SL Uradni list Evropske unije L 148/55

Po mednarodnem javnem pravu imajo samo izvirna besedila UN/ECE pravni učinek. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta o statusu UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo na spletni strani:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 38 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe o homologaciji zadnjih svetilk za meglo za vozila na motorni pogon in njihove priklopnike

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dodatka 14 k izvirni različici Pravilnika – začetek veljavnosti: 15. oktober 2008

Popravek 1 k Dodatku 12 – začetek veljavnosti: 10. marec 2009

VSEBINA

PRAVILNIK

0. Področje uporabe

1. Opredelitve pojmov

2. Vloga za podelitev homologacije

3. Oznake

4. Homologacija

5. Splošne specifikacije

6. Svetilnost

7. Preskusni postopek

8. Preskus odpornosti proti toploti

9. Barva oddane svetlobe

10. Skladnost proizvodnje

11. Kazni za neskladnost proizvodnje

12. Dokončna prekinitev proizvodnje

13. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, in upravnih organov

PRILOGE

Priloga 1 — Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali dokončni prekinitvi proizvodnje tipa zadnjih svetilk za meglo za vozila na motorni pogon in njihove priklopnike v skladu s Pravilnikom št. 38

Priloga 2 — Namestitev homologacijskih oznak

Priloga 3 — Fotometrične meritve

Priloga 4 — Najmanjše zahteve za nadzorne postopke za skladnost proizvodnje

Priloga 5 — Najmanjše zahteve za vzorčenje, ki ga izvede inšpektor

0. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za zadnje svetilke za meglo za vozila kategorij L3, L4, L5, L7, M, N, O, in T (1).

1. OPREDELITVE POJMOV

V tem pravilniku

1.1 „zadnja svetilka za meglo“ pomeni svetilko, ki se uporablja za boljšo vidnost vozila z zadnje strani in oddaja rdečo svetlobo, katere svetilnost je večja od svetilnosti zadnjih pozicijskih (bočnih) svetilk;

1.2 opredelitve pojmov iz Pravilnika št. 48 in njegovih sprememb, ki so veljavne v času vloge za podelitev homologacije, veljajo tudi za ta pravilnik;

1.3 „zadnje svetilke za meglo različnih tipov“ pomeni svetilke, ki se razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih: (a) blagovnem imenu ali znamki; (b) značilnostih optičnega sistema (stopnje svetilnosti, koti razporeditve svetlobe, kategorija žarnice z žarilno nitko, modul svetlobnega vira itd.); (c) nadzoru spreminjanja svetilnosti, če obstaja; sprememba barve žarnice z žarilno nitko ali barve katerega koli filtra ne pomeni spremembe tipa;

1.4 sklicevanja v tem pravilniku na standardne (etalonske) žarnice z žarilno nitko in na Pravilnik št. 37 pomenijo sklicevanje na Pravilnik št. 37 in njegove spremembe, veljavne v času vloge za homologacijo.

2. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

2.1 Vlogo za podelitev homologacije vloži lastnik blagovnega imena ali znamke ali njegov ustrezno pooblaščen predstavnik. Navesti mora, ali je svetilnost naprave stalna ali spremenljiva.

Po izbiri vlagatelja se v vlogi določi, da je napravo mogoče vgraditi v vozilo pod različnimi nakloni referenčne osi glede na referenčne ravnine vozila in tal ali da jo je mogoče zasukati okrog njene referenčne osi; ti različni pogoji vgradnje se navedejo v sporočilu.

