SL Uradni list Evropske unije L 42/1

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343/Rev.X, ki je dostopen na:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 83 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji v zvezi z emisijami okolju škodljivih snovi glede zahtev za gorivo

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dodatek 1 k spremembam 06 – Začetek veljavnosti: 23. junij 2011

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitve pojmov

3. Vloga za homologacijo

4. Homologacija

5. Specifikacije in preskusi

6. Spremembe tipa vozila

7. Razširitev homologacij

8. Skladnost proizvodnje

9. Skladnost vozil v prometu

10. Kazni za neskladnost proizvodnje

11. Popolno prenehanje proizvodnje

12. Prehodne določbe

13. Imena in naslovi tehničnih služb, ki opravljajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov

DODATEK

1 – Postopek za preverjanje zahtev skladnosti proizvodnje, če je standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, zadovoljivo

2 – Postopek za preverjanje zahtev skladnosti proizvodnje, če standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, ni zadovoljivo ali ni na voljo

3 – Preverjanje skladnosti vozil v prometu

4 – Statistični postopek za preskušanje skladnosti vozil v prometu

5 – Odgovornost za skladnost vozil v prometu

6 – Zahteve za vozila, ki uporabljajo reagent v sistemih za naknadno obdelavo izpušnih plinov

PRILOGE

1 – Značilnosti motorja in vozila ter podatki v zvezi z izvajanjem preskusov

Dodatek: Podatki o preskusnih pogojih

2 – Sporočilo

Dodatek 1: Informacije v zvezi z OBD

Dodatek 2: Proizvajalčevo potrdilo o skladnosti z zahtevami za učinkovitost vgrajenega sistema za diagnostiko na vozilu v prometu

3 – Namestitev homologacijske oznake

4a – Preskus tipa I – (preverjanje emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu)

Dodatek 1 – Dinamometer

Dodatek 2 – Sistem za redčenje izpušnih plinov

Dodatek 3 – Oprema za merjenje plinastih emisij

Dodatek 4 – Oprema za merjenje masnih emisij delcev

Dodatek 5 – Oprema za merjenje števila delcev v emisijah

Dodatek 6 – Preverjanje simulirane vztrajnosti

Dodatek 7 – Merjenje cestne obremenitve vozila

5 – Preskus tipa II – (preskušanje emisij ogljikovega monoksida v prostem teku),

6 – Preskus tipa III – (preverjanje emisij plinov iz bloka motorja)

7 – Preskus tipa IV – (določanje emisij izhlapevanja iz vozil z motorjem na prisilni vžig)

Dodatek 1: Kalibracija opreme za preskušanje emisij izhlapevanja

Dodatek 2:

8 – Preskus tipa VI – (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov ogljikovega monoksida in ogljikovodikov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja)

9 – Preskus tipa V – (opis preskusa vzdržljivosti za preverjanje trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja)

Dodatek 1 – Standardni cikel preskusne naprave (SBC)

Dodatek 2 – Standardni cikel preskusne naprave za dizelske motorje (SDBC)

Dodatek 3 – Standardni cestni cikel (SRC)

10 – Specifikacije referenčnih goriv

10a – Specifikacije plinastih referenčnih goriv

11 – Vgrajeni sistemi za diagnostiko na vozilu (OBD) za motorna vozila

Dodatek 1 – Funkcionalni vidiki vgrajenih sistemov za diagnostiko na vozilu (OBD)

Dodatek 2 – Osnovne značilnosti družine vozil

12 – Podelitev homologacije ECE za vozila, ki za gorivo uporabljajo utekočinjeni naftni plin (LPG) ali zemeljski plin (NG)/biometan

13 – Postopek preskusa emisij za vozila s sistemom z redno regeneracijo

14 – Postopek preskusa emisij za električna hibridna vozila (HEV)

Dodatek 1 – Profil stanja napolnjenosti (SOC) naprave za shranjevanje električne energije/moči za preskus tipa I za električna hibridna vozila z zunanjim napajanjem

1. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik določa tehnične zahteve za homologacijo motornih vozil.

Poleg tega določa pravila za skladnost vozil v prometu, trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja in vgrajene sisteme za diagnostiko na vozilu (OBD).

1.1 Ta pravilnik se uporablja za vozila kategorij M1, M2, N1 in N2, katerih referenčna masa ne presega 2 610 kg (1). Na zahtevo proizvajalca se lahko homologacija, podeljena v skladu s tem pravilnikom, uporablja ne le za vozila, navedena zgoraj, ampak tudi za vozila kategorij M1, M2, N1 in N2, katerih referenčna masa ne presega 2 840 kg in ki izpolnjujejo pogoje iz tega pravilnika.

2. OPREDELITVE POJMOV

V tem pravilniku se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

2.1 „tip vozila“ pomeni skupino vozil, ki se ne razlikujejo v naslednjih vidikih:

2.1.1 enakovredni vztrajnosti, določeni glede na referenčno maso, kot je določeno v tabeli 3 Priloge 4a, in

2.1.2 značilnostih motorja in vozila, kot so določene v Prilogi 1;

2.2 „referenčna masa“ pomeni „maso neobremenjenega vozila“, ki ji je za preskuse v skladu s prilogama 4a in 8 prišteta enotna vrednost 100 kg;

2.2.1 „masa neobremenjenega vozila“ pomeni maso vozila, pripravljenega za vožnjo, brez enotne mase voznika 75 kg, potnikov ali tovora, vendar z 90-odstotno napolnjeno posodo za gorivo in običajnim kompletom orodja in nadomestnim kolesom v vozilu, kadar je primerno;

2.2.2 „masa vozila, pripravljenega za vožnjo“, pomeni maso iz odstavka 2.6 Priloge 1 k temu pravilniku in za vozila, ki so konstruirana in izdelana za prevoz več kot 9 oseb (poleg voznika), maso člana posadke (75 kg), če je med devetimi sedeži ali več predviden sedež za člana posadke;

2.3 „največja masa“ pomeni največjo tehnično dovoljeno maso, ki jo navaja proizvajalec vozila (ta masa je lahko večja od največje mase, ki jo odobrijo državni organi);

2.4 „plinasta onesnaževala“ pomeni emisije izpušnih plinov ogljikovega monoksida, dušikovih oksidov, izraženih z ekvivalentom dušikovega dioksida (NO2), in ogljikovodikov v naslednjih razmerjih:

(a) C1H2,525 za utekočinjeni naftni plin (LPG)

(b) C1H4 za zemeljski plin (NG) in biometan

(c) C1H1,89O0,016 za bencin (E5)

(d) C1H1,86O0,005 za dizelsko gorivo (B5)

(e) C1H2,74O0,385 za etanol (E85)

2.5 „delci, ki onesnažujejo“ pomeni sestavine izpušnih plinov, ki se s filtri, opisanimi v Dodatku 4 Priloge 4a, odstranijo iz razredčenih izpušnih plinov pri temperaturi največ 325 K (52 °C);

2.5.1 „število delcev“ pomeni skupno število delcev s premerom več kot 23 mm, prisotnih v razredčenih izpušnih plinih po kondicioniranju za odstranitev hlapnega materiala, kot je opisano v Dodatku 5 Priloge 4a;

2.6 „emisije izpušnih plinov“ pomeni

— pri motorjih na prisilni vžig emisije plinastih in trdih onesnaževal,

— pri motorjih na kompresijski vžig emisije plinastih onesnaževal, delcev, ki onesnažujejo, in število delcev;

2.7 „emisije izhlapevanja“ pomeni hlape ogljikovodikov, ki izhajajo iz sistema za dovajanje goriva motornega vozila, razen tistih iz emisij izpušnih plinov;

2.7.1 „izgube zaradi dihanja posode za gorivo“ pomeni emisije ogljikovodikov zaradi temperaturnih sprememb v posodi za gorivo (izraženo v razmerju C1H2,33);

2.7.2 „izgube segretega vozila“ pomeni emisije ogljikovodikov iz sistema za gorivo pri mirujočem vozilu po opravljeni vožnji (izraženo v razmerju C1H2,20);

2.8 „blok motorja“ pomeni prostore v motorju ali zunaj njega, ki so povezani s posodo za olje z notranjimi ali zunanjimi kanali, skozi katere lahko uhajajo plini in hlapi;

