SL Uradni list Evropske unije L 185/24

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo na:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 90 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog, zavornih oblog bobnastih zavor ter zavornih kolutov in bobnov za motorna vozila in njihove priklopnike

Vključuje vsa veljavna besedila do:

sprememb 02 – začetek veljavnosti: 28. oktober 2011

VSEBINA

1. Področje uporabe

2. Opredelitve pojmov

3. Vloga za homologacijo

4. Homologacija

5. Specifikacije in preskusi

6. Pakiranje in označevanje

7. Spremembe in razširitev homologacije nadomestnih delov

8. Skladnost proizvodnje

9. Kazni za neskladnost proizvodnje

10. Popolno prenehanje proizvodnje

11. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov

12. Prehodne določbe

PRILOGE

Priloga 1A — Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali popolnem prenehanju proizvodnje sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore v skladu s Pravilnikom št. 90

Priloga 1B — Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali popolnem prenehanju proizvodnje nadomestnega zavornega koluta oziroma nadomestnega zavornega bobna v skladu s Pravilnikom št. 90

Priloga 2 — Namestitev homologacijske oznake in podatkov o homologaciji

Priloga 3 — Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M 1 , M 2 in N 1

Priloga 4 — Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnaste zavore za vozila kategorij M 3 , N 2 in N 3

Priloga 5 — Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij O 1 in O 2

Priloga 6 — Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog in zavornih oblog bobnaste zavore za vozila kategorij O 3 in O 4

Priloga 7 — Zahteve za sklope nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L

Priloga 8 — Tehnični predpisi za sklope nadomestnih zavornih oblog, ki so predvidene za uporabo v ločenih sistemih parkirnih zavor, ki so neodvisni od sistema delovnih zavor vozila

Priloga 9 — Posebni dodatni postopki za skladnost proizvodnje

Priloga 10 — Ilustracije

Priloga 11 — Zahteve za nadomestne zavorne kolute ali zavorne bobne za vozila kategorij M in N

Priloga 12 — Zahteve za nadomestne zavorne kolute/bobne za vozila kategorije O

Priloga 13 — Vzorec obrazca poročila o preskusu za nadomestni zavorni kolut/boben

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik se nanaša na osnovne zavorne funkcije naslednjih nadomestnih delov (1): 1.1.1 sklope nadomestnih zavornih oblog, namenjenih za uporabo v tornih zavorah, ki so sestavni del zavornega sistema vozil kategorij M, N, L in O, ki so bila homologirana v skladu s pravilniki št. 13, št. 13-H ali št. 78; 1.1.2 nadomestne zavorne obloge bobnastih zavor, ki se zakovičijo na zavorno čeljust, za vgradnjo in uporabo na vozilih kategorij M3, N2, N3, O3 ali O4, ki so bila homologirana v skladu s Pravilnikom št. 13; 1.1.3 za sklope nadomestnih zavornih oblog, ki se uporabljajo v ločenih sistemih parkirnih zavor, ki so neodvisni od sistema delovnih zavor vozila, veljajo samo tehnični predpisi iz Priloge 8 k temu pravilniku; 1.1.4 nadomestne zavorne bobne in kolute, namenjene za uporabo v tornih zavorah, ki so sestavni del zavornega sistema vozil kategorij M, N in O, ki so bila homologirana v skladu s Pravilnikom št. 13 ali Pravilnikom št. 13-H.

1.2 Za originalne zavorne kolute in zavorne bobne, nameščene v času proizvodnje vozila, in originalne nadomestne kolute in bobne, ki so namenjeni servisiranju vozila, se ta pravilnik ne uporablja.

1.3 Ta pravilnik se ne uporablja za „Posebne dele“, kakor so opredeljeni v odstavku 2.3.4.

2. OPREDELITVE POJMOV

2.1 Splošne opredelitve:

2.1.1 „proizvajalec“ pomeni organizacijo, ki lahko prevzame tehnično odgovornost za sklope zavornih oblog ali za zavorne obloge bobnaste zavore ali za zavorne bobne in kolute ter dokaže, da lahko zagotavlja skladnost proizvodnje;

2.1.2 „nadomestni del“ pomeni tip sklopa nadomestnih zavornih oblog, tip nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, nadomestno zavorno oblogo bobnaste zavore, nadomestni zavorni boben ali nadomestni zavorni kolut;

2.1.3 „originalni del“ pomeni originalno zavorno oblogo, sklop originalnih zavornih oblog, originalno oblogo bobnaste zavore, originalni zavorni boben ali originalni zavorni kolut.

2.2 Opredelitve glede homologacije tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog, tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore:

2.2.1 „zavorni sistem“ je sistem, opredeljen v odstavku 2.3 Pravilnika št. 13, odstavku 2.3 Pravilnika št. 13-H ali odstavku 2.5 Pravilnika št. 78;

2.2.2 „torna zavora“ pomeni tisti del zavornega sistema, v katerem se zaradi trenja med zavorno oblogo in zavornim kolutom ali bobnom, ki se medsebojno relativno premikata, razvijejo sile, ki delujejo v smeri, nasprotni smeri gibanja;

2.2.3 „sklop zavornih oblog“ pomeni sestavni del torne zavore, ki se pritisne ob boben oziroma kolut, da nastane torna sila;

2.2.3.1 „sklop zavorne čeljusti“ pomeni sklop zavornih oblog bobnaste zavore; 2.2.3.1.1 „zavorna čeljust“ pomeni sestavni del sklopa zavorne čeljusti, ki nosi zavorno oblogo;

2.2.3.2 „sklop zavorne ploščice“ pomeni del sklopa zavornih oblog kolutne zavore; 2.2.3.2.1 „nosilna ploščica“ pomeni sestavni del sklopa zavorne ploščice, ki nosi zavorno oblogo;

2.2.3.3 „zavorna obloga“ pomeni sestavni del iz tornega materiala z obliko in končno dimenzijo, ki se pritrdi na zavorno čeljust ali na nosilno ploščico;

2.2.3.4 „zavorna obloga bobnaste zavore“ pomeni zavorno oblogo za bobnasto zavoro;

2.2.3.5 „torni material“ pomeni izdelek, ki je nastal s posebno mešanico materialov in postopkov, ki skupaj določajo značilnosti zavorne obloge;

2.2.4 „tip zavorne obloge“ pomeni kategorijo zavornih oblog, ki se ne razlikujejo po značilnostih tornega materiala;

2.2.5 „tip sklopa zavornih oblog“ pomeni sklope zavornih oblog za posamezno kolo, ki se ne razlikujejo po tipu zavornih oblog, dimenzijah in značilnostih delovanja;

2.2.6 „tip zavorne obloge bobnaste zavore“ pomeni sklope sestavnih delov zavornih oblog za posamezno kolo, ki se po vgradnji v zavorno čeljust ne razlikujejo po tipu zavorne obloge, dimenzijah in značilnostih delovanja;

2.2.7 „originalna zavorna obloga“ pomeni tip zavorne obloge, ki je naveden v dokumentaciji o homologaciji vozila, v skladu z odstavkom 8.1.1 Priloge 2 k Pravilniku št. 13, odstavkom 7.1 Priloge 1 k Pravilniku št. 13-H (2) ali odstavkom 5.4 Priloge 1 k Pravilniku št. 78;

2.2.8 „sklop originalnih zavornih oblog“ pomeni sklop zavornih oblog, ki je skladen s podatki, priloženimi dokumentaciji o homologaciji vozila;

2.2.9 „sklop nadomestnih zavornih oblog“ pomeni sklop zavornih oblog tipa, ki je homologiran po tem pravilniku kot ustrezno nadomestilo za sklop originalnih zavornih oblog;

2.2.10 „originalna zavorna obloga bobnaste zavore“ pomeni zavorno oblogo bobnaste zavore, ki je skladna s podatki, priloženimi dokumentaciji o homologaciji vozila;

2.2.11 „nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore“ pomeni zavorno oblogo bobnaste zavore tipa, ki je homologiran po tem pravilniku kot ustrezno nadomestilo za originalno zavorno oblogo, ki se namesti na zavorno čeljust;

2.2.12 „sklop zavornih oblog parkirne zavore“ pomeni sklop zavorne ploščice ali sklop zavorne čeljusti, ki je del sistema parkirne zavore, ki je ločen in neodvisen od sistema delovnih zavor.

2.3 Opredelitve v zvezi s homologacijo nadomestnega zavornega bobna ali nadomestnega zavornega koluta:

2.3.1 „originalni zavorni kolut/zavorni boben“:

2.3.1.1 pri motornih vozilih je to zavorni kolut/boben, zajet s homologacijo tipa zavornega sistema vozila v skladu s Pravilnikom št. 13 ali 13-H;

2.3.1.2 pri priklopnih vozilih je to: (a) zavorni kolut/boben, zajet s homologacijo tipa zavornega sistema vozila v skladu s Pravilnikom št. 13; (b) zavorni kolut/boben, ki je del zavore, za katero ima proizvajalec osi poročilo o preskusu v skladu s Prilogo 11 k Pravilniku št. 13;

2.3.2 „identifikacijska oznaka“ označuje zavorne kolute ali zavorne bobne, zajete s homologacijo zavornega sistema v skladu s Pravilnikom št. 13 in Pravilnikom št. 13-H. Obsega vsaj ime proizvajalca ali blagovno znamko in identifikacijsko številko.

Proizvajalec vozila na zahtevo tehnične službe in/ali homologacijskega organa predloži potrebne podatke, ki omogočajo povezavo med homologacijo tipa zavornega sistema in ustrezno identifikacijsko oznako;

2.3.3 nadomestni deli:

2.3.3.1 „originalni nadomestni zavorni koluti in zavorni bobni“: originalni nadomestni zavorni koluti/zavorni bobni, ki so namenjeni servisiranju vozila in imajo identifikacijsko oznako iz odstavka 2.3.2, ki je neizbrisna in čitljiva;

2.3.3.2 „enak zavorni kolut“ je nadomestni zavorni kolut, ki nima oznake proizvajalca vozila, v vseh drugih vidikih pa je kemično in fizično popolnoma enak originalnemu zavornemu kolutu;

2.3.3.3 „enak zavorni boben“ je nadomestni zavorni boben, ki nima oznake proizvajalca vozila, v vseh drugih vidikih pa je kemično in fizično popolnoma enak originalnemu zavornemu bobnu;

2.3.3.4 „enakovredni zavorni kolut“ je nadomestni zavorni kolut z enakimi merami, geometrijskimi značilnostmi in osnovno konstrukcijo kot originalni zavorni kolut ter je iz iste podskupine materiala kot originalni zavorni kolut iz odstavka 5.3.3.2;

2.3.3.5 „enakovredni zavorni boben“ je nadomestni zavorni boben z enakimi merami, geometrijskimi značilnostmi in osnovno konstrukcijo kot originalni zavorni boben ter je iz iste podskupine materiala kot originalni zavorni boben iz odstavka 5.3.3.2;

2.3.3.6 „zamenljivi zavorni kolut“ je nadomestni zavorni kolut, ki ima enako veliko stično površino kot originalni zavorni kolut, a se lahko od originalnega zavornega koluta razlikuje po konstrukciji, sestavi materiala in mehanskih lastnostih;

2.3.3.7 „zamenljivi zavorni boben“ je nadomestni zavorni boben, ki ima enako veliko stično površino kot originalni zavorni boben, a se lahko od originalnega zavornega bobna razlikuje po konstrukciji, sestavi materiala in mehanskih lastnostih;

2.3.4 „posebni zavorni kolut/boben“ pomeni nadomestni zavorni kolut/boben, ki ni zajet v odstavkih 2.3.1 do 2.3.3;

2.3.5 „funkcionalne mere“: vse meritve, pomembne v zvezi z vgradnjo in delovanjem sestavnih delov zavornega sistema (glej odstavek 5.3.7.1 in Prilogo 10);

2.3.6 „tip zavornega koluta/bobna“: zavorni koluti ali bobni z enako osnovno konstrukcijo in skupino materiala v skladu z merili za razvrščanje iz odstavka 5.3.5.1 oziroma 5.3.5.2;

2.3.7 „preskusna skupina“: tip zavornih kolutov/bobnov z enakimi značilnostmi v skladu z odstavkom 5.3.6;

2.3.8 „različica“: posamezni zavorni kolut/boben iz določene preskusne skupine;

2.3.9 „material“: kemična sestava in mehanske lastnosti v skladu z odstavkom 3.4.1.2;

2.3.10 „skupina materiala“: npr. siva litina, jeklo, aluminij itd.;

2.3.11 „podskupina materiala“: ena od podskupin, ki so opredeljene v odstavku 5.3.3.2;

2.3.12 „najmanjša debelina“: najmanjša debelina zavornega koluta je točka, ko je treba zamenjati kolut;

2.3.13 „največji notranji premer“: največji notranji premer zavornega bobna je točka, ko je treba zamenjati boben.

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1 Vlogo za homologacijo nadomestnega dela za določen tip oziroma določene tipe vozila vloži proizvajalec nadomestnega dela ali njegov ustrezno pooblaščeni predstavnik.

3.2 Vlogo lahko vloži imetnik homologacije oziroma homologacij vozila po Pravilniku št. 13 ali št. 13-H ali št. 78, če nadomestni del ustreza tipu, navedenemu v dokumentaciji o homologaciji vozila.

3.3 Pri vlogi za homologacijo tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog, tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore:

3.3.1 Vlogi za homologacijo se v trojniku priloži opis sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore v zvezi s podatki iz Priloge 1 k temu pravilniku in z naslednjimi podatki: 3.3.1.1 diagrami, ki prikazujejo funkcionalne mere sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore; 3.3.1.2 navedba položaja sklopa nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore na vozilih, za katera se vloži vloga za homologacijo vgradnje.

