SL Uradni list Evropske unije L 177/170

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in datum začetka veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je dostopen na: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 20 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo žarometov motornih vozil za asimetrični kratki svetlobni pramen ali dolgi svetlobni pramen ali oba, ki so opremljeni s halogensko žarnico z žarilno nitko (žarnice kategorije H4)

Revizija 3

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Sprememb 03 – začetek veljavnosti: 9. september 2001

VSEBINA

PRAVILNIK

A. UPRAVNE DOLOČBE

0 Področje uporabe

1. Opredelitev pojmov

2. Vloga za homologacijo žarometa

3. Oznake

4. Homologacija

B. TEHNIČNE ZAHTEVE ZA ŽAROMETE

5. Splošne specifikacije

6. Svetilnost

7. Določbe glede obarvanih leč in filtrov

8. Meritev motenja

9. Etalonski (referenčni) žaromet

10. Pripombe glede barve

C. NADALJNJE UPRAVNE DOLOČBE

11. Sprememba tipa žarometa in razširitev homologacije

12. Skladnost proizvodnje

13. Kazni za neskladnost proizvodnje

14. Popolno prenehanje proizvodnje

15. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov

16. Prehodne določbe

PRILOGE

Priloga 1 – Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji (ali popolnem prenehanju proizvodnje) tipa žarometa v skladu s Pravilnikom št. 20.

Priloga 2 – Primeri homologacijskih oznak

Priloga 3 – Merilni zaslon

Priloga 4 – Preskus stabilnosti fotometričnega delovanja delujočih žarometov

Priloga 5 – Minimalne zahteve za postopke za nadzor skladnosti proizvodnje

Priloga 6 – Zahteve za žaromete z lečami iz plastičnega materiala – preskušanje vzorcev leč ali materiala in celotnih žarometov

Priloga 7 – Minimalne zahteve za vzorčenje, ki ga opravi inšpektor

A. UPRAVNE DOLOČBE

0. PODROČJE UPORABE (1)

Ta pravilnik se uporablja za žaromete motornih vozil, ki so lahko opremljeni z lečami iz stekla ali plastičnega materiala.

1. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku:

1.1 „leča“ pomeni najbolj zunanji del žarometa (enote), ki oddaja svetlobo skozi svetlečo površino;

1.2 „obloga“ pomeni vse proizvode, ki so v enem ali več slojih naneseni na zunanjo površino leče;

žarometi različnih „tipov“ pomenijo žaromete, ki se razlikujejo v tako pomembnih vidikih, kot so:

1.3.1 blagovna znamka;

1.3.2 značilnosti optičnega sistema;

1.3.3 vključitev ali odstranitev sestavnih delov, ki lahko med delovanjem spremenijo optične učinke z odbojem, lomom, absorpcijo in/ali deformacijo. Vendar pa namestitev oziroma odstranitev filtrov, namenjenih izključno za spreminjanje barve svetlobnega pramena, ne pa tudi porazdelitve svetlobe, ne pomeni spremembe tipa;

1.3.4 primernost za vožnjo po desni ali levi strani cestišča ali za oba načina vožnje;

1.3.5 vrsta proizvedenega svetlobnega pramena (kratki svetlobni pramen, dolgi svetlobni pramen ali oba);

1.3.6 materiali, iz katerih so morebitne leče in obloge.

2. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO ŽAROMETA (2)

Vlogo za homologacijo vloži imetnik blagovne znamke ali njegov ustrezno pooblaščen predstavnik. V vlogi se navede:

2.1.1 podatek o tem, ali je žaromet predviden za kratki in dolgi svetlobni pramen ali le za enega od njiju;

2.1.2 če gre za žaromet za kratki svetlobni pramen, ali je ta namenjen vožnji po levi in desni strani cestišča ali le za desno ali le za levo stran vožnje;

2.1.3 če je žaromet opremljen z nastavljivim reflektorjem, položaji vgradnje žarometa glede na cestišče in vzdolžno srednjo ravnino vozila;

Vsaki vlogi za homologacijo se priložijo:

risbe v treh izvodih, ki so dovolj natančne za identifikacijo tipa in prikazujejo prednji del žarometa s podrobnostmi o morebitnih rebrih na lečah ter njegov prečni prerez; na risbah mora biti prikazan prostor, namenjen homologacijski oznaki;

2.2.1.1 če je žaromet opremljen z nastavljivim reflektorjem, položaji vgradnje žarometa glede na cestišče in vzdolžno srednjo ravnino vozila, če je žaromet predviden le za uporabo v teh položajih;

2.2.2 kratek tehnični opis;

dva vzorca tipa žarometa;

2.2.3.1 za preskušanje obarvanega filtra ali obarvanega zaslona (ali obarvane leče): dva vzorca;

za preskus plastičnega materiala, iz katerega so izdelane leče:

trinajst leč;

2.2.4.1.1 šest izmed teh leč se lahko nadomesti s šestimi vzorci materiala velikosti najmanj 60 × 80 mm, z ravno ali izbočeno zunanjo površino in v največji meri ravno površino v sredini (polmer ukrivljenja najmanj 300 mm), veliko najmanj 15 × 15 mm;

2.2.4.1.2 vsaka taka leča ali vzorec materiala se izdela po postopku, ki se uporablja v serijski proizvodnji;

2.2.4.2 reflektor, na katerega se lahko vgradijo leče po navodilih proizvajalca.

2.3 Materialom, iz katerih so izdelane leče in morebitne obloge, je treba priložiti poročilo o preskusu lastnosti teh materialov in oblog, če so na njih že bili opravljeni preskusi.

2.4 Pristojni organ pred podelitvijo homologacije preveri, ali obstajajo zadovoljivi ukrepi za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje.

3. OZNAKE (3)

3.1 Žarometi, predloženi v homologacijo, morajo imeti navedeno blagovno znamko vlagatelja.

3.2 Na leči in na ohišju (4) morajo imeti dovolj prostora za homologacijsko oznako in dodatne simbole iz odstavka 4; ta prostor mora biti označen na risbah iz odstavka 2.2.1 zgoraj.

3.3 Žarometi

zasnovani tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni in levi strani cestišča, morajo imeti oznake, ki prikazujejo obe nastavitvi optične enote na vozilu ali žarnice z žarilno nitko na reflektorju; te oznake morajo vsebovati črki „R/D“ za nastavitev za vožnjo po desni strani cestišča in črki „L/G“ za nastavitev za vožnjo po levi strani cestišča.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Splošno

4.1.1 Homologacija se podeli, če vsi vzorci tipa žarometa, ki se predložijo v skladu z odstavkom 2, izpolnjujejo zahteve tega pravilnika.

4.1.2 Kadar se ugotovi, da združene, kombinirane ali integrirane svetilke izpolnjujejo zahteve več pravilnikov, se lahko uporabi enotna mednarodna homologacijska oznaka, če vsaka od združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk izpolnjuje določbe, ki veljajo zanjo.

4.1.3 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip. Prvi dve števki (zdaj 02) navajata spremembe, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne dodeli iste številke drugemu tipu žarometa, ki je zajet v tem pravilniku, razen v primeru razširitve homologacije na napravo, ki se razlikuje le po barvi oddajane svetlobe.

Obvestilo o podelitvi, razširitvi, zavrnitvi ali preklicu homologacije ali o popolnem prenehanju proizvodnje tipa žarometa v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku, z oznakami v skladu z odstavkom 2.2.1.1.

4.1.4.1 Če je žaromet opremljen z nastavljivim reflektorjem in če naj bi se žaromet uporabljal le v položajih vgradnje v skladu z navedbami iz odstavka 2.2.1.1, homologacijslo organ od vlagatelja zahteva, da na ustrezen način obvesti uporabnika o pravilnih položajih vgradnje.

4.1.5 Poleg oznake, predpisane v odstavku 3.1, ima vsak žaromet, ki je skladen s tipom, homologiranim v skladu s tem pravilnikom, v prostoru iz odstavka 3.2 zgoraj homologacijsko oznako, kakor je opisana v odstavkih 4.2 in 4.3 spodaj.

4.2 Sestava homologacijske oznake

Homologacijsko oznako sestavljajo:

mednarodna homologacijska oznaka, ki je sestavljena iz:

4.2.1.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo; (5)

4.2.1.2 številke homologacije, predpisane v odstavku 4.1.3 zgoraj;

naslednji dodatni simbol (ali simboli):

4.2.2.1 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve le za promet po levi strani cestišča, vodoravno puščico, ki, gledano od spredaj, kaže v desno, tj. na tisto stran cestišča, po kateri teče promet;

4.2.2.2 na žarometih, zasnovanih, da z uporabo ustrezne nastavitve optične enote ali žarnice z žarilno nitko izpolnjujejo zahteve za oba prometna sistema, vodoravno puščico z dvema konicama, ki kažeta ena v levo, druga pa v desno;

4.2.2.3 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika le za kratki svetlobni pramen, črki „HC“;

4.2.2.4 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika le za dolgi svetlobni pramen, črki „HR“;

4.2.2.5 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika za kratki in dolgi svetlobni pramen, črke „HCR“;

4.2.2.6 na žarometih z lečo iz plastičnega materiala je treba namestiti skupino črk „PL“ v bližini simbolov iz odstavkov 4.2.2.3 do 4.2.2.5 zgoraj;

4.2.2.7 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika za dolgi svetlobni pramen, oznako največje svetilnosti, izraženo z referenčno oznako, kakor je določeno v odstavku 6.3.2.1.2 spodaj, nameščeno v bližini kroga, ki obkroža črko „E“;

Pri integriranih žarometih je treba oznako največje skupne svetilnosti dolgih svetlobnih pramenov navesti, kakor je določeno zgoraj.

V vsakem primeru morajo biti na homologacijskih obrazcih in obrazcih za sporočanje za države, ki so pogodbenice Sporazuma in uporabljajo ta pravilnik, določeni ustrezen način delovanja, uporabljen med preskusnim postopkom v skladu z odstavkom 1.1.1.1 Priloge 4, in dovoljene napetosti v skladu z odstavkom 1.1.1.2 Priloge 4.

V ustreznih primerih je treba napravo označiti, kakor sledi:

4.2.3.1 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika in so zasnovani tako, da žarilna nitka kratkega svetlobnega pramena ne sveti hkrati s katero koli drugo svetlobno funkcijo, s katero je lahko integriran: poševnica (/) se namesti za simbolom žarometa za kratki svetlobni pramen v homologacijski oznaki.

4.2.3.2 na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve iz Priloge 4 k temu pravilniku samo pri napajalni napetosti 6 V ali 12 V, je treba v bližini nosilca žarnice z žarilno nitko namestiti številko 24, prečrtano s poševnim križem (x).

