SL Uradni list Evropske unije L 130/19

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo na:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 90 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnastih zavor za motorna vozila in njihove priklopnike

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dodatka 11 k seriji sprememb 01 – Začetek veljavnosti: 24. oktober 2009

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitev pojmov

3. Vloga za homologacijo

4. Homologacija

5. Specifikacije in preskusi

6. Pakiranje in označevanje

7. Spremembe in razširitev homologacije sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore

8. Skladnost proizvodnje

9. Kazni za neskladnost proizvodnje

10. Popolno prenehanje proizvodnje

11. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov

12. Prehodne določbe

PRILOGE

Priloga 1 – Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali popolnem prenehanju proizvodnje sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore v skladu s Pravilnikom št. 90

Priloga 2 – Razporeditev homologacijske oznake in podatkov o homologaciji

Priloga 3 – Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M 1 , M 2 in N 1

Priloga 4 – Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnaste zavore za vozila kategorij M 3 , N 2 in N 3

Priloga 5 – Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij O 1 in O 2

Priloga 6 – Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnaste zavore za vozila kategorij O 3 in O 4

Priloga 7 – Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L

Priloga 8 – Tehnični predpisi za sklope nadomestnih zavornih oblog, ki so namenjeni za uporabo v ločenih sistemih parkirnih zavor, ki so neodvisni od sistema delovnih zavor vozila

Priloga 9 – Ugotavljanje tornega obnašanja zavornih oblog na preskusnih napravah

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik se uporablja za: 1.1.1 Sklope nadomestnih zavornih oblog, namenjenih za uporabo v tornih zavorah, ki so sestavni del zavornega sistema vozil kategorij M, N, L in O, ki so bila homologirana v skladu s pravilniki št. 13, št. 13-H ali št. 78. 1.1.2 Nadomestne zavorne obloge bobnastih zavor, ki se zakovičijo na zavorno čeljust, za vgradnjo in uporabo na vozilih kategorij M3, N2, N3, O3 ali O4, ki so bila homologirana v skladu s Pravilnikom št. 13. 1.1.3 Za sklope nadomestnih zavornih oblog, ki se uporabljajo v ločenih sistemih parkirnih zavor, ki so neodvisni od sistema delovnih zavor vozila, veljajo samo tehnični predpisi iz Priloge 8 k temu pravilniku.

1.2 Sklope nadomestnih zavornih oblog se lahko homologira za vgradnjo in uporabo na motornih vozilih in priklopnikih, ki so bili homologirani v skladu s Pravilnikom št. 13 ali Pravilnikom št. 78. Nadomestne zavorne obloge za bobnaste zavore, ki se zakovičijo na zavorno čeljust, se lahko homologira za vgradnjo in uporabo na motornih vozilih in priklopnikih, ki so bili homologirani v skladu s Pravilnikom št. 13 in so razvrščeni v kategorije M3, N2, N3, O3 in O4 (1).

2. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku:

2.1 „zavorni sistem“ je sistem, opredeljen v odstavku 2.3 Pravilnika št. 13;

2.2 „torna zavora“ pomeni tisti del zavornega sistema, v katerem se zaradi trenja med zavorno oblogo in zavornim kolutom ali bobnom kolesa, ki se medsebojno relativno premikata, razvijejo sile, ki delujejo v nasprotni smeri gibanja;

2.3 „sklop zavornih oblog“ pomeni sestavni del torne zavore, ki se pritisne ob boben oziroma kolut, da nastane torna sila;

2.3.1 „sklop zavorne čeljusti“ pomeni sklop zavornih oblog bobnaste zavore;

2.3.1.1 „zavorna čeljust“ pomeni sestavni del sklopa zavorne čeljusti, ki nosi zavorno oblogo;

2.3.2 „sklop zavorne ploščice“ pomeni del sklopa zavornih oblog kolutne zavore;

2.3.2.1 „nosilna ploščica“ pomeni sestavni del sklopa zavorne ploščice, ki nosi zavorno oblogo;

2.3.3 „zavorna obloga“ pomeni sestavni del iz tornega materiala z obliko in končno dimenzijo, ki se pritrdi na zavorno čeljust ali na nosilno ploščico;

2.3.4 „zavorna obloga bobnaste zavore“ pomeni zavorno oblogo za bobnasto zavoro;

2.3.5 „torni material“ pomeni izdelek, ki je nastal s posebno mešanico materialov in postopkov, ki skupaj določajo značilnosti zavorne obloge;

2.4 „tip zavorne obloge“ pomeni kategorijo zavornih oblog, ki se ne razlikujejo po značilnostih tornega materiala;

2.5 „tip sklopa zavornih oblog“ pomeni sklope zavornih oblog za posamezno kolo, ki se ne razlikujejo po tipu zavornih oblog, dimenzijah in značilnostih delovanja;

2.6 „tip zavorne obloge bobnaste zavore“ pomeni sklope sestavnih delov zavornih oblog za posamezno kolo, ki se po vgradnji v zavorno čeljust ne razlikujejo po tipu zavornih oblog, dimenzijah in značilnostih delovanja;

2.7 „originalna zavorna obloga“ pomeni tip zavorne obloge, ki je naveden v dokumentaciji o homologaciji vozila, Pravilnik št. 13, Priloga 2, odstavek 8.1 (2), ali Pravilnik št. 78, Priloga 1, odstavek 5.4;

2.8 „sklop originalnih zavornih oblog“ pomeni sklop zavornih oblog, ki je skladen s podatki, priloženimi dokumentaciji o homologaciji vozila;

2.9 „sklop nadomestnih zavornih oblog“ pomeni sklop zavornih oblog tipa, ki je v tem pravilniku homologiran kot ustrezno nadomestilo za sklop originalnih zavornih oblog;

2.10 „originalna zavorna obloga bobnaste zavore“ pomeni zavorno oblogo bobnaste zavore, ki je skladna s podatki, priloženimi dokumentaciji o homologaciji vozila;

2.11 „nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore“ pomeni zavorno oblogo bobnaste zavore tipa, ki je v tem pravilniku homologiran kot ustrezno nadomestilo za originalno zavorno oblogo, ki se namesti na zavorno čeljust;

2.12 „sklop zavornih oblog parkirne zavore“ pomeni sklop zavorne ploščice ali sklop zavorne čeljusti, ki sodi k sistemu parkirnih zavor, ki je ločen in neodvisen od sistema delovnih zavor;

2.13 „proizvajalec“ pomeni organizacijo, ki lahko prevzame tehnično odgovornost za sklope zavornih oblog ali za zavorne obloge bobnaste zavore in dokaže, da lahko zagotavlja skladnost proizvodnje.

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1 Vlogo za homologacijo tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog ali tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za določen tip vozila (določene tipe vozil) vloži proizvajalec sklopa nadomestnih oblog/nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore ali njegov ustrezno pooblaščeni predstavnik.

3.2 Vlogo za sklope nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore lahko vloži imetnik homologacije oziroma homologacij vozila po Pravilniku št. 13 ali Pravilniku št. 78, če sklopi nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore ustrezajo tipu, navedenemu v dokumentaciji o homologaciji vozila.

3.3 Vlogi za homologacijo se v trojniku priloži opis sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore v zvezi s podatki, opredeljenimi v Prilogi 1 k temu pravilniku, in z naslednjimi podatki: 3.3.1 diagrami, ki prikazujejo funkcionalne mere sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore; 3.3.2 navedbo položaja sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore na vozilih, za katera se vloži vloga za homologacijo vgradnje.