3.3.2 Za izvedbo preskusov za homologacijo se predloži zadostna količina sklopov zavornih oblog ali zavornih oblog bobnaste zavore tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo.

3.3.3 Vlagatelj soglaša in tehničnim službam, ki izvajajo homologacijske preskuse, da na voljo ustrezno reprezentativno vozilo oziroma vozila in/ali zavoro oziroma zavore.

3.3.4 Pristojni organ pred podelitvijo homologacije preveri, ali obstajajo zadovoljivi ukrepi za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje. 3.3.4.1 Vlagatelj predloži vrednosti tornega obnašanja v skladu z odstavkom 2.4.1 oziroma 3.4.1 dela A Priloge 9 k temu pravilniku.

3.4 Pri vlogi za homologacijo nadomestnega zavornega bobna ali nadomestnega zavornega koluta:

3.4.1 Vlogi za homologacijo se v trojniku priloži opis nadomestnega zavornega bobna ali nadomestnega zavornega koluta v zvezi s podatki iz Priloge 1B k temu pravilniku in z naslednjimi podatki:

3.4.1.1 Risbo oziroma risbe koluta ali bobna z merami značilnosti iz odstavka 5.3.7.1, skupaj z odstopanji, in morebitnimi dodatnimi oznakami:

(a) mestom in naravo oznake v skladu z odstavkom 6.2.2 ter dimenzijami v mm;

(b) težo v gramih;

(c) materialom.

3.4.1.2 Opis sestavnih delov

Proizvajalec predloži opis sestavnih delov z vsaj naslednjimi podatki:

(a) proizvajalec dela, ki ni strojno obdelan;

(b) opis postopka proizvodnje dela, ki ni strojno obdelan;

(c) dokazilo o zanesljivosti postopka (npr. je brez razpok in lukenj, dimenzije);

(d) sestava materiala, natančneje: (i) kemična sestava; (ii) mikrostruktura; (iii) mehanske lastnosti: (a) trdota po Brinellu v skladu z ISO 6506-1:2005; (b) natezna moč v skladu z ISO 6892:1998.

(e) zaščita pred rjavenjem ali zaščita površine;

(f) opis ukrepov za uravnoteženje, največja dovoljena napaka pri uravnoteženosti;

(g) dovoljena obraba (najmanjša debelina pri zavornih kolutih ali največji notranji premer pri zavornih bobnih).

Vlagatelj vloži podatke in specifikacije iz odstavka 2.5 dela B Priloge 9 k temu pravilniku.

3.4.2 Skladnost proizvodnje

Pristojni organ pred podelitvijo homologacije preveri, ali so na voljo zadovoljivi ukrepi za zagotovitev učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje.

3.4.2.1 Vlagatelj vloži dokumentacijo v skladu z odstavkom 2 dela B Priloge 9 k temu pravilniku.

3.4.3 Količina vzorca in raba

3.4.3.1 Zagotoviti je treba najmanjše število vzorcev koluta ali bobna s konstrukcijo, za katero se vloži vloga za homologacijo, kakor je navedeno v naslednji tabeli.

Tabela prikazuje tudi priporočeno rabo vzorcev.

Točka št. Preverjanje/preskus Številka vzorca Opombe 1 2 3 4 5 6 1 Preverjanje geometrijskih značilnosti; odstavka 5.3.3.1 in 5.3.4.1 x x x x x x 2 Preverjanje materiala; odstavka 5.3.3.2 in 5.3.4.2 x x 3 Preverjanje ukrepov za uravnoteženje; odstavek 5.3.7.2 x x x x 4 Preverjanje oznake stanja obrabe; odstavek 5.3.7.3 x x x x 5 Preskus neoporečnosti - termična utrujenost; odstavka 4.1.1 in 4.2.1 Priloge 11, odstavka 4.1.1 in 4.2.1 Priloge 12 x x 6 Preskus neoporečnosti - preskus pri visoki obremenitvi; odstavka 4.1.2 in 4.2.2 Priloge 11, odstavka 4.1.2 in 4.2.2 Priloge 12 x 7 Preskus učinkovitosti delovne zavore vozila; odstavek 2.2 Priloge 11, odstavek 2.2 Priloge 12 par kolutov prednja ali zadnja os 8 Preskus učinkovitosti parkirne zavore vozila; odstavek 2.3 Priloge 11, odstavek 2.3 Priloge 12 par kolutov po potrebi 9 Preskus učinkovitosti delovnih zavor na dinamometru; odstavek 3.3 Priloge 11, odstavek 3.3 Priloge 12 x namesto preskusa vozila

3.4.3.2 Vsakemu kolutu in bobnu, razen tistim, pri katerih se opravi preverjanje geometrijskih značilnosti in materiala, se priloži ustrezno število ustreznih sklopov nadomestnih zavornih oblog, homologiranih po Pravilniku št. 13, št. 13-H ali št. 90.

3.4.3.3 Če je zahtevana primerjava z originalnim zavornim kolutom ali zavornim bobnom, se predloži garnitura za posamezno os originalnega zavornega koluta oziroma zavornega bobna.

3.4.3.4 Kadar se vloži vloga za enakovredni nadomestni kolut/boben, se za primerjavo mer in materiala predložita dva originalna zavorna koluta/bobna ali vzorca originalnega nadomestnega zavornega koluta/bobna.

3.4.3.5 Kadar se vloži vloga za zamenljivi nadomestni kolut/boben, se za primerjavo mer predložita dva originalna zavorna koluta/bobna ali vzorca originalnega nadomestnega zavornega koluta/bobna.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če nadomestni del, predložen v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz spodaj navedenega odstavka 5, se homologacija za ta nadomestni del podeli. 4.1.1 Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L s kombiniranim zavornim sistemom v smislu odstavka 2.9 Pravilnika št. 78 mora biti homologacija omejena na kombinacijo oziroma kombinacije sklopa zavornih oblog na oseh vozila, ki so bile preskušene v skladu s Prilogo 7 k temu pravilniku.

4.2 Vsakemu homologiranemu nadomestnemu delu se dodeli številka homologacije, sestavljena iz štirih skupin števk: 4.2.1 prvi dve števki (trenutno 02 za Pravilnik s spremembami 02) označujeta spremembe, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika v času izdaje homologacije; 4.2.2 naslednja črka označuje kategorijo nadomestnega dela, kot sledi: A sklop nadomestnih zavornih oblog; B nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore; C nadomestni zavorni kolut; D nadomestni zavorni boben; 4.2.3 naslednje štiri števke označujejo proizvodnjo in tip zavorne obloge, tip koluta ali tip bobna. Pripona iz štirih števk označuje: (a) zavorno čeljust ali nosilno ploščico ali mere pri zavornih oblogah bobnaste zavore; (b) različico pri nadomestnem kolutu ali nadomestnem bobnu. Primer:

4.3 Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu nadomestnemu delu. Ista homologacijska številka lahko zajema uporabo nadomestnega dela na več različnih tipih vozil.

4.4 Obvestilo o podelitvi, razširitvi, zavrnitvi ali preklicu homologacije ali o popolnem prenehanju proizvodnje nadomestnega dela v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

4.5 Na vsak nadomestni del, ki je homologiran po tem pravilniku, se na vidno in zlahka dostopno mesto namesti mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz: 4.5.1 kroga, ki obkroža črko „E“, in številčne oznake države, ki je podelila homologacijo (3); 4.5.2 številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in številka homologacije na desni strani kroga iz odstavka 4.5.1.

4.6 Homologacijska oznaka iz odstavka 4.5 mora biti čitljiva in neizbrisna.

4.7 V Prilogi 2 k temu pravilniku so navedeni primeri homologacijske oznake ter podatkov o homologaciji, navedenih zgoraj in v odstavku 6.5.

5. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

5.1 Splošno

Nadomestni del mora biti zasnovan in izdelan tako, da je po nadomestitvi dela, prvotno vgrajenega v vozilo, zavorni učinek vozila enak zavornemu učinku homologiranega tipa vozila.

Natančneje:

(a) nadomestni del za tip vozila, homologiran pred spremembami 09 Pravilnika št. 13 ali izvirno različico Pravilnika št. 13-H ali spremembami 01 Pravilnika št. 78 mora izpolnjevati vsaj ustrezno zgoraj navedeno raven Pravilnika;

(b) nadomestni del mora imeti podobne značilnosti delovanja kot originalni del, ki ga bo nadomestil;

(c) nadomestni del mora imeti ustrezne mehanske značilnosti;

(d) zavorne obloge ne smejo vsebovati azbesta;

(e) nadomestni zavorni kolut/boben mora biti pri temperaturnih spremembah dovolj odporen na deformacijo;

(f) najmanjša debelina zavornega koluta ne sme biti manjša od najmanjše debeline originalnega zavornega koluta, kot jo je določil proizvajalec;

(g) največji dovoljeni notranji premer zavornega bobna ni večji od največjega dovoljenega notranjega premera originalnega zavornega bobna, kot ga je določil proizvajalec.

5.1.1 Šteje se, da sklopi nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, ki ustrezajo tipu iz dokumentacije o homologaciji vozila v skladu s Pravilnikom št. 13, Pravilnikom št. 13-H ali Pravilnikom št. 78, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 5 tega pravilnika.

5.1.2 Šteje se, da nadomestni koluti in nadomestni bobni, ki ustrezajo identifikacijski oznaki iz dokumentacije o homologaciji vozila v skladu s Pravilnikom št. 13 ali Pravilnikom št. 13-H izpolnjujejo zahteve iz odstavka 5 tega pravilnika.

5.2 Zahteve glede homologacije tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog, tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore

5.2.1 Zahteve glede učinkovitosti

5.2.1.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M1, M2 in N1

Vsaj ena garnitura sklopov nadomestnih zavornih oblog, ki predstavlja tip obloge, ki je v postopku homologacije, se vgradi in preskusi na vsaj enem vozilu, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, skladno z določbami iz Priloge 3 ter mora izpolnjevati zahteve iz te priloge. Predstavnik tipa vozila oziroma predstavniki tipov vozil se izberejo iz razpona vozil, na katerih se te garniture uporabljajo, s pomočjo analize najslabšega primera (4). Za preverjanje občutljivosti na hitrost in enakovredne učinkovitosti pri hladnih zavorah se uporabi eden od dveh postopkov iz Priloge 3.

5.2.1.2 Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij M3, N2 in N3

Vsaj ena garnitura sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore, ki predstavlja tip obloge, ki je v postopku homologacije, se vgradi in preskusi na vsaj enem vozilu ali zavori, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, skladno z določbami iz Priloge 4, z uporabo enega od dveh postopkov, opisanih v odstavku 1 (preskus vozila) ali odstavku 2 (preskus na vztrajnostnem dinamometru), ter mora izpolnjevati zahteve iz te priloge. Predstavnik tipa vozila ali zavore oziroma predstavniki tipov vozil ali zavor se izberejo iz razpona vozil ali zavor, na katerih se te garniture uporabljajo, s pomočjo analize najslabšega primera (4).

5.2.1.3 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij O1 in O2

Sklopi nadomestnih zavornih oblog se preskušajo skladno z določbami iz Priloge 5 in morajo izpolnjevati zahteve iz te priloge.

5.2.1.4 Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij O3 in O4

Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore se preskušajo v skladu z določbami iz Priloge 6 in morajo izpolnjevati zahteve iz te priloge. Za te preskuse se uporabi eden od treh postopkov iz odstavka 3 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13.

5.2.1.5 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorije L

Vsaj ena garnitura sklopov nadomestnih zavornih oblog, ki predstavlja tip obloge, ki je v postopku homologacije, se vgradi in preskusi na vsaj enem vozilu, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, skladno z določbami iz Priloge 7 ter mora izpolnjevati zahteve iz te priloge. Predstavnik tipa vozila oziroma predstavniki tipov vozil se izberejo iz razpona vozil, na katerih se te garniture uporabljajo, s pomočjo analize najslabšega primera (4).

5.2.2 Mehanske značilnosti

5.2.2.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M1, M2, N1, O1, O2 in L

5.2.2.1.1 Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi strižna trdnost skladno s standardom ISO 6312:1981 ali ISO 6312:2001.

Najmanjša sprejemljiva strižna trdnost je 250 N/cm2 za sklop zavorne ploščice in 100 N/cm2 za sklop zavorne čeljusti.

5.2.2.1.2 Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi stisljivost skladno s standardom ISO 6310:1981, ISO 6310:2001 ali ISO 6310:2009.

Vrednosti stisljivosti ne smejo presegati dveh odstotkov pri temperaturi okolice in petih odstotkov pri 400 °C za sklop zavorne ploščice ter dveh odstotkov pri temperaturi okolice in štirih odstotkov pri 200 °C za sklop zavorne čeljusti. Ta zahteva ne velja za sklope zavornih oblog parkirne zavore.

5.2.2.2 Sklopi nadomestnih zavornih oblog in nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij M3, N2, N3, O3 in O4

5.2.2.2.1 Strižna trdnost

Ta preskus se uporablja samo za sklope zavornih ploščic kolutnih zavor.

Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi strižna trdnost skladno s standardom ISO 6312:1981 ali ISO 6312:2001. Sklopi zavornih oblog se lahko razdelijo na dva ali tri dele, da ustrezajo zmožnosti preskusne naprave.

Najmanjša sprejemljiva strižna trdnost je 250 N/cm2.