4.2.4 Števki številke homologacije (zdaj 02), ki označujeta spremembe, vključno z nedavnimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije, in po potrebi zahtevana puščica so lahko označeni v bližini zgornjih dodatnih simbolov.

4.2.5 Znaki in simboli iz odstavkov 4.2.1 in 4.2.2 zgoraj morajo biti jasno čitljivi in neizbrisni tudi, ko je žaromet vgrajen v vozilo.

4.3 Namestitev homologacijske oznake

4.3.1 Samostojne svetilke

Slike 1 do 9 v Prilogi 2 k temu pravilniku prikazujejo primere sestave homologacijske oznake skupaj z zgoraj omenjenimi dodatnimi simboli.

4.3.2 Združene, kombinirane ali integrirane svetilke

Kadar se ugotovi, da združene, kombinirane ali integrirane svetilke izpolnjujejo zahteve več pravilnikov, se lahko namesti enotna mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz kroga, ki obkroža črko „E“ ter številčno oznako države, ki je podelila homologacijo, in številko homologacije. Ta homologacijska oznaka se lahko namesti kjer koli na združenih, kombiniranih ali integriranih svetilkah, če:

4.3.2.1.1 je vidna po vgradnji svetilk;

4.3.2.1.2 ni mogoče odstraniti nobenega dela združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, ki prepušča svetlobo, ne da bi pri tem odstranili tudi homologacijsko oznako.

Identifikacijski simbol za vsako svetilko, ki ustreza vsakemu pravilniku, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija, se skupaj z ustreznimi spremembami, ki vključujejo zadnje večje tehnične spremembe Pravilnika ob izdaji homologacije, in po potrebi z zahtevano puščico, označi:

4.3.2.2.1 ali na ustrezni svetleči površini,

4.3.2.2.2 ali v skupini, tako da je jasno razpoznavna vsaka od združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk (glej štiri mogoče primere iz Priloge 2).

4.3.2.3 Velikost različnih elementov enotne homologacijske oznake ne sme biti manjša od najmanjše velikosti, ki jo za najmanjšo posamezno oznako zahteva Pravilnik, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija.

4.3.2.4 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip. Ista pogodbenica ne sme dodeliti enake številke za drug tip združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, ki so zajete v tem pravilniku.

4.3.2.5 Slika 10 iz Priloge 3 k temu pravilniku ponazarja primere sestave homologacijskih oznak za združene, kombinirane ali integrirane svetilke skupaj z vsemi zgoraj navedenimi dodatnimi simboli.

Za svetilke, katerih leče se uporabljajo za različne tipe žarometov in ki jih je mogoče integrirati ali združiti z drugimi svetilkami,

veljajo določbe iz odstavka 4.3.2 zgoraj.

4.3.3.1 Če se poleg tega uporabi ista leča, je ta lahko označena z različnimi homologacijskimi oznakami, ki se nanašajo na različne tipe žarometov ali sklopov svetilk, pod pogojem, da ima ohišje žarometa, tudi če je neločljivo povezano z lečo, tudi prostor, opisan v odstavku 3.2 zgoraj, in homologacijske oznake za dejanske funkcije.

Če imajo različni tipi žarometov isto ohišje, je to lahko označeno z različnimi homologacijskimi oznakami.

4.3.3.2 Slika 11 iz Priloge 3 k temu pravilniku ponazarja primere sestave homologacijskih oznak, ki se nanašajo na zgornji primer.

B. TEHNIČNE ZAHTEVE ZA ŽAROMETE (6)

5. SPLOŠNE SPECIFIKACIJE

5.1 Vsi vzorci so skladni s specifikacijami, določenimi v odstavkih 6 do 8 tega pravilnika.

Žarometi so izdelani tako, da ohranijo predpisane fotometrične značilnosti in ob običajni uporabi njihovo delovanje ostane zadovoljivo kljub tresljajem, ki bi jim lahko bili izpostavljeni.

5.2.1 Žaromete je treba namestiti z napravo, ki omogoča, da se na vozilih nastavijo tako, da ustrezajo veljavnim predpisom. Takšne naprave ni treba namestiti na enote, v katerih reflektorja in razpršilne leče ni mogoče ločiti, vendar le če se takšne enote uporabljajo zgolj pri vozilih, pri katerih je mogoče žaromete nastaviti kako drugače. Kjer sta žaromet za kratki svetlobni pramen in žaromet za dolgi svetlobni pramen, oba opremljena s svojo žarnico z žarilno nitko, združena v sestavljeno enoto, naprava za nastavitev omogoča pravilno nastavitev vsakega optičnega sistema posebej.

5.2.2 Te določbe pa ne veljajo za sklope žarometov z nedeljivimi reflektorji. Za tovrstne sklope veljajo zahteve iz odstavka 6.3 tega pravilnika.

5.3 Deli, s katerimi je žarnica z žarilno nitko pritrjena na reflektor, morajo biti izdelani tako, da je žarnico z žarilno nitko tudi v temi mogoče pritrditi le v pravilni legi. (7) Nosilec žarnice z žarilno nitko mora biti skladen z značilnostmi iz podatkovnega lista 7005-39-1 iz publikacije IEC 61-2, tretja izdaja, 1969.

5.4 Žarometi, zasnovani tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni in po levi strani cestišča, se lahko prilagodijo za določeno stran cestišča z ustrezno začetno nastavitvijo pri namestitvi na vozilo ali pa to izbirno nastavitev opravi voznik. Takšna začetna ali izbirna nastavitev lahko vključuje, na primer, namestitev optične enote na vozilo pod določenim kotom ali namestitev žarnice z žarilno nitko pod določenim kotom glede na optično enoto. V vsakem primeru morata biti mogoči samo dve različni in natančno določeni nastavitvi, in sicer ena za vožnjo po desni in druga za vožnjo po levi strani cestišča, način izdelave pa mora onemogočiti nenameravan premik iz ene nastavitve v drugo ali nastavitev žarometa v vmesno lego. Če je žarnico z žarilno nitko mogoče postaviti v dve različni legi, morajo biti deli za pritrditev žarnice na reflektor zasnovani in izdelani tako, da je žarnica v vsaki od teh dveh leg pritrjena tako točno, kot je zahtevano za žaromete, ki so zasnovani le za eno stran vožnje. Skladnost z zahtevami iz tega odstavka se preverja z vizualnim pregledom in po potrebi s poskusno namestitvijo.

5.5 V skladu z zahtevami Priloge 5 se izvedejo dodatni preskusi, s katerimi se zagotovi, da se fotometrično delovanje ni preveč spremenilo.

5.6 Če je leča žarometa izdelana iz plastičnega materiala, se preskusi izvedejo v skladu z zahtevami iz Priloge 6.

6. SVETILNOST

6.1 Splošne določbe

6.1.1 Žarometi morajo biti izdelani tako, da z ustrezno žarnico z žarilno nitko kategorije H4 dajejo primerno neslepečo osvetljenost pri oddajanju kratkega svetlobnega pramena in dobro osvetljenost pri oddajanju dolgega svetlobnega pramena.

6.1.2 Osvetljenost, ki jo proizvaja žaromet, se določi z uporabo navpičnega zaslona, ki je postavljen 25 m pred žarometom in pod pravimi koti na njegove osi, kakor je prikazano v Prilogi 3 k temu pravilniku.

6.1.3 Žarometi se preverijo z brezbarvno etalonsko (referenčno) žarnico z žarilno nitko z nazivno napetostjo 12 V. Pri žarometih, ki lahko imajo selektivno rumene filtre, (8) se morajo takšni filtri nadomestiti z geometrično identičnimi brezbarvnimi filtri s faktorjem prepustnosti najmanj 80 odstotkov. Med pregledom žarometa je treba napetost na sponkah žarnice z žarilno nitko uravnavati tako, da se pridobijo naslednje značilnosti:

Poraba v vatih Svetlobni tok v lumnih Žarilna nitka za kratki svetlobni pramen okoli 55 750 Žarilna nitka za dolgi svetlobni pramen okoli 60 1 250

Žaromet se šteje za sprejemljivega, če izpolnjuje zahteve tega odstavka 6 vsaj pri eni etalonski (referenčni) žarnici z žarilno nitko, ki se lahko predloži skupaj z žarometom.

6.1.4 Dimenzije, ki določajo položaj žarilnih nitk v etalonski žarnici z žarilno nitko, so prikazane na ustreznem podatkovnem listu v Pravilniku št. 37.

6.1.5 Balon etalonske žarnice z žarilno nitko mora biti takšne oblike in optične kakovosti, da ne povzroča odboja ali loma s škodljivim učinkom na porazdelitev svetlobe. Skladnost s to zahtevo se preveri z meritvijo porazdelitve svetlobe, pridobljene z etalonskim (referenčnim) žarometom z etalonsko (referenčno) žarnico z žarilno nitko (glej odstavek 9 spodaj).

6.2 Določbe glede kratkih svetlobnih pramenov

6.2.1 Kratki svetlobni pramen mora proizvajati dovolj ostro „mejo svetlo-temno“, da bi z njeno pomočjo omogočil zadovoljivo nastavitev. „Meja svetlo-temno“ mora biti vodoravna ravna črta na tisti strani, ki je nasprotna smeri vožnje, za katero je izdelan žaromet; na drugi strani ne sme presegati prekinjene črte HV H1 H4, sestavljene iz ravne črte HV H1, ki z vodoravno in ravno črto H1 H4 tvori kot 45°, 25 cm nad ravno črto hh, niti ravne črte HV H3 pri nagibu pod kotom 15° nad vodoravno črto (glej Prilogo 3). „Meja svetlo-temno“, ki je nad črtama HV H2 in H2 H4 ter je posledica kombinacije obeh zgoraj navedenih možnosti, ni dopustna pod nobenim pogojem.

6.2.2 Žaromet je usmerjen tako, da:

6.2.2.1 je pri žarometih, zasnovanih tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni strani cestišča, „meja svetlo-temno“ vodoravna na levi polovici zaslona (9), in pri žarometih, zasnovanih tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po levi strani cestišča, „meja svetlo-temno“ vodoravna na desni polovici zaslona;

6.2.2.2 je ta vodoravni del „meje svetlo-temno“ na zaslonu 25 cm pod ravnjo hh (glej Prilogo 3);

6.2.2.3 je „prelom“„meje svetlo-temno“ na črti vv. (10)

6.2.3 Kadar je žaromet usmerjen tako, mora, če se njegova homologacija zahteva le za kratki svetlobni pramen, (11) izpolnjevati le zahteve iz odstavkov 6.2.5 do 6.2.7 spodaj; če je predviden za kratki in dolgi svetlobni pramen, mora izpolnjevati zahteve iz odstavkov 6.2.5 do 6.2.7 in 6.3.