2.9 „naprava za hladni zagon“ pomeni napravo, ki začasno obogati zmes zraka in goriva v motorju ter s tem pripomore k zagonu motorja;

2.10 „pripomoček za zagon“ pomeni napravo, ki pomaga zagnati motor brez obogatitve zmesi zraka in goriva v motorju, npr. z žarilno svečko, spremembo nastavitve vbrizgavanja itd.;

2.11 „delovna prostornina motorja“ pomeni:

2.11.1 pri motorjih s premočrtnim gibanjem batov nazivno gibno prostornino motorja;

2.11.2 pri motorjih z vrtljivimi bati (Wanklovi motorji) dvakratno nazivno prostornino zgorevalne komore na bat;

2.12 „naprave za uravnavanje onesnaževanja“ pomeni tiste sestavne dele vozila, ki nadzirajo in/ali omejujejo emisije izpušnih plinov in izhlapevanja;

2.13 „OBD“ pomeni vgrajeni sistem za diagnostiko na vozilu, namenjen uravnavanju emisij, ki omogoča prepoznavanje verjetnega mesta nepravilnega delovanja s kodami okvar, shranjenimi v računalniškem pomnilniku;

2.14 „preskus vozil v prometu“ pomeni preskus in oceno skladnosti, opravljeno v skladu z odstavkom 9.2.1 tega pravilnika;

2.15 „pravilno vzdrževano in uporabljano“ za preskusno vozilo pomeni, da tako vozilo izpolnjuje merila za sprejetje izbranega vozila iz odstavka 2 Dodatka 3 k temu pravilniku;

2.16 „odklopna naprava“ pomeni vsak del, ki zaznava temperaturo, hitrost vozila, vrtilno frekvenco motorja, prestavo v menjalniku, podtlak v sesalni cevi ali kateri koli drug parameter zaradi sproženja, spreminjanja, odložitve ali prekinitve delovanja katerega koli dela sistema za uravnavanje emisij, ki zmanjšuje učinkovitost sistema za uravnavanje emisij pod pogoji, pričakovanimi pri običajnem delovanju in običajni uporabi vozila. Tak del ne šteje za odklopno napravo, če:

2.16.1 je potreba po napravi upravičena zaradi zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami in zaradi varnega delovanja vozila; ali

2.16.2 naprava ne deluje po zagonu motorja; ali

2.16.3 so pogoji pretežno vključeni v preskusne postopke tipa I ali VI;

2.17 „družina vozil“ pomeni skupino tipov vozil, ki jih za namen Priloge 12 opredeljuje matično vozilo;

2.18 „gorivo za pogon motorja“ pomeni vrsto goriva, ki se običajno uporablja za motor:

(a) bencin (E5);

(b) LPG (utekočinjeni naftni plin);

(c) NG/biometan (zemeljski plin);

(d) bencin (E5) ali LPG;

(e) bencin (E5) ali NG/biometan;

(f) dizelsko gorivo (B5);

(g) mešanica etanola (E85) in bencina (E5) (prilagodljiv tip goriva);

(h) mešanica biodizla in dizelskega goriva (B5) (prilagodljiv tip goriva);

(i) vodik;

(j) bencin (E5) ali vodik (dvogorivni motor);

2.18.1 „biogorivo“ pomeni tekoče ali plinasto pogonsko gorivo, pridobljeno iz biomase;

2.19 „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na naslednje pogoje (2):

2.19.1 omejevanje emisij izpušnih plinov vozila, emisij izhlapevanja, emisij plinov iz bloka motorja, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja, emisij snovi, ki onesnažujejo ob hladnem zagonu motorja, ter glede na vgrajeni sistem za diagnostiko vozil, ki za gorivo uporabljajo neosvinčeni bencin ali lahko uporabljajo neosvinčeni bencin in LPG ali NG/biometan ali biogoriva (homologacija B);

2.19.2 omejevanje emisij plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo, trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja in vgrajenega sistema za diagnostiko vozil, ki za gorivo uporabljajo dizelsko gorivo (homologacija C) ali lahko uporabljajo biodizel ali biogorivo;

2.19.3 omejevanje emisij plinastih onesnaževal iz motorja, emisij plinov iz bloka motorja, trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja, emisij ob hladnem zagonu in vgrajeni sistem za diagnostiko vozil, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG/biometan (homologacija D);

2.20 „sistem z redno regeneracijo“ pomeni napravo za preprečevanje onesnaževanja (npr. katalizator, lovilnik delcev), pri kateri je po manj kot 4 000 km običajnega delovanja vozila potreben postopek redne regeneracije. Med cikli, v katerih se izvede regeneracija, se emisijski standardi lahko presežejo. Če regeneracija naprave za preprečevanje onesnaževanja nastopi vsaj enkrat med preskusom tipa I, potem ko je bila izvedena vsaj enkrat med ciklom priprave vozila, velja za sistem s stalno regeneracijo, za katerega ni potreben poseben preskusni postopek. Priloga 13 se ne uporablja za sisteme s stalno regeneracijo.

Na zahtevo proizvajalca se preskusni postopek, določen za sisteme z redno regeneracijo, ne uporablja za regeneracijsko napravo, če proizvajalec homologacijskemu organu predloži podatke, da emisije med obdobji regeneracije ostanejo pod standardi iz odstavka 5.3.1.4, ki se uporabljajo za zadevno kategorijo vozil po dogovoru s tehnično službo;

2.21 hibridna vozila (HV)

2.21.1 splošna opredelitev hibridnih vozil: „hibridno vozilo“ pomeni vozilo z vsaj dvema različnima energijskima pretvornikoma in dvema različnima sistemoma za shranjevanje energije (na vozilu) za pogon vozila;

2.21.2 opredelitev električnih hibridnih vozil: „električno hibridno vozilo“ pomeni vozilo, ki za mehanski pogon uporablja energijo iz obeh naslednjih virov shranjene energije/moči v vozilu: (a) običajno gorivo; (b) naprava za shranjevanje električne energije/moči (npr.: akumulator, kondenzator, vztrajnik/dinamo itd.);

2.22 „vozilo z enogorivnim motorjem“ pomeni vozilo, načrtovano za stalni pogon z eno vrsto goriva;

2.22.1 „vozilo z enogorivnim motorjem na plin“ pomeni vozilo, načrtovano za stalni pogon z LPG ali NG/biometanom ali vodikom, ki lahko vsebuje tudi bencinski sistem za uporabo v sili ali za zagon motorja, pri čemer posoda za bencin vsebuje največ 15 litrov bencina;

2.23 „vozilo z dvogorivnim motorjem“ pomeni vozilo, ki ima dva ločena sistema za shranjevanje goriva in lahko za pogon začasno uporablja dve različni vrsti goriva, vendar le eno gorivo naenkrat;

2.23.1 „vozilo z dvogorivnim motorjem na plin“ pomeni vozilo z dvogorivnim motorjem, ki lahko za gorivo uporablja bencin ter LPG, NG/biometan ali vodik;

2.24 „vozilo na alternativna goriva“ pomeni vozilo, ki je načrtovano za pogon na vsaj en tip goriva, ki je ali plinasto pri sobni temperaturi in atmosferskem tlaku ali pa pretežno ni pridobljeno iz mineralnih olj;

2.25 „vozilo s prilagodljivim tipom goriva“ pomeni vozilo z enim sistemom za shranjevanje goriva, ki lahko za pogon uporablja različne mešanice dveh ali več goriv;

2.25.1 „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na etanol“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, ki lahko za pogon uporablja bencin ali mešanico etanola in bencina z do 85 % deležem etanola (E85);

2.25.2 „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na biodizel“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, ki lahko za pogon uporablja mineralno dizelsko gorivo ali mešanico mineralnega dizelskega goriva in biodizla;

2.26 „vozila za izpolnjevanje posebnih družbenih potreb“ pomeni dizelska vozila kategorije M1, ki so:

(a) vozila za posebne namene, katerih referenčna masa presega 2 000 kg (3);

(b) vozila, katerih referenčna masa presega 2 000 kg in so namenjena za prevoz 7 ali več oseb, vključno z voznikom, pri čemer so od 1. septembra 2012 izvzeta vozila kategorije M1G3;

(c) vozila, katerih referenčna masa presega 1 760 kg in so izdelana za komercialne namene s tako zasnovo, ki v vozilu omogoča uporabo invalidskega vozička;

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na emisije izpušnih plinov, emisije plinov iz bloka motorja, emisije izhlapevanja ter trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja in vgrajenega sistema za diagnostiko na vozilu (OBD) pri homologacijskem organu vloži proizvajalec vozila ali njegov pooblaščeni zastopnik.