5.2.2.2.2 Stisljivost

Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog in nadomestnih zavornih oblogah bobnaste zavore tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi stisljivost skladno s standardom ISO 6310:1981, ISO 6310:2001 ali ISO 6310:2009. Lahko se uporabijo ploščati vzorci glede na tip vzorca I.

Vrednosti stisljivosti ne smejo presegati dveh odstotkov pri temperaturi okolice in petih odstotkov pri 400 °C za sklop zavorne ploščice ter dveh odstotkov pri temperaturi okolice in štirih odstotkov pri 200 °C za sklop zavorne čeljusti in zavorne obloge bobnaste zavore.

5.2.2.2.3 Trdota materiala (5)

Ta zahteva se uporablja za sklope zavornih oblog bobnaste zavore in zavorne obloge bobnaste zavore.

Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblogah bobnaste zavore tipa, za katerega se vloži vloga za homologacijo, se preskusi trdota skladno s standardom ISO 2039-2:1987.

Podatek o trdoti za torni material na torni površini je povprečna vrednost petih vzorcev oblog iz različnih proizvodnih serij (če so na voljo) tako, da se na različnih mestih vsake zavorne obloge opravi pet meritev.

5.3 Tehnične zahteve glede homologacije nadomestnega zavornega bobna ali nadomestnega zavornega koluta

Vsi nadomestni deli se razdelijo v štiri skupine:

(a) originalni nadomestni zavorni kolut/boben;

(b) enak zavorni kolut/boben;

(c) enakovreden kolut/boben;

(d) zamenljivi kolut/boben.

Odvisno od skupine mora nadomestni zavorni kolut ali boben prestati naslednje preskuse:

Preskusi učinkovitosti v skladu s Pravilnikom št. 13/13-H (tip 0, I, II itd.) Primerjalni preskus dinamičnih tornih lastnosti originalnega dela Preskus neoporečnosti (večja obremenitev in termična utrujenost) Originalni nadomestni deli ne ne ne Enaki deli ne ne ne Enakovredni deli ne ne preskus na dinamometru Zamenljivi deli preskus vozila ali nadomestni preskus na dinamometru preskus vozila ali nadomestni preskus na dinamometru preskus na dinamometru

Zahteve v preskusih za zavorne kolute in bobne za vozila kategorij M in N so podrobneje določene v Prilogi 11.

Zahteve v preskusih za zavorne kolute in bobne za vozila kategorije O so podrobneje določene v Prilogi 12.

5.3.1 Originalni nadomestni zavorni koluti/bobni

5.3.1.1 Originalni zavorni koluti/bobni ne spadajo na področje uporabe tega pravilnika, če imajo identifikacijsko oznako, kakor je opredeljeno v odstavku 2.3.2, ki je neizbrisna in čitljiva.

5.3.2 Enaki zavorni koluti/bobni

5.3.2.1 Vlagatelj vloge za homologacijo homologacijskemu organu dokaže, da proizvajalcu vozila dobavlja zavorne kolute ali bobne kot originalno opremo vozil/osi/zavor iz točke 4 Priloge 1B. Proizvodnja zavornih kolutov ali bobnov mora potekati v enakem proizvodnem sistemu in sistemu zagotavljanja kakovosti kot proizvodnja originalnih delov v skladu z odstavkom 2.3.1.

5.3.2.2 Ker enaki zavorni koluti/bobni izpolnjujejo vse zahteve kot originalni deli, niso predpisane nobene zahteve glede preskušanja.

5.3.3 Enakovredni nadomestni koluti ali bobni

5.3.3.1 Geometrijske zahteve

Zavorni koluti ali bobni imajo enake mere, geometrijske značilnosti in osnovno konstrukcijo kot originalni zavorni kolut ali boben.

5.3.3.1.1 Pri kolutih morajo biti izpolnjene naslednje največje vrednosti:

M1, N1, O1, O2 M2, M3, N2, N3, O3, O4 Odstopanje debeline 0,015 mm 0,030 mm Odstopanje debeline stranske ploskve (samo za prezračevane kolute) 1,5 mm 2,0 mm Stransko odstopanje torne površine 0,050 mm (6) 0,15 mm (6) Odstopanje premera pritrdilne izvrtine H9 H9 Vzporednost „pokrivne kape“ zavornega koluta 0,100 mm 0,100 mm Ploskost naležne ploskve 0,050 mm 0,050 mm Hrapavost torne površine (7) 3,2 μm 3,2 μm

5.3.3.1.2 Pri bobnih morajo biti izpolnjene naslednje največje vrednosti:

M1, N1, O1, O2 M2, M3, N2, N3, O3, O4 Radialno odstopanje torne površine 0,050 mm 0,100 mm Odstopanje premera pritrdilne izvrtine H9 H9 Ovalnost 0,040 mm 0,150 mm Ploskost naležne ploskve 0,050 mm 0,050 mm Hrapavost torne površine (8) 3,5 μm 3,5 μm

5.3.3.2 Zahteve glede materiala in metalurške zahteve

Da se nadomestni zavorni kolut oziroma boben šteje za „enakovrednega“, mora biti iz iste podskupine materiala kot originalni zavorni kolut ali boben. Določene so štiri podskupine materialov za originalne dele.

Preskusni standard Podskupina 1 Osnovna siva litina DIN EN 1561 EN-GJL-200 Podskupina 2 Osnovna visokoogljična litina EN-GJL-150 Podskupina 3 Legirana visokoogljična litina Podskupina 4 Nelegirana visokoogljična litina Vsebnost ogljika (v odstotkih) 3,20–3,60 3,60–3,90 3,55–3,90 3,60–3,90 Vsebnost silicija (v odstotkih) 1,70–2,30 1,60–2,20 1,60–2,20 1,60–2,20 Vsebnost mangana (v odstotkih) najmanj 0,40 najmanj 0,40 najmanj 0,40 najmanj 0,40 Vsebnost kroma (v odstotkih) največ 0,35 največ 0,35 0,30–0,60 največ 0,25 Vsebnost bakra (v odstotkih) — 0,30–0,70 0,30–0,70 največ 0,40 Trdota HBW ISO 6506–1:2005 190–248 160–210 180–230 160–200 Natezna moč (N/mm2) ISO 6892:1998 najmanj 220 najmanj 160 najmanj 170 najmanj 150

5.3.3.3 Zahteve glede učinkovitosti

Del mora prestati preskus neoporečnosti za večjo obremenitev in termično utrujenost v skladu s prilogama 11 in 12.

5.3.4 Zamenljivi nadomestni koluti ali bobni

5.3.4.1 Geometrijske zahteve

Kot v odstavkih 5.3.3.1.1 in 5.3.3.1.2, pri čemer mora imeti enako veliko stično površino.

Zamenljivi nadomestni kolut ali boben se lahko od originalnega koluta razlikuje po naslednjih konstrukcijskih značilnostih:

(a) tip in geometrija prezračevanja (pri prezračevanih kolutih);

(b) integrirani ali sestavljeni kolut ali boben;

(c) obdelava površine (npr. izvrtine, reže itd.).

5.3.4.2 Zahteve glede učinkovitosti

Del mora v skladu s prilogama 11 in 12 prestati naslednje preskuse učinkovitosti:

(a) preskus učinkovitosti v skladu s Pravilnikom št. 13 oziroma št. 13-H;

(b) primerjalni preskus dinamičnih tornih lastnosti originalnega dela;

(c) preskuse neoporečnosti za večjo obremenitev in termično utrujenost.

5.3.5 Tip

Zavorni koluti/bobni, ki imajo enake glavne značilnosti, kot so navedene v nadaljevanju, se v enem poročilu ali homologaciji štejejo za en tip:

5.3.5.1 Merila za tip zavornih kolutov

5.3.5.1.1 Osnovna konstrukcija

(a) s prezračevanjem ali brez (npr. neprezračevani, prezračevani);

(b) zasnova prezračevanja;

(c) površina (npr. z utori ali izvrtinami ali brez njih);

(d) pesto (z vgrajenim bobnom parkirne zavore ali brez njega);

(e) vpetost (toga, delno plavajoča, plavajoča itd.);

(f) „pokrivna kapa“ (z vgrajenim bobnom parkirne zavore ali brez njega).

5.3.5.1.2 Skupina materiala

Vse skupine materialov (vključno z zadevnimi podskupinami) se štejejo za ločen tip.

5.3.5.1.2.1 Lito železo

5.3.5.1.2.2 Jeklo

5.3.5.1.2.3 Sestavljeni materiali

5.3.5.1.2.4 Konstrukcija iz več materialov

5.3.5.2 Merila za tip zavornih bobnov

(a) skupina materiala (npr. jeklo, lito železo, sestavljeni material);

(b) pesto (z/brez);

(c) sestavljena konstrukcija.

5.3.6 Merila za preskusno skupino (znotraj istega tipa)

Preskušanje v preskusnih skupinah je pri zamenljivih delih mogoče samo, če so vezni deli med predelom pritrditve in čelnima tornima ploskvama koluta enake splošne oblike.

Iz vsake preskusne skupine, navedene v nadaljevanju, se za vsaj eno različico izvedejo ustrezni preskusi iz Priloge 10, 11 ali 12. Različica, ki je iz preskusne skupine izbrana za preskušanje nadomestnega dela, je različica, ki ima najvišje razmerje med kinetično energijo in maso ustreznega nadomestnega dela:

pri čemer je:

vmax, i najvišja konstrukcijsko določena hitrost vozila, v katerega je vgrajen nadomestni del (pri priklopnih vozilih je za vmax, i predvidenih vsaj 80 km/h); m preskusna masa, kakor je določena v odstavku 3.2.1.2 Priloge 11 in odstavku 3.2.1.2 Priloge 12; mreplacement part, i masa nadomestnega dela ustreznega vozila.

5.3.6.1 Nadomestni zavorni koluti

5.3.6.1.1 Merila glede oblikovanja preskusnih skupin v zvezi z nadomestnimi zavornimi koluti v vozilih kategorij M1, M2, N1, N2, O1 in O2

5.3.6.1.1.1 Preskusna skupina v zvezi s preskusi, določenimi v odstavkih 1 do 4 Priloge 11 oziroma Priloge 12

Ta preskusna skupina obsega vse zavorne kolute, katerih zunanji premeri se med seboj ne razlikujejo za več kot 6 mm, debeline diskov pa ne za več kot 4 mm.

5.3.6.1.1.2 Pri različnih materialih iz skupine materialov se za vsak ločeni material priloži dokazilo o izpolnjevanju zahtev iz Priloge 11 oziroma Priloge 12.

5.3.6.1.2 Merila glede oblikovanja preskusnih skupin v zvezi z nadomestnimi zavornimi koluti v vozilih kategorij M3, N3, O3 in O4

5.3.6.1.2.1 Preskusna skupina v zvezi s preskusi, določenimi v odstavkih 1 do 4 Priloge 11 oziroma Priloge 12

Ta preskusna skupina obsega vse zavorne kolute, katerih zunanji premeri se med seboj ne razlikujejo za več kot 10 mm, debeline diskov pa ne za več kot 4 mm.

5.3.6.1.2.2 Pri različnih materialih iz skupine materialov se za vsak ločeni material priloži dokazilo o izpolnjevanju zahtev iz Priloge 11 oziroma Priloge 12.

5.3.6.2 Nadomestni zavorni bobni

5.3.6.2.1 Merila glede oblikovanja preskusnih skupin v zvezi z nadomestnimi zavornimi bobni v vozilih kategorij M1, M2, N1, N2, O1 in O2

5.3.6.2.1.1 Preskusna skupina v zvezi s preskusi, določenimi v odstavkih 1 do 4 Priloge 11 oziroma Priloge 12

Ta preskusna skupina obsega vse zavorne bobne, katerih notranji premeri se med seboj ne razlikujejo za več kot 30 mm, širina zavorne čeljusti bobnaste zavore pa ne za več kot 10 mm.

5.3.6.2.1.2 Pri različnih materialih iz skupine materialov se za vsak ločeni material priloži dokazilo o izpolnjevanju zahtev iz Priloge 11 oziroma Priloge 12.

5.3.6.2.2 Merila glede oblikovanja preskusnih skupin v zvezi z nadomestnimi zavornimi bobni v vozilih kategorij M3, N3, O3 in O4

5.3.6.2.2.1 Preskusna skupina v zvezi s preskusi, določenimi v odstavkih 1 do 4 Priloge 11 oziroma Priloge 12

Ta preskusna skupina obsega vse zavorne bobne, katerih notranji premeri se med seboj ne razlikujejo za več kot 10 odstotkov (glede na najmanjšo vrednost), širina zavorne čeljusti bobnaste zavore pa ne za več kot 40 mm.

5.3.6.2.2.2 Pri različnih materialih iz skupine materialov se za vsak ločeni material priloži dokazilo o izpolnjevanju zahtev iz Priloge 11 oziroma Priloge 12.

5.3.7 Obseg ocene v zvezi z nadomestnimi zavornimi koluti/bobni

5.3.7.1 Preverjanja geometrijskih značilnosti

Pri primerjavi z originalnimi deli se pri nadomestnih zavornih kolutih/bobnih preverijo naslednje ustrezne značilnosti (glej tudi Prilogo 10):

(a) premer koluta/bobna, vključno s premeri torne površine (pri kolutni zavori z vgrajenim bobnom parkirne zavore je treba preveriti oba premera);

(b) debelina koluta (originalne mere in oznaka najmanjše dovoljene obrabe) od pritrdilne površine do zunanje torne površine;

(c) debelina pritrdilnih prirobnic;

(d) premer delilnega kroga pritrdilnih izvrtin/vijakov;

(e) število pritrdilnih izvrtin/vijakov;

(f) premer pritrdilnih prirobnic;

(g) način centriranja (npr. osrednji distančnik ali pritrdilni sorniki/vijaki);

(h) pri zavornih kolutih z vgrajenimi bobni parkirne zavore širina torne površine in morebitnih utorov za odvajanje toplote;

(i) poleg tega se pri prezračevanih zavornih kolutih preverijo: (i) vrsta prezračevanja (notranje/zunanje); (ii) število reber in stebričkov; (iii) mere prezračevalnega voda.