2.2 Za vsak tip zadnje svetilke za meglo se vlogi priložijo:

2.2.1 risbe (v treh izvodih), ki so dovolj natančne za določitev tipa zadnje svetilke za meglo in ki geometrijsko prikazujejo možne položaje za vgradnjo zadnje svetilke za meglo v vozilo; os opazovanja, ki se pri preskusih upošteva kot referenčna os (vodoravni kot H = 0°; navpični kot V = 0°) in točko, ki se v navedenih preskusih obravnava kot referenčno središče;

2.2.2 kratek tehnični opis, ki, razen pri svetilkah z nezamenljivimi svetlobnimi viri, navaja zlasti: (a) kategorijo ali kategorije predpisanih žarnic z žarilno nitko; ta kategorija žarnic z žarilno nitko je ena od kategorij iz Pravilnika št. 37 in sprememb tega pravilnika, ki veljajo v času vloge za homologacijo; in/ali (b) posebno identifikacijsko oznako modula svetlobnega vira; (c) kratek opis nadzora spreminjanja svetilnosti v primeru zadnje svetilke za meglo kategorije F2;

2.2.3 dva vzorca; če zadnje svetilke za meglo ni mogoče vgraditi na katero koli stran vozila, sta lahko predložena vzorca popolnoma enaka in primerna za vgraditev le na desni ali le na levi strani vozila. Vlogi za zadnjo svetilko za meglo kategorije F2 se priloži nadzor spreminjanja svetilnosti ali generator, ki proizvaja iste signale.

3. OZNAKE

Vzorci tipa zadnje svetilke za meglo, predloženi za homologacijo, morajo imeti:

3.1 blagovno ime ali znamko vlagatelja; ta oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna;

3.2 jasno čitljivo in neizbrisno oznako, razen pri svetilkah z nezamenljivimi svetlobnimi viri, ki navaja: — kategorijo ali kategorije predpisanih žarnic z žarilno nitko; in/ali — posebno identifikacijsko oznako modula svetlobnega vira;

3.3 dovolj veliko površino za homologacijsko oznako in dodatne simbole iz odstavka 4.3 spodaj. Ta prostor se označi na risbah iz odstavka 2.2.1;

3.4 v primeru svetilk z elektronsko krmilno napravo za nadzor svetlobnega vira ali nadzorom spreminjanja svetilnosti in/ali nezamenljivimi svetlobnimi viri in/ali moduli svetlobnih virov, oznako nazivne napetosti ali razpona napetosti in največje nazivne vatne moči;

3.5 v primeru svetilk z moduli svetlobnih virov morajo moduli svetlobnih virov imeti: 3.5.1 blagovno ime ali znamko vlagatelja; ta oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna; 3.5.2 posebno identifikacijsko oznako modula; ta oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna. Ta posebna identifikacijska oznaka vključuje začetni črki „MD“ za „MODUL“, katerima sledi homologacijska oznaka brez kroga, kot je določeno v odstavku 4.3.1.1, tej pa, če se uporablja več neenakih modulov svetlobnega vira, sledijo dodatni simboli ali znaki; ta posebna identifikacijska oznaka se označi na risbah iz odstavka 2.2.1. Ni treba, da je homologacijska oznaka enaka oznaki na svetilki, v kateri se uporablja modul, vendar morata obe oznaki pripadati istemu vlagatelju; 3.5.3 oznako nazivne napetosti ali razpona napetosti in največje nazivne vatne moči;

3.6 če je elektronska krmilna naprava za nadzor svetlobnega vira ali nadzor spreminjanja svetilnosti del svetilke, vendar ni vključena v ohišje svetilke, se navedeta ime proizvajalca in njegova identifikacijska številka.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če predložena vzorca tipa zadnje svetilke za meglo izpolnjujeta zahteve tega pravilnika, se homologacija podeli.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli številka homologacije; ista pogodbenica ne sme tako dodeljene številke pozneje dodeliti drugemu tipu zadnje svetilke za meglo iz tega pravilnika. Prvi dve števki številke homologacije pomenita zadnje spremembe, vključene v ta pravilnik ob izdaji homologacije. Obvestilo o podelitvi ali zavrnitvi homologacije tipa zadnje svetilke za meglo se pošlje pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku, in priloženo risbo, ki jo predloži vlagatelj vloge za podelitev homologacije, v formatu, ki ni večji od A4 (210 × 297 mm), in v merilu 1: 1, če je to mogoče.

