepreči nenamerno izvrženje.

7.6.8.2 Vsako okno za zasilni izhod:

7.6.8.2.1 se lahko preprosto in takoj odpre z napravo, ki velja za sprejemljivo, z notranje in zunanje strani vozila. Ta določba vključuje možnost uporabe npr. laminiranega stekla ali plastike, ali

7.6.8.2.2 je izdelano iz varnostnega stekla, ki ga je mogoče z lahkoto razbiti. Ta druga določba izključuje možnost uporabe laminiranega stekla ali plastike. Ob vsakem oknu za zasilni izhod je nameščena naprava, s katero se okno lahko razbije in ki je brez težav dosegljiva osebam v vozilu. Naprava za razbitje stekla za okno za zasilni izhod na zadnji strani vozila je nameščena na sredini nad oknom za zasilni izhod ali pod njim ali pa je naprava nameščena ob vsaki strani okna.

7.6.8.3 Vsako okno za zasilni izhod, ki se lahko zaklene od zunaj, je izdelano tako, da ga je vedno mogoče odpreti iz notranjosti vozila.

7.6.8.4 Če je okno za zasilni izhod vodoravno pritrjeno na tečaje na zgornjem robu, se zagotovi ustrezna naprava, ki omogoča, da ostane okno popolnoma odprto. Vsako okno za zasilni izhod, ki je pritrjeno na tečaje, deluje tako, da ne ovira prostega prehoda z notranje ali zunanje strani vozila.

7.6.8.5 Razdalja med spodnjim robom okna za zasilni izhod, vgrajenega v stranski steni vozila, in podom vozila neposredno pod oknom (razen lokalnega odstopanja, kot so predel kolesa ali okrov menjalnika) ne sme biti večja od 1 200 mm in ne manjša od 650 mm v primeru okna za zasilni izhod, ki je pritrjeno na tečajih, ali 500 mm v primeru okna iz stekla, ki se lahko razbije.

Vendar je lahko ta razdalja v primeru okna za zasilni izhod, pritrjenega na tečajih, zmanjšana na najmanj 500 mm, če je okenska odprtina do višine 650 mm opremljena z varovalom, ki preprečuje možnost padca potnikov iz vozila. Če je okenska odprtina opremljena z varovalom, velikost okenske odprtine nad varovalom ni manjša od najmanjše predpisane velikosti za okno za zasilni izhod.

7.6.8.6 Vsako okno za zasilni izhod, pritrjeno na tečajih, ki ni dobro vidno z vozniškega sedeža, se opremi z zvočno opozorilno napravo, ki opozori voznika, če okno ni popolnoma zaprto. Ta naprava se sproži z okenskim zapahom in ne s premikanjem okna.

7.6.9 Tehnične zahteve za lopute za zasilni izhod

7.6.9.1 Vsaka loputa za zasilni izhod deluje tako, da ne ovira prostega prehoda z notranje ali zunanje strani vozila.

7.6.9.2 Strešne lopute za zasilni izhod morajo biti take, da se lahko izvržejo, pritrjene na tečajih ali izdelane iz varnostnega stekla, ki ga je mogoče z lahkoto razbiti. Talne lopute morajo biti pritrjene na tečajih ali takšne, da se lahko izvržejo, in opremljene z zvočno opozorilno napravo, ki opozori voznika, če niso dobro zaprte. Ta naprava se sproži z zapahom lopute za zasilni izhod in ne s premikanjem lopute. Talne lopute za zasilni izhod se zaščitijo pred nenamernim odpiranjem. Vendar ta zahteva ne velja, če se talna loputa samodejno zaklene, ko se vozilo premika s hitrostjo, višjo od 5 km/h.

7.6.9.3 Lopute, ki se lahko izvržejo, se pri odpiranju ne smejo popolnoma ločiti od vozila, tako da loputa ne ogroža drugih udeležencev v prometu. Mehanizem za odpiranje loput za zasilni izhod, ki se lahko izvržejo, je takšen, da učinkovito prepreči nenamerno izvrženje. Talne lopute, ki se lahko izvržejo, se lahko izvržejo le v prostor za potnike.