5.3.7.2 Ukrep za uravnoteženje

Ukrep za uravnoteženje pri nadomestnih zavornih kolutih/bobnih ustreza ukrepu za uravnoteženje pri originalnem delu, ki bo zamenjan.

5.3.7.3 Ocena stanja obrabe tornih površin

Ta ocena se opravi v skladu z merili proizvajalca vozila.

5.3.7.4 Preskusi

Vsako preskusno skupino (glej 5.3.6) znotraj določenega tipa nadomestnega zavornega koluta/bobna (glej 3.3.2) preskusi tehnična služba.

5.3.8 Poročilo o preskusu

Izdela se poročilo o preskusu, ki mora vsebovati vsaj podatke iz Priloge 13 k temu pravilniku.

6. PAKIRANJE IN OZNAČEVANJE

6.1 Zahteve glede pakiranja in označevanja tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog, tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore.

6.1.1 Sklopi nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, ki ustrezajo tipu, homologiranemu skladno s tem pravilnikom, se prodajajo v garniturah za posamezno os.

6.1.2 Vsaka garnitura za posamezno os mora biti v posebnem zavoju, ki je zapečaten tako, da se predhodno odpiranje takoj opazi.

6.1.3 Na vsakem zavoju morajo biti navedeni naslednji podatki: 6.1.3.1 količina sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore v zavoju; 6.1.3.2 naziv ali blagovna znamka proizvajalca; 6.1.3.3 znamka in tip sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestnih zavornih oblog bobnaste zavore; 6.1.3.4 vozila/osi/zavore, za katere je vsebina zavoja homologirana; 6.1.3.5 homologacijska oznaka.

6.1.4 Vsak zavoj mora vsebovati navodila o vgradnji v uradnem jeziku ECE, dopolnjena z ustreznim besedilom v jeziku države, v kateri se prodaja, vključno s: 6.1.4.1 podatki za dodatno opremo; 6.1.4.2 navedbo, da je treba sklope nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore zamenjati za celotno os; 6.1.4.3 in za nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore splošno izjavo, ki opozarja na naslednje točke: neoporečnost platforme zavorne čeljusti, naležne površine ležaja in tečaja; zavorna čeljust se ne izkrivlja, deformira ali rjavi; tip in velikost zakovice, ki jo je treba uporabljati; potrebna orodja za kovičenje in sile; 6.1.4.4 pri kombiniranih zavornih sistemih v smislu odstavka 2.9 Pravilnika št. 78 je treba poleg tega navesti kombinacijo oziroma kombinacije homologiranega sklopa zavornih oblog.

6.1.5 Na vsakem sklopu nadomestnih zavornih oblog oziroma na nadomestni zavorni oblogi bobnaste zavore morajo biti stalno nameščeni naslednji podatki o homologaciji: 6.1.5.1 homologacijska oznaka; 6.1.5.2 datum proizvodnje, vsaj mesec in leto, ali serijska številka; 6.1.5.3 znamka in tip zavornih oblog.

6.2 Zahteve glede pakiranja in označevanja nadomestnih zavornih kolutov ali nadomestnih zavornih bobnov.

6.2.1 Na vsaki prodani enoti morajo biti navedeni vsaj naslednji podatki:

6.2.1.1 številka dela;

6.2.1.2 pri motornih vozilih: znamka, tip in blagovna znamka vozila, os, na katero bo del pritrjen in obdobje proizvodnje vozila; če obdobje proizvodnje ni dostopno, se lahko navede sklic na številko/identifikacijsko oznako originalnega dela;

6.2.1.3 pri priklopnih vozilih mora biti naveden sklic na številko/identifikacijsko oznako originalnega dela;

6.2.1.4 vsak zavoj mora vsebovati navodila o vgradnji v jeziku države, v kateri se prodaja, vključno s: 6.2.1.4.1 podatki za dodatno opremo; 6.2.1.4.2 navedbo, da je treba nadomestne zavorne kolute in bobne zamenjati za celotno os.

6.2.2 Označevanje

Vsak zavorni kolut/boben, homologiran v skladu s tem pravilnikom, mora biti trajno označen vsaj z naslednjimi podatki:

6.2.2.1 naziv ali blagovna znamka proizvajalca;

6.2.2.2 številka homologacije;

6.2.2.3 navedba, ki omogoča sledljivost proizvodnega postopka (npr. datum, serijska številka, izvorna koda);

6.2.2.4 najmanjša debelina zavornega koluta ali največji dovoljeni notranji premer zavornega bobna.

7. SPREMEMBE IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE NADOMESTNIH DELOV

7.1 Vsaka sprememba nadomestnega dela se sporoči homologacijskemu organu, ki je odobril homologacijo. Služba lahko potem: 7.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo imele znatnih škodljivih učinkov in da nadomestni del v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali 7.1.2 od tehnične službe, ki je pristojna za opravljanje preskusov, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

7.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z opredelitvijo sprememb po postopku iz odstavka 4.4 zgoraj sporoči pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik.

7.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko te razširitve in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom o podeljeni homologaciji, skladnim z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Nadomestni deli, homologirani v skladu s tem pravilnikom, se izdelajo tako, da so v skladu s homologiranim tipom.

8.2 Šteje se, da originalni deli, ki se uporabljajo v skladu z odstavkom 3.2, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 8.

8.3 Zaradi preverjanja izpolnjevanja zahtev iz odstavka 8.1 se izvede ustrezen nadzor proizvodnje. Ta nadzor vključuje nadzor uporabljenih surovin in sestavnih delov.

8.4 Imetnik homologacije mora zlasti: 8.4.1 zagotoviti, da se za vsak tip sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore opravijo vsaj ustrezni preskusi, predpisani v odstavku 5.2.2, in ustrezni preskusi, predpisani v Prilogi 9 k temu pravilniku, na podlagi statističnega preverjanja in naključnih vzorcev v skladu z rednim postopkom zagotavljanja kakovosti. Za sklope zavornih oblog parkirne zavore se uporablja samo strižna trdnost, opisana v odstavku 5.2.2; 8.4.2 zagotoviti, da se za vsak nadomestni kolut in boben opravijo vsaj preskusi, predpisani v Prilogi 9 k temu pravilniku, na podlagi statističnega preverjanja in naključnih vzorcev v skladu z rednim postopkom zagotavljanja kakovosti; 8.4.3 zagotoviti, da obstajajo postopki za učinkovit nadzor kakovosti izdelkov; 8.4.4 imeti dostop do preskusne opreme, potrebne za preverjanje skladnosti z vsakim homologiranim tipom; 8.4.5 analizirati rezultate vsakega tipa preskusa zaradi preverjanja in zagotavljanja doslednosti značilnosti proizvodov ob upoštevanju nihanj pri serijski proizvodnji; 8.4.6 poskrbeti, da so rezultati preskusov zapisani in so s potrebnimi prilogami na voljo za obdobje, dogovorjeno s homologacijskim organom; 8.4.7 zagotoviti, da se po vsaki seriji vzorcev ali preizkušancev, ki je pri nekem preskusu dala neustrezne rezultate, preskusijo nove serije. Sprejmejo se vsi potrebni ukrepi za ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje teh izdelkov.

8.5 Pristojni organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri ustreznost uporabljenih metod preverjanja skladnosti v vsaki proizvodni enoti. 8.5.1 Pri vsakem takem pregledu se inšpektorju predloži proizvodna in preskusna dokumentacija. 8.5.2 Inšpektor lahko vzame naključne vzorce za preskus v proizvajalčevem laboratoriju. Najmanjše število vzorcev se lahko določi glede na rezultate proizvajalčevega lastnega preverjanja. 8.5.3 Če je stopnja kakovosti nezadovoljiva ali se zdi, da je treba potrditi veljavnost opravljenih preskusov iz odstavka 8.5.2, inšpektor izbere vzorce, ki se pošljejo tehnični službi, ki je izvedla homologacijske preskuse. 8.5.4 Pristojni organ lahko izvede katere koli preskuse iz tega pravilnika. 8.5.5 Običajno se pregled, ki ga odobri pristojni organ, opravi enkrat letno. Če so rezultati pregleda negativni, pristojni organ zagotovi vse potrebne ukrepe za čim hitrejšo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

9. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

9.1 Homologacija, podeljena v zvezi s tipom sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma tipom zavorne obloge bobnaste zavore v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 zgoraj. Homologacija, podeljena v zvezi s tipom nadomestnega zavornega bobna oziroma tipom nadomestnega zavornega koluta v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 zgoraj.

9.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je predhodno podelila, o tem nemudoma uradno obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1A ali 1B k temu pravilniku.

10. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati nadomestni del, za katerega je bila podeljena homologacija v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1A ali 1B k temu pravilniku.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov pošljejo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov, ki podelijo homologacijo in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije ali popolno prenehanje proizvodnje.

12. PREHODNE DOLOČBE

12.1 Od uradnega začetka veljavnosti sprememb 02 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacije v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 02.

12.2 Homologacije sklopov zavornih oblog in zavornih oblog bobnastih zavor v skladu s spremembami 01 Pravilnika tudi po začetku veljavnosti sprememb 02 ostanejo v veljavi, pri čemer jih pogodbenice, ki uporabljajo Pravilnik, še naprej sprejemajo in ne zavrnejo razširitve homologacij v skladu s spremembami 01 tega pravilnika.

12.3 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej dovoljujejo vgradnjo ali uporabo sklopa nadomestnih zavornih oblog na vozilu v uporabi, homologiranega po tem pravilniku v izvirni, nespremenjeni obliki.

(1) Ne nanaša se na morebitne dodatne funkcije nadomestnih delov, kot je na primer zaznavanje hitrosti pri vgrajenih senzorjih hitrosti ali vodenje koles pri vgrajenih pestih.

(2) Če take zavorne obloge na trgu niso na voljo, se lahko namesto njih uporabljajo zavorne obloge iz odstavka 8.2.

(3) Številčne oznake pogodbenic Sporazuma iz leta 1958 so navedene v Prilogi 3 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Sprem.1.

(4) Analiza najslabšega primera mora za vsak tip vozila v razponu uporabe vsebovati (najmanj) naslednje tehnične lastnosti:

(a) premer koluta;

(b) debelina koluta;

(c) prezračevani ali neprezračevani kolut;

(d) premer bata;

(e) dinamični polmer pnevmatike;

(f) masa vozila;

(g) osna masa in odstotek zavorne sile osi;

(h) najvišja hitrost vozila.

V poročilu o preskusu je treba navesti preskusne pogoje.

(5) Ta preskus je vključen za namene skladnosti proizvodnje. O najnižjih vrednostih in odstopanjih se je treba dogovoriti s tehnično službo.

(6) N. r. pri plavajočem kolutu.

(7) Vrednost Ra v skladu z ISO 1302:2002.

(8) Vrednost Ra v skladu z ISO 1302:2002.

PRILOGA 1A SPOROČILO (največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 1B SPOROČILO (največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 2 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKE OZNAKE IN PODATKOV O HOMOLOGACIJI (glej odstavek 4.2 tega pravilnika) Iz zgornje homologacijske oznake je razvidno, da je bil zadevni del homologiran v Franciji (E2) v skladu s Pravilnikom št. 90 pod številko homologacije C0359/7248. Prvi dve števki številke homologacije pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami iz Pravilnika št. 90, kakor je bil spremenjen s spremembami 02. Primer oznake sklopa zavorne ploščice Primer oznake sklopa zavorne čeljusti Primer oznake zavorne obloge bobnaste zavore Opomba: Položaj oznak in medsebojni položaj oznak, prikazanih v zgornjih primerih, ni obvezen.