4.3 Vsaka zadnja svetilka za meglo, ki je v skladu s tipom, homologiranim po tem pravilniku, ima poleg oznake in podrobnosti iz odstavkov 3.1 in 3.2 na mestu iz odstavka 3.3:

4.3.1 mednarodno homologacijsko oznako, sestavljeno iz: 4.3.1.1 kroga, ki obkroža črko „E“, kateri sledi številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (2); 4.3.1.2 številke homologacije;

4.3.2 dodaten simbol „F“, ki mu sledi številka „1“, če naprava proizvaja stalno svetilnost, in „2“, če naprava proizvaja spremenljivo svetilnost;

4.3.3 prvi dve števki številke homologacije, ki označujeta najnovejše spremembe tega pravilnika, se lahko navedeta v bližini dodatnega simbola „F“.

4.4 Oznaka in simbol iz odstavkov 4.3.1 in 4.3.2 morata biti neizbrisna in jasno čitljiva, tudi ko se zadnja svetilka za meglo namesti na vozilo.

4.5 Samostojne svetilke

Če se za različne tipe svetilk, ki izpolnjujejo zahteve različnih pravilnikov, uporabljajo iste zunanje leče iste ali drugačne barve, se jih lahko označi z enotno mednarodno homologacijsko oznako, ki jo sestavlja krog okrog črke „E“, sledita ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo, in številka homologacije. Ta homologacijska oznaka je lahko nameščena kjer koli na svetilki, če:

4.5.1 je vidna po vgradnji svetilke;

4.5.2 se označi identifikacijski simbol za vsako svetilko, ki ustreza vsakemu pravilniku, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija, skupaj z ustreznimi spremembami, ki vključujejo zadnje večje tehnične spremembe Pravilnika ob izdaji homologacije, in po potrebi tudi zahtevana puščica;

4.5.3 velikost elementov enotne homologacijske oznake ni manjša od najmanjše velikosti, zahtevane za najmanjšo posamezno oznako po pravilniku, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija;

4.5.4 glavno ohišje svetilke vključuje prostor, opisan v odstavku 3.3, in homologacijsko oznako dejanskih funkcij;

4.5.5 vzorec E v Prilogi 2 k temu pravilniku navaja primere homologacijske oznake z zgoraj omenjenimi dodatnimi simboli.

4.6 Kadar sta dve ali več svetilk del iste enote združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, se homologacija podeli le, če vsaka od teh svetilk izpolnjuje zahteve tega ali drugega pravilnika. Svetilke, ki ne izpolnjujejo zahtev nobenega od teh pravilnikov, niso del takšne enote združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk.

4.6.1 Če združene, kombinirane ali integrirane svetilke izpolnjujejo zahteve več pravilnikov, se lahko uporabi enotna mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz kroga, ki obkroža črko „E“, kateri sledijo številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo, številka homologacije in po potrebi tudi zahtevana puščica. Ta homologacijska oznaka je lahko nameščena kjer koli na združenih, kombiniranih ali integriranih svetilkah, če: 4.6.1.1 je vidna po njihovi vgradnji; 4.6.1.2 ni mogoče odstraniti nobenega dela združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, ki oddaja svetlobo, ne da bi pri tem odstranili tudi homologacijsko oznako.

4.6.2 Identifikacijski simbol za vsako svetilko, ki ustreza vsakemu pravilniku, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija, skupaj z ustreznimi spremembami, ki vključujejo zadnje večje tehnične spremembe Pravilnika ob izdaji homologacije, se označi: 4.6.2.1 na ustrezni površini sevanja; 4.6.2.2 ali v skupini, tako da je jasno razpoznavna vsaka od združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk (glej tri možne primere iz Priloge 2).