6.2.4 Če tako usmerjen žaromet ne izpolnjuje zahtev iz odstavkov 6.2.5 do 6.2.7 in 6.3, je njegovo nastavitev mogoče spremeniti, če os svetlobnega pramena ni stransko premaknjena v desno ali levo za več kot 1° (= 44 cm). (12) Za lažjo nastavitev na podlagi „meje svetlo-temno“ lahko žaromet delno prekrijemo in tako povečamo ostrino „meje svetlo-temno“.

6.2.5 Osvetljenost kratkega svetlobnega pramena na zaslonu izpolnjuje naslednje zahteve:

Točka na merilnem zaslonu Zahtevana osvetljenost v luksih Žarometi za vožnjo po desni strani cestišča Žarometi za vožnjo po levi strani cestišča Točka B 50 L Točka B 50 R ≤ 0,4 Točka 75 R Točka 75 L ≥ 12 Točka 75 L Točka 75 R ≤ 12 Točka 50 L Točka 50 R ≤ 15 Točka 50 R Točka 50 L ≥ 12 Točka 50 V Točka 50 V ≥ 6 Točka 25 L Točka 25 R ≥ 2 Točka 25 R Točka 25 L ≥ 2 Katera koli točka v območju III ≤ 0,7 Katera koli točka v območju IV ≥ 3 Katera koli točka v območju I ≤ 2 x (E50R ali E50L) (13)

6.2.6 V območjih I, II, III in IV niso dopustna stranska odstopanja, ki bi zmanjšala dobro vidljivost.

6.2.7 Vrednosti svetilnosti v območjih „A“ in „B“, kakor je prikazano na sliki C v Prilogi 3, se preverijo z merjenjem fotometričnih vrednosti točk 1 do 8 na tej sliki; te vrednosti morajo biti znotraj naslednjih omejitev (14):

1 + 2 + 3 ≥ 0,3 luksa in

4 + 5 + 6 ≥ 0,6 luksa in

0,7 luksa ≥ 7 ≥ 0,1 luksa in

0,7 luksa ≥ 8 ≥ 0,2 luksa

Te nove vrednosti se ne zahtevajo za žaromete, ki so bili homologirani pred začetkom uporabe Dodatka 3 k spremembam 02 k temu pravilniku (2. december 1992), niti za razširitve teh homologacij.

6.2.8 Žarometi, zasnovani tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni in levi strani cestišča, morajo v obeh nastavitvah optične enote ali žarnice z žarilno nitko izpolnjevati zahteve, določene za zadevno smer prometa.

6.3 Določbe glede dolgih svetlobnih pramenov

6.3.1 Pri žarometih, zasnovanih za dolgi in kratki svetlobni pramen, se meritve osvetljenosti dolgega svetlobnega pramena na zaslonu izvedejo z isto nastavitvijo žarometa kot pri meritvah iz odstavkov 6.2.5 do 6.2.7 zgoraj; če je žaromet zasnovan le za dolgi svetlobni pramen, je nastavljen tako, da je območje največje osvetljenosti na presečišču črt hh in vv; takšen žaromet mora izpolnjevati le zahteve iz odstavka 6.3. V primeru, ko se za dolgi svetlobni pramen uporablja več svetlobnih virov, se za določitev najvišje vrednosti osvetljenosti (EM) uporabi njihovo skupno delovanje.

Osvetljenost dolgega svetlobnega pramena na zaslonu mora izpolnjevati naslednje zahteve:

Presečišče (HV) med črtama hh in vv mora biti v notranjosti krivulje izoluks za 80 odstotkov največje osvetljenosti. Ta najvišja vrednost (EM) mora biti najmanj 48 luksov. Največja vrednost v nobenih okoliščinah ne sme presegati 240 luksov; poleg tega v primeru kombiniranega žarometa za kratki in dolgi svetlobni pramen ta največja vrednost ni več kot 16-kratnik osvetljenosti, izmerjene za kratki svetlobni pramen v točki 75 R (ali 75 L).

6.3.2.1.1 Največja svetilnost (IM) dolgega svetlobnega pramena, izražena v tisočih kandel, se izračuna s formulo:

IM = 0,625 EM

6.3.2.1.2 Referenčna oznaka (IM) te največje svetilnosti iz odstavka 4.2.2.7 zgoraj se dobi z razmerjem:

Ta vrednost se zaokroži na vrednost 7,5 – 10 – 12,5 – 17,5 – 20 – 25 – 27,5 – 30 – 37,5 – 40 – 45 – 50.

6.3.2.2 Osvetljenost, ki se začenja v točki HV in poteka vodoravno v desno in levo, na razdalji 1,125 m ni manjša od 24 luksov in na razdalji 2,25 m ni manjša od 6 luksov

Za žaromete z nastavljivim reflektorjem se uporabljajo zahteve iz odstavkov 6.2 in 6.3 za vsak položaj vgradnje, naveden v odstavku 2.1.3. Za preverjanje se uporabi naslednji postopek:

6.4.1 vsak uporabljen položaj se izvede na preskusnem goniometru v zvezi s črto, ki povezuje središče svetlobnega vira in točko HV na merilnem zaslonu. Nastavljivi reflektor se nato premakne v takšen položaj, da svetlobni vzorec na zaslonu ustreza predpisom za nastavitev iz odstavkov 6.2.1 do 6.2.2.3 in/ali 6.3.1;

6.4.2 ko je reflektor pritrjen v skladu z odstavkom 6.4.1, mora žaromet izpolnjevati ustrezne fotometrične zahteve iz odstavkov 6.2 in 6.3;

6.4.3 dodatni preskusi se izvedejo po navpičnem premiku reflektorja ± 2° ali vsaj v najvišji položaj, če je manj kot 2°, in sicer iz prvotnega položaja s pomočjo naprave za nastavitev žarometov. Po ponovni nastavitvi celotnega žarometa (npr. s pomočjo goniometra) v ustrezno nasprotno smer se izhodna svetloba v naslednjih smereh nadzoruje in je v okviru naslednjih omejitev:

kratki svetlobni pramen: točki HV in 75R (oziroma 75L);

dolgi svetlobni pramen: IM in točka HV (odstotek IM).

6.4.4 če je vlagatelj navedel več položajev vgradnje, se za vse ostale položaje ponovi postopek iz odstavkov 6.4.1 do 6.4.3;

6.4.5 če vlagatelj ni prosil za posebne položaje vgradnje, se žaromet usmeri za meritve iz odstavkov 6.2 in 6.3 z napravo za nastavitev žarometov v srednji legi. Dodatni preskusi iz odstavka 6.4.3 se izvedejo tako, da je reflektor v skrajnih položajih (namesto +/– 2°), in sicer s pomočjo naprave za nastavitev žarometov.

6.5 Vrednosti osvetljenosti zaslona, navedene v odstavkih 6.2.5 do 6.2.7 in 6.3 zgoraj, se izmerijo s fotoreceptorjem, katerega učinkovita površina je v kvadratu s stranico 65 mm.

7. DOLOČBE GLEDE OBARVANIH LEČ IN FILTROV

7.1 Homologacija se lahko pridobi za žaromete, ki oddajajo belo ali selektivno rumeno svetlobo in imajo brezbarvno žarnico z žarilno nitko.

Ustrezne kolorimetrične značilnosti za rumene leče ali filtre, izražene v trikromatskih koordinatah CIE, so naslednje:

Selektivno rumeni filter (zaslon ali leča)

Meja proti rdeči y ≥ 0,138 + 0,58 x Meja proti zeleni y ≤ 1,29 x – 0,1 Meja proti beli y ≥ – x + 0,996 Meja proti spektralni vrednosti y ≥ – x + 0,992

kar je mogoče izraziti tudi na naslednji način:

prevladujoča valovna dolžina 575 – 585 nm

faktor čistosti 0,90 – 0,98

Faktor prepustnosti mora biti ≥ 0,78

Faktor prepustnosti se določi s pomočjo svetlobnega vira s temperaturo barve 2 856 K. (15)

7.2 Filter mora biti del žarometa in mora biti na žaromet pritrjen tako, da ga uporabnik ne more odstraniti niti nenamerno niti namerno z navadnimi orodji.

8. MERITEV MOTENJA

Izmeriti je treba motenje, ki ga povzroči kratki svetlobni pramen. (16)

9. ETALONSKI (REFERENČNI) ŽAROMET (17)

Žaromet velja za etalonski (referenčni) žaromet, če:

9.1 izpolnjuje zgornje zahteve za homologacijo;

9.2 ima efektivni premer najmanj 160 mm;

z etalonsko (referenčno) žarnico z žarilno nitko na različnih točkah in različnih območjih iz zgornjega odstavka 6.2.5 daje osvetljenost, ki:

9.3.1 ni večja od 90 odstotkov največje mejne vrednosti in

9.3.2 ni manjša od 120 odstotkov najmanjše mejne vrednosti, predpisane v tabeli v odstavku 6.2.5.

10. PRIPOMBE GLEDE BARVE

Ker se katera koli homologacija po tem pravilniku podeli, v skladu z odstavkom 7.1 zgoraj, za tip žarometa, ki oddaja belo svetlobo ali selektivno rumeno svetlobo, člen 3 Sporazuma, h kateremu je priložen Pravilnik, ne preprečuje pogodbenicam, da bi prepovedale žaromete, ki oddajajo svetlobni pramen bele ali selektivno rumene svetlobe, na vozilih, ki jih registrirajo.

C. NADALJNJE UPRAVNE DOLOČBE

11. SPREMEMBA TIPA ŽAROMETA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

Vsaka sprememba tipa žarometa se sporoči upravnemu organu, ki je podelil homologacijo za tip žarometa Zadevni organ lahko potem:

11.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo imele občutnih škodljivih učinkov in da žaromet v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve; ali

11.1.2 od tehnične službe, odgovorne za izvajanje preskusov, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

11.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z navedbo sprememb po postopku iz odstavka 4.1.4 zgoraj sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

11.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko vsakemu obrazcu za sporočanje, pripravljenemu za takšno razširitev, in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem za sporočanje, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

12. SKLADNOST PROIZVODNJE

12.1 Žarometi, homologirani v skladu s tem pravilnikom, se izdelajo skladno s homologiranim tipom, tako da izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 6 in 7.

12.2 Zaradi ugotavljanja, ali so izpolnjene zahteve odstavka 12.1, se izvaja primeren nadzor proizvodnje.

Imetnik homologacije mora zlasti:

12.3.1 zagotoviti, da obstajajo postopki za učinkovit nadzor kakovosti izdelkov;

12.3.2 imeti dostop do opreme za nadzor, ki je potrebna za preverjanje skladnosti vsakega homologiranega tipa;

12.3.3 poskrbeti, da so rezultati preskusov zapisani in so z ustreznimi dokumenti na voljo za obdobje, določeno v skladu s homologacijskim organom;

12.3.4 analizirati rezultate vseh vrst preskusov, da se preveri in zagotovi stalnost značilnosti izdelka, pri čemer se upoštevajo dopustna odstopanja pri industrijski proizvodnji;

12.3.5 zagotoviti, da se za vsak tip izdelka izvedejo vsaj preskusi, predpisani v Prilogi 4 k temu pravilniku;

12.3.6 zagotoviti, da vsako vzorčenje, ki pokaže neskladnost z zadevno vrsto preskusa, vodi v drugo vzorčenje in drug preskus. Pri tem se uporabijo vsi potrebni ukrepi za ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje teh izdelkov.