PRILOGA 3 ZAHTEVE ZA SKLOPE NADOMESTNIH ZAVORNIH OBLOG ZA VOZILA KATEGORIJ M1, M2 IN N1 1. Skladnost s Pravilnikom št. 13 ali št. 13-H Skladnost z zahtevami Pravilnika št. 13 ali št. 13-H se preveri s preskusom vozila. 1.1 Priprava vozila 1.1.1 Preskusno vozilo Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopa nadomestnih zavornih oblog, mora biti opremljeno s tistim tipom sklopov nadomestnih zavornih oblog, za katerega se vloži vloga za homologacijo, in mora biti skladno z zahtevami Pravilnika št. 13 in št. 13-H opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. Zavorne obloge, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca v dogovoru s tehnično službo. 1.1.2 Postopek utekavanja 1.1.2.1 Splošni pogoji Sklopi zavornih oblog, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščeni na ustrezne zavore. Pri sklopih nadomestnih zavornih oblog je treba uporabiti nove zavorne obloge. Zavorne obloge bobnaste zavore se lahko strojno obdelajo, da se doseže najboljši možen začetni stik med oblogami in bobnom oziroma bobni. Preskusno vozilo mora biti popolnoma obremenjeno. Lahko se uporabijo sklopi originalnih zavornih oblog, ki se uporabljajo za primerjalni preskus in so že vgrajeni na preskusno vozilo, če so v dobrem stanju in ni izrabljene več kot 20 odstotkov prvotne debeline. Ne sme biti vidnih poškodb, razpok, čezmerne korozije ali znakov pregretja. Utečeni morajo biti v skladu s spodaj opisanim postopkom. 1.1.2.2 Postopek Prevozite najmanj 50 km z vsaj 100 zaviranji pri različnih pojemkih (vsaj med 1 m/s2 in 5 m/s2) pri začetnih hitrostih od 50 km/h do 120 km/h. V postopku utekavanja je treba vsaj trikrat doseči temperaturno območje med 250 °C in 500 °C za sklope zavorne ploščice oziroma med 150 °C in 250 °C za sklope zavornih oblog bobnaste zavore (merjeno na torni površini koluta ali bobna). Temperatura ne sme presegati 500 °C za sklope zavorne ploščice oziroma 250 °C za sklope zavornih oblog bobnaste zavore. 1.1.2.3 Preverjanje delovanja Z zaviranjem ene osi naenkrat opravite pet zaviranj pri hitrosti s 70 km/h na 0 km/h (prednja os) in s 45 km/h na 0 km/h (zadnja os) pri tlaku v vodu 4 Mpa (1) in začetni temperaturi 100 °C za vsako zaustavitev. Pet zaporednih neenakih rezultatov mora biti v mejah dopustnega odstopanja 0,6 m/s2 (prednja os) oziroma 0,4 m/s2 (zadnja os) povprečnega polnega pojemka. Če ta zahteva ni izpolnjena, je treba postopek utekavanja po odstavku 1.1.2.2 razširiti, preverjanje delovanja po odstavku 1.1.2.3 pa je treba ponoviti. 1.2 Zavorni sistem vozila se preverja skladno z zahtevami za ustrezno kategorijo vozila (M1, M2 ali N1) iz odstavkov 1 in 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma iz odstavkov 1 in 2 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H, kar je ob upoštevanju izvirne homologacije sistema primerneje. Veljajo naslednje zahteve oziroma preskusi: 1.2.1 Sistem delovne zavore 1.2.1.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem in obremenjenim vozilom, skladno z odstavkom 1.4.2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma odstavkom 1.4.2 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H. 1.2.1.2 Preskus tipa 0 z vklopljenim motorjem, z neobremenjenim in obremenjenim vozilom, skladno z odstavkom 1.4.3.1 (preskus stabilnosti) in odstavkom 1.4.3.2 (samo preskus pri začetni hitrosti v = 0,8 vmax) Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma odstavkoma 1.4.3.1 in 1.4.3.2 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H. 1.2.1.3 Preskus tipa I v skladu z odstavkom 1.5 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma odstavkom 1.5 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H. 1.2.2 Pomožni zavorni sistem 1.2.2.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem in obremenjenim vozilom, v skladu z odstavkom 2.2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma odstavkom 2.2 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H (ta preskus se lahko opusti, ko je razvidno, da so zahteve izpolnjene, npr. pri sistemu diagonalne vezave zavorne instalacije). 1.2.3 Parkirni zavorni sistem (Velja samo v primeru, ko se zavore, za katere se vloži vloga za homologacijo zavornih oblog, uporabljajo za parkiranje.) 1.2.3.1 Preskus parkirne zavore na naklonu vsaj 18 odstotkov, z obremenjenim vozilom, v skladu z odstavkom 2.3.1 Priloge 4 k Pravilniku št. 13, ali preskus parkirne zavore na naklonu vsaj 20 odstotkov, z obremenjenim vozilom, v skladu z odstavkom 2.3.1 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H. 1.3 Vozilo mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz odstavka 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma odstavka 2 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H, kot je določeno za to kategorijo vozil. 2. Dodatne zahteve Skladnost z dodatnimi zahtevami se preverja z enim od naslednjih postopkov: 2.1 Preskus na vozilu (z ločenim zaviranjem posameznih osi) Za ta preskus se vozilo popolnoma obremeni, zavira pa se vedno pri odklopljenem motorju in na ravni cesti. Sistem za upravljanje delovne zavore vozila mora biti opremljen z napravo za ločevanje zavore prednje osi od zavore zadnje osi, tako da se lahko obe uporabljata neodvisno druga od druge. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog za zavore prednje osi je treba delovanje zavor zadnje osi za ves čas preskusa odklopiti. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog za zavore zadnje osi je treba delovanje zavor prednje osi za ves čas preskusa odklopiti. 2.1.1 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo originalnih zavornih oblog tako, da se primerjajo rezultati preskusov, in sicer na naslednji način: 2.1.1.1 Zavore se uporabijo vsaj šestkrat s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu, dokler kolesa ne blokirajo oziroma do povprečnega polnega pojemka 6 m/s2 ali do največjega dovoljenega pritiska na stopalko za zadevno kategorijo vozila, in sicer s spodaj navedeno začetno hitrostjo: Kategorija vozila Preskusna hitrost v km/h Prednja os Zadnja os M1 70 45 M2 50 40 N1 65 50 Začetna temperatura zavor pred vsako uporabo zavore mora biti ≤ 100 °C. 2.1.1.2 Pritisk na stopalko oziroma tlak v delovnem vodu in povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore, določi se tudi pritisk na stopalko, ki je potreben, da se doseže (če je mogoče) povprečni polni pojemek 5 m/s2 za zavore prednje osi in 3 m/s2 za zavore zadnje osi. Če teh vrednosti ni mogoče doseči z največjim dovoljenim pritiskom na stopalko, se izmenično določi pritisk na stopalko ali tlak v delovnem vodu, ki sta potrebna, da se doseže največji pojemek. 2.1.1.3 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog. 2.1.2 Preskus občutljivosti na hitrost 2.1.2.1 Na stopalko se pritisne z močjo, ki je razvidna iz odstavka 2.1.1.2 te priloge pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C, nato se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: (a) prednja os 65 km/h, 100 km/h in 135 km/h, kjer vmax presega 150 km/h; (b) zadnja os 45 km/h, 65 km/h in 90 km/h, kjer vmax presega 150 km/h. 2.1.2.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.1.2.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 15 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti. 2.2 Preskusi na vztrajnostnem dinamometru 2.2.1 Preskusna oprema Za namene preskusov mora biti vztrajnostni dinamometer opremljen z zadevno zavoro vozila. Dinamometer mora biti opremljen z merilniki za zvezno beleženje števila vrtljajev, zavornega navora, tlaka v vodu, števila vrtljajev po aktiviranju zavore, zavornega časa in temperature zavornega koluta. 2.2.2 Preskusni pogoji 2.2.2.1 Vrtilna masa dinamometra mora ustrezati polovici deleža največje tehnično dovoljene mase vozila na osi, kot je prikazano v spodnji tabeli, in kotalnemu polmeru največje pnevmatike, ki je dovoljena za ta tip oziroma te tipe vozila. Kategorija vozila Delež največje mase vozila na os Prednja Zadnja M1 0,77 0,32 M2 0,69 0,44 N1 0,66 0,39 2.2.2.2 Začetna vrtilna hitrost vztrajnostnega dinamometra mora ustrezati linearni hitrosti vozila, kot je navedeno v odstavkih 2.2.3 in 2.2.4 te priloge, in je odvisna od dinamičnega polmera pnevmatike. 2.2.2.3 Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in utečene po naslednjem postopku: Faza utekavanja 1, 64 zaviranj z 80 km/h na 30 km/h pri različnih tlakih v vodu: Zadnja os Zadnja os Kazalnik Prednja os Kolutna zavora Bobnasta zavora Število zaviranj na cikel 32 32 32 Hitrost zavore (km/h) 80 80 80 Hitrost sprostitve (km/h) 30 30 30 Začetna temperatura zavor (°C) < 100 < 100 < 80 Končna temperatura zavor (°C) odprto odprto odprto Tlak zaviranja 1 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 2 (kPa) 3 000 3 000 3 000 Tlak zaviranja 3 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 4 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 5 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 6 (kPa) 3 800 3 800 3 800 Tlak zaviranja 7 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 8 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 9 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 10 (kPa) 3 400 3 400 3 400 Tlak zaviranja 11 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 12 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 13 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 14 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 15 (kPa) 3 000 3 000 3 000 Tlak zaviranja 16 (kPa) 4 600 4 600 4 600 Tlak zaviranja 17 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 18 (kPa) 5 100 5 100 5 100 Tlak zaviranja 19 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 20 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 21 (kPa) 4 200 4 200 4 200 Tlak zaviranja 22 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 23 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 24 (kPa) 4 600 4 600 4 600 Tlak zaviranja 25 (kPa) 2 600 2 600 2 600 Tlak zaviranja 26 (kPa) 1 500 1 500 1 500 Tlak zaviranja 27 (kPa) 3 400 3 400 3 400 Tlak zaviranja 28 (kPa) 2 200 2 200 2 200 Tlak zaviranja 29 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 30 (kPa) 3 000 3 000 3 000 Tlak zaviranja 31 (kPa) 1 800 1 800 1 800 Tlak zaviranja 32 (kPa) 3 800 3 800 3 800 Število ciklov 2 2 2 Faza utekavanja 2, 10 zaustavitev s 100 km/h na 5 km/h pri 0,4 g pojemku in naraščajočih začetnih temperaturah: Zadnja os Zadnja os Kazalnik Prednja os Kolutna zavora Bobnasta zavora Število zaustavitev na cikel 10 10 10 Hitrost zavore (km/h) 100 100 100 Hitrost sprostitve (km/h) < 5 < 5 < 5 Stopnja pojemka (g) 0,4 0,4 0,4 Najvišji tlak (kPa) 16 000 16 000 10 000 Začetna temperatura 1 (°C) < 100 < 100 < 100 Začetna temperatura 2 (°C) < 215 < 215 < 151 Začetna temperatura 3 (°C) < 283 < 283 < 181 Začetna temperatura 4 (°C) < 330 < 330 < 202 Začetna temperatura 5 (°C) < 367 < 367 < 219 Začetna temperatura 6 (°C) < 398 < 398 < 232 Začetna temperatura 7 (°C) < 423 < 423 < 244 Začetna temperatura 8 (°C) < 446 < 446 < 254 Začetna temperatura 9 (°C) < 465 < 465 < 262 Začetna temperatura 10 (°C) < 483 < 483 < 270 Število ciklov 1 1 1 Čas za ponovno vzpostavitev hitrosti, 18 zaviranj z 80 km/h na 30 km/h pri tlaku v vodu 3 000 kPa: Zadnja os Zadnja os Kazalnik Prednja os Kolutna zavora Bobnasta zavora Število zaustavitev na cikel 18 18 18 Hitrost zavore (km/h) 80 80 80 Hitrost sprostitve (km/h) 30 30 30 Tlak (kPa) 3 000 3 000 3 000 Začetna temperatura zavor (°C) < 100 < 100 < 80 Končna temperatura zavor (°C) odprto odprto odprto Število ciklov 1 1 1 2.2.2.4 Opravi se pet zaviranj pri hitrosti z 80 km/h na 0 km/h pri tlaku v vodu 4 MPa in začetni temperaturi 100 °C za vsako zaustavitev. Pet zaporednih neenakih rezultatov mora biti v mejah dopustnega odstopanja 0,6 m/s2 od povprečnega polnega pojemka. Če ta zahteva ni izpolnjena, je treba prvi del postopka utekavanja „Faza utekavanja 1“ ponavljati, dokler ni dosežena zahtevana stabilnost učinkovitosti. 2.2.2.5 Dovoljena je uporaba hlajenja z zrakom. Hitrost dotoka zraka med zaviranjem mora biti: vair = 0,33 v, pri čemer je: v = preskusna hitrost vozila ob začetku zaviranja. 2.2.3 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog tako, da se primerjajo rezultati preskusov, in sicer na naslednji način. 2.2.3.1 Pri začetni hitrosti 80 km/h za M1 in N1 ter 60 km/h za M2 ter pri temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore vsaj šestkrat pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem tlaka v vodu do povprečnega polnega pojemka 6 m/s2. 2.2.3.2 Tlak v vodu in povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore, določi pa se tudi tlak v vodu, ki je potreben, da se doseže pojemek 5 m/s2. 2.2.3.3 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog. 2.2.4 Preskus občutljivosti na hitrost 2.2.4.1 Pri tlaku v vodu, ki ga določa odstavek 2.2.3.2, in pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C se trikrat pritisne na zavoro pri začetni vrtilni hitrosti, ki ustreza linearnim hitrostim vozila: 75 km/h, 120 km/h in 160 km/h, kjer vmax presega 150 km/h. 2.2.4.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.2.4.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 15 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti. (1) Za zavorne sisteme, ki niso hidravlični, se uporabi enakovredna vhodna vrednost.