7.6.9.4 Lopute za zasilni izhod, ki so pritrjene na tečajih, se odpirajo v smeri naprej ali nazaj, kot odpiranja pa je najmanj 100 stopinj. Talne lopute za zasilni izhod, ki so pritrjene na tečajih, se lahko odpirajo v prostor za potnike.

7.6.9.5 Lopute za zasilni izhod je mogoče preprosto odpirati ali odstraniti z notranje in zunanje strani. Vendar ta zahteva ne izključuje možnosti, da se loputa za zasilni izhod zaklene zaradi zavarovanja nenadzorovanega vozila, pod pogojem, da se z običajnim mehanizmom za odpiranje ali odstranjevanje vedno lahko odpre ali odstrani z notranje strani. V bližini lopute, izdelane iz materiala, ki ga je mogoče z lahkoto razbiti, se zagotovi naprava, s katero se loputa lahko razbije in ki je brez težav dosegljiva osebam v vozilu.

7.6.10 Tehnične zahteve za zložljive stopnice

Zložljive stopnice, če so vgrajene, morajo izpolnjevati naslednje zahteve:

7.6.10.1 delovanje zložljivih stopnic je lahko usklajeno z delovanjem ustreznih delovnih ali zasilnih vrat;

7.6.10.2 pri zaprtih vratih ne sme noben del stopnice štrleti več kot 10 mm prek bližnjega roba karoserije;

7.6.10.3 pri odprtih vratih in raztegnjeni stopnici je površina v skladu z zahtevami iz odstavka 7.7.7 te priloge;

7.6.10.4 v primeru stopnice z mehanskim pogonom premik mirujočega vozila z uporabo lastnega pogona ne sme biti mogoč, če je stopnica raztegnjena. V primeru ročno upravljane stopnice zvočni signal opozori voznika, če stopnica ni popolnoma zložena;

7.6.10.5 zložljive stopnice z mehanskim pogonom ni mogoče raztegniti, dokler se vozilo premika. Če se naprava za upravljanje stopnice pokvari, se stopnica zloži in ostane zložena. Vendar delovanje ustreznih vrat ne sme biti omejeno zaradi takšne okvare ali zaradi poškodovane ali blokirane stopnice;

7.6.10.6 če potnik stoji na zložljivi stopnici z mehanskim pogonom, ustreznih vrat ni mogoče zapreti. Izpolnjevanje te zahteve se preveri tako, da se na sredino stopnice postavi utež z maso 15 kg, kar ustreza masi majhnega otroka. Ta zahteva ne velja za nobena vrata v neposrednem vidnem polju voznika;

7.6.10.7 (rezervirano)

7.6.10.8 vsi naprej ali nazaj usmerjeni vogali zložljive stopnice morajo biti zaokroženi s polmerom, ki ni manjši od 5 mm; robovi morajo biti zaokroženi s polmerom najmanj 2,5 mm;

7.6.10.9 ko so vrata prostora za potnike odprta, zložljiva stopnica trdno ostane v raztegnjeni legi. Pri obremenitvi z maso 136 kg na sredini enojne stopnice ali 272 kg na sredini dvojne stopnice se kateri koli del stopnice, merjeno glede na karoserijo vozila, ne upogne za več kot 10 mm.

7.6.11 Varnostni znaki

7.6.11.1 Vsi varnostni znaki morajo izpolnjevati zahteve iz odstavka 6.5 standarda ISO 3864-1:2011.

7.6.11.2 Vsak varnostni znak, predpisan s tem pravilnikom, se uporablja za prikaz samo enega varnostnega sporočila. Informacije morajo biti prikazane v obliki piktogramov, ki pa jih na istem znaku lahko dopolnjujejo besede, črke in številke. Nameščen in usmerjen mora biti tako, da je zlahka razumljiv.