3.1.1 Poleg tega proizvajalec predloži naslednje informacije: (a) za vozila z motorjem na prisilni vžig, izjavo proizvajalca o najmanjšem odstotku neuspelih vžigov glede na skupno število vžigov, zaradi katerega lahko emisije presežejo omejitve iz odstavka 3.3.2 Priloge 11, če je ta odstotek neuspelih vžigov prisoten od začetka preskusa tipa I, kot je opisan v Prilogi 4a k temu pravilniku, ali pa bi lahko povzročil pregretje katalizatorja ali katalizatorjev izpušnih plinov, pred nastankom trajne okvare; (b) natančne pisne podatke o značilnostih delovanja sistema OBD, vključno s seznamom vseh ustreznih delov sistemov za uravnavanje emisij vozila, ki jih nadzoruje sistem OBD; (c) opis indikatorja za javljanje napak v sistemu OBD, ki voznika opozarja na napake pri delovanju; (d) izjavo proizvajalca, da je vgrajeni sistem za diagnostiko na vozilu skladen z določbami odstavka 7 Dodatka 1 Priloge 11, ki se nanašajo na učinkovitost med uporabo v vseh razumno predvidljivih voznih razmerah; (e) načrt, ki opisuje podrobna tehnična merila in utemeljitev za povečanje števca in imenovalca vsake nadzorne funkcije, ki mora izpolnjevati zahteve iz odstavkov 7.2 in 7.3 Dodatka 1 Priloge 11, kot tudi tehnična merila za onemogočenje števcev, imenovalcev in splošnega imenovalca pod pogoji iz odstavka 7.7 Dodatka 1 Priloge 11; (f) opis ukrepov, sprejetih za preprečevanje nedovoljenih posegov in sprememb na računalniku sistema za uravnavanje emisij; (g) če je primerno, podrobnosti o družini vozil, kot so navedene v Dodatku 2 Priloge 11; (h) po potrebi izvode drugih homologacij z ustreznimi podatki, ki omogočajo razširitev homologacij in določanje faktorjev poslabšanja.

3.1.2 Za preskuse iz odstavka 3 Priloge 11 se tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse, predloži vzorec tipa vozila ali družine vozil, opremljenih s sistemom OBD, ki ga je treba homologirati. Če tehnična služba ugotovi, da predloženo vozilo ne ustreza povsem tipu ali družini vozil, opisanih v Dodatku 2 Priloge 11, se predloži drugo in po potrebi dodatno vozilo za preskus v skladu z odstavkom 3 Priloge 11.

3.2 Vzorec opisnega lista za emisije izpušnih plinov, emisije izhlapevanja, trajnost in vgrajeni sistem za diagnostiko na vozilu (OBD) je v Prilogi 1. Informacije iz odstavka 3.2.12.2.7.6 Priloge 1 je treba vključiti v Dodatek 1 „INFORMACIJE V ZVEZI Z OBD“ sporočila o homologaciji iz Priloge 2.

3.2.1 Po potrebi se predložijo izvodi drugih homologacij z ustreznimi podatki, ki omogočajo razširitve homologacij in določanje faktorjev poslabšanja.

3.3 Za preskuse, opisane v odstavku 5 tega pravilnika, se tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse, predloži vzorec tipa vozila, ki ga je treba homologirati.

3.4.1 Vloga iz odstavka 3.1 se sestavi v skladu z vzorcem opisnega lista, ki je določen v Prilogi 1.

3.4.2 Za namene točke (d) iz odstavka 3.1.1 proizvajalec uporabi vzorec proizvajalčevega potrdila o skladnosti z zahtevami za učinkovitost vgrajenega sistema za diagnostiko na vozilu med uporabo, kot je določen v Dodatku 2 Priloge 2.

3.4.3 Za namene točke (e) iz odstavka 3.1.1 homologacijski organ, ki podeli homologacijo, homologacijskim organom na njihovo zahtevo da na voljo informacije iz navedene točke.

3.4.4 Za namene točk (d) in (e) iz odstavka 3.1.1 homologacijski organi ne odobrijo vozila, če so predložene informacije neprimerne za izpolnitev zahtev iz odstavka 7 Dodatka 1 Priloge 11. Odstavki 7.2, 7.3 in 7.7 v Dodatku 1 Priloge 11 se uporabljajo v vseh razumno predvidljivih voznih razmerah. Pri oceni izvajanja zahtev iz prvega in drugega pododstavka homologacijski organi upoštevajo stopnjo tehnološkega razvoja.

3.4.5 Za namene točke (f) iz odstavka 3.1.1 ukrepi, sprejeti za preprečevanje nedovoljenih posegov in sprememb na računalniku sistema za uravnavanje emisij vključujejo dele sistema za posodabljanje s programom, ki ga je odobril proizvajalec, ali kalibriranje.

3.4.6 Za preskuse, ki so opredeljeni v tabeli A, proizvajalec tehnični službi, ki je pristojna za homologacijske preskuse, predloži vzorec tipa vozila, ki ga je treba homologirati.

3.4.7 Vloga za homologacijo vozila s prilagodljivim tipom goriva mora izpolnjevati dodatne zahteve iz odstavkov 4.9.1 in 4.9.2.

3.4.8 Spremembe znamke sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, do katerih pride po homologaciji, homologacije ne razveljavijo samodejno, razen če se njihove prvotne tehnične značilnosti ali tehnični parametri spremenijo tako, da to vpliva na delovanje motorja ali sistema za uravnavanje onesnaževanja.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če tip vozila, predložen v homologacijo po tej spremembi, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5 spodaj, se homologacija za ta tip vozila podeli.

4.2 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip.

Prvi dve števki navajata spremembe, v skladu s katerimi je bila homologacija podeljena. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

4.3 Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

4.3.1 V primeru sprememb tega besedila, na primer ob določitvi novih mejnih vrednosti, je treba pogodbenice Sporazuma obvestiti, kateri tipi vozila, ki jim je že bila podeljena homologacija, so skladni z novimi določbami.

4.4 Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

4.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo (4);

4.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in številka homologacije na desni strani kroga iz odstavka 4.4.1;

4.4.3 homologacijska oznaka za številko homologacije vsebuje dodaten znak, ki označuje mejne vrednosti emisij, za katere je bila podeljena homologacija. Ta znak se izbere v skladu s tabelo 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku.

4.5 Če je vozilo v skladu s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom, ni treba ponoviti simbola iz odstavka 4.4.1; v tem primeru se na desni strani simbola iz odstavka 4.4.1 v stolpcih navedejo številka pravilnika, številke homologacije in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

4.6 Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna.

4.7 Homologacijska oznaka se namesti v bližino podatkovne ploščice vozila ali nanjo.

4.8 V Prilogi 3 k temu pravilniku so primeri homologacijske oznake.

4.9 Dodatne zahteve za homologacijo vozil s prilagodljivim tipom goriva

4.9.1 Za homologacijo vozila s prilagodljivim tipom goriva na etanol ali biodizel proizvajalec vozila opiše sposobnost vozila, da se prilagodi kateri koli mešanici bencina in etanola (z do 85-odstotnim deležem etanola) ali dizla in biodizla, ki se lahko pojavi na trgu.

4.9.2 Za vozila s prilagodljivim tipom goriva prehod z enega referenčnega goriva na drugo referenčno gorivo med preskusi poteka brez ročnih prilagoditev nastavitev motorja.

4.10 Zahteve za homologacijo glede vgrajenih sistemov za diagnostiko na vozilu (OBD)

4.10.1 Proizvajalec zagotovi, da so vsa vozila opremljena s sistemom OBD.

4.10.2 Sistem OBD mora biti zasnovan, sestavljen in nameščen na vozilu tako, da lahko prepoznava vrsto okvare ali napake med celotno življenjsko dobo vozila.