3.4 Za izvedbo preskusov za homologacijo se predloži zadostna količina sklopov zavornih oblog ali zavornih oblog bobnaste zavore tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo.

3.5 Vlagatelj soglaša in tehničnim službam, ki izvajajo homologacijske preskuse, da na voljo ustrezno reprezentativno vozilo oziroma vozila in/ali zavoro oziroma zavore.

3.6 Pristojni organ pred podelitvijo homologacije preveri, ali obstajajo zadovoljivi ukrepi za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje.

3.6.1 Vlagatelj predloži vrednosti tornega obnašanja v skladu z odstavkom 2.4.1 oziroma 3.4.1 Priloge 9 k temu pravilniku.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če sklopi zavornih oblog ali zavorne obloge bobnaste zavore, predloženi v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjujejo zahteve odstavka 5 spodaj, se homologacija tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog ali tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore podeli.

4.1.1 Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L s kombiniranim zavornim sistemom v smislu odstavka 2.9 Pravilnika št. 78 mora biti homologacija omejena na kombinacijo oziroma kombinacije sklopa zavornih oblog na oseh vozila, ki so bile preskušene v skladu s Prilogo 7 k temu pravilniku.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu sklopa nadomestnih zavornih oblog ali tipu zavorne obloge bobnaste zavore se dodeli številka homologacije, ki je sestavljena iz treh skupin števk: 4.2.1 Prvi dve števki (trenutno 01 za Pravilnik v seriji sprememb 01) označujeta serijo sprememb, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika v času izdaje homologacije. 4.2.2 Naslednje tri števke označujejo tip zavorne obloge. 4.2.3 Pripona iz treh števk označuje zavorno čeljust ali nosilno ploščico ali mere pri zavornih oblogah bobnaste zavore.

4.3 Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu sklopa zavornih oblog ali tipu zavorne obloge bobnaste zavore. Ista homologacijska številka lahko zajema uporabo tipa sklopa zavornih oblog ali tipa zavorne obloge bobnaste zavore na več različnih tipih vozil.

4.4 Obvestilo o podelitvi, razširitvi, zavrnitvi ali preklicu homologacije ali o popolnem prenehanju proizvodnje tipa sklopa zavornih oblog ali tipa zavorne obloge bobnaste zavore v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, skladnim z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

4.5 Na vsak sklop zavornih oblog oziroma na zavorno oblogo bobnaste zavore tipa, ki je homologiran po tem pravilniku, se na vidno in zlahka dostopno mesto namesti mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz: 4.5.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo (3); 4.5.2 številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in številka homologacije, desno od kroga iz odstavka 4.5.1.

4.6 Homologacijska oznaka iz odstavka 4.5 mora biti čitljiva in neizbrisna.

4.7 V Prilogi 2 k temu pravilniku so navedeni primeri razporeditve homologacijske oznake ter podatkov o homologaciji, navedenih zgoraj in v odstavku 6.5 spodaj.

5. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

5.1 Splošno

Sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore sta zasnovana in izdelana tako, da je po nadomestitvi sklopa ali obloge, prvotno vgrajene v vozilo, zavorni učinek tega vozila enak zavornemu učinku homologiranega tipa vozila.

Natančneje:

(a) vozilo, opremljeno s sklopi nadomestnih zavornih oblog oziroma z nadomestnimi zavornimi oblogami bobnaste zavore, mora izpolnjevati ustrezne predpise glede zaviranja iz Pravilnika št. 13, vključno s serijo sprememb 09, ali iz Pravilnika št. 78, vključno s serijo sprememb 01;

(b) sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore mora imeti podobne značilnosti delovanja kot prvotni sklop zavornih oblog oziroma prvotna zavorna obloga bobnaste zavore, ki ga bosta nadomestila;

(c) sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore mora imeti ustrezne mehanske značilnosti;

(d) zavorne obloge ne smejo vsebovati azbesta.

5.1.1 Šteje se, da sklopi nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, ki ustrezajo tipu iz dokumentacije o homologaciji vozila v skladu s Pravilnikom št. 13 ali Pravilnikom št. 78, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 5 tega pravilnika.

5.2 Zahteve glede zmogljivosti

5.2.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M1, M2 in N1

Vsaj ena garnitura sklopov nadomestnih zavornih oblog, ki predstavlja tip obloge, ki je v postopku homologacije, se vgradi in preskusi na vsaj enem vozilu, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, skladno z določbami iz Priloge 3 in mora izpolnjevati zahteve iz te priloge. Predstavnik tipa vozila oziroma predstavniki tipov vozil se izberejo iz razpona vozil, na katerih se te garniture uporabljajo, s pomočjo analize najslabšega primera (4). Za preverjanje občutljivosti na hitrost in enakovredne učinkovitosti pri hladnih zavorah se uporabi enega od dveh postopkov iz Priloge 3.

5.2.2 Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij M3, N2 in N3

Vsaj ena garnitura sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore, ki predstavlja tip obloge, ki je v postopku homologacije, se vgradi in preskusi na vsaj enem vozilu ali zavori, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, skladno z določbami iz Priloge 4, z uporabo enega od dveh postopkov, opisanih v odstavku 1 (preskus vozila) ali v odstavku 2 (preskus na vztrajnostnem dinamometru) in mora izpolnjevati zahteve iz te priloge. Predstavnik tipa vozila oziroma predstavniki tipov vozil ali zavora oziroma zavore se izberejo iz razpona uporabe s pomočjo analize najslabšega primera (4).

5.2.3 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij O1 in O2

Sklopi nadomestnih zavornih oblog se preskušajo skladno z določbami iz Priloge 5 in morajo izpolnjevati zahteve iz te priloge.

5.2.4 Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij O3 in O4

Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore se preskušajo v skladu z določbami iz Priloge 6 in morajo izpolnjevati zahteve iz te priloge. Za te preskuse se uporabi enega od treh postopkov iz odstavka 3 Priloge 2 do Priloge 11 k Pravilniku št. 13.

5.2.5 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L

Vsaj ena garnitura sklopov nadomestnih zavornih oblog, ki predstavlja tip obloge, ki je v postopku homologacije, se vgradi in preskusi na vsaj enem vozilu, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, skladno s predpisi Priloge 7 in mora izpolnjevati zahteve iz te priloge. Predstavnik tipa vozila oziroma predstavniki tipov vozil se izberejo iz razpona uporabe s pomočjo analize najslabšega primera (5).

5.3 Mehanske značilnosti

5.3.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M1, M2, N1, O1, O2, in L

5.3.1.1 Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi strižna trdnost skladno s standardom ISO 6312:1981 ali ISO 6312:2001.

Najmanjša sprejemljiva strižna trdnost je 250 N/cm2 za sklop zavorne ploščice in 100 N/cm2 za sklop zavorne čeljusti.

5.3.1.2 Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi stisljivost skladno s standardom ISO 6310:1981 ali ISO 6310:2001.

Vrednosti stisljivosti ne smejo presegati dveh odstotkov pri temperaturi okolja in petih odstotkov pri 400 °C za sklop zavorne ploščice ter dveh odstotkov pri temperaturi okolja in štirih odstotkov pri 200 °C za sklop zavorne čeljusti. Ta zahteva ne velja za sklope zavornih oblog parkirne zavore.

5.3.2 Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij M3, N2, N3, O3 in O4

5.3.2.1 Strižna trdnost

Ta preskus se uporablja samo za sklope zavornih ploščic kolutnih zavor.

Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi strižna trdnost skladno s standardom ISO 6312:1981 ali ISO 6312:2001. Sklope zavornih oblog se lahko razdeli na dva ali tri dele, da ustrezajo zmožnosti preskusne naprave.

Najmanjša sprejemljiva strižna trdnost je 250 N/cm2.

5.3.2.2 Stisljivost

Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog in nadomestnih zavornih oblogah bobnaste zavore tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi stisljivost skladno s standardom ISO 6310:1981 ali ISO 6310:2001. Lahko se uporabijo ploščati vzorci glede na tip vzorca I.

Vrednosti stisljivosti ne smejo presegati dveh odstotkov pri temperaturi okolja in petih odstotkov pri 400 °C za sklope zavorne ploščice ter dveh odstotkov pri temperaturi okolja in štirih odstotkov pri 200 °C za sklope zavorne čeljusti in zavorne obloge bobnaste zavore.

5.3.2.3 Trdota materiala (6)

Ta zahteva se uporablja za sklope zavornih oblog bobnaste zavore in zavorne obloge bobnaste zavore.

Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblogah bobnaste zavore tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi trdota skladno s standardom ISO 2039-2:1987.

Podatek o trdoti za torni material na torni površini je povprečna vrednost petih vzorcev oblog iz različnih proizvodnih serij (če so na voljo) tako, da se na različnih mestih vsake zavorne obloge opravi pet meritev.

6. PAKIRANJE IN OZNAČEVANJE

6.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, ki ustrezajo tipu, homologiranemu skladno s tem pravilnikom, se prodajajo v garniturah za posamezno os.

6.2 Vsaka garnitura za posamezno os mora biti v posebnem zavoju, ki je zapečaten tako, da se predhodno odpiranje takoj opazi.

6.3 Na vsakem zavoju morajo biti navedeni naslednji podatki: 6.3.1 količina sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore v zavoju; 6.3.2 ime proizvajalca ali trgovska oznaka; 6.3.3 znamka in tip sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore; 6.3.4 vozila/osi/zavore, za katere je vsebina zavoja homologirana; 6.3.5 homologacijska oznaka.

6.4 Vsak zavoj mora vsebovati navodila o vgradnji v uradnem jeziku ECE, dopolnjena z ustreznim besedilom v jeziku države, v kateri se prodaja, vključno s: 6.4.1 podatki za dodatno opremo; 6.4.2 navedbo, da je treba sklope nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore zamenjati za celotno os; 6.4.3 in za nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore splošno izjavo, ki opozarja na naslednje točke: neoporečnost platforme zavorne čeljusti, naležne površine ležaja in tečaja; zavorna čeljust se ne izkrivlja, deformira ali rjavi; tip in velikost zakovice, ki jo je treba uporabljati; potrebna orodja za kovičenje in sile; 6.4.4 pri kombiniranih zavornih sistemih v smislu odstavka 2.9 Pravilnika št. 78 je treba poleg tega navesti kombinacijo oziroma kombinacije homologiranega sklopa zavornih oblog.

6.5 Na vsakem sklopu nadomestnih zavornih oblog oziroma na nadomestni zavorni oblogi bobnaste zavore morajo biti stalno nameščeni naslednji podatki o homologaciji: 6.5.1 homologacijska oznaka; 6.5.2 datum proizvodnje, vsaj mesec in leto, ali serijska številka; 6.5.3 znamka in tip zavornih oblog.

7. SPREMEMBE IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE SKLOPA NADOMESTNIH ZAVORNIH OBLOG OZIROMA NADOMESTNE ZAVORNE OBLOGE BOBNASTE ZAVORE

7.1 Vsaka sprememba tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma tipa nadomestne zavorne obloga bobnaste zavore se sporoči upravnemu organu, ki je podelil homologacijo tipa. Organ lahko potem: 7.1.1 meni, da ni verjetno, da bi spremembe imele znaten škodljiv učinek in da sklop zavornih oblog oziroma zavorna obloga bobnaste zavore v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali 7.1.2 zahteva od tehnične službe, pristojne za opravljanje preskusov, dodatno poročilo o preskusu.

7.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z opredelitvijo sprememb po postopku iz odstavka 4.4 zgoraj sporoči pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik.

7.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko te razširitve in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom o podeljeni homologaciji, skladnim z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, homologirane po tem pravilniku, se izdelajo tako, da so skladni s homologiranim tipom.

8.2 Šteje se, da originalni sklopi zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore, ki se uporabljajo v skladu z odstavkom 3.2, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 8.

8.3 Zaradi preverjanja izpolnjevanja zahtev iz odstavka 8.1 se izvede ustrezen nadzor proizvodnje. Ta nadzor vključuje nadzor uporabljenih surovin in sestavnih delov.

8.4 Imetnik homologacije zlasti: 8.4.1 zagotovi, da se za vsak tip sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore opravijo vsaj ustrezni preskusi, predpisani v odstavku 5.3., in preskus tornega obnašanja, predpisan v Prilogi 9 k temu pravilniku, na podlagi statističnega preverjanja in naključnih vzorcev v skladu z rednim postopkom zagotavljanja kakovosti. Za sklope zavornih oblog parkirne zavore se uporablja samo strižna trdnost, opisana v odstavku 5.3; 8.4.2 zagotavlja, da obstajajo postopki za učinkovit nadzor kakovosti izdelkov; 8.4.3 ima dostop do kontrolne opreme, potrebne za preverjanje ustreznosti vsakega homologiranega tipa; 8.4.4 analizira rezultate vsakega tipa preskusa zaradi preverjanja in zagotavljanja doslednosti značilnosti proizvodov ob upoštevanju nihanj pri serijski proizvodnji; 8.4.5 poskrbi, da so rezultati preskusov zapisani in so s potrebnimi prilogami na voljo za obdobje, dogovorjeno s homologacijskim organom; 8.4.6 zagotovi, da se po vsaki seriji vzorcev ali preskušancev, ki dokazuje neskladnost z zadevno vrsto preskusa, opravita nadaljnje vzorčenje in nadaljnji preskus. Pri tem se uporabijo vsi potrebni ukrepi za ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje teh izdelkov.

8.5 Pristojni organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri ustreznost uporabljenih metod preverjanja skladnosti v vsaki proizvodni enoti.

8.5.1 Pri vsakem takem pregledu se inšpektorju predloži proizvodna in preskusna dokumentacija.

8.5.2 Inšpektor lahko izbere naključne vzorce za preskus v proizvajalčevem laboratoriju. Najmanjše število vzorcev se lahko določi na podlagi rezultatov preverjanj proizvajalca.

8.5.3 Če je stopnja kakovosti nezadovoljiva ali če je treba potrditi veljavnost preskusov iz zgornjega odstavka 8.5.2, inšpektor izbere vzorce in jih pošlje tehnični službi, ki je opravila homologacijske preskuse.

8.5.4 Pristojni organ lahko opravi kateri koli preskus, predpisan v tem pravilniku.

8.5.5 Običajno se pregled, ki ga odobri pristojni organ, opravi enkrat letno. Če so rezultati pregleda negativni, pristojni organ sprejme vse potrebne ukrepe za čim hitrejšo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

9. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

9.1 Homologacija, podeljena v zvezi s tipom sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma tipom zavorne obloge bobnaste zavore v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 zgoraj.

9.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

10. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma tip zavorne obloge bobnaste zavore, ki je homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov pošljejo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije ali popolno prenehanje proizvodnje.