7.6.11.2.1 Varnostni znaki morajo biti v skladu z načeli iz spodnjih vzorčnih oblik, tj. zgornji razdelek prikazuje varnostno sporočilo, drugi razdelek vsebuje navodila, tretji, spodnji razdelek, ki ni obvezen, pa je namenjen manj pomembnemu besedilu.

7.6.11.2.2 Piktogrami, s katerimi se zahtevajo dejanja uporabnika, prikazujejo osebo ali ustrezen del osebe, ki upravlja opremo ali napravo.

7.6.11.2.3 Piktogrami, s katerimi se zahteva gibanje, po potrebi s puščico prikazujejo smer gibanja. Če je zahtevano krožno gibanje, se uporablja ukrivljena puščica.

7.6.11.2.4 Kadar je treba upravljati naprave, odstraniti pregrade ali odpreti vrata, piktogram prikazuje potek dejanja.

7.6.11.2.5 Male črke dopolnilnih besed, posamezne črke in številke morajo biti visoke najmanj 8 mm. Besede ne smejo biti zapisane le z velikimi črkami.

7.6.11.3 Vsi varnostni znaki, ki so vidni z notranje strani vozila, morajo biti iz fotoluminiscenčnega materiala, katerega lastnosti upadanja svetilnosti morajo ustrezati najmanj podkategoriji C iz preglednice 2 standarda ISO 17398:2004, merjeno v skladu z odstavkom 7.11 navedenega standarda.

7.6.11.4 Varnostni znaki niso nameščeni na mestih, kjer se lahko med vožnjo zakrijejo. Vendar se prek okna za zasilni izhod lahko namesti zavesa ali senčilo, če dodatni varnostni znak prikazuje, da se okno za zasilni izhod nahaja za zaveso ali senčilom.

7.6.11.5 Vsak zasilni izhod in vsak drug izhod, ki izpolnjuje predpise za zasilni izhod, se označi z enim od ustreznih piktogramov, opisanih v preglednici 3 standarda ISO 7010:2011; piktogrami morajo biti berljivi z notranje in zunanje strani vozila.

7.6.11.6 Varnostni znaki morajo biti nameščeni v bližini ali okrog vseh notranjih in zunanjih elementov za upravljanje v sili in naprav za razbitje okna za zasilni izhod ali na njih.

7.6.11.7 Noben del varnostnega znaka ne sme zakrivati morebitne zaščite pred zlorabo, npr. pokrova.

7.6.11.8 Jezik, v katerem mora biti napisano morebitno besedilo varnostnih znakov v skladu z odstavki 7.6.11.1 do 7.6.11.7, določi homologacijski organ ob upoštevanju države/držav, v kateri/katerih predlagatelj namerava dati vozilo v promet, če je potrebno po posvetovanju s pristojnimi organi zadevne države/zadevnih držav. Če pristojni organ v državi/državah, v kateri/katerih bo vozilo registrirano, zahteva spremembo jezika, za to ne sme biti potreben nov homologacijski postopek.

7.6.12 Osvetlitev delovnih vrat

7.6.12.1 Nameščena je lahko osvetlitev delovnih vrat za osvetlitev ravnega, vodoravnega dela tal iz odstavka 7.6.12.2.2, ki je potnikom v pomoč pri vstopanju v vozilo in izstopanju iz njega, vozniku pa omogoči, da s svojega sedeža vidi, da je na tem delu tal prisoten potnik.

7.6.12.2 Osvetlitev delovnih vrat, če je nameščena:

7.6.12.2.1 je bele barve;

7.6.12.2.2 osvetljuje raven, vodoraven del tal širine 2 m, merjeno od ravnine, ki je vzporedna s srednjo vzdolžno navpično ravnino vozila, ki poteka skozi skrajno zunanjo točko zaprtih delovnih vrat, in na dolžini od prečne ravnine, ki poteka skozi skrajni sprednji rob zaprtih delovnih vrat do prečne ravnine, ki poteka skozi središčnico skrajnih sprednjih koles, ki so za delovnimi vrati, ali če takih koles ni, do prečne ravnine, ki poteka skozi zadnjo stran vozila;