PRILOGA 4 ZAHTEVE ZA SKLOPE NADOMESTNIH ZAVORNIH OBLOG IN ZAVORNIH OBLOG BOBNASTE ZAVORE ZA VOZILA KATEGORIJ M3, N2 IN N3 1. Preskus na vozilu 1.1 Preskusno vozilo Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore, mora biti opremljeno s tistim tipom sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma zavornih oblog bobnaste zavore, za katerega se vloži vloga za podelitev homologacije, in mora biti skladno z zahtevami Pravilnika št. 13 opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. Zavorne obloge, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca v dogovoru s tehnično službo. 1.2 Preskusi in zahteve 1.2.1 Skladnost s Pravilnikom št. 13 1.2.1.1 Zavorni sistem vozila se preverja skladno z zahtevami za ustrezno kategorijo vozila (M3, N2 ali N3) iz odstavkov 1 in 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13. Veljajo naslednje zahteve oziroma preskusi: 1.2.1.1.1 Sistem delovne zavore 1.2.1.1.1.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem in obremenjenim vozilom 1.2.1.1.1.2 Preskus tipa 0 z vklopljenim motorjem, z neobremenjenim in obremenjenim vozilom, skladno z odstavkom 1.4.3.1 (preskus stabilnosti) in odstavkom 1.4.3.2 (samo preskus pri začetni hitrosti v = 0,8 vmax) Priloge 4 k Pravilniku št. 13. 1.2.1.1.1.3 Preskus tipa I v skladu z odstavkoma 1.5.1 in 1.5.3 Priloge 4 k Pravilniku št. 13. 1.2.1.1.1.4 Preskus tipa II Obremenjeno vozilo se preskuša tako, da je zavorna energija enaka vrednosti, zabeleženi v istem času pri obremenjenem vozilu, ki vozi s povprečno hitrostjo 30 km/h po 2,5-odstotnem klancu navzdol na razdalji 6 km pri izklopljeni prestavi, tako da energijo pri zaviranju prevzamejo samo delovne zavore. 1.2.1.1.2 Pomožni zavorni sistem 1.2.1.1.2.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem, z obremenjenim vozilom (ta preskus se lahko opusti, če je zajet v preskusih po odstavku 1.2.2 te priloge). 1.2.1.1.3 Parkirni zavorni sistem (Velja samo v primeru, ko se zavore, za katere se vloži vloga za homologacijo zavornih oblog, uporabljajo za parkiranje). 1.2.1.1.3.1 Preskus na naklonu navzdol vsaj 18 odstotkov z obremenjenim vozilom 1.2.1.2 Vozilo mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz odstavka 2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13, kot je določeno za to kategorijo vozil. 1.2.2 Dodatne zahteve (z ločenim zaviranjem posameznih osi) Za spodaj navedene preskuse se vozilo popolnoma obremeni, zavira pa se vedno pri odklopljenem motorju in na ravni cesti. Sistem za upravljanje delovne zavore vozila mora biti opremljen z napravo za ločevanje zavore prednje osi od zavore zadnje osi, tako da se lahko obe uporabljata neodvisno druga od druge. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore za zavore prednje osi je treba delovanje zavor zadnje osi za ves čas preskusa odklopiti. V primeru vloge za odobritev sklopa zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore za zavore zadnje osi je treba delovanje zavor prednje osi za ves čas preskusa odklopiti. 1.2.2.1 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore tako, da se primerjajo rezultati preskusov, in sicer na naslednji način. 1.2.2.1.1 Zavore se uporabijo vsaj šestkrat s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu, dokler kolesa ne blokirajo oziroma do povprečnega polnega pojemka 3,5 m/s2 ali do največjega dovoljenega pritiska na stopalko ali do najvišjega tlaka v vodu z začetne hitrosti 45 km/h in pri temperaturi zavor ≤ 100 °C na začetku vsake uporabe zavore. 1.2.2.1.2 Pritisk na stopalko oziroma tlak v delovnem vodu in povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore, določi se tudi pritisk na stopalko, ki je potreben, da se doseže (če je mogoče) povprečni polni pojemek 3 m/s2. Če te vrednosti ni mogoče doseči, se izmenično določi pritisk na stopalko ali tlak v delovnem vodu, ki sta potrebna, da se doseže največji pojemek. 1.2.2.1.3 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore po učinkovitosti primerljiva s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem pritisku na stopalko ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore. 1.2.2.2 Preskus občutljivosti na hitrost 1.2.2.2.1 Na stopalko se pritisne z močjo iz odstavka 1.2.2.1.2 te priloge pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C, nato se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: 40 km/h na 20 km/h, 60 km/h na 40 km/h in 80 km/h na 60 km/h (če je vmax ≥ 90 km/h). 1.2.2.2.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 1.2.2.2.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 25 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti. 2. Preskusi na vztrajnostnem dinamometru 2.1 Preskusna oprema Za namene preskusov mora biti vztrajnostni dinamometer opremljen z zadevno zavoro vozila. Dinamometer mora biti opremljen z merilniki za zvezno beleženje števila vrtljajev, zavornega navora, tlaka v vodu, števila vrtljajev po aktiviranju zavore, zavornega časa in temperature zavornega koluta. 2.1.1 Preskusni pogoji 2.1.1.1 Vrtilna masa dinamometra mora ustrezati polovici 0,55 deleža največje mase vozila na os in kotalnemu polmeru največje pnevmatike, ki je dovoljena za ta tip oziroma te tipe vozila. 2.1.1.2 Začetna vrtilna hitrost vztrajnostnega dinamometra mora ustrezati linearni hitrosti vozila, kot je navedeno v odstavkih spodaj, in je odvisna od srednje vrednosti dinamičnih polmerov največjih in najmanjših pnevmatik, ki so odobrene za ta tip oziroma te tipe vozila. 2.1.1.3 Sklopi zavornih oblog oziroma zavorne obloge bobnaste zavore, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru s tehnično službo. 2.1.1.4 Če se uporablja hlajenje z zrakom, mora biti hitrost dotoka zraka na zavoro: vair = 0,33v, pri čemer je: v = preskusna hitrost vozila ob začetku zaviranja. 2.1.1.5 Valj za aktiviranje, ki je nameščen na zavoro, mora biti najmanjše velikosti, ki je odobrena za ta tip oziroma te tipe vozila. 2.2 Preskusi in zahteve 2.2.1 Preskusi, ki izhajajo iz Pravilnika št. 13 2.2.1.1 Preskus tipa 0 Od začetne hitrosti 60 km/h pri temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore vsaj šestkrat pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem tlaka v vodu do tlaka v vodu, ki ga zavorni sistem tipa oziroma tipov vozila stalno zagotavlja (npr. vklopni tlak kompresorja). Povprečni polni pojemek mora biti vsaj 5 m/s2. 2.2.1.2 Preskus tipa 0, zavorni učinek pri visokih hitrostih Pri hitrosti 100 km/h in temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore trikrat pritisne na zavoro, če gre za homologacijo vozil kategorije N2, oziroma pri hitrosti 90 km/h, če gre za homologacijo vozil kategorij M3 in N3, pri čemer se uporabi zagotovljen tlak v vodu, kakor je opredeljen v odstavku 2.2.1.1. Povprečna vrednost doseženih polnih pojemkov vseh treh pritiskov mora biti najmanj 4 m/s2. 2.2.1.3 Preskus tipa I 2.2.1.3.1 Postopek segrevanja Pri v1 = 60 km/h in v2 = 30 km/h in času cikla 60 s ter temperaturi zavor pri prvi uporabi ≤ 100 °C se dvajsetkrat zaporedoma pritisne na zavoro. Tlak v vodu ustreza pojemku 3 m/s2 pri prvi uporabi in mora pri vseh nadaljnjih uporabah ostati nespremenjen. 2.2.1.3.2 Zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami Po postopku segrevanja se izmeri zavorni učinek pri segretih zavorah pod pogoji iz odstavka 2.2.1.1 zgoraj, pri čemer se uporablja zagotovljen tlak v vodu, kakor je opredeljen v odstavku 2.2.1.1 (temperaturni pogoji so lahko drugačni). Povprečni polni pojemek, ki se doseže pri segretih zavorah, ne sme biti manjši od 60 odstotkov vrednosti, ki se doseže s hladnimi zavorami, ali 4 m/s2. 2.2.1.3.3 Čas za ponovno vzpostavitev hitrosti 120 s po zaviranju s segretimi zavorami se z začetne hitrosti 60 km/h izvede pet polnih zaustavitev pri tlaku v vodu iz odstavka 2.2.1.3.1 zgoraj in z najmanj dvominutnimi presledki. Na začetku pete uporabe mora biti temperatura zavor ≤ 100 °C, doseženi povprečni polni pojemek pa ± 10 odstotkov pojemka, izračunanega iz razmerja tlak v vodu/pojemek preskusa tipa 0 pri 60 km/h. 2.2.1.4 Preskus tipa II 2.2.1.4.1 Postopek segrevanja Zavore se segrevajo s stalnim zavornim navorom, ki ustreza pojemku 0,15 m/s2 pri nespremenjeni hitrosti 30 km/h v obdobju 12 minut. 2.2.1.4.2 Zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami Po postopku segrevanja se izmeri zavorni učinek pri segretih zavorah pod pogoji iz odstavka 2.2.1.1 zgoraj, pri čemer se uporablja zagotovljen tlak v vodu, kakor je opredeljen v odstavku 2.2.1.1 (temperaturni pogoji so lahko drugačni). Povprečni polni pojemek, ki se doseže pri segretih zavorah, ne sme biti manjši od 3,75 m/s2. 2.2.1.5 Statični preskus učinkovitosti parkirne zavore 2.2.1.5.1 Za celotno območje uporab se določi najneugodnejša vhodna sila na zavoro, največja masa vozila, ki jo je treba zavreti z eno osjo, in polmer pnevmatik. 2.2.1.5.2 Zavora se uporabi z vhodno silo iz odstavka 2.2.1.5.1 zgoraj. 2.2.1.5.3 Na gred dinamometra se deluje s počasi naraščajočim navorom, da se boben oziroma kolut zavrti. Ko se gred dinamometra začne premikati, se izmeri izhodni navor na zavori in s pomočjo polmera pnevmatik, kakor je določeno v odstavku 2.2.1.5.1, se izračuna ustrezna zavorna sila osi. 2.2.1.5.4 Če se zavorna sila, izmerjena v skladu z odstavkom 2.2.1.5.3, deli s polovico mase vozila v skladu z odstavkom 2.2.1.5.1, mora biti dobljeni koeficient najmanj 0,18. 2.2.2 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore tako, da se primerjajo rezultati preskusa tipa 0 v skladu z odstavkom 2.2.1.1. 2.2.2.1 Preskus tipa 0 iz odstavka 2.2.1.1 se izvaja z eno garnituro sklopa originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore. 2.2.2.2 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore po učinkovitosti primerljiva s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore. 2.2.3 Preskus občutljivosti na hitrost 2.2.3.1 Pri zagotovljenem tlaku v vodu v skladu z odstavkom 2.2.1.1 in pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: 60 km/h na 30 km/h, 80 km/h na 60 km/h in 110 km/h na 80 km/h (če je vmax ≥ 90 km/h). 2.2.3.2 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.2.3.3 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 25 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti.

PRILOGA 5 ZAHTEVE ZA SKLOPE NADOMESTNIH ZAVORNIH OBLOG ZA VOZILA KATEGORIJ O1 IN O2 1. Splošno Preskusni postopek, opisan v tej prilogi, temelji na preskusu z vztrajnostnim dinamometrom. Preskusi se lahko izvajajo tudi na preskusnem vozilu ali na kotalni preskusni napravi, če se ustvarijo enaki preskusni pogoji in če so izračunani parametri taki kot pri preskusu z vztrajnostnim dinamometrom. 2. Preskusna oprema Za namene preskusov mora biti vztrajnostni dinamometer opremljen z zadevno zavoro vozila. Dinamometer mora biti opremljen z merilniki za zvezno beleženje števila vrtljajev, zavornega navora, tlaka v vodu ali sile za aktiviranje zavor, števila vrtljajev po aktiviranju zavore, zavornega časa in temperature zavornega koluta. 2.1 Preskusni pogoji 2.1.1 Vrtilna masa dinamometra mora ustrezati polovici deleža največje tehnično dovoljene mase vozila na ustrezni osi in kotalnemu polmeru največje pnevmatike, ki je dovoljena za ta tip oziroma te tipe vozila. 2.1.2 Začetna vrtilna hitrost vztrajnostnega dinamometra mora ustrezati linearni hitrosti vozila, kot je navedeno v odstavku 3.1 te priloge, in je odvisna od dinamičnega polmera najmanjše pnevmatike, ki je odobrena za ta tip oziroma te tipe vozila. 2.1.3 Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru s tehnično službo. 2.1.4 Če se uporablja hlajenje z zrakom, mora biti hitrost dotoka zraka na zavoro: vair = 0,33v, pri čemer je: v = preskusna hitrost vozila ob začetku zaviranja. 2.1.5 Na zavori nameščena naprava za aktivacijo zavor mora ustrezati inštalaciji na vozilu. 3. Preskusi in zahteve 3.1 Preskus tipa 0 Od začetne hitrosti 60 km/h pri temperaturi zavor ≤ 100 °C se na začetku vsake uporabe zavore vsaj šestkrat zaporedoma pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem tlaka v vodu ali sile, potrebne za vključitev zavore, do najvišjega tlaka v vodu ali do pojemka 6 m/s2. Zadnje zaviranje se ponovi pri začetni hitrosti 40 km/h. 3.2 Preskus tipa I 3.2.1 Postopek segrevanja Zavora se segreva pri trajnem zaviranju skladno z zahtevami iz odstavka 1.5.2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13, pri čemer je na začetku temperatura zavornega koluta ≤ 100 °C. 3.2.2 Zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami Po postopku segrevanja se izmeri zavorni učinek pri segretih zavorah z začetne hitrosti 40 km/h pod pogoji iz odstavka 3.2.1 zgoraj, pri čemer se uporablja enak tlak v vodu ali enaka sila, ki je potrebna za aktivacijo zavore (temperaturni pogoji so lahko drugačni). Povprečni polni pojemek, ki se doseže pri segretih zavorah, ne sme biti manjši od 60 odstotkov vrednosti, ki se doseže s hladnimi zavorami, ali 3,5 m/s2. 3.3 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog tako, da se primerjajo rezultati preskusa tipa 0, kot je opisano v odstavku 3.1. 3.3.1 Preskus tipa 0, kot je predpisan v odstavku 3.1, se izvaja z eno garnituro sklopa originalnih zavornih oblog. 3.3.2 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem tlaku v vodu ali pritisku na stopalko v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog.