4.6.3 Velikost elementov enotne homologacijske oznake ne sme biti manjša od najmanjše velikosti, zahtevane za najmanjšo posamezno oznako po pravilniku, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija.

4.6.4 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli številka homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti enake številke drugemu tipu združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, ki so zajete v tem pravilniku.

4.7 V prilogi 2 so navedeni primeri namestitve homologacijskih oznak za samostojno svetilko (slika 1) in za združene, kombinirane ali integrirane svetilke (slika 2) z vsemi zgoraj omenjenimi dodatnimi simboli.

5. SPLOŠNE SPECIFIKACIJE

5.1 Vsak vzorec je v skladu s specifikacijami, ki so določene v nadaljevanju.

5.2 Zadnje svetilke za meglo so oblikovane in izdelane tako, da ob običajni uporabi kljub možni izpostavljenosti tresljajem zadovoljivo delujejo in ohranijo značilnosti iz tega pravilnika.

5.3 V primeru modulov svetlobnih virov se preveri, ali:

5.3.1 je zasnova modulov svetlobnih virov takšna, da: (a) je vsak modul svetlobnega vira mogoče pritrditi le v določen in pravilen položaj ter ga je mogoče odstraniti le z orodjem; (b) v istem ohišju svetilke, če se v ohišju naprave uporablja več kot en modul svetlobnega vira, ni mogoče medsebojno zamenjati modulov svetlobnih virov, ki imajo različne značilnosti;

5.3.2 moduli svetlobnih virov ne omogočajo nedovoljenih sprememb.

5.4 V primeru odpovedi nadzora spreminjanja svetilnosti, s katerim se ureja spremenljiva svetilnost zadnje svetilke za meglo kategorije F2, ki oddaja svetlobo, večjo od največje vrednosti kategorije F ali F1, se zahteve stalne svetilnosti kategorije F ali F1 izpolnijo samodejno.

5.5 Pri zamenljivih žarnicah z žarilno nitko:

5.5.1 Uporabijo se lahko vse kategorije žarnic z žarilno nitko, homologirane v skladu s Pravilnikom št. 37, če Pravilnik št. 37 in njegove spremembe, ki veljajo v času vloge za homologacijo, ne določajo nobenih omejitev uporabe.

5.5.2 Zasnova naprave je takšna, da je mogoče žarnico z žarilno nitko pritrditi le v pravilen položaj.

5.5.3 Nosilec žarnice z žarilno nitko je v skladu z značilnostmi iz publikacije IEC 60061. Velja ustrezen seznam podatkov o nosilcu glede na kategorijo uporabljene žarnice z žarilno nitko.

6. SVETILNOST

6.1 Svetilnost vsakega od obeh vzorcev ni manjša od najmanjše možne in ni večja od največje možne v nadaljevanju navedene vrednosti ter se izmeri glede na referenčno os v smereh, prikazanih v nadaljevanju (izraženih v kotnih stopinjah z referenčno osjo).

6.2 Svetilnost vzdolž osi H in V, med 10° v levo in 10° v desno ter med 5° v smeri navzgor in 5° v smeri navzdol, ne sme biti manjša od 150 cd.

6.3 Svetilnost, ne sme presegati 300 cd pri napravi s stalno svetilnostjo (F ali F1) in 840 cd pri napravi s spremenljivo svetilnostjo (F2) v vseh smereh, v katerih je mogoče opaziti svetlobo.

6.4 Posamična svetilka z več kot enim svetlobnim virom mora doseči najmanjšo zahtevano svetilnost tudi v primeru odpovedi katerega koli svetlobnega vira, v primeru osvetljenosti vseh svetlobnih virov pa se ne smejo preseči največje vrednosti svetilnosti.