12. PREHODNE DOLOČBE

12.1 Nobena pogodbenica ne sme zavrniti podelitve homologacije na podlagi tega pravilnika, kakor je bil spremenjen s serijo sprememb 01.

12.2 Od 1. januarja 1995 smejo pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, homologacije podeliti le, če homologiran sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kakor je bil spremenjen s serijo sprememb 01.

12.3 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej dovoljujejo vgradnjo ali uporabo sklopa nadomestnih zavornih oblog na vozilu v uporabi, homologiran po tem pravilniku v originalni, nespremenjeni obliki.

(1) Sklicevanja v tem pravilniku na Pravilnik št. 13 se štejejo tudi kot sklicevanja na kateri koli drug mednarodni predpis, ki vsebuje enake tehnične zahteve kot Pravilnik št. 13. V skladu s tem je treba razlagati tudi sklicevanja na določene dele Pravilnika.

(2) Če take zavorne obloge na trgu ni na voljo, se lahko namesto njih uporabljajo zavorne obloge iz odstavka 8.2.

(3) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo, 53 za Tajsko, 54 in 55 (prosto), 56 za Črno goro, 57 (prosto) ter 58 za Tunizijo. Nadaljnje številke se za druge države določijo po kronološkem vrstnem redu, po katerem ratificirajo Sporazum o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali na njih uporabijo, in pogojih za vzajemno priznavanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, ali pristopijo k njemu, generalni sekretar Združenih narodov pa tako določene številke sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(4) Analiza najslabšega primera mora za vsak tip vozila v razponu uporabe vsebovati (najmanj) naslednje tehnične lastnosti:

(a) Premer koluta

(b) Debelina koluta

(c) Prezračevani ali neprezračevani kolut

(d) Premer bata

(e) Dinamični polmer pnevmatike

(f) Masa vozila

(g) Osna masa in odstotek zavorne sile osi

(h) Najvišja hitrost vozila

V poročilu o preskusu je treba navesti preskusne pogoje.

(5) Prim. opombo 4.

(6) Ta preskus je vključen za namene skladnosti proizvodnje. O najnižjih vrednostih in odstopanjih se je treba dogovoriti s tehnično službo.

PRILOGA 1 SPOROČILO (Največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 2 RAZPOREDITEV HOMOLOGACIJSKE OZNAKE IN PODATKOV O HOMOLOGACIJI (glej odstavek 4.7. tega pravilnika) a = najmanj 8 mm Iz zgornje homologacijske oznake je razvidno, da je bil zadevni del homologiran na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 90. V tem primeru prvi dve števki homologacijske številke pomenita, da je v času podelitve zadevne homologacijske številke Pravilnik št. 90 že vseboval serijo sprememb 01; naslednje tri števke je homologacijski organ dodelil za tip zavornih oblog, števke v priponi pa je homologacijski organ dodelil za zavorno čeljust ali nosilno ploščo. Vseh osem števk skupaj sestavlja homologacijsko številko za navedeni tip sklopa nadomestnih zavornih oblog. Primer oznake sklopa zavorne ploščice Primer oznake sklopa zavorne čeljusti Primer oznake zavorne obloge bobnaste zavore Opomba: Položaj oznak in medsebojni položaj oznak, prikazanih v zgornjih primerih, ni obvezen.