7.6.12.2.3 ne slepi zunaj območja na tleh, ki je široko največ 5 m, merjeno od strani vozila, dolžina pa je omejena s prečno ravnino, ki poteka skozi sprednjo stran vozila, in prečno ravnino, ki poteka skozi zadnjo stran vozila;

7.6.12.2.4 če je spodnji rob svetlobne naprave manj kot 2 m od tal, ne sega več kot 50 mm čez skupno širino vozila, merjeno brez te naprave, in je zaobljena s polmeri najmanj 2,5 mm;

7.6.12.2.5 vključi in izključi se ročno z ločenim stikalom; ter

7.6.12.2.6 nameščena je tako, da se naprava lahko vklopi le pri upravljanju delovnih vrat in hitrost vozila ne preseže 5 km/h, ko pa vozilo doseže hitrost, višjo od 5km/h, se samodejno izklopi.

7.7 Notranja oprema

7.7.1 Dostop do delovnih vrat (glej sliko 1 Priloge 4)

7.7.1.1 Prazen prostor, ki se od stranske stene vozila, v kateri so vgrajena vrata, razteza v notranjost vozila, omogoča prost prehod ene preskusne naprave z merami preskusne naprave 1 ali 2 s slike 1 Priloge 4.

Preskusna naprava se drži vzporedno z odprtino vrat, medtem ko se premika iz izhodiščnega položaja, kjer ravnina površine, ki je najbližje notranjosti vozila, poteka tangencialno na zunanji rob odprtine, do položaja, kjer se dotakne prve stopnice. Nato se preskusna naprava drži pravokotno na verjetno smer gibanja osebe, ki vstopi v vozilo.

7.7.1.2 (Rezervirano)

7.7.1.3 Ko se središčnica te preskusne naprave premakne za 300 mm od svojega izhodiščnega položaja in se preskusna naprava dotakne zgornje površine stopnice ali poda, se zadrži v tem položaju.

7.7.1.4 Valjasto preskusno telo (glej sliko 6 Priloge 4), uporabljeno za preverjanje prostega prehoda, se potem premika iz prehoda v smeri verjetnega gibanja izstopajoče osebe, dokler njegova središčnica ne doseže navpične ravnine, v kateri je zgornji rob zgornje stopnice, ali dokler se ravnina, ki poteka tangencialno na zgornji valj, ne dotakne dvodelne preskusne plošče, odvisno od tega, kaj se zgodi prej, in nato zadrži v tem položaju (glej sliko 2 Priloge 4).

7.7.1.5 Med valjastim preskusnim telesom v položaju iz odstavka 7.7.1.4 in dvodelno preskusno ploščo v položaju iz odstavka 7.7.1.3 je prazen prostor, katerega zgornja in spodnja meja sta prikazani na sliki 2 Priloge 4. Ta prazni prostor omogoča prost prehod navpične preskusne plošče, katere oblika in mere ustrezajo srednjemu delu valjastega preskusnega telesa (odstavek 7.7.5.1) in katere debelina ni večja od 20 mm. Ta preskusna plošča se premika v verjetni smeri gibanja vstopajoče osebe od tangencialnega položaja valjastega preskusnega telesa, dokler se njena zunanja površina ne dotakne notranje površine dvodelne preskusne plošče in se dotakne ravnine ali ravnin, ki jih določajo zgornji robovi stopnic (glej sliko 2 Priloge 4).

7.7.1.6 Prosti prostor prehoda za to preskusno telo ne vključuje prostora, ki se razteza do 300 mm pred neobremenjeno sedežno blazino pri naprej ali nazaj usmerjenih sedežih ali do 225 mm pri prečno usmerjenih sedežih in do najvišje točke sedežne blazine (glej sliko 25 Priloge 4).