6.5 Nadzor spreminjanja svetilnosti ne oddaja signalov, ki povzročajo svetilnost:

6.5.1 zunaj razpona iz odstavkov 6.2 in 6.3 ter

6.5.2 v vrednostih, ki presegajo največjo vrednost kategorije F ali F1 iz odstavka 6.3: (a) za sisteme, ki so odvisni le od dnevnih in nočnih razmer: v skladu z nočnimi razmerami; (b) za druge sisteme: v skladu z običajnimi razmerami (3).

6.6 Vidna svetleča površina v smeri referenčne osi ne presega 140 cm2.

6.7 V Prilogi 3 so navedene podrobnosti merilne metode, ki se uporabi v primeru dvoma.

7. PRESKUSNI POSTOPKI

7.1 Vse meritve, fotometrične in kolorimetrične, je treba opraviti:

7.1.1 v primeru svetilke z zamenljivim svetlobnim virom, če ni opremljena z elektronsko krmilno napravo za nadzor svetlobnega vira ali z nadzorom spreminjanja svetilnosti, z nebarvno ali barvno standardno žarnico z žarilno nitko kategorije, predpisane za napravo, z napetostjo, ki je potrebna za proizvajanje referenčnega svetlobnega toka za to kategorijo žarnic z žarilno nitko;

7.1.2 v primeru svetilk z nezamenljivimi svetlobnimi viri (žarnice z žarilno nitko in drugi), in sicer pri napetostih 6,75 V, 13,5 V ali 28,0 V;

7.1.3 v primeru sistema, pri katerem se uporabljata elektronska krmilna naprava za nadzor svetlobnega vira ali nadzor spreminjanja svetilnosti, ki sta del svetilke (4) in ki pri vhodnih sponkah svetilke uporabljata napetost, ki jo je določil proizvajalec, ali, če ni določena, napetost 6,75 V, 13,5 V ali 28,0 V;

7.1.4 v primeru sistema, ki uporablja elektronsko krmilno napravo za nadzor svetlobnega vira ali nadzor spreminjanja svetilnosti, ki nista del svetilke, se na vhodnih sponkah svetilke uporablja napetost, ki jo določi proizvajalec.

7.2 Preskusni laboratorij od proizvajalca zahteva krmilno napravo za nadzor svetlobnega vira ali nadzor spreminjanja svetilnosti, ki sta potrebna za napajanje svetlobnega vira in ustreznih funkcij.

7.3 Vendar se v primeru zadnje svetilke za meglo kategorije F2, ki jo upravlja nadzor spreminjanja svetilnosti, da se doseže spremenljiva svetilnost, fotometrične meritve opravljajo v skladu z opisom vlagatelja.

7.4 Napetost, ki naj se uporabi za svetilko, se navede v sporočilu iz Priloge 1 k temu pravilniku.

7.5 Pri vsaki svetilki, razen tistih, ki imajo žarnice z žarilno nitko, je svetilnost, izmerjena po eni minuti in po 30 minutah delovanja, v skladu z najmanjšimi in največjimi zahtevami. Razporeditev svetilnosti po eni minuti delovanja je mogoče izračunati na podlagi razporeditve svetilnosti po tridesetih minutah delovanja tako, da se na vsaki preskusni točki uporabi razmerje med vrednostmi svetilnosti, izmerjenimi pri visoki napetosti.

7.6 Določijo se omejitve vidne svetleče površine v smeri referenčne osi svetlobno-signalne naprave.

8. PRESKUS ODPORNOSTI PROTI TOPLOTI

8.1 Za svetilko se po 20-minutnem segrevanju opravi enourni preskus neprekinjenega delovanja. Temperatura okolja je 23 °C ± 5 °C. Uporabi se svetilka predpisane kategorije, ki se napaja s tokom tolikšne napetosti, da se pri ustrezni preskusni napetosti doseže določena povprečna moč.

8.2 Kjer je določena le največja moč, se preskus opravi s prilagoditvijo napetosti, tako da se doseže moč v vrednosti 90 % navedene moči. Zgoraj navedena povprečna ali največja moč se v vseh primerih izbere v okviru razpona napetosti 6, 12 ali 24 V, pri kateri doseže največjo vrednost.