PRILOGA 3 Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M1, M2 in N1 1. Skladnost s Pravilnikom št. 13 Skladnost z zahtevami Pravilnika št. 13 se preveri s preskusom vozila. 1.1 Priprava vozila 1.1.1 Preskusno vozilo Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog, mora biti opremljeno s tistim tipom sklopa nadomestnih zavornih oblog, za katerega se vloži vloga za podelitev homologacije, in mora biti v skladu z zahtevami pravilnikov št. 13 in št. 13-H opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. Zavorne obloge, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca v dogovoru z organom za tehnično preskušanje. 1.1.2 Postopek utekavanja 1.1.2.1 Splošni pogoji Sklopi zavornih oblog, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščeni na ustrezne zavore. Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog je treba uporabiti nove zavorne obloge. Zavorne obloge bobnaste zavore se lahko strojno obdela, da se doseže najboljši možen začetni stik med oblogami in bobnom oziroma bobni. Preskusno vozilo mora biti popolnoma obremenjeno. Lahko se uporabijo sklopi originalnih zavornih oblog, ki se uporabljajo za primerjalni preskus in so že vgrajeni na preskusno vozilo, če so v dobrem stanju in ni izrabljene več kot 20 odstotkov prvotne debeline. Ne sme biti vidnih poškodb, razpok, čezmerne korozije ali znakov pregretja. Utečeni morajo biti v skladu s spodaj opisanim postopkom. 1.1.2.2 Postopek Prevozite najmanj 50 km z vsaj 100 zaviranji pri različnih pojemkih (vsaj med 1 m/s2 in 5 m/s2) pri začetnih hitrostih od 50 km/h do 120 km/h. V postopku utekavanja je treba vsaj trikrat doseči temperaturno območje med 250 °C in 500 °C za sklope zavorne ploščice oziroma med 150 °C in 250 °C za sklope zavornih oblog bobnaste zavore (merjeno na torni površini koluta ali bobna). Temperatura ne sme presegati 500 °C za sklope zavorne ploščice oziroma 250 °C za sklope zavornih oblog bobnaste zavore. 1.1.2.3 Preverjanje delovanja Z zaviranjem ene osi naenkrat opravite pet zaviranj pri hitrosti s 70 km/h na 0 km/h (sprednja os) in s 45 km/h na 0 km/h (zadnja os) pri tlaku v vodu 4 Mpa (1) in začetni temperaturi 100 °C za vsako zaustavitev. Pet zaporednih neenakih rezultatov mora biti v mejah dopustnega odstopanja 0,6 m/s2 (sprednja os) oziroma 0,4 m/s2 (zadnja os) povprečnega polnega pojemka. Če ta zahteva ni izpolnjena, je treba postopek utekavanja po odstavku 1.1.2.2 razširiti, preverjanje delovanja po odstavku 1.1.2.3 pa je treba ponoviti. 1.2 Zavorni sistem vozila se preverja skladno z zahtevami za ustrezno kategorijo vozila (M1, M2 ali N1) iz odstavkov 1 in 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13. Veljajo naslednje zahteve oziroma preskusi: 1.2.1 Sistem delovne zavore 1.2.1.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem in obremenjenim vozilom 1.2.1.2 Preskus tipa 0 z vklopljenim motorjem, z neobremenjenim in obremenjenim vozilom, skladno z odstavkom 1.4.3.1 (preskus stabilnosti) in odstavkom 1.4.3.2 (samo preskus pri začetni hitrosti v = 0,8 vmax) Priloge 4 k Pravilniku št. 13. 1.2.1.3 Preskus tipa I 1.2.2 Pomožni zavorni sistem 1.2.2.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem, z obremenjenim vozilom (ta preskus se lahko opusti, ko je razvidno, da so zahteve izpolnjene, npr. pri sistemu diagonalne vezave zavorne instalacije) 1.2.3 Parkirni zavorni sistem (Velja samo v primeru, ko se zavore, za katere se vloži vlogo za homologacijo zavornih oblog, uporablja za parkiranje.) 1.2.3.1 Preskus na naklonu vsaj 18 odstotkov, z obremenjenim vozilom 1.3 Vozilo mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz odstavka 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13, kot je določeno za to kategorijo vozil. 2. Dodatne zahteve Skladnost z dodatnimi zahtevami se preverja z enim od naslednjih postopkov: 2.1 Preskus na vozilu (z ločenim zaviranjem posameznih osi) Za ta preskus se vozilo popolnoma obremeni in zavore se uporabi vedno pri odklopljenem motorju in na ravni cesti. Sistem za upravljanje delovne zavore vozila mora biti opremljen z napravo za ločevanje zavore prednje osi od zavore zadnje osi, tako da se lahko obe uporabljata neodvisno ena od druge. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog za zavore prednje osi je treba delovanje zavor zadnje osi za ves čas preskusa odklopiti. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog za zavore zadnje osi je treba delovanje zavor prednje osi za ves čas preskusa odklopiti. 2.1.1 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo originalnega sklopa zavornih oblog tako, da se primerja rezultate preskusov, in sicer na naslednji način. 2.1.1.1 Zavore se uporabijo vsaj šestkrat s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu, dokler kolesa ne blokirajo oziroma do povprečnega polnega pojemka 6 m/s2 ali do največjega dovoljenega pritiska na stopalko za zadevno kategorijo vozila, in sicer s spodaj navedeno začetno hitrostjo: Kategorija vozila Preskusna hitrost v km/h sprednja os zadnja os M1 70 45 M2 50 40 N1 65 50 Začetna temperatura zavor pred vsako uporabo zavore mora biti ≤ 100 °C. 2.1.1.2 Pritisk na stopalko oziroma tlak v delovnem vodu in povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore, določi se tudi pritisk na stopalko, ki je potreben, da se doseže (če je mogoče) povprečni polni pojemek 5 m/s2 za zavore prednje osi in 3 m/s2 za zavore zadnje osi. Če teh vrednosti ni mogoče doseči z največjim dovoljenim pritiskom na stopalko, se izmenično določi pritisk na stopalko ali tlak v delovnem vodu, ki sta potrebna, da se doseže največji pojemek. 2.1.1.3 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog. 2.1.2 Preskus občutljivosti na hitrost 2.1.2.1 Na stopalko se pritisne z močjo, ki je razvidna iz odstavka 2.1.1.2 te priloge pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C, nato se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: (a) Prednja os 65 km/h, 100 km/h in 135 km/h, kjer vmax presega 150 km/h. (b) Zadnja os 45 km/h, 65 km/h in 90 km/h, kjer vmax presega 150 km/h. 2.1.2.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.1.2.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 15 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti. 2.2 Preskusi na vztrajnostnem dinamometru 2.2.1 Preskusna oprema Za namene preskusov mora biti vztrajnostni dinamometer opremljen z zadevno zavoro vozila. Dinamometer mora biti opremljen z merilniki za zvezno beleženje števila vrtljajev, zavornega navora, tlaka v vodu, števila vrtljajev po aktiviranju zavore, zavornega časa in temperature zavornega koluta. 2.2.2 Preskusni pogoji 2.2.2.1 Vrtilna masa dinamometra mora ustrezati polovici deleža največje tehnično dovoljene mase vozila na osi, kot je prikazano v spodnji tabeli, in kotalnemu polmeru največje pnevmatike, ki je dovoljena za ta tip oziroma tipe vozila. Kategorija vozila Delež največje mase vozila na os sprednja zadnja M1 0,77 0,32 M2 0,69 0,44 N1 0,66 0,39 2.2.2.2 Začetna vrtilna hitrost vztrajnostnega dinamometra mora ustrezati linearni hitrosti vozila, kot je navedeno v odstavkih 2.2.3 in 2.2.4 te priloge, in je odvisna od dinamičnega polmera pnevmatike. 2.2.2.3 Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in utečene po naslednjem postopku: Faza utekavanja 1, 64 zaviranj z 80 km/h na 30 km/h pri različnih tlakih v vodu: Parameter Sprednja os Zadnja os Kolutna zavora Zadnja os Bobnasta zavora Število zaviranj na cikel 32 32 32 Hitrost zavore (km/h) 80 80 80 Hitrost sprostitve (km/h) 30 30 30 Začetna temperatura zavor (°C) < 100 < 100 < 80 Končna temperatura zavor (°C) Odprto Odprto Odprto Tlak zaviranja 1 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 2 (kPa) 3 000 3 000 3 000 Tlak zaviranja 3 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 4 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 5 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 6 (kPa) 3 800 3 800 3 800 Tlak zaviranja 7 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 8 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 9 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 10 (kPa) 3 400 3 400 3 400 Tlak zaviranja 11 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 12 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 13 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 14 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 15 (kPa) 3 000 3 000 3 000 Tlak zaviranja 16 (kPa) 4 600 4 600 4 600 Tlak zaviranja 17 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 18 (kPa) 5 100 5 100 5 100 Tlak zaviranja 19 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 20 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 21 (kPa) 4 200 4 200 4 200 Tlak zaviranja 22 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 23 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 24 (kPa) 4 600 4 600 4 600 Tlak zaviranja 25 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 26 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 27 (kPa) 3 400 3 400 3 400 Tlak zaviranja 28 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 29 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 30 (kPa) 3 000 3 000 3 000 Tlak zaviranja 31 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 32 (kPa) 3 800 3 800 3 800 Število ciklov 2 2 2 Faza utekavanja 2, 10 zaustavitev s 100 km/h na 5 km/h pri 0,4 g pojemku in naraščajočih začetnih temperaturah: Parameter Sprednja os Zadnja os Kolutna zavora Zadnja os Bobnasta zavora Število zaustavitev na cikel 10 10 10 Hitrost zavore (km/h) 100 100 100 Hitrost sprostitve (km/h) < 5 < 5 < 5 Stopnja pojemka (g) 0,4 0,4 0,4 Najvišji tlak (kPa) 16 000 16 000 10 000 Začetna temperatura 1 (°C) < 100 < 100 < 100 Začetna temperatura 2 (°C) < 215 < 215 < 151 Začetna temperatura 3 (°C) < 283 < 283 < 181 Začetna temperatura 4 (°C) < 330 < 330 < 202 Začetna temperatura 5 (°C) < 367 < 367 < 219 Začetna temperatura 6 (°C) < 398 < 398 < 232 Začetna temperatura 7 (°C) < 423 < 423 < 244 Začetna temperatura 8 (°C) < 446 < 446 < 254 Začetna temperatura 9 (°C) < 465 < 465 < 262 Začetna temperatura 10 (°C) < 483 < 483 < 270 Število ciklov 1 1 1 Čas za ponovno vzpostavitev hitrosti, 18 zaviranj z 80 km/h na 30 km/h pri tlaku v vodu 3 000 kPa: Parameter Sprednja os Zadnja os Kolutna zavora Zadnja os Bobnasta zavora Število zaustavitev na cikel 18 18 18 Hitrost zavore (km/h) 80 80 80 Hitrost sprostitve (km/h) 30 30 30 Tlak (kPa) 3 000 3 000 3 000 Začetna temperatura zavor (°C) < 100 < 100 < 80 Končna temperatura zavor (°C) Odprto Odprto Odprto Število ciklov 1 1 1 2.2.2.4 Opravi se pet zaviranj pri hitrosti z 80 km/h na 0 km/h pri tlaku v vodu 4 MPa in začetni temperaturi 100 °C za vsako zaustavitev. Pet zaporednih neenakih rezultatov mora biti v mejah dopustnega odstopanja 0,6 m/s2 od povprečnega polnega pojemka. Če ta zahteva ni izpolnjena, je treba prvi del postopka utekavanja „Faza utekavanja 1“ ponoviti, dokler ni dosežena zahtevana stabilnost učinkovitosti. 2.2.2.5 Dovoljena je uporaba hlajenja z zrakom. Hitrost dotoka zraka med zaviranjem na zavoro mora biti: vair = 0,33 v pri čemer je: v = preskusna hitrost vozila ob začetku zaviranja. 2.2.3 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog tako, da se primerja rezultate preskusov, in sicer na naslednji način. 2.2.3.1 Pri začetni hitrosti 80 km/h za M1 in N1 ter 60 km/h za M2 in pri temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore vsaj šestkrat pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem tlaka v vodu do povprečnega polnega pojemka 6 m/s2. 2.2.3.2 Tlak v vodu in povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore in določi se tlak v vodu, ki je potreben, da se doseže pojemek 5 m/s2. 2.2.3.3 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog. 2.2.4 Preskus občutljivosti na hitrost 2.2.4.1 Pri tlaku v vodu, ki ga določa odstavek 2.2.3.2, in pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C se trikrat pritisne na zavoro pri začetni vrtilni hitrosti, ki ustreza linearnim hitrostim vozila: (a) 75 km/h, 120 km/h in 160 km/h, kjer vmax presega 150 km/h. 2.2.4.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.2.4.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 15 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti. (1) Za zavorne sisteme, ki niso hidravlični, se uporabi enakovredna vhodna vrednost.