PRILOGA 6 ZAHTEVE ZA SKLOPE NADOMESTNIH ZAVORNIH OBLOG IN ZAVORNIH OBLOG BOBNASTE ZAVORE ZA VOZILA KATEGORIJ O3 IN O4 1. Preskusni pogoji Preskusi, predpisani v tej prilogi, se lahko izvajajo tudi na preskusnem vozilu ali vztrajnostnem dinamometru ali na kotalni preskusni napravi pod enakimi pogoji, kot so navedeni v odstavkih 3.1 do 3.4 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. Zavorne obloge, ki so v postopku preskusa, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru s tehnično službo. 2. Preskusi in zahteve 2.1 Skladnost s Prilogo 11 k Pravilniku št. 13 Zavore se preverjajo skladno z zahtevami iz odstavka 3.5 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. 2.1.1 O rezultatih se poroča v obliki, ki je skladna z Dodatkom 3 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. 2.1.2 Te rezultate je treba primerjati z rezultati, pridobljenimi s sklopi originalnih zavornih oblog oziroma originalno zavorno oblogo bobnaste zavore pod enakimi pogoji. 2.1.3 Doseženi zavorni učinek pri zaviranju s segretimi zavorami pri enakem vhodnem navoru sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore pri preskusu tipa I ali preskusu tipa III (tisti, ki se uporablja) mora biti: (a) enak ali večji od zavornega učinka pri zaviranju s segretimi zavorami sklopa originalnih zavornih oblog oziroma originalne zavorne obloge bobnaste zavore, ali (b) vsaj 90 odstotkov učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami sklopa nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore. Ustrezni hod bata zavornega valja ne sme biti ≥ 110 odstotkom vrednosti, dosežene s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore in ne sme preseči vrednosti sp, kakor je opredeljena v odstavku 2 Dodatka 2 k Prilogi 11 k Pravilniku št. 13. Če je bil sklop originalnih zavornih oblog ali zavorna obloga bobnaste zavore preverjen glede zahtev preskusa tipa II, se za sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma za zavorno oblogo bobnaste zavore uporabljajo minimalne zahteve odstavka 1.7.2 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 (preskus tipa III). 2.2 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami (tip 0) 2.2.1 Pod pogoji odstavka 1 te priloge ter pri začetni hitrosti 60 km/h in temperaturi zavor ≤ 100 °C se šestkrat pritisne na zavoro s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu do 6,5 bara ali do pojemka 6 m/s2. 2.2.2 Pritisk na stopalko oziroma tlak v vodu in povprečni zavorni navor ali povprečni polni pojemek se zabeležita in prikažeta grafično za vsako uporabo zavore. 2.2.3 Ti rezultati se primerjajo z rezultati, pridobljenimi s sklopi originalnih zavornih oblog oziroma originalno zavorno oblogo bobnaste zavore pod enakimi pogoji. 2.2.4 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog oziroma nadomestna zavorna obloga bobnaste zavore po učinkovitosti primerljiva s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enaki vhodni sili ali tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah od – 5 do + 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog oziroma z originalno zavorno oblogo bobnaste zavore.

PRILOGA 7 ZAHTEVE ZA SKLOPE NADOMESTNIH ZAVORNIH OBLOG ZA VOZILA KATEGORIJE L 1. Preskusni pogoji 1.1 Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog, mora biti opremljeno s tipom sklopov zavornih oblog, za katerega se vloži vloga za homologacijo, in mora biti v skladu z zahtevami Pravilnika št. 78 opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. 1.2 Sklopi zavornih oblog, ki se preskušajo, morajo biti nameščeni na ustrezne zavore in se, dokler se ne določi postopek utekavanja, utekajo po navodilih proizvajalca po dogovoru s tehnično službo. 1.3 Pri sklopih zavornih oblog za vozila s kombiniranim zavornim sistemom v smislu odstavka 2.9 Pravilnika št. 78 je treba preskusiti kombinacijo oziroma kombinacije sklopa zavornih oblog za prednjo in zadnjo os, ki so v postopku homologacije. Kombinacija je lahko sestavljena iz sklopov nadomestnih zavornih oblog za obe osi ter/ali iz sklopa nadomestnih zavornih oblog na eni osi in sklopa originalnih zavornih oblog na drugi osi. 2. Preskusi in zahteve 2.1 Skladnost s Pravilnikom št. 78 2.1.1 Zavorni sistem vozila se preverja skladno z zahtevami za ustrezno kategorijo vozila (L1, L2, L3, L4 ali L5) iz odstavka 1 Priloge 3 k Pravilniku št. 78. Veljajo naslednje zahteve oziroma preskusi: 2.1.1.1 Preskus tipa 0 z odklopljenim motorjem Preskus se izvede samo pri obremenjenem vozilu. Zavore se uporabijo vsaj šestkrat s postopnim povečevanjem pritiska na stopalko ali tlaka v vodu, dokler kolesa ne blokirajo oziroma do pojemka 6 m/s2 ali do največjega dovoljenega pritiska na stopalko. 2.1.1.2 Preskus tipa 0 z vklopljenim motorjem Uporablja se samo za vozila kategorij L3, L4 in L5. 2.1.1.3 Preskus tipa 0 pri mokrih zavorah Se ne uporablja za vozila kategorije L5 ali za bobnaste zavore ali za popolnoma zaprte kolutne zavore, na katerih se pri homologaciji po Pravilniku št. 78 ta preskus ne izvaja. 2.1.1.4 Preskus tipa I Uporablja se samo za vozila kategorij L3, L4 in L5. 2.1.2 Vozilo mora izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz odstavka 2 Priloge 3 k Pravilniku št. 78, kot je določeno za to kategorijo vozil. 2.2 Dodatne zahteve 2.2.1 Preskus enakovredne učinkovitosti pri zaviranju s hladnimi zavorami Učinkovitost sklopa nadomestnih zavornih oblog pri zaviranju s hladnimi zavorami se primerja z učinkovitostjo sklopa originalnih zavornih oblog tako, da se primerjajo rezultati preskusa tipa 0, kot je opisano v odstavku 2.1.1.1. 2.2.1.1 Preskus tipa 0 iz odstavka 2.1.1.1 se izvaja z eno garnituro sklopa originalnih zavornih oblog. 2.2.1.2 Šteje se, da je sklop nadomestnih zavornih oblog po učinkovitosti primerljiv s sklopom originalnih zavornih oblog, če so doseženi povprečni polni pojemki ob enakem tlaku v vodu v zgornjih dveh tretjinah nastale krivulje v mejah ± 15 odstotkov pojemkov, ki se dosežejo s sklopom originalnih zavornih oblog. 2.2.2 Preskus občutljivosti na hitrost Ta preskus se uporablja samo za vozila kategorij L3, L4 in L5 ter se izvaja z obremenjenim vozilom, pod pogoji preskusa tipa 0 z odklopljenim motorjem. Uporabijo pa se drugačne preskusne hitrosti. 2.2.2.1 Iz rezultatov preskusa tipa 0, kakor je opisan v odstavku 2.1.1.1, se določi pritisk na stopalko ali tlak v vodu, ki ustreza najmanjšemu zahtevanemu povprečnemu polnemu pojemku za to kategorijo vozil. 2.2.2.2 S pritiskom na stopalko ali tlakom v vodu iz odstavka 2.2.2.1 in pri začetni temperaturi zavore ≤ 100 °C se trikrat pritisne na zavoro pri vsaki od naslednjih hitrosti: 40 km/h, 80 km/h in 120 km/h (če je vmax ≥ 130 km/h). 2.2.2.3 Izračuna se povprečje rezultatov za vsako skupino treh pritiskov, hitrost glede na ustrezen povprečni polni pojemek pa se prikaže grafično. 2.2.2.4 Povprečni polni pojemki, zabeleženi za višje hitrosti, morajo biti v okviru ± 15 odstotkov tistih, ki so zabeleženi pri najnižji hitrosti.

PRILOGA 8 Tehnični predpisi za sklope nadomestnih zavornih oblog, ki so predvidene za uporabo v ločenih sistemih parkirnih zavor, ki so neodvisni od sistema delovnih zavor vozila 1. Skladnost s Pravilnikom št. 13 ali št. 13-H Skladnost z zahtevami Pravilnika št. 13 ali št. 13-H se preveri s preskusom vozila. 1.1 Preskus na vozilu Vozilo, ki je predstavnik tipa oziroma tipov, za katere se vloži vloga za homologacijo sklopov nadomestnih zavornih oblog, mora biti opremljeno s tistim tipom sklopa nadomestnih zavornih oblog, za katerega se vloži vloga za podelitev homologacije, in mora biti v skladu z zahtevami Pravilnika št. 13 ali št. 13-H opremljeno z merilniki za preskušanje zaviranja. Vozilo mora biti popolnoma obremenjeno. Zavorne obloge, ki se preskušajo, morajo biti nameščene na ustrezne zavore in ne smejo biti utečene. 1.2 Parkirni zavorni sistem se preveri glede na vse ustrezne zahteve iz odstavka 2.3 Priloge 4 k Pravilniku št. 13 oziroma odstavka 2.3 Priloge 3 k Pravilniku št. 13-H, kar je ob upoštevanju izvirne homologacije sistema primerneje.