8.3 V primeru svetlobnih virov, ki jih upravlja elektronska krmilna naprava za doseganje spremenljive svetilnosti, je treba preskus izvesti pod pogoji pri najmanj 90 odstotkih vrednosti višje svetilnosti.

8.4 Potem, ko se temperatura svetilke ohladi na temperaturo okolja, ne smejo biti vidne nobene deformacije, razpoke ali spremembe barve.

9. BARVA ODDANE SVETLOBE

Barva svetlobe, oddane znotraj polja razporeditve svetlobe iz odstavka 3 Priloge 3, ki se izmeri pod pogoji iz odstavka 7, je rdeča.

Zunaj tega polja ni opaziti večjih barvnih odstopanj.

Te zahteve veljajo tudi za razpon spremenljive svetilnosti zadnjih svetilk za meglo kategorije F2.

Vendar je treba kolorimetrične značilnosti svetilk z nezamenljivimi svetlobnimi viri (žarnice z žarilno nitko in drugi) preveriti s svetlobnimi viri, ki so v svetilki, v skladu z ustreznim pododstavkom odstavka 7.1 tega pravilnika.

10. SKLADNOST PROIZVODNJE

Skladnost proizvodnih postopkov je v skladu z Dodatkom 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) v naslednjih zahtevah:

10.1 svetilke, homologirane po tem pravilniku, se izdelajo v skladu s homologiranim tipom, tako da izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 6. in 9.;

10.2 izpolnjene so najmanjše zahteve za nadzorne postopke za skladnost proizvodnje iz Priloge 4 k temu pravilniku;

10.3 izpolnjene so najmanjše zahteve za vzorčenje, ki ga izvede inšpektor, iz Priloge 5 k temu pravilniku;

10.4 organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri metode nadzora skladnosti, ki se uporabljajo v posameznem proizvodnem obratu. To preverjanje se običajno opravi enkrat na dve leti.

11. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

11.1 Homologacija, ki se podeli za tip zadnje svetilke za meglo, se lahko prekliče, če zahteve niso izpolnjene ali če zadnja svetilka za meglo z oznako iz odstavkov 4.3.1 in 4.3.2 ni v skladu s homologiranim tipom.

11.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

12. DOKONČNA PREKINITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije dokončno preneha proizvajati tip zadnje svetilke za meglo, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

13. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, IN UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, in upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, zavrnitev ali preklic homologacije.

(1) Kot je določeno v Prilogi 7 h Konsolidirani resoluciji o proizvodnji vozil (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, kakor je bil nazadnje spremenjen s Spremembo 4).

(2) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo, 53 za Tajsko, 54 in 55 (prosto) ter 56 za Črno goro. Naslednje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo Sporazum o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, ali pristopijo k njemu, generalni sekretar Združenih narodov pa tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(3) Dobra vidljivost (meteorološki optični razpon MOR > 2 000 m, določen v skladu z vodnikom Svetovne meteorološke organizacije Guide to Meteorological Instruments and Methods of Observation, šesta izdaja, ISBN: 92-63-16008-2, odstavka 1.9.1/1.9.11, Ženeva 1996.) in čiste leče.

(4) V tem pravilniku izraz, „ki je del svetilke“ pomeni, da je zadevni element fizično vključen v ohišje svetilke ali da je zunaj nje, ločen ali ne od ohišja svetilke, vendar ga proizvajalec svetilke dobavlja kot del sistema svetilke.