PRILOGA 4 Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnaste zavore za vozila kategorij M3, N2 in N3 1. Preskus na vozilu 1.1 Preskusno vozilo Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore, mora biti opremljeno s tistim tipom sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma zavornih oblog bobnaste zavore, za katerega se vloži vloga za podelitev homologacije, in mora biti skladno z zahtevami Pravilnika št. 13 opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopka utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru z organom za tehnično preskušanje. 1.2 Preskusi in zahteve 1.2.1 Skladnost s Pravilnikom št. 13 1.2.1.1 Zavorni sistem vozila se preverja skladno z zahtevami za ustrezno kategorijo vozila (M3, N2 ali N3) iz odstavkov 1 in 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13. Veljajo naslednje zahteve oziroma preskusi: 1.2.1.1.1 Sistem delovne zavore 1.2.1.1.1.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem in obremenjenim vozilom 1.2.1.1.1.2 Preskus tipa 0 s priklopljenim motorjem, z neobremenjenim in obremenjenim vozilom v skladu z odstavkoma 1.4.3.1 (preskus stabilnosti) in 1.4.3.2 (samo preskus pri začetni hitrosti v = 0,8 vmax) Priloge 4 k Pravilniku št. 13. 1.2.1.1.1.3 Preskus tipa I v skladu z odstavkoma 1.5.1 in 1.5.3 Priloge 4 k Pravilniku št. 13. 1.2.1.1.1.4 Preskus tipa II Obremenjeno vozilo se preskuša tako, da je zavorna energija enaka vrednosti, zabeleženi v istem času pri obremenjenem vozilu, ki vozi s povprečno hitrostjo 30 km/h po 2,5-odstotnem klancu navzdol na razdalji 6 km pri izklopljeni prestavi, tako da energijo pri zaviranju prevzamejo samo delovne zavore. 1.2.1.1.2 Pomožni zavorni sistem 1.2.1.1.2.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem, z obremenjenim vozilom (ta preskus se lahko opusti, če je zajet v preskusih po odstavku 1.2.2 te priloge). 1.2.1.1.3 Parkirni zavorni sistem (Velja samo v primeru, ko se zavore, za katere se vloži vloga za homologacijo zavornih oblog, uporabljajo za parkiranje). 1.2.1.1.3.1 Preskus na naklonu navzdol vsaj 18 odstotkov z obremenjenim vozilom 1.2.1.2 Vozilo mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz odstavka 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13, kot je določeno za to kategorijo vozil. 1.2.2 Dodatne zahteve (z ločenim zaviranjem posameznih osi) Za navedene preskuse se vozilo popolnoma obremeni in zavore se uporabi vedno pri odklopljenem motorju in na ravni cesti. Sistem za upravljanje delovne zavore vozila mora biti opremljen z napravo za ločevanje zavore prednje osi od zavore zadnje osi, tako da se lahko obe uporabljata neodvisno ena od druge. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore za zavore prednje osi je treba delovanje zavor zadnje osi za ves čas preskusa odklopiti. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore za zavore zadnje osi je treba delovanje zavor prednje osi za ves čas preskusa odklopiti. 1.2.2.1 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore tako, da se primerja rezultate preskusov, in sicer na naslednji način. 1.2.2.1.1 Zavore se uporabijo vsaj šestkrat s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu, dokler kolesa ne blokirajo oziroma do povprečnega polnega pojemka 3,5 m/s2 ali do največjega dovoljenega pritiska na stopalko ali do najvišjega tlaka v vodu z začetne hitrosti 45 km/h in pri temperaturi zavor ≤ 100 °C na začetku vsake uporabe zavore. 1.2.2.1.2 Pritisk na stopalko oziroma tlak v delovnem vodu in povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore, določi se tudi pritisk na stopalko, ki je potreben, da se doseže (če je mogoče) povprečni polni pojemek 3 m/s2. Če te vrednosti ni mogoče doseči, se izmenično določi pritisk na stopalko ali tlak v delovnem vodu, ki sta potrebna, da se doseže največji pojemek. 1.2.2.1.3 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore. 1.2.2.2 Preskus občutljivosti na hitrost 1.2.2.2.1 Na stopalko se pritisne z močjo iz odstavka 1.2.2.1.2 te priloge pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C, nato se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: 40 km/h na 20 km/h, 60 km/h na 40 km/h in 80 km/h na 60 km/h (če je vmax ≥ 90 km/h). 1.2.2.2.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 1.2.2.2.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 25 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti. 2. Preskusi na vztrajnostnem dinamometru 2.1 Preskusna oprema Za namene preskusov mora biti vztrajnostni dinamometer opremljen z zadevno zavoro vozila. Dinamometer mora biti opremljen z merilniki za zvezno beleženje števila vrtljajev, zavornega navora, tlaka v vodu, števila vrtljajev po aktiviranju zavore, zavornega časa in temperature zavornega koluta. 2.1.1 Preskusni pogoji 2.1.1.1 Vrtilna masa dinamometra mora ustrezati polovici 0,55 deleža največje mase vozila na os in kotalnemu polmeru največje pnevmatike, ki je dovoljena za ta tip oziroma tipe vozila. 2.1.1.2 Začetna vrtilna hitrost vztrajnostnega dinamometra mora ustrezati linearni hitrosti vozila, kot je navedeno v odstavkih spodaj, in je odvisna od srednje vrednosti dinamičnih polmerov največjih in najmanjših pnevmatik, ki so odobrene za to vozilo oziroma vozila. 2.1.1.3 Sklopi zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru z organom za tehnično preskušanje. 2.1.1.4 Če se uporablja hlajenje z zrakom, mora biti hitrost dotoka zraka na zavoro: vair = 0,33 v pri čemer je: v = preskusna hitrost vozila ob začetku zaviranja. 2.1.1.5 Valj za aktiviranje, ki je nameščen na zavoro, mora biti najmanjše velikosti, ki je odobrena za ta tip oziroma tipe vozila. 2.2 Preskusi in zahteve 2.2.1 Preskusi, ki izhajajo iz Pravilnika št. 13 2.2.1.1 Preskus tipa 0 Od začetne hitrosti 60 km/h pri temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore vsaj šestkrat pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem tlaka v vodu do tlaka v vodu, ki ga zavorni sistem tipa oziroma tipov vozila stalno zagotavlja (npr. vklopni tlak kompresorja). Povprečni polni pojemek mora biti vsaj 5 m/s2. 2.2.1.2 Preskus tipa 0, zavorni učinek pri visokih hitrostih Pri hitrosti 100 km/h in temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore trikrat pritisne na zavoro, če gre za homologacijo vozil kategorije N2, in pri hitrosti 90 km/h, če gre za homologacijo vozil kategorij M3 in N3, pri čemer se uporabi zagotovljen tlak v vodu, kakor je opredeljen v odstavku 2.2.1.1. Povprečna vrednost doseženih polnih pojemkov vseh treh pritiskov mora biti najmanj 4 m/s2. 2.2.1.3 Preskus tipa I 2.2.1.3.1 Postopek segrevanja Pri v1 = 60 km/h in v2 = 30 km/h in času cikla 60 s ter temperaturi zavor pri prvi uporabi ≤ 100 °C se dvajsetkrat zaporedoma pritisne na zavoro. Tlak v vodu ustreza pojemku 3 m/s2 pri prvi uporabi in mora pri vseh nadaljnjih uporabah ostati nespremenjen. 2.2.1.3.2 Zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami Po postopku segrevanja se izmeri zavorni učinek pri segretih zavorah pod pogoji iz odstavka 2.2.1.1 zgoraj, pri čemer se uporablja zagotovljen tlak v vodu, kakor je opredeljen v odstavku 2.2.1.1 (temperaturni pogoji so lahko drugačni). Povprečni polni pojemek, ki se doseže pri segretih zavorah, ne sme biti manjši od 60 odstotkov vrednosti, ki se jo doseže s hladnimi zavorami, ali 4 m/s2. 2.2.1.3.3 Čas za ponovno vzpostavitev hitrosti 120 s po zaviranju s segretimi zavorami se z začetne hitrosti 60 km/h izvede pet polnih zaustavitev pri tlaku v vodu iz odstavka 2.2.1.3.1. zgoraj in z najmanj dvominutnimi presledki. Na začetku pete uporabe mora biti temperatura zavor ≤ 100 °C, doseženi povprečni polni pojemek pa je ± 10 odstotkov pojemka, izračunanega iz razmerja tlak v vodu/pojemek preskusa tipa 0 pri 60 km/h. 2.2.1.4 Preskus tipa II 2.2.1.4.1 Postopek segrevanja Zavore se segrevajo s stalnim zavornim navorom, ki ustreza pojemku 0,15 m/s2 pri nespremenjeni hitrosti 30 km/h v obdobju 12 minut. 2.2.1.4.2 Zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami Po postopku segrevanja se izmeri zavorni učinek pri segretih zavorah pod pogoji iz odstavka 2.2.1.1 zgoraj, pri čemer se uporablja zagotovljen tlak v vodu, kakor je opredeljen v odstavku 2.2.1.1 (temperaturni pogoji so lahko drugačni). Povprečni polni pojemek, ki se doseže pri segretih zavorah, ne sme biti manjši od 3,75 m/s2. 2.2.1.5 Statični preskus učinkovitosti parkirne zavore 2.2.1.5.1 Za celotno območje uporab se določi najneugodnejša vhodna sila na zavoro, največja masa vozila, ki jo je treba zavreti z eno osjo, in polmer pnevmatik. 2.2.1.5.2 Zavoro se uporabi z vhodno silo iz odstavka 2.2.1.5.1 zgoraj. 2.2.1.5.3 Na gred dinamometra se deluje s počasi naraščajočim navorom, da se boben oziroma kolut zavrti. Ko se gred dinamometra začne premikati, se izmeri izhodni navor na zavori in s pomočjo polmera pnevmatik, kakor je določeno v odstavku 2.2.1.5.1, se izračuna ustrezna zavorna sila osi. 2.2.1.5.4 Če se zavorno silo, izmerjeno v skladu z odstavkom 2.2.1.5.3, deli s polovico mase vozila v skladu z odstavkom 2.2.1.5.1, mora biti dobljeni koeficient najmanj 0,18. 2.2.2 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore tako, da se primerja rezultate preskusa tipa 0 v skladu z odstavkom 2.2.1.1. 2.2.2.1 Preskus tipa 0 iz odstavka 2.2.1.1 se izvaja z eno garnituro sklopa originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore. 2.2.2.2 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore. 2.2.3 Preskus občutljivosti na hitrost 2.2.3.1 Pri zagotovljenem tlaku v vodu v skladu z odstavkom 2.2.1.1 in pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: 60 km/h na 30 km/h, 80 km/h na 60 km/h in 110 km/h na 80 km/h (če je vmax ≥ 90 km/h). 2.2.3.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.2.3.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 25 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti.