7.7.1.7 Pri sklopnih sedežih se ta prostor določi s sedežem v položaju uporabe.

7.7.1.8 Vendar lahko eden ali več sklopnih sedežev, namenjenih posadki, v položaju uporabe ovira prehod za dostop do delovnih vrat, če:

7.7.1.8.1 je v vozilu in v opisnem listu (glej Prilogo 1) jasno določeno, da ta sedež lahko uporablja le posadka;

7.7.1.8.2 se sedež, ko se ne uporablja, samodejno sklopi v položaj, da izpolnjuje zahteve iz odstavka 7.7.1.1 ali 7.7.1.2 in odstavkov 7.7.1.3, 7.7.1.4 in 7.7.1.5 te priloge;

7.7.1.8.3 vrata ne veljajo za predpisan izhod za namen odstavka 7.6.1.4 te priloge;

7.7.1.8.4 ko je sedež v položaju uporabe ali sklopljenem položaju, noben njegov del: (a) ne sega čez navpično ravnino, ki poteka skozi sredino površine vozniškega sedeža v najbolj nazaj in navzdol pomaknjeni legi in sredino zunanjega vzvratnega ogledala, nameščenega na nasprotni strani vozila, kot je vozniški sedež, ali skozi sredino morebitnega zaslona, ki se uporablja kot naprava za neposredno gledanje, odvisno od tega, kaj je ustrezno, in (b) ne sega nad vodoravno ravnino, ki se nahaja 300 mm nad sredino površine vozniškega sedeža v najbolj nazaj in navzdol pomaknjeni legi.

7.7.1.9 Pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov odprtina vrat in prehod, po katerem potniki pridejo do nje, veljata za neovirana, če:

7.7.1.9.1 je, merjeno vzporedno z vzdolžno osjo vozila, na vsaki točki prazen prostor najmanj 220 mm in 550 mm na vsaki točki, ki je več kot 500 mm nad tlemi ali stopnicami (slika 3 Priloge 4);

7.7.1.9.2 je, merjeno pravokotno na vzdolžno os vozila, na vsaki točki prazen prostor najmanj 300 mm in 550 mm na vsaki točki, ki je več kot 1 200 mm nad tlemi ali stopnicami ali manj kot 300 mm pod stropom (slika 4 Priloge 4).

7.7.1.10 Mere delovnih vrat in zasilnih vrat iz odstavka 7.6.3.1 ter zahteve iz odstavkov 7.7.1.1 do 7.7.1.7, 7.7.2.1 do 7.7.2.3, 7.7.5.1 in 7.7.8.5 te priloge ne veljajo za vozila razreda B z največjo tehnično dovoljeno maso do 3,5 tone ter največ 12 potniškimi sedeži in neoviranim dostopom do najmanj dvojih vrat z vsakega od potniških sedežev.

7.7.1.11 Največji naklon poda v prehodu za dostop ne sme presegati 5 odstotkov.

7.7.1.12 Površina prehodov za dostop je nedrseča.

7.7.2 Dostop do zasilnih vrat (glej sliko 5 Priloge 4)

Naslednje zahteve ne veljajo za vozniška vrata, ki se uporabljajo kot zasilni izhod v vozilih za prevoz do največ 22 potnikov.

7.7.2.1 Razen v primerih iz odstavka 7.7.2.4 prazen prostor med prehodom in odprtino zasilnih vrat omogoča prost prehod navpičnega valja s premerom 300 mm in višino 700 mm od poda, na katerem je postavljen drugi navpični valj s premerom 550 mm, pri čemer je skupna višina sestava 1 400 mm.

Premer zgornjega valja se lahko zgoraj zmanjša na 400 mm, če so robovi posneti tako, da poševna ravnina ne presega 30 stopinj glede na vodoravno ravnino.

7.7.2.2 Osnovna ploskev prvega valja leži v projekciji drugega valja.

7.7.2.3 Če so vzdolž prehoda vgrajeni sklopni sedeži, se prazen prostor za valj določa, ko je sedež v položaju uporabe.