Pristojni organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri ustreznost uporabljenih metod preverjanja skladnosti v vsaki proizvodni enoti.

12.4.1 Pri vsakem takem pregledu se inšpektorju predloži proizvodna in preskusna dokumentacija.

12.4.2 Inšpektor lahko vzame naključne vzorce za preskus v proizvajalčevem laboratoriju. Najmanjše število vzorcev se določi glede na rezultate proizvajalčevih lastnih preverjanj.

12.4.3 Če je raven kakovosti nezadovoljiva ali če je treba preveriti veljavnost preskusov, opravljenih v skladu z odstavkom 12.4.2, inšpektor ob upoštevanju meril iz Priloge 7 izbere vzorce in jih pošlje tehnični službi, ki je opravila homologacijske preskuse.

12.4.4 Homologacijski organ lahko opravi kateri koli preskus iz tega pravilnika. Ti preskusi se opravijo na naključno izbranih vzorcih, pri čemer se ne sme povzročiti zamuda proizvajalca pri obveznostih dobave, upoštevati pa je treba merila iz Priloge 7.

12.4.5 Pristojni organ si prizadeva doseči, da se pregledi opravljajo vsaki dve leti. Vendar je to prepuščeno presoji pristojnega organa in njegovemu zaupanju v ureditev za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje. Če so rezultati nezadovoljivi, pristojni organ zagotovi vse potrebne ukrepe za čim hitrejšo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

12.5 Pri tem se ne upoštevajo žarometi z očitnimi okvarami.

12.6 Referenčna oznaka se ne upošteva.

13. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

13.1 Homologacija, podeljena za tip žarometa v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če zahteve niso izpolnjene ali če žaromet, opremljen s homologacijsko oznako, ni v skladu s homologiranim tipom.

13.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem za sporočanje, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

14. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip žarometa, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem za sporočanje, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

15. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, odgovornih za opravljanje homologacijskih preskusov, ter upravnih organov, ki podeljujejo homologacije in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije ali popolno prenehanje proizvodnje.

16. PREHODNE DOLOČBE

16.1 Šest mesecev po uradnem datumu začetka veljavnosti Pravilnika št. 112 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne podeljujejo več homologacij ECE v skladu s tem pravilnikom.

16.2 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne zavrnejo podelitve razširitve homologacije v skladu s temi spremembami in v skladu s prejšnjimi spremembami tega pravilnika.

16.3 Homologacije, podeljene po tem pravilniku pred datumom začetka veljavnosti Pravilnika št. 112, in vse razširitve homologacij, vključno s tistimi v skladu s prejšnjimi spremembami tega pravilnika, ki so bile podeljene pozneje, so še naprej veljavne za nedoločen čas.

16.4 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej podeljujejo homologacije za žaromete na osnovi te spremembe in vseh prejšnjih sprememb k temu pravilniku, če so žarometi namenjeni kot nadomestek za vgradnjo v vozila v uporabi.

16.5 Od uradnega datuma začetka veljavnosti Pravilnika št. 112 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne prepoveduje vgradnje žarometa, homologiranega po Pravilniku št. 112, v nov tip vozila.

16.6 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej dovoljujejo vgradnjo žarometa, homologiranega po tem pravilniku, v tip vozila ali vozilo.

16.7 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej dovoljujejo vgradnjo ali uporabo, na vozilu v uporabi, žarometa, homologiranega po tem pravilniku, kakor je bil spremenjen s prejšnjimi spremembami, pod pogojem, da je žaromet namenjen kot nadomestek.

(1) Ta pravilnik ne preprečuje možnosti, da pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prepove uporabo žarometa s plastično lečo, homologiranega po tem pravilniku, skupaj z mehansko napravo za čiščenje žarometov (z brisalci).

(2) Vloga za homologacijo žarnice z žarilno nitko: glej Pravilnik št. 37.

(3) Pri žarometih, zasnovanih tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po samo eni strani cestišča (po desni ali po levi), se nadalje priporoča, da se na prednji leči neizbrisno označi predel, ki se sme zakriti, da bi preprečili nevšečnosti za uporabnike v državi, v kateri je stran vožnje nasprotna tisti v državi, za katero je izdelan žaromet. Ta oznaka ni potrebna, če je predel jasno razpoznaven že iz zasnove.

(4) Če leče ni mogoče odstraniti z ohišja žarometa, zadostuje prostor na leči.

(5) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo in črno Goro, 11 za Veliko Britanijo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo in 53 za Tajsko. Nadaljnje številke se za druge države določijo po kronološkem vrstnem redu, po katerem ratificirajo Sporazum o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali na njih uporabijo, in pogojih za vzajemno priznavanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, ali pristopijo k njemu, generalni sekretar Združenih narodov pa tako določene številke sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(6) Tehnične zahteve za žarnice z žarilno nitko: glej Pravilnik št. 37.

(7) Za žaromet se šteje, da izpolnjuje zahteve iz tega odstavka, če se lahko žarnica z žarilno nitko z lahkoto namesti v žaromet in je vzmetne moznike mogoče pravilno vstaviti v reže tudi v temi.

(8) Ti filtri sestojijo iz vseh sestavnih delov, vključno z lečami, ki so namenjeni barvi svetlobe (razen tistih, ki tvorijo del same žarnice z žarilno nitko).

(9) Preskusni zaslon mora biti dovolj širok, da omogoča pregled „meje svetlo-temno“ vsaj v razponu 5° na obeh straneh črte vv.

(10) Če svetlobni pramen nima meje svetlo-temno z jasnim „prelomom“, se stranska nastavitev izvede na najboljši možni način za izpolnjevanje zahtev osvetljenosti pri točkah 75 R in 50 R za vožnjo po desni strani cestišča ter točkah 75 L in 50 L za vožnjo po levi strani cestišča.

(11) Tak poseben žaromet za „kratki svetlobni pramen“ lahko vključuje dolgi svetlobni pramen, za katerega zahteve ne veljajo.

(12) Meja nove nastavitve 1° na desno ali levo ni nezdružljiva s ponovno zgornjo ali spodnjo navpično nastavitvijo. Slednja je omejena le z zahtevami iz odstavka 6.3. Vseeno vodoravni del „meje svetlo-temno“ ne sme biti nad črto hh (določbe iz odstavka 6.3 ne veljajo za žaromete, namenjene izpolnjevanju zahtev tega pravilnika le za dolgi svetlobni pramen).

(13) E50R in E50L sta dejansko izmerjeni svetilnosti.

(14) Vrednosti svetilnosti na kateri koli točki v območjih A in B, ki leži tudi v območju III, ne presegajo 0,7 luksa.

(15) Ustreza svetilu A Mednarodne komisije za osvetlitev (CIE).

(16) Ta zahteva bo predmet priporočila homologacijskim organom.

(17) Začasno je mogoče sprejeti drugačne vrednosti. Če ni dokončnih specifikacij, se priporoča uporaba homologiranega žarometa.

PRILOGA 1 SPOROČILO (največji format: A4 (210 × 297 mm) ( 1 ) Izdal: Ime homologacijskega organa … … … o (2): PODELJENI HOMOLOGACIJI RAZŠIRJENI HOMOLOGACIJI ZAVRNJENI HOMOLOGACIJI PREKLICANI HOMOLOGACIJI POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE za tip žarometa v skladu s Pravilnikom št. 20 Št. homologacije: … Št. razširitve: … 1. Blagovna znamka naprave: … 2. Oznaka za tip naprave, kot jo je določil proizvajalec: … 3. Ime in naslov proizvajalca: … 4. Po potrebi ime in naslov zastopnika proizvajalca: … 5. Predloženo v homologacijo dne: … 6. Tehnična služba, ki izvaja homologacijske preskuse: … 7. Datum poročila o preskusu: … 8. Številka poročila o preskusu: … 9. Kratek opis: Kategorija, ki je navedena na ustrezni oznaki (3):… Barva oddane svetlobe: bela/selektivno rumena (2) 10. Lega homologacijske oznake: … 11. Razlogi za razširitev homologacije (če je potrebno): … 12. Homologacija se podeli/zavrne/razširi/prekliče (2): … 13. Kraj:… 14. Datum: … 15. Podpis: … 16. Temu sporočilu je priložen seznam dokumentov, shranjenih pri upravni službi, ki je podelila homologacijo, in se lahko pridobijo na zahtevo. (1) Številčna oznaka države, ki je podelila/razširila/zavrnila/preklicala homologacijo (glej določbe o homologaciji v Pravilniku). (2) Neustrezno črtati. (3) Navedite ustrezno oznako, izbrano s spodnjega seznama:

PRILOGA 2 PRIMERI HOMOLOGACIJSKIH OZNAK Slika 1 Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet, ki je homologiran na Nizozemskem (E4) pod številko homologacije 2439 in izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kakor je spremenjen s spremembami 02, v zvezi z dolgim in kratkim svetlobnim pramenom (HCR) in ki je zasnovan le za vožnjo po desni strani cestišča. Številka 30 označuje, da je največja svetilnost dolgega svetlobnega pramena med 86 250 in 101 250 kandelami. Opomba: Številka homologacije in dodatni simboli so v bližini kroga in bodisi nad bodisi pod črko „E“ ali desno ali levo od te črke. Števke v številki homologacije so na isti strani črke „E“ in so obrnjene v isto smer. V številki homologacije se je treba izogniti uporabi rimskih številk, da se prepreči kakršna koli zamenjava z drugimi simboli. Slika 2 Slika 3a Slika 3b Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet, ki izpolnjuje zahteve tega pravilnika v zvezi s kratkim in dolgim svetlobnim pramenom in je zasnovan: le za vožnjo po levi strani cestišča za vožnjo po obeh straneh cestišča z ustrezno nastavitvijo optične enote ali žarnice z žarilno nitko Slika 4 Slika 5 Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet z lečo iz plastičnega materiala, ki izpolnjuje zahteve tega pravilnika le v zvezi s kratkim svetlobnim pramenom in je zasnovan: za vožnjo po obeh straneh cestišča le za vožnjo po desni strani cestišča Slika 6 Slika 7 Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet, ki izpolnjuje zahteve tega pravilnika: le v zvezi s kratkim svetlobnim pramenom zasnovan le za vožnjo po levi strani cestišča le v zvezi z dolgim in je svetlobnim pramenom Slika 8 Slika 9 Identifikacija žarometa z lečo iz plastičnega materiala, ki izpolnjuje zahteve Pravilnika št. 20: le za kratki svetlobni pramen in je zasnovan le za vožnjo po levi strani cestišča. Za kratki in dolgi svetlobni pramen ter je zasnovan le za vožnjo po desni strani cestišča. Le za kratki svetlobni pramen in je zasnovan le za vožnjo po levi strani cestišča. Žarilna nitka žarometa za kratki svetlobni pramen ne sme svetiti hkrati z žarilno nitko žarometa za dolgi svetlobni pramen in/ali katerim koli drugim žarometom, s katerim je integrirana. Poenostavljeno označevanje združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk Slika 10 (Navpične in vodoravne črte prikazujejo obliko svetlobnosignalne naprave. Črte niso del homologacijske oznake.) VZOREC A VZOREC B VZOREC C VZOREC D Opomba: Štirje primeri, prikazani zgoraj, ustrezajo svetlobni napravi s homologacijsko oznako, ki se nanaša na: prednjo pozicijsko svetilko, homologirano v skladu s spremembami 01 Pravilnika št. 7; žaromet za kratki svetlobni pramen, zasnovan za vožnjo po desni in levi strani cestišča, in za dolgi svetlobni pramen z največjo svetilnostjo med 86 250 in 101 250 kandelami (označeno s številko 30), ki je bil homologiran v skladu s spremembami 02 k Pravilniku št. 20 in vključuje lečo iz plastičnega materiala; žaromet za meglo, ki je bil homologiran v skladu s spremembami 02 Pravilnika št. 19 in vključuje lečo iz plastičnega materiala; prednjo smerno svetilko kategorije 1a, homologirano v skladu s spremembami 02 Pravilnika št. 6. Svetilka, integrirana z žarometom Slika 11 Primer 1 Zgornji primer ustreza oznaki leče iz plastičnega materiala, ki je predvidena za uporabo v različnih tipih žarometov, in sicer: bodisi: v žarometu za kratki svetlobni pramen, zasnovanem za vožnjo po desni in levi strani cestišča, in za dolgi svetlobni pramen z največjo svetilnostjo med 86 250 in 101 250 kandelami, ki je bil homologiran v Nemčiji (E1) v skladu z zahtevami Pravilnika št. 20, kakor je bil spremenjen s spremembami 02, in je integriran s prednjo pozicijsko svetilko, homologirano v skladu s spremembami 01 Pravilnika št. 7; bodisi: v žarometu za kratki svetlobni pramen, zasnovanem za vožnjo po desni in levi strani cestišča, in za dolgi svetlobni pramen, ki je bil homologiran v Nemčiji (E1) v skladu z zahtevami Pravilnika št. 1, kakor je bil spremenjen s spremembami 01, in je integriran z enako prednjo pozicijsko svetilko kot zgoraj; ali celo: v katerem koli izmed zgoraj navedenih žarometov, ki je bil homologiran kot ena svetilka. Ohišje žarometa mora biti označeno z edino veljavno številko homologacije, npr.: Slika 11(se nadaljuje) Primer 2 Zgornji primer ustreza oznaki leče iz plastičnega materiala, ki je uporabljena v sklopu dveh žarometov, homologiranih v Franciji (E2), sestavljenih iz žarometa, ki oddaja kratki svetlobni pramen, zasnovanega za vožnjo po obeh straneh cestišča, in dolgi svetlobni pramen z največjo svetilnostjo med x in y kandelami, ki izpolnjuje zahteve Pravilnika št. 20, ter žarometa, ki oddaja dolgi svetlobni pramen z največjo svetilnostjo med w in z kandelami in izpolnjuje zahteve Pravilnika št. 8 ali Pravilnika št. 20; največja svetilnost vseh dolgih svetlobnih pramenov je med 86 250 in 101 250 kandelami.

PRILOGA 3 MERILNI ZASLON A. Žaromet za vožnjo po desni strani cestišča (dimenzije v mm) h-h: vodoravna ravnina poteka skozi fokus žarometa v-v: navpična ravnina B. Žaromet za vožnjo po levi strani cestišča (dimenzije v mm) h-h: vodoravna ravnina poteka skozi fokus žarometa v-v: navpična ravnina Slika C Opomba: Slika C prikazuje merilne točke za vožnjo po desni strani cestišča. Točki 7 in 8 se za vožnjo po levi strani cestišča premakneta na ustrezno mesto na desni strani slike.

PRILOGA 4 Preskusi stabilnosti fotometričnega delovanja delujočih žarometov PRESKUSI CELOTNIH ŽAROMETOV Potem ko se v skladu s predpisi tega pravilnika izmerijo fotometrične vrednosti v točki za Emax za dolgi svetlobni pramen in v točkah HV, 50 R, B 50 L za kratki svetlobni pramen (ali HV, 50 L, B 50 R za žaromete, zasnovane za vožnjo po levi strani cestišča), se preskusi stabilnost fotometričnega delovanja celotnega delujočega žarometa. „Celotni žaromet“ pomeni celotno svetilko, skupaj z drugimi deli in svetilkami, ki bi utegnili vplivati na njeno oddajanje toplote. 1. PRESKUS STABILNOSTI FOTOMETRIČNEGA DELOVANJA Preskusi se izvedejo v suhem in mirnem ozračju pri temperaturi okolja 23 °C ± 5 °C, pri čemer mora biti celoten žaromet pritrjen na nosilec tako, kakor bi bil nameščen na vozilu. 1.1 Čist žaromet Žaromet je treba pustiti delovati 12 ur, kakor je opisano v pododstavku 1.1.1, in ga pregledati, kakor je predpisano v pododstavku 1.1.2. 1.1.1 Preskusni postopek Žaromet naj deluje določen čas, in sicer: (a) Če je preskušani žaromet združen in/ali integriran s signalnimi svetilkami, morajo biti te med preskusom ves čas vklopljene. Če je prisotna smerna svetilka, mora biti vklopljena v načinu utripanja, pri čemer naj bo časovno razmerje med vklopom in izklopom približno ena proti ena.če je potrebna homologacija samo ene funkcije osvetlitve (kratki ali dolgi svetlobni pramen), mora biti ustrezna žarilna nitka vklopljena določen čas, (1) (b) pri integriranem žarometu za kratki svetlobni pramen in žarometu za dolgi svetlobni pramen (z žarnico z dvema žarilnima nitkama ali dvema žarnicama z žarilno nitko): če vlagatelj izjavi, da bo v žarometu naenkrat svetila samo ena žarilna nitka (2) se preskus izvede skladno s tem pogojem, pri čemer se zaporedno vklaplja (1) vsaka opredeljena funkcija, in sicer za polovico časa, določenega v odstavku 1.1; v vseh drugih primerih (2) (1) se žaromet preskusi za določeni čas v tem ciklu: 15 minut sveti žarilna nitka kratkega svetlobnega pramena 5 minut svetijo vse žarilne nitke; (c) v primeru združenih svetlobnih funkcij se vse posamezne funkcije vklopijo hkrati za čas, določen za posamezne svetlobne funkcije (a) tudi ob upoštevanju uporabe integriranih svetlobnih funkcij (b) v skladu s specifikacijami proizvajalca. 1.1.1.2 Preskusna napetost Napetost je treba nastaviti tako, da zagotavlja 90 odstotkov največje moči, določene v Pravilniku za žarnice z žarilno nitko (Pravilnik št. 37). Uporabljena moč mora biti v vseh primerih skladna z ustrezno vrednostjo žarnice z žarilno nitko z nazivno napetostjo 12 V, razen če vlagatelj vloge za homologacijo določi, da se lahko žaromet uporablja pri drugačni napetosti. V takem primeru se preskus izvede z uporabo žarnice z žarilno nitko z največjo možno močjo. 1.1.2 Rezultati preskusa 1.1.2.1 Vizualni pregled Ko se temperatura žarometa ustali na temperaturo okolja, je treba lečo žarometa in morebitno zunanjo lečo očistiti s čisto in vlažno bombažno krpo. Potem je treba opraviti vizualni pregled, pri katerem ne sme biti niti na leči žarometa niti na morebitni zunanji leči vidno kakršno koli zvitje, deformacija, razpoka ali sprememba barve. 1.1.2.2 Fotometrični preskus Za zagotovitev skladnosti z zahtevami tega pravilnika je treba fotometrične vrednosti preveriti na naslednjih točkah: Kratki svetlobni pramen: 50 R – B 50 L – HV pri žarometih, zasnovanih za vožnjo po desni strani cestišča, 50 L – B 50 R – HV pri žarometih, zasnovanih za vožnjo po levi strani cestišča. Dolgi svetlobni pramen Točka Emax Lahko se opravi še ena nastavitev zaradi upoštevanja morebitne deformacije nosilca žarometa zaradi delovanja toplote (sprememba lege meje svetlo-temno je obravnavana v odstavku 2 te priloge). Dovoljeno je 10-odstotno odstopanje fotometričnih značilnosti od vrednosti, izmerjenih pred preskusom, vključno z dovoljenimi odstopanji fotometričnega postopka. 1.2 Umazan žaromet Žaromet, ki je bil preskušen v skladu z zahtevami iz pododstavka 1.1 zgoraj, mora eno uro delovati tako, kakor je opisano v pododstavku 1.1.1. Po opravljeni pripravi, predpisani v pododstavku 1.2.1, se preveri v skladu z navodili iz pododstavka 1.1.2. 1.2.1 Priprava žarometa 1.2.1.1 Preskusna mešanica 1.2.1.1.1 Za žaromet z zunanjimi lečami iz stekla: Mešanica vode in umazanije, ki jo je treba nanesti na žaromet, mora vsebovati: 9 masnih delov silikatnega peska z zrnatostjo od 0 do 100 µm, 1 masni del rastlinskega oglenega prahu (iz bukovega lesa) z zrnatostjo od 0 do100 µm; 0,2 masnega dela NaCMC, (3); in ustrezno količino destilirane vode s prevodnostjo ≤ 1 mS/m. Mešanica ne sme biti starejša od 14 dni. 1.2.1.1.2 Za žaromet z zunanjo lečo iz plastičnega materiala: Mešanica vode in umazanije, ki jo je treba nanesti na žaromet, mora vsebovati: 9 masnih delov silikatnega peska z zrnatostjo od 0 do 100 µm, 1 masni del rastlinskega oglenega prahu (iz bukovega lesa) z zrnatostjo od 0 do 100 µm; 0,2 masnega dela NaCMC (3), 13 masnih delov destilirane vode s prevodnostjo ≤ 1 mS/m; in 2 ± 1 masna dela površinsko aktivne snovi (4) Mešanica ne sme biti starejša od 14 dni. 1.2.1.2 Nanašanje preskusne mešanice na žaromet Preskusno mešanico je treba enakomerno nanesti na celotno svetlečo površino žarometa in nato pustiti, da se posuši. Postopek je treba ponavljati, dokler vrednost svetilnosti ne pade na 15–20 odstotkov vrednosti, ki so bile izmerjene za naslednjo točko pod pogoji, opisanimi v tej prilogi: točka Emax pri kratkem/dolgem svetlobnem pramenu in le pri dolgem svetlobnem pramenu, 50 R in 50 V (5) le pri žarometu za kratki svetlobni pramen, zasnovanem za vožnjo po desni strani cestišča, 50 L in 50 V (5) le pri žarometu za kratki svetlobni pramen, zasnovanem za vožnjo po levi strani cestišča. 1.2.1.3 Merilna oprema Merilna oprema mora ustrezati opremi, ki je bila uporabljena pri preskusih za homologacijo žarometa. Za fotometrično preverjanje je treba uporabiti etalonsko (referenčno) žarnico z žarilno nitko. 2. PRESKUS SPREMEMBE NAVPIČNE LEGE MEJE SVETLO-TEMNO POD VPLIVOM TOPLOTE Pri tem preskusu se preverja, ali navpični premik meje svetlo-temno pod vplivom toplote pri delujočem žarometu za kratki svetlobni pramen presega predpisane vrednosti. Na žarometu, ki je bil preskušen v skladu z odstavkom 1, se opravi preskus, opisan v odstavku 2.1, ne da bi ga odstranili iz vpenjalne naprave, namenjene za preskus, ali spremenili njegovo lego v njej. 2.1 Preskus Preskus se izvede v suhem in mirnem ozračju pri temperaturi okolja 23 °C ± 5 °C. Ob uporabi serijske žarnice z žarilno nitko, ki je bila starana vsaj eno uro, mora žaromet delovati s kratkim svetlobnim pramenom, ne da bi ga vzeli iz vpenjalne naprave, namenjene za preskus, ali spremenili njegovo lego v njej. (Za ta preskus je treba napetost prilagoditi, kakor je določeno v odstavku 1.1.1.2) Lego vodoravnega dela meje svetlo-temno (med vv in navpično črto skozi točko B 50 L za vožnjo po desni strani cestišča oziroma točko B 50 R za vožnjo po levi strani cestišča) je treba preveriti po treh minutah (r3) oziroma 60 minutah (r60) delovanja. Meritev spremembe lege meje svetlo-temno, opisane zgoraj, je treba izvesti s katero koli metodo, ki daje zadosti točne in ponovljive rezultate. 2.2 Rezultati preskusa 2.2.1 Rezultat v miliradianih (mrad) se šteje kot sprejemljiv za žaromet za kratki svetlobni pramen, če absolutna vrednost ΔrI = r3 – r60, izmerjena na tem žarometu, ni večja od 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad). 2.2.2 Če je ta vrednost večja od 1,0 mrad, vendar ne večja od 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), je treba opraviti preskus na drugem žarometu, kakor je opisano v odstavku 2.1, in sicer potem, ko je bil žaromet trikrat zaporedoma izpostavljen ciklu, kakor je opisano spodaj, zaradi stabiliziranja lege mehanskih delov žarometa na vpenjalni napravi, ki ustreza pravilni vgradnji na vozilu: Enourno delovanje žarometa za kratki svetlobni pramen (napetost je treba prilagoditi skladno z odstavkom 1.1.1.2). Enourno mirovanje. Tip žarometa velja za sprejemljivega, če srednja vrednost absolutnih vrednosti ΔrI, izmerjena za prvi vzorec, in ΔrII, izmerjena za drugi vzorec, ne presega 1,0 mrad. (1) Če je preskušani žaromet združen in/ali integriran s signalnimi svetilkami, morajo biti te med preskusom ves čas vklopljene. Če je prisotna smerna svetilka, mora biti vklopljena v načinu utripanja, pri čemer naj bo časovno razmerje med vklopom in izklopom približno ena proti ena. (2) Če hkrati svetita dve ali več žarilnih nitk, medtem ko se uporablja utripanje žarometov, to ne šteje za običajno hkratno uporabo žarilnih nitk (3) NaCMC predstavlja natrijevo sol karboksimetilceluloze, ki se običajno označuje kot CMC. NaCMC, ki se uporabi pri mešanici umazanije, mora imeti v 2-odstotni raztopini pri temperaturi 20 °C substitucijsko stopnjo od 0,6 do 0,7 in viskoznost od 200 do 300 cP. (4) Potrebna je količinska toleranca, da se dobi umazanija, ki se pravilno porazdeli po celotni plastični leči. (5) Točka 50 V je 375 mm pod HV na navpični črti V-V na zaslonu, oddaljenem 25 m.