PRILOGA 5 Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij O1 in O2 1. Splošno Preskusni postopek, opisan v tej prilogi, temelji na preskusu z vztrajnostnim dinamometrom. Preskuse se lahko izvaja tudi na preskusnem vozilu ali na kotalni preskusni napravi, če se ustvari enake preskusne pogoje in če so izračunani parametri takšni kot pri preskusu z vztrajnostnim dinamometrom. 2. Preskusna oprema Za namene preskusov mora biti vztrajnostni dinamometer opremljen z zadevno zavoro vozila. Dinamometer mora biti opremljen z merilniki za zvezno beleženje števila vrtljajev, zavornega navora, tlaka v vodu ali sile za aktiviranje zavor, števila vrtljajev po aktiviranju zavore, zavornega časa in temperature zavornega koluta. 2.1 Preskusni pogoji 2.1.1 Vrtilna masa dinamometra mora ustrezati polovici deleža največje tehnično dovoljene mase vozila na ustrezni osi in kotalnemu polmeru največje pnevmatike, ki je dovoljena za ta tip oziroma tipe vozila. 2.1.2 Začetna vrtilna hitrost vztrajnostnega dinamometra mora ustrezati linearni hitrosti vozila, kot je navedeno v odstavku 3.1 te priloge, in je odvisna od dinamičnega polmera najmanjše pnevmatike, ki je odobrena za ta tip oziroma tipe vozila. 2.1.3 Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru z organom za tehnično preskušanje. 2.1.4 Če se uporablja hlajenje z zrakom, mora biti hitrost dotoka zraka na zavoro: vair = 0,33 v pri čemer je: v = preskusna hitrost vozila ob začetku zaviranja. 2.1.5 Na zavori nameščena naprava za aktivacijo zavor mora ustrezati inštalaciji na vozilu. 3. Preskusi in zahteve 3.1 Preskus tipa 0 Od začetne hitrosti 60 km/h pri temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore vsaj šestkrat zaporedoma pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem tlaka v vodu ali sile, potrebne za vključitev zavore, do najvišjega tlaka v vodu ali do pojemka 6 m/s2. Zadnje aktiviranje zavore se ponovi pri začetni hitrosti 40 km/h. 3.2 Preskus tipa I 3.2.1 Postopek segrevanja Zavora se segreva pri trajnem zaviranju skladno z zahtevami iz odstavka 1.5.2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13, pri čemer je na začetku temperatura zavornega koluta ≤ 100 °C. 3.2.2 Zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami Po postopku segrevanja se izmeri zavorni učinek pri segretih zavorah z začetne hitrosti 40 km/h pod pogoji iz odstavka 3.2.1 zgoraj, pri čemer se uporablja enak tlak v vodu ali enako silo, ki je potrebna za aktivacijo zavore (temperaturni pogoji so lahko drugačni). Povprečni polni pojemek, ki se doseže pri segretih zavorah, ne sme biti manjši od 60 odstotkov vrednosti, ki se jo doseže s hladnimi zavorami, ali 3,5 m/s2. 3.3 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog tako, da se primerja rezultate preskusa tipa 0, kot je opisano v odstavku 3.1. 3.3.1 Preskus tipa 0, kot je predpisan v odstavku 3.1, se izvaja z eno garnituro sklopa originalnih zavornih oblog. 3.3.2 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog.