PRILOGA 1 SPOROČILO (Največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 2 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKIH OZNAK Slika 1 (Označevanje posamičnih svetilk) VZOREC A Slika 2 (Poenostavljeno označevanje združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk) (Navpične in vodoravne črte prikazujejo obliko svetlobno-signalne naprave in niso del homologacijske oznake). VZOREC B VZOREC C VZOREC D Opomba: Trije primeri homologacijske oznake, vzorci B, C in D, predstavljajo tri možne različice označevanja svetlobne naprave, če sta dve ali več svetilk del istega sklopa združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk. Ta homologacijska oznaka pomeni, da je bila naprava homologirana na Nizozemskem (E 4) pod številko homologacije 3333 in vključuje naslednje svetilke: zadnjo smerno svetilko s spremenljivo svetilnostjo (kategorija 2b), ki je homologirana v skladu s spremembami 01 Pravilnika št. 6; rdečo zadnjo pozicijsko (bočno) svetilko s spremenljivo svetilnostjo (R2), ki je homologirana v skladu s spremembami 02 Pravilnika št. 7; zadnjo svetilko za meglo s spremenljivo svetilnostjo (F2), ki je homologirana v skladu s Pravilnikom št. 38 v izvirni obliki; svetilko za vzvratno vožnjo (AR), ki je homologirana v skladu s Pravilnikom št. 23 v izvirni obliki; zavorno svetilko s spremenljivo svetilnostjo (S2), ki je homologirana v skladu s spremembami 02 Pravilnika št. 7. VZOREC E Označevanje samostojnih svetilk Slika 3 Moduli svetlobnih virov

PRILOGA 3 FOTOMETRIČNE MERITVE 1. Pri opravljanju fotometričnih meritev se neželena razpršitev svetlobe prepreči z ustreznim zakrivanjem. 2. V primeru izpodbijanja rezultatov meritev se meritve opravijo tako, da izpolnjujejo naslednje zahteve: 2.1 razdalja, na kateri se izvaja meritev, je v skladu z zakonom o obratni vrednosti kvadrata razdalje; 2.2 oprema za merjenje je takšna, da je kot sprejemnika od referenčnega središča svetlobe med 10′ in 1°; 2.3 zahteva v zvezi s svetilnostjo za določeno smer opazovanja je izpolnjena, če se doseže zahtevana svetilnost v smeri, ki od smeri opazovanja ne odstopa za več kot četrtino stopinje. 3. Če je mogoče napravo namestiti na vozilo v več različnih položajev, se fotometrične meritve ponovijo za vsak položaj ali skrajne položaje polja referenčne osi, ki jih določi proizvajalec. 4. Če vizualni pregled svetlobe razkrije precejšnje lokalna nihanja svetilnosti, se opravi pregled, da se zagotovi, da zunaj osi nobena svetilnost, izmerjena v rombu, opredeljenem s skrajnimi točkami meritve, ni manjša od 75 cd (glej spodnji diagram). 5. Fotometrične meritve svetilk, opremljenih z več svetlobnimi viri Preveri se fotometrično delovanje: 5.1 nezamenljivih svetlobnih virov (žarnice z žarilno nitko in drugi): s svetlobnimi viri v svetilki, v skladu z odstavkom 7.1 tega pravilnika; 5.2 zamenljivih žarnic z žarilno nitko: V primeru žarnic z žarilno nitko z napetostjo 6,75 V, 13,5 V ali 28,0 V se vrednosti proizvedene svetilnosti popravijo. Korekcijski koeficient je razmerje med referenčnim svetlobnim tokom in povprečno vrednostjo svetlobnega toka pri uporabljeni napetosti (6,75 V, 13,5 V ali 28,0 V). Dejanski svetlobni tokovi vsake uporabljene žarnice z žarilno nitko ne smejo odstopati od povprečne vrednosti za več kot ± 5 odstotkov. Druga možnost je, da se standardna žarnica z žarilno nitko, ki proizvaja referenčni svetlobni tok, uporabi v vsakem posameznem položaju, pri čemer se posamezne meritve v vsakem položaju seštejejo.