PRILOGA 5 Minimalne zahteve za postopke za nadzor skladnosti proizvodnje 1. SPLOŠNO 1.1 Za zahteve glede skladnosti se šteje, da so izpolnjene z mehanskega in geometrijskega stališča, če razlike ne presegajo neizogibnega proizvodnega odstopanja v skladu z zahtevami tega pravilnika. V zvezi s fotometričnim delovanjem se skladnost žarometov iz serijske proizvodnje ne izpodbija, če pri preskušanju fotometričnega delovanja naključno izbranega žarometa, opremljenega z etalonsko žarnico z žarilno nitko: 1.2.1 nobena izmerjena vrednost ne odstopa za več kot 20 odstotkov od vrednosti, predpisanih v tem pravilniku. Za vrednosti B 50 L (ali R) in območje III je lahko največje odstopanje v neugodno smer: B 50 L (ali R): 0,2 luksa, kar ustreza 20 odstotkom 0,3 luksa, kar ustreza 30 odstotkom območje III: 0,3 luksa, kar ustreza 20 odstotkom 0,45 luksa, kar ustreza 30 odstotkom ali če 1.2.2.1 so na merilnem zaslonu (v oddaljenosti 25 m) predpisane vrednosti iz tega pravilnika za kratki svetlobni pramen dosežene v HV (z dovoljenim odstopanjem +0,2 luksa), usmerjenih v vsaj eno točko vsakega območja na zaslonu – B 50 L (ali R) (1) (z dovoljenim odstopanjem +0,1 luksa), 75 R (ali L), 50 V, 25 R, 25 L – v krogu z radijem 15 cm okoli te točke ter na celotnem območju IV, ki ni nad črto 25 R in 25 L za več kot 22,5 cm; 1.2.2.2 in če je pri dolgem svetlobnem pramenu HV pod krivuljo izoluks 0,75 Emax, se pri fotometričnih vrednostih upošteva dovoljeno odstopanje +20 odstotkov za največje vrednosti in –20 odstotkov za najmanjše vrednosti pri kateri koli merilni točki, določeni v odstavku 6.3.2 tega pravilnika. 1.2.3 Če rezultati zgoraj opisanih preskusov ne izpolnjujejo zahtev, se sme žaromet namestiti drugače, vendar samo pod pogojem, da os svetlobnega pramena ni stransko odmaknjena za več kot 1° v desno ali levo (2). 1.2.4 Če rezultati zgoraj opisanih preskusov ne izpolnjujejo zahtev, se preskusi na žarometih ponovijo z uporabo druge etalonske žarnice z žarilno nitko. 1.3 Glede preverjanja spremembe lege meje svetlo-temno v navpični smeri zaradi vpliva toplote se uporabi naslednji postopek: Na enem izmed vzorcev žarometov se opravi preskus po postopku, opisanem v odstavku 2.1 Priloge 4, potem ko je bil trikrat zaporedoma izpostavljen ciklu, opisanem v odstavku 2.2.2 Priloge 4. Žaromet se šteje za sprejemljivega, če vrednost Δr ne presega 1,5 mrad. Če je ta vrednost večja od 1,5 mrad, vendar ne presega 2,0 mrad, se preskusi drug žaromet. Srednja vrednost absolutnih vrednosti, izmerjenih za oba vzorca, ne sme presegati 1,5 mrad. 1.4 Upoštevajo se kromatske koordinate, ko je žaromet opremljen z žarnico z žarilno nitko s temperaturo barve standarda A. Fotometrično delovanje žarometa, ki oddaja selektivno rumeno svetlobo in je opremljen z brezbarvno žarnico z žarilno nitko, mora ustrezati vrednostim v tem pravilniku, pomnoženim z 0,84. 2. MINIMALNE ZAHTEVE ZA PREVERJANJE SKLADNOSTI, KI GA OPRAVI PROIZVAJALEC Za vsak tip žarometa imetnik homologacijske oznake v ustreznih časovnih presledkih opravi vsaj naslednje preskuse. Preskusi se izvedejo v skladu z določbami iz tega pravilnika. Če katero koli vzorčenje pokaže neskladnost glede na tip ustreznega preskusa, se izberejo in preskusijo novi vzorci. Proizvajalec sprejme ukrepe za zagotovitev skladnosti ustrezne proizvodnje. 2.1 Vrsta preskusov Preskusi skladnosti v tem pravilniku zajemajo fotometrične značilnosti in preverjanje spremembe navpične lege meje svetlo-temno pod vplivom toplote. 2.2 Metode, ki se uporabljajo pri preskusih 2.2.1 Preskusi se na splošno izvajajo v skladu z metodami iz tega pravilnika. 2.2.2 Pri katerem koli preskusu skladnosti, ki ga izvede proizvajalec, se lahko s soglasjem pristojnega organa, ki izvaja homologacijske preskuse, uporabijo enakovredne metode. Proizvajalec mora dokazati enakovrednost uporabljenih metod s tistimi iz tega pravilnika. 2.2.3 Za uporabo odstavkov 2.2.1 in 2.2.2 se zahteva redno umerjanje preskusne naprave in njena skladnost z meritvami, ki jih izvede pristojni organ. 2.2.4 V vseh primerih veljajo referenčne metode iz tega pravilnika, zlasti za upravno preverjanje in vzorčenje. 2.3 Vrsta vzorčenja Vzorci žarometov se naključno izberejo iz proizvodnje enotne serije. Enotna serija pomeni vrsto žarometov istega tipa, ki je opredeljen v skladu s proizvodnimi metodami proizvajalca. Ocena na splošno zajema serijsko proizvodnjo posameznih tovarn. Vseeno lahko proizvajalec združi zapisnike o istem tipu iz več tovarn, če vse uporabljajo enak sistem kakovosti in enako upravljanje kakovosti. 2.4 Izmerjene in zapisane fotometrične značilnosti Na naključno izbranem žarometu se izvedejo fotometrične meritve na točkah, ki so določene v tem pravilniku, pri čemer se odčitajo samo točke Emax, HV (3), HL, HR (4) za dolgi svetlobni pramen ter B 50 L (ali R), HV, 50 V, 75 R (ali L) in 25 L (ali R) za kratki svetlobni pramen (glej sliko iz Priloge 3). 2.5 Merila sprejemljivosti Proizvajalec je odgovoren za izvedbo statistične študije rezultatov preskusa in v soglasju s pristojnim organom za določanje meril za sprejemljivost proizvodov zaradi izpolnjevanja zahtev za preverjanje skladnosti proizvodov iz odstavka 12.1 tega pravilnika. Merila sprejemljivosti morajo biti takšna, da bi bila v skladu s Prilogo 7 (prvo vzorčenje) pri stopnji zanesljivosti 95 odstotkov najmanjša verjetnost za uspešen pregled po naključnem izboru 0,95. (1) Črke v oklepaju veljajo pri žarometih za vožnjo po levi strani cestišča. (2) Glej ustrezno opombo v besedilu Pravilnika. (3) Kadar je dolgi svetlobni pramen integriran s kratkim svetlobnim pramenom, je HV v primeru dolgega svetlobnega pramena ista merilna točka kot pri kratkem svetlobnem pramenu. (4) HL in HR: točki „hh“ sta 1,125 m levo oziroma desno od točke HV.