4.10.3 Sistem OBD mora biti pod pogoji normalne uporabe skladen z zahtevami tega pravilnika.

4.10.4 Pri preskusu z okvarjenim sestavnim delom v skladu z Dodatkom 1 Priloge 11 se mora aktivirati indikator za javljanje napak sistema OBD. Indikator za javljanje napak sistema OBD se lahko pri tem preskusu aktivira tudi, ko ravni emisij padejo pod mejne vrednosti vgrajenega sistema za diagnostiko na vozilu, ki so navedene v Prilogi 11.

4.10.5 Proizvajalec mora zagotoviti, da je sistem OBD v skladu z zahtevami za učinkovitost med uporabo, ki so določene v odstavku 7 Dodatka 1 Priloge 11 tega pravilnika, v vseh razumno predvidljivih voznih razmerah.

4.10.6 Proizvajalec mora nacionalnim organom in neodvisnim izvajalcem omogočiti preprost dostop do podatkov, ki se nanašajo na učinkovitost med uporabo ter jih mora sistem OBD shranjevati in sporočati v skladu z določbami točke 7.6 Dodatka 1 k Prilogi 11, brez kakršnega koli šifriranja.

5. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

Proizvajalci majhnih serij

Poleg zahtev iz tega odstavka lahko proizvajalci vozil, katerih svetovna letna proizvodnja je manjša od 10 000 enot, pridobijo homologacijo na podlagi ustreznih tehničnih zahtev, ki so navedene v spodnji tabeli:

Zakonodajni akt Zahteve California Code of Regulations, naslov 13, oddelki 1961(a) in 1961(b)1(C)(1) za modele vozil od leta 2001 ter 1968,1, 1968,2, 1968,5, 1976 in 1975, ki jih je objavila založba Barclay’s Publishing Homologacija se podeli na podlagi California Code of Regulations, ki se uporablja za najnovejše modele lahkih gospodarskih vozil

Za pridobitev homologacije glede na emisije na podlagi tega odstavka se še vedno zahtevajo preskusi emisij za tehnične preglede, določeni v Prilogi 5, in zahteve za dostop do informacij sistema OBD vozila, določene v odstavku 5 Priloge 11.

Homologacijski organ obvesti druge homologacijske organe pogodbenic o okoliščinah vsake homologacije, ki se podeli v skladu s tem odstavkom.

5.1 Splošno

5.1.1 Sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisijo onesnaženja, morajo biti zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da lahko vozilo ob običajni uporabi kljub tresljajem, ki jim je lahko izpostavljeno, izpolnjuje določbe iz tega pravilnika.

5.1.2 Tehnični ukrepi, ki jih sprejme proizvajalec, zagotavljajo, da so izpušni plini in emisije izhlapevanja učinkovito omejeni v skladu z določbami tega pravilnika med vso običajno življenjsko dobo vozila in pri običajnih pogojih uporabe. To vključuje varnost tistih cevi ter njihovih spojev in priključkov, uporabljenih v sistemih za uravnavanje emisij, ki morajo biti izdelani tako, da so skladni s prvotnim namenom konstrukcije. Za emisije izpušnih plinov velja, da so te določbe izpolnjene, če so izpolnjene določbe iz odstavkov 5.3.1.4 in 8.2.3.1 Za emisije izhlapevanja velja, da so ti pogoji izpolnjeni, če so izpolnjene določbe iz odstavkov 5.3.1.4 in 8.2.3.1.

5.1.2.1 Uporaba odklopne naprave je prepovedana.

5.1.3 Odprtine nalivnega grla na posodah za bencin

5.1.3.1 V skladu z odstavkom 5.1.3.2 je odprtina nalivnega grla na posodi za bencin ali etanol zasnovana tako, da preprečuje polnjenje posode s pištolo točilnega avtomata, ki ima zunanji premer 23,6 mm ali več.

5.1.3.2 Odstavek 5.1.3.1 se ne uporablja za vozila, pri katerih sta izpolnjena naslednja pogoja: 5.1.3.2.1 vozilo je zasnovano in izdelano tako, da nobena naprava, ki je namenjena uravnavanju emisije plinastih onesnaževal, ni pod škodljivim vplivom osvinčenega bencina; in 5.1.3.2.2 vozilo je vidno, čitljivo in neizbrisno označeno s simbolom za neosvinčeni bencin, določenem v standardu ISO 2575:1982, na mestu, dobro vidnem osebi, ki polni posodo za bencin. Dodatne oznake so dovoljene.

5.1.4 Sprejmejo se ustrezni ukrepi za preprečevanje prevelikih emisij izhlapevanja in razlitja goriva zaradi manjkajočega pokrova na posodi za gorivo.

To se lahko doseže z enim od naslednjih ukrepov:

5.1.4.1 s pokrovom posode za gorivo, ki se samodejno odpira in zapira ter ni odstranljiv;

5.1.4.2 s konstrukcijo, ki preprečuje prevelike emisije izhlapevanja v primeru manjkajočega pokrova posode za gorivo;

5.1.4.3 z drugimi ukrepi, ki imajo enak učinek. Uporabi se lahko na primer pritrjen ali priklenjen pokrov posode za gorivo ali pokrov, ki se odklepa s ključem za vžig vozila. V tem primeru se ključ lahko odstrani iz pokrova posode le, ko je pokrov zaklenjen.

5.1.5 Določbe za varnost elektronskega sistema

5.1.5.1 Vsa vozila z računalniškim uravnavanjem emisij morajo biti zaščitena pred spremembami, ki jih ni odobril proizvajalec. Proizvajalec odobri spremembe, če so te potrebne zaradi diagnosticiranja, servisiranja, pregleda, dodatnega opremljanja ali popravila vozila. Vse računalniške kode, ki jih je mogoče ponovno programirati, ali delovni parametri morajo biti zaščiteni pred nedovoljenimi spremembami in dosegati vsaj tako raven zaščite, ki ustreza določbam standarda ISO DIS 15031-7 iz oktobra 1998 (SAE J2186 iz oktobra 1996), če izmenjava varnostnih podatkov poteka ob uporabi protokolov in diagnostičnih konektorjev iz odstavka 6.5 Dodatka 1 Priloge II. Vsi odstranljivi kalibracijski pomnilniški čipi so zaliti, zaprti v ohišju ali zaščiteni z elektronskimi algoritmi in jih ni mogoče menjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov.

5.1.5.2 Delovnih parametrov računalniško kodiranega motorja ne sme biti mogoče spreminjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov (npr. spajkane ali zalite računalniške komponente ali zaprta (ali spajkana) računalniška ohišja).

5.1.5.3 Če so na motorje na kompresijski vžig vgrajene mehanske črpalke za vbrizg goriva, proizvajalci sprejmejo ustrezne postopke, da nastavitve največje polnilne količine goriva ni mogoče nedovoljeno spreminjati, ko je vozilo v prometu.

5.1.5.4 Proizvajalci lahko pri homologacijskem organu zaprosijo za oprostitev ene od teh zahtev za vozila, ki zaščite verjetno ne potrebujejo. Merila, ki jih homologacijski organ ocenjuje pri odločanju o oprostitvi, med drugim vključujejo zdajšnjo razpoložljivost delovnih čipov, največjo zmogljivost vozila in predvideni prodajni obseg vozila.

5.1.5.5 Proizvajalci, ki uporabljajo sisteme računalniških kod, ki jih je mogoče programirati (npr. električni izbrisljivi bralni pomnilnik, ki ga je mogoče programirati, EEPROM), morajo preprečiti nedovoljeno preprogramiranje. Proizvajalci morajo vključiti izboljšane strategije za zaščito pred nedovoljenimi spremembami in funkcije za zaščito pred zapisovanjem, ki zahtevajo elektronski dostop do računalnika, ki je na drugem mestu in ga vzdržuje proizvajalec. Organ bo odobril metode, ki zagotavljajo ustrezno stopnjo zaščite pred nedovoljenimi spremembami.