PRILOGA 4 Najmanjše zahteve za nadzorne postopke za skladnost proizvodnje 1. SPLOŠNO 1.1 Zahteve glede skladnosti so z mehanskega in geometrijskega stališča izpolnjene, če razlike ne presegajo neizogibnih proizvodnih odstopanj glede na zahteve iz tega pravilnika. 1.2 V zvezi s fotometričnim delovanjem se skladnost svetilk iz serijske proizvodnje ne izpodbija, če pri preskušanju fotometričnega delovanja naključno izbrane svetilke v skladu z odstavkom 7 tega pravilnika; 1.2.1 nobena izmerjena vrednost ne odstopa za več kot 20 odstotkov od vrednosti, predpisanih v tem pravilniku. 1.2.2 Če ima svetilka zamenljive svetlobne vire in če rezultati zgoraj opisanega preskusa ne izpolnjujejo zahtev, se preskusi ponovijo z drugo standardno žarnico z žarilno nitko. 1.3 Kromatske koordinate se upoštevajo pri preskušanju v skladu s pogoji iz odstavka 7 tega pravilnika. 2. NAJMANJŠE ZAHTEVE ZA PREVERJANJE SKLADNOSTI, KI GA IZVAJA PROIZVAJALEC Za vsak tip svetilke imetnik homologacijske oznake v ustreznih časovnih presledkih opravi vsaj v nadaljevanju opisane preskuse. Preskusi se izvedejo v skladu z določbami iz tega pravilnika. Če katero koli vzorčenje pokaže neskladnost glede na vrsto zadevnega preskusa, je treba izbrati in preskusiti nove vzorce. Proizvajalec sprejme ukrepe za zagotovitev skladnosti zadevne proizvodnje. 2.1 Vrsta preskusov Preskusi skladnosti v tem pravilniku zajemajo fotometrične in kolorimetrične značilnosti. 2.2 Metode, ki se uporabljajo pri preskusih 2.2.1 Preskusi se v splošnem izvajajo v skladu z metodami iz tega pravilnika. 2.2.2 Pri katerem koli preskusu skladnosti, ki ga opravi proizvajalec, se lahko s soglasjem pristojnega organa, odgovornega za homologacijske preskuse, uporabijo enakovredne metode. Proizvajalec mora dokazati, da so uporabljene metode enakovredne metodam iz tega pravilnika. 2.2.3. Uporaba odstavkov 2.2.1 in 2.2.2 zahteva redno umerjanje preskusne naprave in njeno skladnost z meritvami, ki jih izvede pristojni organ. 2.2.4 V vseh primerih veljajo referenčne metode iz tega pravilnika, zlasti za upravno preverjanje in vzorčenje. 2.3 Vrsta vzorčenja Vzorci svetilk se naključno izberejo iz proizvodnje enotne serije. Enotna serija pomeni serijo svetilk istega tipa, ki je opredeljena v skladu s proizvodnimi metodami proizvajalca. Ocena v splošnem zajema serijsko proizvodnjo posameznih tovarn. Vendar lahko proizvajalec združi evidence o istem tipu iz več tovarn, če vse uporabljajo enak sistem kakovosti in enako upravljanje kakovosti. 2.4 Izmerjene in zapisane fotometrične značilnosti Fotometrične meritve se opravijo za najmanjše vrednosti vzorčne svetilke na točkah iz Priloge 3 in za zahtevane kromatične koordinate. 2.5 Merila sprejemljivosti Proizvajalec je odgovoren za izvedbo statistične študije rezultatov preskusa in, v soglasju s pristojnim organom, za določitev meril, ki urejajo sprejemljivost njegovih proizvodov, da se izpolnijo zahteve za preverjanje skladnosti proizvodov iz odstavka 10.1 tega pravilnika. Merila sprejemljivosti so takšna, da bi bila pri 95-odstotni stopnji zanesljivosti najmanjša verjetnost za uspešen pregled naključnih vzorcev v skladu s Prilogo 5 (prvo vzorčenje) 0,95.