PRILOGA 9 POSEBNI DODATNI POSTOPKI ZA SKLADNOST PROIZVODNJE DEL A Ugotavljanje tornega obnašanja zavornih oblog na preskusnih napravah 1. Uvod Del A se nanaša na sklope nadomestnih zavornih oblog ali nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore, homologirane v skladu s tem pravilnikom. 1.1 Vzorci tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog se preskusijo na napravi, ki lahko ustvari preskusne pogoje in na katerih se lahko izvajajo preskusni postopki, opisani v tej prilogi. 1.2 Rezultati preskusa se ocenijo, da se ugotovi torno obnašanje vzorca nadomestnih zavornih oblog. 1.3 Torno obnašanje vzorcev se primerja, da se ugotovi skladnost s standardom, ki je predpisan za ta tip sklopa nadomestnih zavornih oblog. 2. Sklopi nadomestnih zavornih oblog za vozila kategorij M1, M2, N1, O1, O2 in L 2.1 Oprema 2.1.1 Naprava mora biti zasnovana tako, da se nanjo lahko namesti zavora v originalni velikosti, ki je podobna zavoram, nameščenim na os vozila, ki se uporablja v preskusu homologacije, kot je navedeno v odstavku 5 tega pravilnika. 2.1.2 Vrtilna hitrost koluta ali bobna mora biti 660 ± 10 1/min (1) brez obremenitve in ne sme biti nižja od 600 1/min pri polni obremenitvi. 2.1.3 Preskusni cikli in aktiviranja zavor morajo biti nastavljivi in samodejni. 2.1.4 Zabeležiti je treba izhodni navor ali zavorni tlak (postopek nespremenjenega navora) in temperaturo delovne površine. 2.1.5 Na razpolago mora biti neposreden dovod zraka za hlajenje za zavoro v količini 600 ± 60 m3/h. 2.2 Preskusni postopek 2.2.1 Priprava vzorca Proizvajalčev postopek utekavanja zavornih oblog mora zagotoviti vsaj 80-odstoten stik s površino za sklope zavornih ploščic, ne da bi temperatura torne površine pri tem presegla 300 °C, in 70-odstoten stik s površino za glavne sklope zavornih čeljusti, ne da bi temperatura torne površine pri tem presegla 200 °C. 2.2.2 Potek preskusov Postopek preskusa zajema vrsto zaporednih zavornih ciklov, vsak od njih vsebuje X zavornih intervalov, pri čemer je zavora aktivirana 5 sekund, 10 sekund pa je sproščena. Izmenično se lahko uporabljata naslednja postopka: 2.2.2.1 Postopek preskusa pri nespremenljivem tlaku 2.2.2.1.1 Sklopi zavornih ploščic Hidravlični tlak p pod batom oziroma bati sedla kolutne zavore mora biti nespremenjen, določen po naslednji formuli: Md = 150 Nm pri Ak ≤ 18,1 cm2 Md = 300 Nm pri Ak > 18,1 cm2 Ak = površina bata oziroma batov sedla kolutne zavore rw = učinkovit polmer koluta Cikel Število zaviranj X Začetna temperatura zavornega koluta (°C) Največja temperatura zavornega koluta (°C) Prisilno hlajenje 1 1 × 10 ≤ 60 odprto ne 2–6 5 × 10 100 odprto (350) (2) ne 7 1 × 10 100 odprto da 2.2.2.1.2 Sklopi zavorne čeljusti Povprečni tlak na stiku delovne površine zavorne obloge mora biti 22 ± 6 N/cm2, izračunano za zavoro simpleks brez samoojačevalnega učinka. Cikel Število zaviranj X Začetna temperatura zavornega koluta (°C) Največja temperatura zavornega koluta (°C) Prisilno hlajenje 1 1 × 10 ≤ 60 200 da 2 1 × 10 100 odprto ne 3 1 × 10 100 200 da 4 1 × 10 100 odprto ne 2.2.2.2 Postopek preskusa pri nespremenjenem navoru Ta postopek velja le za sklope zavornih ploščic. Zavorni navor mora biti v mejah ± 5 odstotkov nespremenjen in nastavljen tako, da zagotavlja najvišje temperature zavornega koluta, ki so navedene v spodnji tabeli. Cikel Število zaviranj X Začetna temperatura zavornega koluta (°C) Največja temperatura zavornega koluta (°C) Prisilno hlajenje 1 1 × 5 ≤ 60 300–350 (200–250) (3) ne 2–4 3 × 5 100 300–350 (200–250) ne 5 1 × 10 100 500–600 (300–350) ne 6–9 4 × 5 100 300–350 (200–250) ne 10 1 × 10 100 500–600 (300–350) ne 11–13 3 × 5 100 300–350 (200–250) ne 14 1 × 5 ≤ 60 300–350 (200–250) ne 2.3 Ocena rezultatov preskusa Torno obnašanje se ugotavlja na osnovi zavornega navora, ki se zabeleži na izbranih točkah v postopku preskusa. Kadar je faktor zaviranja nespremenjen, npr. pri kolutni zavori, se zavorni navor lahko preračuna v koeficient trenja. 2.3.1 Sklopi zavornih ploščic 2.3.1.1 Dejanski koeficient trenja (μop) je povprečje vrednosti, ki se zabeležijo med drugim in sedmim ciklom (postopek pri nespremenjenem tlaku) ali med cikli 2–4, 6–9 in 11–13 (postopek pri nespremenjenem navoru); pri čemer se meritve izvajajo eno sekundo po prvem aktiviranju zavore v vsakem ciklu. 2.3.1.2 Najvišji koeficient trenja (μmax) je najvišja vrednost, zabeležena med vsemi cikli. 2.3.1.3 Najnižji koeficient trenja (μmin) je najnižja vrednost, zabeležena med vsemi cikli. 2.3.2 Sklopi zavorne čeljusti 2.3.2.1 Povprečni navor (Mmean) je povprečje najvišjih in najnižjih vrednosti zavornega navora, zabeleženih med peto uporabo zavore v prvem in tretjem ciklu. 2.3.2.2 Navor pri segretih zavorah (Mhot) je najnižji zavorni navor, ki se razvije med drugim in četrtim ciklom. Če temperatura med temi cikli preseže 300 °C, se kot vrednost Mhot vzame vrednost pri 300 °C. 2.4 Merila sprejemljivosti 2.4.1 V vsaki vlogi za homologacijo tipa sklopa zavornih oblog je treba navesti: 2.4.1.1 za sklope zavornih ploščic vrednosti za μop, μmin in μmax; 2.4.1.2 za sklope zavornih čeljusti vrednosti za Mmean in Mhot. 2.4.2 Med proizvodnjo homologiranega tipa sklopa zavornih oblog morajo preskusni vzorci dokazati skladnost z vrednostmi iz odstavka 2.4.1 te priloge, in sicer z naslednjimi odstopanji: 2.4.2.1 za zavorne ploščice kolutnih zavor: μop ± 15 odstotkov zabeležene vrednosti; μmin ≥ zabeležene vrednosti; μmax ≤ zabeležene vrednosti; 2.4.2.2 za zavorne obloge simpleks bobnaste zavore: Mmean ± 20 odstotkov zabeležene vrednosti; Mhot ≥ zabeležene vrednosti. 3. Sklopi zavornih oblog in zavorne obloge bobnaste zavore za vozila kategorij M3, N2, N3, O3 in O4 3.1 Oprema 3.1.1 Napravo je treba opremiti s kolutno zavoro s fiksnim tipom sedla kolutne zavore in premerom valja 60 mm ter neprezračevanim zavornim kolutom premera 278 ± 2 mm in debeline 12 mm ± 0,5 mm. Na nosilno ploščico se pritrdi pravokoten kos tornega materiala s površino 44 cm2 ± 0,5 cm2 in debelino najmanj 6 mm. 3.1.2 Vrtilna hitrost koluta mora biti 660 ± 10 1/min brez obremenitve in ne sme biti nižja od 600 1/min pri polni obremenitvi. 3.1.3 Povprečni tlak na stiku delovne površine zavorne obloge mora biti 75 N/cm2 ± 10 N/cm2. 3.1.4 Preskusni cikli in aktiviranja zavor morajo biti nastavljivi in samodejni. 3.1.5 Zabeležiti je treba izhodni navor in temperaturo delovne površine. 3.1.6 Na razpolago mora biti neposreden dovod zraka za hlajenje za zavoro v količini 600 ± 60 m3/h. 3.2 Preskusni postopek 3.2.1 Priprava vzorca Proizvajalčev postopek utekavanja zavornih oblog mora zagotoviti vsaj 80-odstoten stik s površino, ne da bi temperatura torne površine pri tem presegla 200 °C. 3.2.2 Potek preskusov Preskusni postopek zajema vrsto zaporednih zavornih ciklov, od katerih vsak vsebuje X zavornih intervalov, pri čemer je zavora aktivirana 5 sekund, 10 sekund pa je sproščena. Cikel Število zaviranj X Začetna temperatura zavornega koluta (°C) Prisilno hlajenje 1 5 100 da 2 5 naraščajoča ≤ 200 ne 3 5 200 ne 4 5 naraščajoča ≤ 300 ne 5 5 300 ne 6 3 250 da 7 3 200 da 8 3 150 da 9 10 100 da 10 5 naraščajoča ≤ 300 ne 11 5 300 ne 3.3 Ocena rezultatov preskusa Torno obnašanje se ugotavlja na osnovi zavornega navora, ki se zabeleži v izbranih ciklih preskusnega postopka. Zavorni navor se preračuna v koeficient trenja μ. Vrednost μ vsake uporabe zavore se določi kot povprečna vrednost 5-sekundnega aktiviranja zavore. 3.3.1 Dejanski koeficient trenja μop1 je povprečna vrednost μ, ki se zabeleži za uporabe zavor v ciklu 1, μop2 pa je povprečna vrednost μ, ki se zabeleži za uporabe zavor v ciklu 9. 3.3.2 Najvišji koeficient trenja μmax je najvišja vrednost μ, zabeležena pri uporabi v ciklih od 1 do vključno 11. 3.3.3 Najnižji koeficient trenja μmin je najnižja vrednost μ, zabeležena pri uporabi v ciklih od 1 do vključno 11. 3.4 Merila sprejemljivosti 3.4.1 V vsaki vlogi za homologacijo tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog ali tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore je treba navesti vrednosti za μop1, μop2, μmin in μmax. 3.4.2 Med proizvodnjo homologiranega tipa sklopa nadomestnih zavornih oblog ali tipa nadomestne zavorne obloge bobnaste zavore morajo preskusni vzorci izkazovati skladnost z vrednostmi iz odstavka 3.4.1 te priloge, in sicer z naslednjimi odstopanji: μop1, μop2 ± 15 odstotkov zabeležene vrednosti; μmin ≥ zabeležene vrednosti; μmax ≤ zabeležene vrednosti. DEL B Skladnost proizvodnje za zavorne kolute in bobne 1. Uvod Del B se nanaša na nadomestne zavorne kolute in bobne, homologirane v skladu s tem pravilnikom. 2. Zahteve Skladnost proizvodnje se dokazuje z rednim nadzorom in dokumentacijo o vsaj naslednjem: 2.1 Kemična sestava 2.2 Mikrostruktura Mikrostruktura mora biti opredeljena v skladu z ISO 945-1:2006: (a) opis sestave matrike; (b) opis oblike, razporeditve in količine grafita. 2.3 Mehanske lastnosti (a) Natezna moč, merjena v skladu z ISO 6892:1998; (b) trdota po Brinellu, merjena v skladu z ISO 6506-1:2005. Meritve morajo biti vedno opravljene na vzorcih, odvzetih iz dejanskega zavornega koluta oziroma bobna. 2.4 Geometrijske značilnosti Zavorni koluti: (a) odstopanje debeline; (b) odstopanje torne površine; (c) hrapavost torne površine; (d) odstopanje debeline stranske ploskve (pri prezračevanih zavornih kolutih). Zavorni bobni: (a) ovalnost; (b) hrapavost torne površine. 2.5 Merila sprejemljivosti Z vsako vlogo za homologacijo nadomestnega zavornega koluta ali bobna se predloži proizvodna specifikacija, ki zajema: (a) kemično sestavo in njen dovoljen razpon ali po potrebi največjo vrednost za vsak element; (b) mikrostrukturo iz odstavka 2.2; (c) mehanske lastnosti iz odstavka 2.3 in njihov dovoljen razpon ali po potrebi najmanjšo vrednost. Med redno proizvodnjo homologiranega nadomestnega zavornega koluta ali bobna mora biti proizvodnja skladna s temi zabeleženimi specifikacijami. Pri geometrijskih značilnostih vrednosti, določene v odstavku 5.3.3.1.1 za zavorne kolute in odstavku 5.3.3.1.2 za zavorne bobne, ne smejo biti presežene. 2.6 Dokumentacija Dokumentacija vsebuje največje in najnižje dovoljene vrednosti, ki jih je določil proizvajalec. 2.7 Pogostost preskusa Meritve, določene v tej prilogi, je treba opraviti za vsako proizvodno serijo. (1) Pri vozilih kategorij L1 in L2 se lahko uporabi nižja preskusna hitrost. (2) Pri vozilih kategorije L je temperatura omejena na 350 °C. Po potrebi je treba število uporab na cikel ustrezno zmanjšati. Vendar je v tem primeru treba število ciklov povečati, da skupno število uporab ostane nespremenjeno. (3) Vrednosti v oklepajih za vozila kategorije L.

PRILOGA 10 ILUSTRACIJE 1. Tipska izvedba zavornega koluta (primeri) Ploščati tip Valjasti tip Klobučasti tip Stožčasti tip Tip z dvema prirobnicama B premer izvrtin za pritrdilne sornike (ali velikost navoja pri navojnih izvrtinah) D zunanji premer koluta F(i) notranji premer torne površine (znotraj) F(o) notranji premer torne površine (zunaj) H debelina pritrdilnih prirobnic L(k) širina hladilnega (prezračevalnega) kanala S(new) debelina koluta (nazivna) S(min) debelina koluta (debelina najmanjše dovoljene obrabe) T(i) notranji premer (premer pritrdilnega distančnika) T(k) „x“ število izvrtin za pritrdilne sornike in premer delilnega kroga T(t) celotna dolžina koluta 2. Zavorni boben (primer) A notranji premer bobna B širina torne površine C „x“ število izvrtin za pritrdilne sornike in premer delilnega kroga D premer pritrdilnega distančnika E zunanja širina bobna F debelina pritrdilnih prirobnic G zunanji premer bobna H premer ohišja I premer izvrtin za pritrdilne sornike

PRILOGA 11 ZAHTEVE ZA NADOMESTNE ZAVORNE KOLUTE ALI ZAVORNE BOBNE ZA VOZILA KATEGORIJ M IN N 1. Pregled preskusa Preskusi iz odstavka 5.3 tega pravilnika so v nadaljevanju določeni glede na kategorijo vozila: Tabela A11/1A Vozila kategorij M1 in N1 Preskus na vozilu Nadomestni preskus na dinamometru Preskusi učinkovitosti v skladu s Pravilnikom št. 13/13-H 2.2.1 tipa 0 z odklopljenim motorjem 3.4.1 tipa 0 2.2.2 tipa 0 z vklopljenim motorjem 3.4.4 simulacija preskusov zaviranja z vklopljenim motorjem hitrost in obremenitev kot v točki 2.2.2 2.2.3 tipa I 3.4.2 tipa I 2.3 parkirni zavorni sistem (po potrebi) — Primerjalni preskus z originalnim delom 2.4 preskušanje dinamičnih tornih lastnosti (primerjalni preskus izveden na posameznih oseh) 3.5 preskušanje dinamičnih tornih lastnosti (primerjalni preskus izveden na posamezni kolesni zavori) Preskusi neoporečnosti brez preskusa na vozilu – uporabite preskus na dinamometru 4.1 zavorni koluti 4.1.1 preskus termične utrujenosti zavornega koluta 4.1.2 preskus visoke obremenitve zavornega koluta 4.2 zavorni bobni 4.2.1 preskus termične utrujenosti zavornega bobna 4.2.2 preskus visoke obremenitve zavornega bobna Za vsak tip koluta in bobna je treba za vsaj eno preskusno skupino (glej opredelitev v odstavku 5.3.6 tega pravilnika) na vozilu opraviti preskus tipa 0 in tipa I. Tabela A11/1B Vozila kategorij M2, M3, N2, N3 Preskus na vozilu Nadomestni preskus na dinamometru Preskusi učinkovitosti v skladu s Pravilnikom št. 13 2.2.1 tipa 0 z odklopljenim motorjem 3.4.1 tipa 0 2.2.3 tipa I 3.4.2 tipa I 2.2.4 tipa II 3.4.3 tipa II 2.3 parkirni zavorni sistem (po potrebi) — Primerjalni preskus z originalnim delom 2.4 preskušanje dinamičnih tornih lastnosti (primerjalni preskus izveden na posameznih oseh) 3.5 preskušanje dinamičnih tornih lastnosti (primerjalni preskus izveden na posamezni kolesni zavori) Preskusi neoporečnosti brez preskusa na vozilu – uporabite preskus na dinamometru 4.1 zavorni koluti 4.1.1 termična utrujenost 4.1.2 preskus visoke obremenitve 4.2 zavorni bobni 4.2.1 termična utrujenost 4.2.2 preskus visoke obremenitve 2. Preverjanje zahtev glede preskusa na vozilu 2.1 Preskusno vozilo Vozilo, ki je predstavnik izbrane preskusne skupine (glej opredelitev v odstavku 5.3.6 tega pravilnika), za katero se vloži vloga za homologacijo ali poročilo o delih za nadomestni zavorni kolut/boben, mora biti opremljeno s tem nadomestnim zavornim kolutom/bobnom in mora biti skladno z določbami Pravilnika št. 13 oziroma št. 13-H opremljeno s preskusnimi napravami za preskušanje zaviranja. Nadomestn