7.7.2.4 Namesto dvodelnega valja se lahko uporabi preskusna naprava, opisana v odstavku 7.7.5.1 (glej sliko 6 Priloge 4).

7.7.3 Dostop do oken za zasilni izhod

7.7.3.1 Preskusno napravo je mogoče premakniti od prehoda na zunanjo stran vozila skozi vsako okno za zasilni izhod.

7.7.3.2 Smer premikanja preskusne naprave je enaka smeri, v kateri bi se potnik ob zapuščanju vozila predvidoma gibal. Preskusna naprava se drži pravokotno na to smer gibanja in ne sme naleteti na nobeno oviro.

7.7.3.3 Preskusna naprava je v obliki tanke plošče velikosti 600 mm × 400 mm z vogali, zaobljenimi s polmerom 200 mm. Vendar je lahko v primeru okna za zasilni izhod na zadnji strani vozila preskusna naprava velika 1 400 mm × 350 mm z vogali, zaobljenimi s polmerom 175 mm.

7.7.4 Dostop do loput za zasilni izhod

7.7.4.1 Lopute za zasilni izhod v strehi

7.7.4.1.1 Razen pri vozilih razredov I in A je najmanj ena loputa za zasilni izhod nameščena tako, da se prisekana štiristranska piramida z naklonom stranic 20 stopinj in višino 1 600 mm dotika dela sedeža ali druge enakovredne oprijemalne opore. Os piramide je navpična in njen manjši presek se dotika površine odprtine lopute za zasilni izhod. Oprijemalne opore so lahko zložljive ali premične, če se lahko v položaju uporabe zaskočijo. Preverjanje se izvaja pri tem položaju.

7.7.4.1.2 Če je strešna konstrukcija debelejša od 150 mm, se manjši presek piramide dotika površine odprtine lopute za zasilni izhod na višini zunanje površine strehe.

7.7.4.2 Lopute za zasilni izhod v podu

Če so lopute za zasilni izhod vgrajene v podu, morajo omogočati neposreden in prost dostop do zunanje strani vozila in biti nameščene tam, kjer je višina praznega prostora nad loputo enaka višini prehoda. Kakršni koli viri toplote ali gibljivi elementi morajo biti najmanj 500 mm oddaljeni od vsakega dela odprtine lopute.

Preskusno napravo v obliki tanke plošče z merama 600 mm × 400 mm z vogali, zaobljenimi s polmerom 200 mm, je mogoče v vodoravnem položaju premakniti z višine 1 m nad podom vozila na zunanja tla.

7.7.5 Prehodi (glej sliko 6 Priloge 4)

7.7.5.1 Prehodi vozila morajo biti oblikovani in izdelani tako, da omogočajo prost prehod preskusne naprave, sestavljene iz dveh soosnih valjev, med katera je vstavljen obrnjen prisekan stožec, pri čemer ima preskusna naprava mere, kot so prikazane na sliki 6 Priloge 4.

Preskusna naprava se lahko dotakne visečih ročajev, če so vgrajeni, ali drugih prožnih predmetov, kot so sestavni deli varnostnih pasov, in jih zlahka premakne.

Pri vozilih razredov I in A se preskusna naprava v skladu s sliko 6 Priloge 4 ne sme dotakniti nobenega zaslona ali prikazovalne naprave na stropu nad prehodom.

Pri vozilih razredov II, III in B se preskusna naprava v skladu s sliko 6 Priloge 4 lahko dotakne katerega koli zaslona ali prikazovalne naprave na stropu nad prehodom. Največja sila, potrebna za odmik takega zaslona ali prikazovalne naprave v obeh smereh ne sme preseči 35 newtonov. Največja sila mora delovati pravokotno na sredino spodnjega robu zaslona ali prikazovalne naprave izmenično v obeh smereh, dokler zaslon ali prikazovalna naprava ne doseže položaja, ki omogoča prost prehod preskusne naprave. Po odmiku mora zaslon ali prikazovalna naprava ostati v odmaknjenem položaju in se ne sme samodejno vrniti v prvotno lego.