5.1.6 Vozilo mora biti mogoče tehnično pregledati, da se ugotovi njegovo delovanje glede na podatke, zbrane v skladu z odstavkom 5.3.7 tega pravilnika. Če ta pregled zahteva poseben postopek, se ta podrobno opiše v priročniku za vzdrževanje (ali enakovrednem mediju). Pri tem posebnem postopku se ne sme zahtevati uporaba posebne opreme, ki ni bila dobavljena z vozilom.

5.2 Preskusni postopek

V tabeli A so prikazane različne možnosti homologacije vozila.

5.2.1 Na vozilih z motorjem na prisilni vžig in električnih hibridnih vozilih z motorjem na prisilni vžig se izvedejo naslednji preskusi:

tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu);

tip II (emisije ogljikovega monoksida v prostem teku);

tip III (emisije plinov iz bloka motorja);

tip IV (emisije izhlapevanja);

tip V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja);

tip VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodikov iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja);

preskus OBD.

5.2.2 Na vozilih z motorjem na prisilni vžig in električnih hibridnih vozilih z motorjem na prisilni vžig, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG/biometan (vozila z eno- ali dvogorivnim motorjem), se izvedejo naslednji preskusi (v skladu s tabelo A):

tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu);

tip II (emisije ogljikovega monoksida v prostem teku);

tip III (emisije plinov iz bloka motorja);

tip IV (emisije izhlapevanja), kjer je primerno;

tip V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja);

tip VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodikov iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja), kjer je primerno;

preskus OBD.

5.2.3 Na vozilih z motorjem na kompresijski vžig in električnih hibridnih vozilih z motorjem na kompresijski vžig se izvedejo naslednji preskusi:

tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu);

tip V (trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja);

preskus OBD.

Tabela A.

Zahteve

Uporaba preskusnih zahtev za homologacijo in razširitve

Vozila z motorji na prisilni vžig, vključno s hibridnimi vozili Vozila z motorji na kompresijski vžig, vključno s hibridnimi vozili Vozila z enogorivnim motorjem Vozila z dvogorivnim motorjem (5) Vozila s prilagodljivim tipom goriva (5) Vozila s prilagodljivim tipom goriva Vozila z enogorivnim motorjem Referenčno gorivo bencin (E5) LPG NG/biometan vodik bencin (E5) bencin (E5) bencin (E5) bencin (E5) dizelsko gorivo (B5) dizelsko gorivo (B5) LPG NG/biometan vodik etanol (E85) biodizel Plinasta onesnaževala (preskus tipa I) da da da da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (samo bencin) (6) da (obe gorivi) da (samo B5) (6) da Delci (preskus tipa I) da (neposredni vbrizg) — — da (neposredni vbrizg) (samo bencin) da (neposredni vbrizg) (samo bencin) da (neposredni vbrizg) (samo bencin) (6) da (neposredni vbrizg) (obe gorivi) da (samo B5) (6) da Emisije vozila pri prostem teku (preskus tipa II) da da da da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (samo bencin) (6) da (obe gorivi) — — Emisije plinov iz bloka motorja (preskus tipa III) da da da da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) (6) da (bencin) — — Emisije izhlapevanja (preskus tipa IV) da — — da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) (6) da (bencin) — — Trajnost (preskus tipa V) da da da da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) (6) da (bencin) da (samo B5) (6) Da Emisije pri nizki temperaturi (preskus tipa VI) da — — da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) (6) da (obe gorivi) (7) — — Skladnost vozil v prometu da da da da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (samo bencin) (6) da (obe gorivi) da (samo B5) (6) Da Vgrajeni sistem za diagnostiko na vozilu da da da da da da da da (samo B5) Da

5.3 Opis preskusov

5.3.1 Preskus tipa I (simuliranje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu).

5.3.1.1 Slika 1 prikazuje postopke za preskus tipa I. Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1 in njegovih pododstavkov.

5.3.1.2 Vozilo se postavi na dinamometer, opremljen z napravo za simulacijo obremenitve in vztrajnosti.

5.3.1.2.1 Brez prekinitve se izvede preskus, ki traja 19 minut in 40 sekund ter je sestavljen iz dveh delov, prvega in drugega. Med koncem prvega in začetkom drugega se lahko s soglasjem proizvajalca uvede prekinitev, med katero se ne vzorči in ki traja 20 sekund, da se omogoči prilagoditev preskusne opreme.

5.3.1.2.1.1 Pri vozilih, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG/biometan, se s preskusom tipa I ugotavljajo spremembe v sestavi LPG ali NG/biometana iz Priloge 12. Pri vozilih, ki za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG/biometan, se preskušata obe vrsti goriva, pri čemer se s preskusi na LPG ali NG/biometanu ugotavljajo spremembe v sestavi LPG ali NG/biometana iz Priloge 12.

5.3.1.2.1.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.1.2.1.1 se vozila, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali za zagon motorja in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, za preskus tipa I štejejo kot vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo.

5.3.1.2.2 Prvi del preskusa sestavljajo štirje osnovni mestni cikli. Vsak osnovni mestni cikel vključuje petnajst faz (prosti tek, pospeševanje, enakomerno hitrost, pojemanje hitrosti itd.).

5.3.1.2.3 Drugi del preskusa sestavlja en izvenmestni cikel. Izvenmestni cikel vključuje trinajst faz (prosti tek, pospeševanje, enakomerno hitrost, pojemanje hitrosti itd.).

5.3.1.2.4 Med preskusom se izpušni plini razredčijo in v eni ali več vrečah se zbere sorazmerni vzorec. Izpušni plini iz preskušanega vozila se razredčijo, vzorčijo in analizirajo po spodaj opisanem postopku ter izmeri se celotna prostornina razredčenih izpušnih plinov. Zabeležijo se emisije ogljikovega monoksida, ogljikovodikov in dušikovih oksidov ter emisije delcev, ki onesnažujejo, iz vozil z motorjem na kompresijski vžig.

5.3.1.3 Preskus se izvede s postopkom preskusa tipa I, opisanim v Prilogi 4a. Metoda za zbiranje in analiziranje plinov je predpisana v Dodatku 2 in 3 Priloge 4a, metoda za vzorčenje in analizo delcev pa v Dodatku 4 in 5 Priloge 4a.

5.3.1.4 V skladu z zahtevami iz odstavka 5.3.1.5 se preskus trikrat ponovi. Rezultati se pomnožijo z ustreznimi faktorji poslabšanja iz odstavka 5.3.6, v primeru sistemov z redno regeneracijo iz odstavka 2.20 pa jih je treba pomnožiti tudi s faktorji Ki iz Priloge 13. Končne mase plinastih emisij in, pri vozilih z motorjem na kompresijski vžig, mase delcev, dobljene z vsakim preskusom, morajo biti manjše od mejnih vrednosti iz tabele 1: Tabela 1 Mejne vrednosti emisij Mejne vrednosti Referenčna masa (RM) (kg) Masa ogljikovega monoksida (CO) Masa skupnih ogljikovodikov (THC) Masa nemetanskih ogljikovodikov (NMHC) Masa dušikovih oksidov (NOx) Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (THC + NOx) Masa trdnih delcev (PM) Število delcev (P) L1 (mg/km) L2 (mg/km) L3 (mg/km) L4 (mg/km) L2 + L3 (mg/km) L5 (mg/km) L6 (število/km) Kategorija Razred PV CV PV CV PV CV PV CV PV CV PV (8) CV PV CV M — vsa 1 000 500 100 — 68 — 60 180 — 230 4,5 4,5 — 6,0 × 1011 N1 I RM ≤ 1 305 1 000 500 100 — 68 — 60 180 — 230 4,5 4,5 — 6,0 × 1011 II 1 305 < RM ≤ 1 760 1 810 630 130 — 90 — 75 235 — 295 4,5 4,5 — 6,0 × 1011 III 1 760 < RM 2 270 740 160 — 108 — 82 280 — 350 4,5 4,5 — 6,0 × 1011 N2 — vsa 2 270 740 160 — 108 — 82 280 — 350 4,5 4,5 — 6,0 × 1011 Ključ: PV = prisilni vžig, CV = kompresijski vžig

5.3.1.4.1 Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.1.4 lahko za vsako onesnaževalo ali kombinacijo onesnaževal ena od treh dobljenih končnih mas preseže predpisano mejno vrednost za največ 10 %, če je povprečna aritmetična sredina treh rezultatov pod predpisano mejno vrednostjo. Če predpisane mejne vrednosti preseže več kot eno onesnaževalo, ni pomembno, ali se to zgodi pri istem preskusu ali pri različnih preskusih.