PRILOGA 6 Zahteve za žaromete z lečami iz plastičnega materiala – preskušanje vzorcev leč ali materiala in celotnih žarometov 1. SPLOŠNE SPECIFIKACIJE 1.1 Vzorci, predloženi skladno z odstavkom 2.2.4 tega pravilnika, morajo ustrezati specifikacijam iz odstavkov od 2.1 do 2.5. 1.2 Vzorca celotnih žarometov, predložena skladno z odstavkom 2.2.3 tega pravilnika in opremljena z lečami iz plastičnega materiala, morata glede materiala leč ustrezati specifikacijam iz odstavka 2.6. 1.3 Na vzorcih leč iz plastičnega materiala ali na vzorcih materiala skupaj z reflektorjem, na katerega bodo pritrjene (kjer to pride v poštev), je treba opraviti homologacijske preskuse v časovnem zaporedju, določenem v tabeli A Dodatka 1 k tej prilogi. 1.4 Če pa proizvajalec žarometov lahko dokaže, da so bili na izdelku že opravljeni preskusi, predpisani v odstavkih od 2.1 do 2.5 spodaj, ali enakovredni preskusi skladno s katerim drugim pravilnikom, teh preskusov ni treba ponoviti; obvezni so le preskusi, predpisani v tabeli B Dodatka 1. 2. PRESKUSI 2.1 Odpornost proti temperaturnim spremembam 2.1.1 Preskusi Na treh novih vzorcih (lečah) je treba v petih ciklih spreminjajoče se temperature in vlažnosti (RH = relativna vlažnost) opraviti preskuse po naslednjem programu: 3 ure pri temperaturi 40 °C ± 2 °C in relativni vlažnosti 85–95 odstotkov; 1 uro pri temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 odstotkov; 15 ur pri temperaturi –30 °C ± 2 °C; 1 uro pri temperaturi 23° C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 odstotkov; 3 ure pri temperaturi 80° C ± 2 °C; 1 uro pri temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 odstotkov; Pred tem preskusom morajo biti vzorci najmanj štiri ure izpostavljeni temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 odstotkov. Opomba: V enournih časovnih obdobjih s temperaturo 23 °C ± 5 °C je vključen čas za prehod z ene temperature na drugo, ki je potreben za izogibanje učinkom toplotnih šokov. 2.1.2 Fotometrične meritve 2.1.2.1 Metoda Pred preskusom in po preskusu je treba na vzorcih opraviti fotometrične meritve. Te meritve je treba opraviti z etalonsko žarnico v naslednjih točkah: B 50 L in 50 R za kratki svetlobni pramen žarometa za kratki svetlobni pramen ali žarometa za kratki/dolgi svetlobni pramen (B 50 R in 50 L za žaromete, namenjene vožnji po levi strani cestišča); Emax pot za dolgi svetlobni pramen žarometa za dolgi svetlobni pramen ali žarometa za kratki/dolgi svetlobni pramen. 2.1.2.2 Rezultati Fotometrične vrednosti, izmerjene pri vsakem vzorcu pred in po preskusu, se ob upoštevanju dovoljenih odstopanj fotometričnega postopka ne smejo razlikovati za več kot 10 odstotkov. 2.2 Odpornost proti okoljskim in kemičnim dejavnikom 2.2.1 Odpornost proti okoljskim dejavnikom Tri nove vzorce (leče ali vzorce materiala) je treba izpostaviti sevanju vira, katerega spektralna razporeditev energije ustreza razporeditvi energije črnega telesa pri temperaturi med 5 500 K in 6 000 K Med virom in vzorci je treba namestiti ustrezne filtre, da se čim bolj oslabijo sevanja z valovnimi dolžinami, manjšimi od 295 nm in večjimi od 2 500 nm. Vzorci se izpostavijo sevanju energije 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 za obdobje, ki je določeno tako, da energija sevanja, ki jo sprejmejo, znaša 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. Znotraj preskusne naprave mora biti temperatura, ki se meri na črni plošči, ki je na isti višini kot vzorci, 50 °C ± 5 °C. Zaradi zagotovitve enakomernega obsevanja se morajo vzorci vrteti okoli vira sevanja s hitrostjo med 1 in 5 obratov na minuto. Vzorce je treba škropiti z destilirano vodo s prevodnostjo, nižjo od 1 mS/m, pri temperaturi 23 °C ± 5 °C po naslednjem ciklu: škropljenje: 5 minut; sušenje: 25 minut. 2.2.2 Odpornost proti kemičnim dejavnikom Po preskusu, opisanem v odstavku 2.2.1 zgoraj, in meritvi, opisani v odstavku 2.2.3.1 spodaj, je treba obdelati zunanjo površino navedenih treh vzorcev po postopku, opisanem v odstavku 2.2.2.2, z mešanico, določeno v odstavku 2.2.2.1 spodaj. 2.2.2.1 Preskusna mešanica Preskusna mešanica vsebuje 61,5 odstotkov n-heptana, 12,5 odstotkov toluena, 7,5 odstotkov etiltetraklorida, 12,5 odstotkov trikloretilena in 6 odstotkov ksilena (volumski odstotki). 2.2.2.2 Nanašanje preskusne mešanice Kos bombažnega blaga (po standardu ISO 105) se do nasičenja namoči v mešanico iz odstavka 2.2.2.1 zgoraj in nato prej kot v 10 sekundah za 10 minut pritisne na zunanjo površino vzorca s pritiskom 50 N/cm2, kar ustreza sili 100 N na preskusno površino velikosti 14 × 14 mm. Med temi 10 minutami se blago ponovno napoji z mešanico, da sestava nanesene tekočine ustreza predpisani preskusni mešanici med celotnim trajanjem preskusa. Med pritiskanjem namočenega blaga na vzorec se lahko pritisk, ki deluje na vzorec, izravna, da se prepreči nastajanje razpok. 2.2.2.3 Čiščenje Po nanašanju preskusne mešanice se morajo vzorci posušiti na zraku, nato pa oprati z raztopino iz odstavka 2.3 (odpornost proti čistilom) pri temperaturi 23 °C ± 5 °C. Nato je treba vzorce dobro sprati z destilirano vodo, ki pri temperaturi 23 °C ± 5 °C ne vsebuje več kot 0,2 odstotka primesi, in jih obrisati z mehko krpo. 2.2.3 Rezultati 2.2.3.1 Po preskusu odpornosti proti okoljskim dejavnikom ne sme biti na zunanji površini vzorca nobenih razpok, prask, oddrobljenih delov in deformacij, srednja vrednost spremembe stopnje prepuščanja svetlobe Δt = (T2 – T3) / T2, ki se pri treh vzorcih meri po postopku, opisanem v Dodatku 2 k tej prilogi, pa ne sme biti večja od 0,020 (Δtm ≤ 0,020). 2.2.3.2 Po preskusu odpornosti proti kemičnim dejavnikom ne sme biti na vzorcih nobenih sledi kemičnega obarvanja, ki bi utegnilo povzročiti spremenjeno razsipanje svetlobe, pri čemer srednja vrednost spremembe Δd = (T5 – T4) / T2, ki se pri treh vzorcih meri po postopku, opisanem v Dodatku 2 k tej prilogi, ne sme biti večja od 0,020. (Δdm ≤ 0,020). 2.3 Odpornost proti čistilom in ogljikovodikom 2.3.1 Odpornost proti čistilom Zunanja površina treh vzorcev (leč ali vzorcev materiala) se segreje na 50 °C ± 5 °C in se za pet minut potopi v mešanico, katere temperatura je 23 °C ± 5 °C in ki vsebuje 99 delov destilirane vode z največ 0,02 odstotka primesi in en del alkilarilsulfonata. Po končanem preskusu se vzorci posušijo pri temperaturi 50 °C ± 5 °C. Površina vzorcev se očisti z vlažno krpo. 2.3.2 Odpornost proti ogljikovodikom Nato je treba zunanjo površino teh treh vzorcev eno minuto rahlo drgniti s kosom bombažnega blaga, prepojenega z mešanico iz 70 odstotkov n-heptana in 30 odstotkov toluena (volumski odstotki), potem pa pustiti, da se posuši na zraku. 2.3.3 Rezultati Po zaporedno opravljenih obeh zgornjih preskusih srednja vrednost spremembe stopnje prepuščanja svetlobe Δt = (T2 – T3) / T2, ki se pri treh vzorcih meri po postopku, opisanem v Dodatku 2 k tej prilogi, ne sme biti večja od 0,010 (Δtm ≤ 0,010). 2.4 Odpornost proti mehanskim poškodbam 2.4.1 Metoda preskušanja odpornosti proti mehanskim poškodbam Zunanjo površino treh novih vzorcev (leč) je treba preskušati po metodi, opisani v Dodatku 3 k tej prilogi, s katero je treba doseči enakomerno mehansko poškodbo te površine. 2.4.2 Rezultati Po tem preskusu je treba po postopku, opisanem v Dodatku 2, na površini iz odstavka 2.2.4.1.1 tega pravilnika izmeriti spremembe: stopnje prepuščanja svetlobe: Δ t = (T2 – T3) / T2, in razsipanja svetlobe: Δ d = (T5 – T4) / T2, Za srednjo vrednost pri treh vzorcih velja naslednje: Δ tm ≤ 0,100; Δ dm ≤ 0,050. 2.5 Preskus sile oprijema prevlek (če obstajajo): 2.5.1 Priprava vzorca Na prevleki leče se na površini 20 mm × 20 mm z britvico ali z iglo vreže mrežasti vzorec s kvadratki velikosti približno 2 mm × 2 mm. Pritisk na britvico ali iglo mora biti zadosten, da se prereže vsaj prevleka 2.5.2 Opis preskusa Treba je uporabiti lepilni trak s silo oprijemanja 2 N/(cm širine) ± 20 odstotkov, ki je bila izmerjena v normalnih razmerah, določenih v Dodatku 4 k tej prilogi. Ta lepilni trak, ki mora biti širok vsaj 25 mm, se za najmanj pet minut pritisne na površino, ki je bila pripravljena skladno z zahtevami iz odstavka 2.5.1. Nato se konec lepilnega traku obremeni tako, da se sila oprijema na zadevni površini izravna s silo, ki deluje pravokotno na to površino. Na tej stopnji je treba lepilni trak odtrgati z enakomerno hitrostjo 1,5 m/s ± 0,2 m/s. 2.5.3 Rezultati Na mrežasti površini ne sme biti znatnih poškodb. Poškodbe na presečiščih kvadratov ali na robovih vreznin so dovoljene, če poškodovana površina ne presega 15 odstotkov površine z mrežastim vzorcem. 