Če je vozilo razredov I, II ali A opremljeno s pregrado, se preskusna naprava v skladu s sliko 6 Priloge 4 lahko dotakne pregrade, če največja sila, potrebna za odmik take pregrade, ne presega 50 newtonov, merjeno na mestu stika med preskusno napravo v skladu s sliko 6 Priloge 4 in pregrado, pri čemer sila deluje pravokotno na pregrado.

Največja sila velja za obe smeri premikanja preskusne naprave.

Če je vozilo opremljeno z dvižno ploščadjo ob pregradi, se lahko pregrada med delovanjem dvižne ploščadi začasno blokira.

7.7.5.1.1 Če pred sedežem ali vrsto sedežev ni izhoda, velja:

7.7.5.1.1.1 pri naprej usmerjenih sedežih mora sprednji rob valjaste preskusne naprave iz odstavka 7.7.5.1 segati najmanj do prečne navpične ravnine, ki poteka tangencialno na skrajno sprednjo točko naslonjal skrajne sprednje vrste sedežev, in se zadrži v tem položaju. Iz te ravnine mora biti mogoče ploščo, prikazano na sliki 7 Priloge 4, premakniti tako, da se iz položaja, v katerem se dotika valjaste preskusne naprave, navzven obrnjena stran preskusne plošče pomakne za 660 mm naprej;

7.7.5.1.1.2 pri prečno usmerjenih sedežih mora sprednji del valjaste preskusne naprave doseči najmanj prečno ravnino, ki sovpada z navpično ravnino, ki poteka skozi središče sprednjega sedeža (slika 7 Priloge 4);

7.7.5.1.1.3 pri nazaj usmerjenih sedežih mora sprednji del valjaste preskusne naprave doseči najmanj prečno navpično ravnino, ki poteka tangencialno na sprednjo stran sedežnih blazin na skrajni sprednji vrsti sedežev ali na skrajnem sprednjem sedežu (slika 7 Priloge 4).

7.7.5.2 (Rezervirano)

7.7.5.3 Pri vozilih razreda III so lahko sedeži na eni strani ali obeh straneh prehoda bočno premični; v tem primeru se lahko širina prehoda zmanjša na vrednost, ki ustreza premeru spodnjega valja 220 mm, pod pogojem, da se z uporabo upravljalnega elementa na vsakem sedežu, ki je preprosto dosegljiva osebi, ki stoji na prehodu, sedež enostavno vrne, če je mogoče, samodejno, tudi ko je zaseden, v položaj, ki ustreza najmanjši širini 300 mm.

7.7.5.4 Pri zgibnih vozilih se lahko preskusna naprava iz odstavka 7.7.5.1 neovirano premika skozi gibljivi del na katerem koli nivoju, kjer je prehod potnikov dovoljen skozi oba dela. Noben del prožne obloge tega dela, vključno z deli meha, ne štrli v prehod.

7.7.5.5 Stopnice se lahko vgradijo v prehode. Širina takih stopnic ne sme biti manjša od širine prehoda na vrhu stopnic.

7.7.5.6 Sklopni sedeži, ki potnikom omogočajo sedenje v prehodu, niso dovoljeni. Sklopni sedeži pa so dovoljeni v drugih območjih vozila, če odprti (v položaju za sedenje) ne ovirajo prehoda preskusne naprave po prehodu.

7.7.5.7 Bočno drsni sedeži, ki v enem od svojih položajev štrlijo v prehod, niso dovoljeni, razen v vozilih razreda III pod pogoji, predpisanimi v odstavku 7.7.5.3.

7.7.5.8 Pri vozilih, za katera velja odstavek 7.7.1.9 te priloge, prehod ni potreben, če so upoštevane mere dostopa, določene v navedenem odstavku.

7.7.5.9 Površina prehodov je nedrseča.

7.7.6 Naklon prehoda

Naklon prehoda ne presega:

7.7.6.1 v vzdolžni smeri: 7.7.6.1.1 8 odstotkov pri