5.3.1.4.2 Če se preskusi izvajajo s plinastim gorivom, je končna masa plinastih emisij manjša od mejnih vrednosti za vozila z bencinskim motorjem v tabeli zgoraj.

5.3.1.5 Število preskusov iz odstavka 5.3.1.4 se pri spodaj določenih pogojih zmanjša, pri čemer je V1 rezultat prvega preskusa in V2 rezultat drugega preskusa za vsako onesnaževalo ali skupne emisije dveh onesnaževal, za katera veljajo omejitve.

5.3.1.5.1 Le en preskus se izvede, če je dobljeni rezultat za vsako onesnaževalo ali skupne emisije dveh onesnaževal, za katera veljajo omejitve, manjši ali enak 0,70 L (tj. V1 ≤ 0,70 L).

5.3.1.5.2 Če zahteva iz odstavka 5.3.1.5.1 ni izpolnjena, se izvedeta le dva preskusa, če so za vsako onesnaževalo ali skupne emisije dveh onesnaževal, za katera veljajo omejitve, izpolnjene naslednje zahteve: V1 ≤ 0,85 L in V1 + V2 ≤ 1,70 L in V2 ≤ L.

Slika 1

Diagram poteka preskusa tipa I za homologacijo

5.3.2 Preskus tipa II (preskus emisij ogljikovega monoksida pri prostem teku)

5.3.2.1 Ta preskus se izvede na vseh naslednjih vozilih z motorjem na prisilni vžig: 5.3.2.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG/biometan, se izvede preskus tipa II z obema vrstama goriva. 5.3.2.1.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.2.1.1 se vozila, ki za gorivo lahko uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali za zagon motorja in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, za preskus tipa II štejejo kot vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo.

5.3.2.2 Za preskus tipa II, ki je določen v Prilogi 5, je pri normalnem prostem teku najvišja dovoljena vsebnost ogljikovega monoksida v izpušnih plinih tista, ki jo navaja proizvajalec vozila. Kljub temu pa najvišja vsebnost ogljikovega monoksida ne sme presegati 0,3 vol. %. Pri visokem prostem teku vsebnost ogljikovega monoksida na prostornino izpušnih plinov ne sme presegati 0,2 %, pri tem pa mora biti hitrost motorja vsaj 2 000 min-1 in vrednost lambda 1 ± 0,03 ali v skladu s tehničnimi podatki proizvajalca.

5.3.3 Preskus tipa III (preverjanje emisij plinov iz bloka motorja)

5.3.3.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, razen na tistih z motorjem na kompresijski vžig.

5.3.3.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, se izvede preskus tipa III le z bencinom.

5.3.3.1.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.3.1.1 se vozila, ki za gorivo lahko uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali za zagon motorja in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, za preskus tipa III štejejo kot vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo.

5.3.3.2 Pri preskušanju v skladu s Prilogo 6 iz prezračevalnega sistema bloka motorja v ozračje ne smejo uhajati plini iz bloka motorja.

5.3.4 Preskus tipa IV (ugotavljanje emisij izhlapevanja)

5.3.4.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, razen na tistih z motorjem na kompresijski vžig in vozilih, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG/biometan.

5.3.4.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG/biometan, je treba izvesti preskus tipa IV le z bencinom.

5.3.4.2 Pri preskušanju v skladu s Prilogo 7 morajo biti emisije izhlapevanja manjše od 2 g/preskus.

5.3.5 Preskus tipa VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodikov iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja).

5.3.5.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih kategorij M1 in N1 z motorjem na prisilni vžig, razen na vozilih s pogonom samo na plinasto gorivo (LPG ali NG). Vozila s pogonom tako na bencin kakor tudi na plinasto gorivo, pri katerih je bencinski sistem predviden le za uporabo v sili ali za zagon in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, se pri preskusu tipa VI štejejo za vozila, ki delujejo samo na plinasto gorivo. Vozila s pogonom tako na bencin kakor tudi na LPG ali NG se pri preskusu tipa VI preskušajo samo z bencinom. Ta odstavek se uporablja za nove tipe vozil kategorij N1 in M1, razen vozil, katerih največja dovoljena masa ne presega 3 500 kg.

5.3.5.1.1 Vozilo se postavi na dinamometer, opremljen z napravo za simulacijo obremenitve in vztrajnosti.

5.3.5.1.2 Preskus sestavljajo štirje osnovni cikli mestne vožnje iz prvega dela preskusa tipa I. Prvi del preskusa je opisan v odstavku 6.1.1 Priloge 4a in prikazan na sliki 1 v isti prilogi. Preskus pri nizki temperaturi okolja, ki traja 780 sekund, se izvede brez prekinitve in začne z zagonom motorja.

5.3.5.1.3 Preskus pri nizki temperaturi okolja se izvede pri preskusni temperaturi okolja 266 K (– 7 °C). Pred začetkom preskusa se preskusna vozila kondicionirajo na enoten način, da so rezultati preskusa lahko ponovljivi. Kondicioniranje in drugi preskusni postopki se izvedejo, kot je opisano v Prilogi 8.

5.3.5.1.4 Med preskusom se izpušni plini razredčijo in zbere se sorazmeren vzorec. Izpušni plini iz preskušanega vozila se razredčijo, vzorčijo in analizirajo po postopku, opisanem v Prilogi 8, in izmeri se celotna prostornina razredčenih izpušnih plinov. V razredčenih izpušnih plinih se analizira ogljikov monoksid in skupne emisije ogljikovodikov.

5.3.5.2 V skladu z zahtevami iz odstavkov 5.3.5.2.2 in 5.3.5.3 se preskus izvede trikrat. Končna masa emisije ogljikovega monoksida in ogljikovodikov mora biti manjša od mejnih vrednosti iz tabele spodaj: Mejna vrednost emisij ogljikovega monoksida in emisij ogljikovodikov iz izpušne cevi po preskusu s hladnim zagonom. Preskusna temperatura 266 K (– 7 °C) Kategorija Razred Masa ogljikovega monoksida (CO) L1 (g/km) Masa ogljikovodikov (HC) L2 (g/km) M1 (9) — 15 1,8 N1 I 15 1,8 N1 (10) II 24 2,7 III 30 3,2

5.3.5.2.1 Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.5.2 lahko za vsako onesnaževalo le eden od treh dobljenih rezultatov preseže predpisano mejno vrednost za največ 10 %, če je povprečna aritmetična sredina treh rezultatov pod predpisano mejno vrednostjo. Če predpisane mejne vrednosti preseže več kot eno onesnaževalo, ni pomembno, ali se to zgodi pri istem preskusu ali pri različnih preskusih.

5.3.5.2.2 Število preskusov iz odstavka 5.3.5.2 se lahko na zahtevo proizvajalca poveča na 10, če je povprečna aritmetična sredina prvih treh rezultatov nižja od 110 % mejne vrednosti. V tem primeru se po preskušanju zahteva le, da je aritmetična sredina vseh 10 rezultatov manjša od mejne vrednosti.

5.3.5.3 Število preskusov iz odstavka 5.3.5.2 se lahko zmanjša v skladu z odstavkoma 5.3.5.3.1 in 5.3.5.3.2.

5.3.5.3.1 Le en preskus se izvede, če je dobljeni rezultat za vsako onesnaževalo iz prvega preskusa manjši ali enak 0,70 L.

5.3.5.3.2 Če zahteva iz odstavka 5.3.5.3.1 ni izpolnjena, se izvedeta le dva preskusa, če je rezultat prvega preskusa za vsako onesnaževalo manjši ali enak 0,85 L in je vsota prvih dveh rezultatov manjša ali enaka 1,70 L ter rezultat drugega preskusa manjši ali enak L. (V1 ≤ 0,85 L in V1 + V2 ≤ 1,70 L in V2 ≤ L).