2.6 Preskušanje celotnega žarometa z lečo iz plastičnega materiala 2.6.1 Odpornost površine leče proti mehanskim poškodbam 2.6.1.1 Preskusi Na leči vzorca žarometa št. 1 je treba opraviti preskus, opisan v odstavku 2.4.1 zgoraj. 2.6.1.2 Rezultati Po opravljenem preskusu rezultati fotometričnih meritev, opravljenih na žarometu v skladu s tem pravilnikom, ne smejo za več kot 30 odstotkov presegati največjih vrednosti, predpisanih v točkah B 50 L in HV, in ne smejo biti za več kot 10 odstotkov pod najmanjšo vrednostjo, predpisano v točki 75 R (v primeru žarometov, namenjenih vožnji po levi strani cestišča, je treba upoštevati točke B 50 R, HV in 75 L). 2.6.2 Preskus sile oprijema prevlek (če obstajajo): Na leči vzorca žarometa št. 2 je treba opraviti preskus, opisan v odstavku 2.5 zgoraj. 3. PREVERJANJE SKLADNOSTI PROIZVODNJE V zvezi z materiali, uporabljenimi pri izdelavi leč, se šteje, da žarometi proizvodne serije ustrezajo zahtevam tega pravilnika, če: 3.1.1 se po preskusu odpornosti proti kemičnim dejavnikom ter po preskusu odpornosti proti čistilom in ogljikovodikom na zunanji površini vzorca ne pojavijo razpoke, oddrobljeni deli ali deformacije, ki so vidni s prostim očesom (glej odstavke 2.2.2, 2.3.1 in 2.3.2); 3.1.2 so po preskusu, opisanem v odstavku 2.6.1.1, fotometrične vrednosti na merilnih točkah, navedenih v odstavku 2.6.1.2, znotraj mejnih vrednosti, ki so v tem pravilniku predpisane za skladnost proizvodnje. 3.2 Če rezultati preskusov ne ustrezajo zahtevam, je treba preskuse ponoviti na drugem naključno izbranem vzorcu žarometa.. DODATEK 1 ČASOVNO ZAPOREDJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV A. Preskusi plastičnih materialov (leč ali vzorcev materiala, ki so bili oddani skladno z odstavkom 2.2.4 tega pravilnika). Vzorci Preskusi Leče ali vzorci materiala Leče 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1 Omejena fotometrija (odst. 2.1.2) x x x 1.1.1 Sprememba temperature (odst. 2.1.1) x x x 1.1.2 Omejena fotometrija (odst. 2.1.2) x x x 1.2.1 Meritev stopnje prepuščanja svetlobe x x x x x x x x x 1.2.2 Meritev razpršene svetlobe x x x x x x 1.3 Okoljski dejavniki (odst. 2.2.1) x x x 1.3.1 Meritev stopnje prepuščanja svetlobe x x x 1.4 Kemični dejavniki (odst. 2.2.2) x x x 1.4.1 Meritev razpršene svetlobe x x x 1.5 Čistila (odst. 2.3.1) x x x 1.6 Ogljikovodiki (odst. 2.3.2) x x x 1.6.1 Meritev stopnje prepuščanja svetlobe x x x 1.7 Poškodbe (odst. 2.4.1) x x x 1.7.1 Meritev stopnje prepuščanja svetlobe x x x 1.7.2 Meritev razpršene svetlobe x x x 1.8 Sila oprijema (odst. 2.5) x B. Preskusi celotnih žarometov (ki so bili oddani skladno z odstavkom 2.2.3 tega pravilnika). Preskusi Št. vzorca. 1 2 2.1 Poškodbe (odst. 2.6.1.1) x 2.2 Fotometrija (odst. 2.6.1.2) x 2.3 Sila oprijema (odst. 2.6.2) x DODATEK 2 Postopek meritve razpršene svetlobe in stopnje prepuščanja svetlobe 1. OPREMA (glej sliko) Svetlobni pramen kolimatorja K s polovično divergenco β/2 = 17,4 × 10–4 rd se omeji z zaslonko DT z odprtino 6 mm, pri kateri je nameščen nosilec za vzorec. Akromatična zbiralna leča L2, ki je korigirana za sferične aberacije, povezuje zaslonko DT s sprejemnikom svetlobnih žarkov R; premer leče L2 mora biti tak, da ne zaslanja svetlobe, ki se od vzorca razprši v stožcu s polovičnim vršnim kotom ß/2 = 14°. Obročasta zaslonka DD s koti αo/2 = 1° in αmax/2 = 12° je nameščena v goriščni ravnini slike leče L2. Neprozorni srednji del zaslonke je potreben za zaslanjanje svetlobe, ki prihaja neposredno iz svetlobnega vira. Srednji del zaslonke mora biti mogoče odstraniti iz svetlobnega pramena tako, da se lahko vrne točno v svojo izhodiščno lego. Razdaljo L2 DT in goriščno razdaljo F2 (1) leče L2 je treba izbrati tako, da slika DT v celoti pokrije sprejemnik žarkov R. Če se za začetni vpadni svetlobni tok vzame 1 000 enot, mora biti absolutna točnost odčitanja boljša od ene enote.. 2. MERITVE Treba je odčitati naslednje vrednosti: Odčitana vrednost Z vzorcem S srednjim delom DD Ustrezajoča velikost T1 ne ne Vpadni svetlobni tok pri prvem odčitku T2 da (pred preskusom) ne Svetlobni tok, ki ga je prepustil novi material na območju 24 °C T3 da (po preskusu) ne Svetlobni tok, ki ga je prepustil material po preskusu na območju 24 °C T4 da (pred preskusom) da Svetlobni tok, ki ga je prepustil novi material T5 da (po preskusu) da Svetlobni tok, ki ga je prepustil material po preskusu (1) Za L2 se priporoča goriščna razdalja približno 80 mm. DODATEK 3 METODA PRI PRESKUSU Z BRIZGANJEM 1. Preskusna oprema 1.1 Brizgalna pištola Uporabljena brizgalna pištola mora imeti šobo s premerom 1,3 mm, ki omogoča pretok tekočine 0,24 ± 0,02 l/minuto pri tlaku obratovanja 6,0 bara – 0, + 0,5 bara. Na razdalji 380 mm ± 10 mm od šobe mora imeti del površine, ki je neposredno izpostavljen poškodbam, pod zgoraj navedenimi pogoji premer 170 mm ± 50 mm. 1.2 Preskusna mešanica Preskusna mešanica je sestavljena iz: kremenčevega peska s trdoto 7 po Mohrovi lestvici, z velikostjo zrn med 0 in 0,2 mm in približno normalno razdelitvijo s kotnim faktorjem od 1,8 do 2; vode, katere trdota ne presega 205 g/m3, za mešanico, ki vsebuje 25 g peska na liter vode. 2. Preskus Zunanjo površino leče žarometa je treba enkrat ali večkrat izpostaviti delovanju curka vode in peska, dobljenega po zgoraj opisani metodi. Pri tem je treba curek vode in peska usmeriti skoraj pravokotno na površino, ki jo je treba preskusiti. Poškodbo je treba preveriti z enim ali več vzorci stekla, ki so kot referenčni vzorci nameščeni v bližini leč, ki jih je treba preskusiti. Mešanico je treba brizgati, dokler sprememba razpršene svetlobe na vzorcu ali vzorcih, izmerjena po metodi iz Dodatka 2, ne ustreza naslednji vrednosti: Za preverjanje enakomernosti poškodb na celotni površini, ki jo je treba preskusiti, se lahko uporabi več referenčnih vzorcev. DODATEK 4 PRESKUS SILE OPRIJEMA LEPILNEGA TRAKU 1. NAMEN Po tej metodi se lahko pri normalnih pogojih določi linearna sila oprijema lepilnega traku na stekleni plošči. 2. PRINCIP Merjenje sile, ki jo je treba uporabiti za snemanje lepilnega traku s steklene plošče pod kotom 90°. 3. PREDPISANI POGOJI OKOLJA Zrak mora imeti temperaturo 23 °C ± 5 °C in relativno vlažnost 65 ± 15 odstotkov. 4. PRESKUŠANCI Pred preskusom se vzorčni kolut lepilnega traku 24 ur pripravlja pri predpisanih pogojih okolja (glej odstavek 3 zgoraj). Z vsakega koluta je treba preskusiti po pet preskušancev dolžine 400 mm. Ti preskušanci se vzamejo s koluta, ko so odstranjene prve tri plasti. 5. POSTOPEK Preskus je treba opraviti pod pogoji okolja, kakor so določeni v odstavku 3. Pet preskušancev je treba sneti s koluta med radialnim odvijanjem lepilnega traku s hitrostjo približno 300 mm/s, nato pa jih je treba v 15 sekundah nanesti, kakor sledi: Lepilni trak se nanaša na stekleno ploščo postopoma, tako da se s prstom rahlo drgne v vzdolžni smeri, vendar brez prekomernega pritiska, tako da med trakom in stekleno ploščo ni nobenega zračnega mehurčka. Stekleno ploščo z lepilnim trakom je treba za deset minut izpostaviti predpisanim pogojem okolja. Približno 25 mm preskušanca je treba odlepiti s plošče na ravnini, ki je pravokotna na os preskušanca. Ploščo je treba pritrditi, prosti konec lepilnega traku pa prepogniti za 90° od plošče. Vlečna sila mora delovati tako, da je ločilna črta med lepilnim trakom in ploščo pravokotna na to silo in na ploščo. Lepilni trak je treba odstraniti s hitrostjo 300 mm/s ± 30 mm/s in zapisati uporabljeno silo. 6. REZULTATI Pet dobljenih vrednosti je treba razporediti po vrstnem redu, srednjo vrednost pa je treba vpisati kot rezultat meritve. Ta vrednost je izražena v njutnih na centimeter širine lepilnega traku.