PRILOGA 6 Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnaste zavore za vozila kategorij O3 in O4 1. Preskusni pogoji Preskuse, predpisane v tej prilogi, se lahko izvaja tudi na preskusnem vozilu ali vztrajnostnem dinamometru ali na kotalni preskusni napravi pod enakimi pogoji, kot so navedeni v odstavkih 3.1 do 3.4 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. Zavorne obloge, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru z organom za tehnično preskušanje. 2. Preskusi in zahteve 2.1 Skladnost s Prilogo 11 k Pravilniku št. 13 Zavore se preverja skladno z zahtevami iz odstavka 3.5 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. 2.1.1 O rezultatih se poroča v obliki, ki je skladna z Dodatkom 3 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. 2.1.2 Te rezultate je treba primerjati z rezultati, pridobljenimi s sklopi originalnih zavornih oblog oziroma originalno zavorno oblogo bobnaste zavore pod enakimi pogoji. 2.1.3 Doseženi zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami pri enakem vhodnem navoru sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore pri preskusu tipa I ali preskusu tipa III (tisti, ki se uporablja) mora biti: (a) enak ali večji od zavornega učinka pri zaviranju s segretimi zavorami sklopa originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore, ali (b) vsaj 90 odstotkov učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore. Ustrezni hod bata zavornega valja ne sme biti ≥ 110 odstotkom vrednosti, dosežene s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore in ne sme preseči vrednosti sp, kakor je opredeljena v odstavku 2 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. Če je bil sklop originalnih zavornih oblog ali zavorna obloga bobnaste zavore preverjen glede zahtev preskusa tipa II, se za sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma za zavorno oblogo bobnaste zavore uporabljajo minimalne zahteve odstavka 1.7.2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 (preskus tipa III). 2.2 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami (tip 0) 2.2.1 Pod pogoji odstavka 1 te priloge ter pri začetni hitrosti 60 km/h in temperaturi zavor ≤ 100 °C se šestkrat pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu do 6,5 bara ali do pojemka 6 m/s2. 2.2.2 Pritisk na stopalko oziroma tlak v vodu in povprečni zavorni navor ali povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore. 2.2.3 Te rezultate se primerja z rezultati, pridobljenimi s sklopi originalnih zavornih oblog oziroma originalno zavorno obloga bobnaste zavore pod enakimi pogoji. 2.2.4 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enaki vhodni sili ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah od – 5 do + 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore.

PRILOGA 7 Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L 1. Preskusni pogoji 1.1 Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog, mora biti opremljeno s tipom sklopov zavornih oblog, za katerega se vloži vloga za homologacijo, in mora biti v skladu z zahtevami Pravilnika št. 78 opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. 1.2 Sklopi zavornih oblog, ki se preskušajo, morajo biti nameščeni na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru z organom za tehnično preskušanje. 1.3 Pri sklopih zavornih oblog za vozila s kombiniranim zavornim sistemom v smislu odstavka 2.9 Pravilnika št. 78 je treba preskusiti kombinacijo oziroma kombinacije sklopa zavornih oblog za prednjo in zadnjo os, ki so v postopku homologacije. Kombinacija je lahko sestavljena iz sklopov nadomestnih zavornih oblog za obe osi in/ali iz sklopa nadomestnih zavornih oblog na eni osi in sklopa originalnih zavornih oblog na drugi osi. 2. Preskusi in zahteve 2.1 Skladnost s Pravilnikom št. 78 2.1.1 Zavorni sistem vozila se preverja skladno z zahtevami za ustrezno kategorijo vozila (L1, L2, L3, L4 ali L5) iz odstavka 1 Priloge 3 k Pravilniku št. 78. Veljajo naslednje zahteve oziroma preskusi: 2.1.1.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem Preskus se izvede samo pri obremenjenem vozilu. Zavore se uporabijo vsaj šestkrat s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu, dokler kolesa ne blokirajo oziroma do pojemka 6 m/s2 ali do največjega dovoljenega pritiska na stopalko. 2.1.1.2 Preskus tipa 0 s priklopljenim motorjem Uporablja se samo za vozila kategorij L3, L4 in L5. 2.1.1.3 Preskus tipa 0 pri mokrih zavorah Se ne uporablja za vozila kategorije L5 ali za bobnaste zavore ali za popolnoma zaprte kolutne zavore, na katerih se pri homologaciji po Pravilniku št. 78 ta preskus ne izvaja. 2.1.1.4 Preskus tipa I Uporablja se samo za vozila kategorij L3, L4 in L5. 2.1.2 Vozilo mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz odstavka 2 Priloge 3 k Pravilniku št. 78, kot je določeno za to kategorijo vozil. 2.2 Dodatne zahteve 2.2.1 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog tako, da se primerja rezultate preskusa tipa 0, kot je opisano v odstavku 2.1.1.1. 2.2.1.1 Preskus tipa 0 iz odstavka 2.1.1.1 se izvaja z eno garnituro sklopa originalnih zavornih oblog. 2.2.1.2 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se jih doseže s sklopom originalnih zavornih oblog. 2.2.2 Preskus občutljivosti na hitrost Ta preskus se uporablja samo za vozila kategorij L3, L4 in L5 in se izvaja z obremenjenim vozilom, pod pogoji preskusa tipa 0 z odklopljenim motorjem. Uporabijo pa se drugačne preskusne hitrosti. 2.2.2.1 Iz rezultatov preskusa tipa 0, kakor je opisan v odstavku 2.1.1.1, se določi pritisk na stopalko ali tlak v vodu, ki ustreza najmanjšemu zahtevanemu povprečnemu polnemu pojemku za to kategorijo vozil. 2.2.2.2 S pritiskom na stopalko ali tlakom v vodu iz odstavka 2.2.2.1 in pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: 40 km/h, 80 km/h in 120 km/h (če je vmax ≥ 130 km/h). 2.2.2.3 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.2.2.4 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 15 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti.

PRILOGA 8 Tehnični predpisi za sklope nadomestnih zavornih oblog, ki so predvidene za uporabo v ločenih sistemih parkirnih zavor, ki so neodvisni od sistema delovnih zavor vozila 1. SKLADNOST S PRAVILNIKOM št. 13 Skladnost z zahtevami Pravilnika št. 13 se preveri s preskusom vozila. 1.1 Preskus na vozilu Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopa nadomestnih zavornih oblog, mora biti opremljeno s tistim tipom sklopov nadomestnih zavornih oblog, za katerega se vloži vloga za homologacijo, in mora biti skladno z zahtevami Pravilnika št. 13 opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. Vozilo mora biti popolnoma obremenjeno. Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in ne smejo biti utečene. 1.2 Parkirni zavorni sistem se preveri glede na vse ustrezne zahteve iz odstavka 2.3 Priloge 4 k Pravilniku št. 13.