5.3.6 Preskus tipa V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja)

5.3.6.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, za katera se uporablja preskus iz odstavka 5.3.1. Preskus pomeni preskus staranja pri 160 000 kilometrih, prevoženih na preskusni stezi, cesti ali dinamometru v skladu s programom iz Priloge 9.

5.3.6.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, je treba izvesti preskus tipa V le z bencinom. V tem primeru se faktor poslabšanja, odkrit pri neosvinčenem bencinu, uporabi tudi za LPG ali NG.

5.3.6.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.6.1 lahko proizvajalec namesto preskušanja v skladu z odstavkom 5.3.6.1 uporabi faktorje poslabšanja iz naslednje tabele. Kategorija motorja Določeni faktorji poslabšanja CO Skupne emisije ogljikovodikov Nemetanski ogljikovodiki NOx HC + NOx Trdni delci (PM) Delci Prisilni vžig 1,5 1,3 1,3 1,6 — 1,0 1,0 Kompresijski vžig 1,5 — — 1,1 1,1 1,0 1,0 Na zahtevo proizvajalca lahko tehnična služba izvede preskus tipa I pred končanim preskusom tipa V z uporabo faktorjev poslabšanja iz tabele zgoraj. Po koncu preskusa tipa V lahko tehnična služba spremeni rezultate homologacije, zapisane v Prilogi 2, z zamenjavo faktorjev poslabšanja v tabeli zgoraj s tistimi, izmerjenimi pri preskusu tipa V.

5.3.6.3 Faktorji poslabšanja se določijo s postopkom iz odstavka 5.3.6.1 ali z uporabo vrednosti iz tabele v odstavku 5.3.6.2. Faktorji se uporabljajo za ugotavljanje skladnosti z zahtevami iz odstavkov 5.3.1.4 in 8.2.3.1.

5.3.7 Podatki o emisijah, potrebni za tehnični pregled

5.3.7.1 Ta zahteva velja za vsa vozila z motorjem na prisilni vžig, za katera se vloži vloga za homologacijo v skladu s to spremembo.

5.3.7.2 Pri preskušanju v skladu s Prilogo 5 (preskus tipa II) v običajnem prostem teku: (a) se zapisuje vsebnost ogljikovega monoksida glede na prostornino sproščenih izpušnih plinov; (b) se zapisuje vrtilna frekvenca motorja med preskusom, vključno z morebitnimi dovoljenimi odstopanji.

5.3.7.3 Pri preskušanju pri veliki vrtilni frekvenci motorja v prostem teku (tj. > 2 000 min.-1) (a) se zapisuje vsebnost ogljikovega monoksida glede na prostornino sproščenih izpušnih plinov; (b) se zapisuje vrednost lambda (11); (c) se zapisuje vrtilna frekvenca motorja med preskusom, vključno z morebitnimi dovoljenimi odstopanji.

5.3.7.4 Med preskusom se meri in zapiše temperatura motornega olja.

5.3.7.5 Izpolni se tabela iz točke 2.2 Priloge 2.

5.3.7.6 Proizvajalec potrdi točnost vrednosti lambda, zapisane med homologacijo v odstavku 5.3.7.3 kot reprezentativne za tipična serijsko proizvedena vozila v 24 mesecih od datuma podelitve homologacije s strani pristojnega organa. Ocena se pripravi na podlagi pregledov in študij serijsko proizvedenih vozil.

5.3.8 Preskus vgrajenega sistema za diagnostiko na vozilu (OBD)

Ta preskus se izvaja na vseh vozilih iz odstavka 1. Upošteva se preskusni postopek, opisan v odstavku 3 Priloge 11.

6. SPREMEMBE TIPA VOZILA

6.1 Vsaka sprememba tipa vozila se sporoči tehnični službi, ki je homologirala tip vozila. Organ lahko potem: 6.1.1 meni, da opravljene spremembe verjetno ne bodo imele nobenega znatnega škodljivega vpliva in da vozilo v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve; ali 6.1.2 od tehnične službe, ki izvaja preskuse, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

6.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z opredelitvijo sprememb po postopku iz odstavka 4.3 zgoraj sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

6.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, razširitvi dodeli serijsko številko in o tem obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

7. RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJ

7.1 Razširitev glede emisij iz izpušne cevi (preskusi tipa I, tipa II in tipa VI)

7.1.1 Vozila z drugačnimi referenčnimi masami

7.1.1.1 Homologacija se lahko razširi samo na vozila, katerih referenčna masa zahteva uporabo naslednjih dveh višjih ali katere koli nižje enakovredne vztrajnosti.

7.1.1.2 Za vozila kategorije N se homologacija razširi samo na vozila z nižjo referenčno maso, če so emisije že homologiranega vozila v okviru mejnih vrednosti, določenih za vozila, za katera se zahteva razširitev homologacije.

7.1.2 Vozila z drugačnimi skupnimi prestavnimi razmerji

7.1.2.1 Homologacija se razširi na vozila z drugačnimi prestavnimi razmerji samo pod določenimi pogoji.

7.1.2.2 Pri ugotavljanju, ali je mogoče razširiti homologacijo, se za vsako prestavno razmerje, ki se uporablja v preskusih tipa I in tipa VI, ugotovi razmerje

E = |(V2 – V1)|/V1

pri čemer je pri vrtilni frekvenci motorja 1 000 min-1 V1 vrtilna frekvenca homologiranega tipa vozila in V2 vrtilna frekvenca tipa vozila, za katerega se vloži vloga za razširitev homologacije.

7.1.2.3 Če je za vsako prestavno razmerje E ≤ 8 %, se razširitev podeli brez ponavljanja preskusov tipa I in tipa VI.

7.1.2.4 Če je pri najmanj enem prestavnem razmerju E > 8 % in pri vsakem prestavnem razmerju E ≤ 13 %, se preskus tipa I in tipa VI ponovi. Preskusi se lahko izvedejo v laboratoriju, ki ga izbere proizvajalec in odobri tehnična služba. Poročilo o preskusih se pošlje tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse.

7.1.3 Vozila z različnimi referenčnimi masami in prestavnimi razmerji

Homologacija se razširi na vozila z drugačnimi referenčnimi masami in prestavnimi razmerji, če so izpolnjeni vsi pogoji, ki so določeni v odstavkih 7.1.1 in 7.1.2.

7.1.4 Vozila s sistemi z redno regeneracijo

Homologacija vozila, ki je opremljeno s sistemom z redno regeneracijo, se razširi na druga vozila s sistemi z redno regeneracijo, katerih spodaj opisani parametri so enaki ali znotraj navedenih omejitev. Razširitev se nanaša samo na meritve, ki so značilne za opredeljene sisteme z redno regeneracijo.

7.1.4.1 Identični parametri za razširitev homologacije so:

(a) motor;

(b) postopek zgorevanja;

(c) sistem z redno regeneracijo (tj. katalizator, lovilnik delcev);

(d) konstrukcija (tj. tip ohišja, vrsta plemenite kovine, vrsta podlage, gostota celic);

(e) vrsta in način delovanja;

(f) sistem odmerjanja in dodajanja;

(g) prostornina ± 10 %;

(h) položaj (temperatura ± 50 °C pri 120 km/h ali 5-odstotna razlika od najvišje temperature/tlaka).

7.1.4.2 Uporaba faktorjev Ki za vozila z različnimi referenčnimi masami

Faktorje Ki, določene s postopki iz odstavka 3 Priloge 13 k temu pravilniku za homologacijo tipa vozila s sistemom z redno regeneracijo, lahko uporabljajo druga vozila, ki izpolnjujejo pogoje, navedene v odstavku 7.1.4.1, in imajo referenčno maso znotraj naslednjih dveh višjih razredov vztrajnosti ali katerega koli nižjega razreda enakovredne vztrajnosti.

7.1.5 Uporaba razširitev na druga vozila

Če je bila razširitev odobrena v skladu z odstavki od 7.1.1 do 7.1.4, take homologacije ni mogoče dodatno razširiti na druga vozila.

7.2 Razširitev za emisije izhlapevanja (preskus tipa IV)

7.2.1 Homologacija se razširi na vozila, ki so opremljena s sistemom za uravnavanje emisij izhlapevanja in izpolnjujejo naslednje pogoje:

7.2.1.1 Osnovno načelo odmerjanja goriva/zraka (npr. enotočkovno vbrizgavanje) je enako.

7.2.1.2 Oblika posode za gorivo in material, iz katerega so posoda za gorivo in cevi za tekoče gorivo, sta enaka.

7.2.1.3 Preskusi se vozilo, ki ima najbolj neugoden presek in približno dolžino cevi. Tehnična služba, ki je odgovorna za homologacijske preskuse, se odloči, ali so neidentični ločevalniki hlapov/tekočine sprejemljivi.

7.2.1.4 Prostornina posode za gorivo je v razponu ± 10 %.

7.2.1.5 Nastavitev varnostnega ventila posode za gorivo je enaka.

7.2.1.6 Način shranjevanja hlapov goriva je enak, tj. oblika in prostornina lovilnika, shranjevalni medij, filter za zrak (če se uporablja za uravnavanje emisij izhlapevanja) itd.

7.2.1.7 Način odvajanja shranjenih hlapov je enak (npr. zračni tok, začetna točka ali prostornina odvoda skozi cikel predkondicioniranja).

7.2.1.8 Način zatesnitve in zračenja sistema za odmerjanje goriva je enak.

7.2.2 Homologacija se razširi na vozila, ki imajo:

7.2.2.1 drugačne velikosti motorja;

7.2.2.2 drugačne moči motorja;

7.2.2.3 samodejne in ročne menjalnike;

7.2.2.4 pogon na dve kolesi in štiri kolesa;

7.2.2.5 različne oblike karoserij, ter

7.2.2.6 različne velikosti koles in pnevmatik.

7.3 Razširitev glede trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja (preskus tipa V)

7.3.1 Homologacija se razširi na druge tipe vozil pod pogojem, da so spodaj navedeni parametri vozila, motorja ali sistema za uravnavanje onesnaževanja enaki, ali ostanejo v okviru predpisanih omejitev:

7.3.1.1 Vozilo:

Kategorija vztrajnosti: naslednja dva višja razreda vztrajnosti ali kateri koli nižji razred vztrajnosti.

Skupna obremenitev vozila pri vožnji po cesti pri 80 km/h: +5 % več in katera koli nižja vrednost.

7.3.1.2 Motor

(a) prostornina valjev motorja (± 15 %);

(b) število in nadzor ventilov;

(c) sistem za dovajanje goriva;

(d) vrsta hladilnega sistema;

(e) postopek zgorevanja.

7.3.1.3 Parametri sistema za uravnavanje onesnaževanja:

(a) katalizatorji in filtri za trdne delce: (i) število katalizatorjev, filtrov in elementov; (ii) velikost katalizatorjev in filtrov za trdne delce (prostornina monolita ± 10 %); (iii) vrsta katalitičnega procesa (oksidacijski, tristezni, redukcijski lovilnik, selektivni redukcijski katalizator, redukcijski katalizator ali drugo); (iv) obremenitev plemenitih kovin (enaka ali večja); (v) vrsta in razmerje plemenite kovine (± 15 %); (vi) podlaga (zgradba in material); (vii) gostota celic; (viii) temperaturne spremembe na vhodu katalizatorja ali filtra, ki ne presegajo 50 K. Te temperaturne spremembe se preverijo pri stabiliziranih pogojih pri hitrosti 120 km/h in pri nastavitvi obremenitve za preskus tipa I;

(b) vpihovanje zraka: (i) z ali brez; (ii) tip (pulziranje zraka, zračne črpalke, drugo);

(c) vračanje izpušnih plinov v valj (EGR): (i) z ali brez; (ii) vrsta (hlajeno ali nehlajeno, aktivni ali pasivni nadzor, visokotlačno ali nizkotlačno).

7.3.1.4 Preskus trajnosti se lahko izvede na vozilu, ki ima drugačno karoserijo, menjalnik (samodejni ali ročni) in velikost koles ali pnevmatik kot tip vozila, za katerega se vloži vloga homologacijo.

7.4 Razširitev za vgrajene naprave za diagnostiko na vozilu

7.4.1 Homologacija se razširi na drugačna vozila z enakimi motorji in sistemi za uravnavanje emisij v skladu z Dodatkom 2 Priloge 11. Homologacija se razširi ne glede na naslednje tehnične značilnosti vozila:

(a) oprema motorja;

(b) pnevmatike;

(c) enakovredna vztrajnost;

(d) hladilni sistem;

(e) skupno prestavno razmerje;

(f) vrsta prenosa moči, in

(g) tip karoserije.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Vsako vozilo, ki ima nameščeno homologacijsko oznako v skladu s tem pravilnikom, mora biti glede na sestavne dele, ki vplivajo na emisijo plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo, iz motorja, emisije plinov iz bloka motorja ter emisije izhlapevanja, v skladu s homologiranim tipom vozila. Postopki za nadzor skladnosti proizvodnje morajo biti v skladu s tistimi iz Dodatka 2 Sporazuma iz leta 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), pri čemer morajo biti izpolnjene zahteve iz naslednjih odstavkov:

8.1.1 Kadar je primerno, se izvedejo preskusi tipov I, II, III, IV in preskus OBD, kot je opisano v tabeli A k temu pravilniku. Posebni postopki za ugotavljanje skladnosti proizvodnje so določeni v odstavkih 8.2 do 8.10.

8.2 Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa I.

8.2.1 Preskus tipa 1 se izvede na vozilu z enakimi specifikacijami, kot so opisane v certifikatu o homologaciji. Če je treba opraviti preskus tipa I in ima homologacija vozila eno ali več razširitev, se preskus tipa I opravi na vozilu, opisanem v prvotni opisni dokumentaciji, ali na vozilu, opisanem v opisni dokumentaciji, izdani za ustrezno razširitev.

8.2.2 Ko homologacijski organ izbere vozilo, proizvajalec ne sme opraviti nobenih prilagoditev izbranih vozil.

8.2.2.1 Iz serije se naključno izberejo tri vozila in preskusijo v skladu z opisom iz odstavka 5.3.1 tega pravilnika. Faktorji poslabšanja se uporabijo na enak način. Mejne vrednosti so navedene v odstavku 5.3.1.4, tabela 1.

8.2.2.2 Če se homologacijski organ strinja s standardnim odstopanjem proizvodnje, ki ga navede proizvajalec, se preskusi opravijo skladno z Dodatkom 1 k temu pravilniku. Če se homologacijski organ ne strinja s standardnim odstopanjem proizvodnje, ki ga navede proizvajalec, se preskusi opravijo skladno z Dodatkom 2 k temu pravilniku.

8.2.2.3 Šteje se, da skladnost proizvodnje serije na podlagi preskusa vzorca vozil ustreza predpisom, če se skladno s preskusnimi merili iz ustreznega dodatka sprejme pozitivna odločitev za vsa onesnaževala, ali da ne ustreza predpisom, če se skladno z navedenimi merili sprejme negativna odločitev za eno onesnaževalo. Če se za eno onesnaževalo sprejme pozitivna odločitev, se ta odločitev ne spremeni zaradi dodatnih preskusov, katerih cilj je sprejeti tako odločitev za druga onesnaževala. Če pozitivna odločitev za vsa onesnaževala oziroma negativna odločitev za eno onesnaževalo ni sprejeta, se preskus opravi na drugem vozilu (glej sliko 2). Slika 2

8.2.3 Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.1 tega pravilnika se preskusi izvajajo na vozilih, ki prihajajo neposredno iz proizvodnega obrata.

8.2.3.1 Vseeno se lahko na zahtevo proizvajalca preskusi izvajajo na vozilih, ki so prevozila: (a) največ 3 000 km pri vozilih z motorjem na prisilni vžig; (b) največ 15 000 km pri vozilih z motorjem na kompresijski vžig. Postopek utekanja vozila opravi proizvajalec, ki se obveže, da na teh vozilih ne bo izvedel nobenih sprememb.

8.2.3.2 Če proizvajalec zahteva preskušanje utečenih vozil („x“ km, kjer je x ≤ 3 000 km za vozila z motorjem na prisilni vžig in x ≤ 15 000 km za vozila z motorjem na kompresijski vžig), je postopek naslednji: (a) emisije onesnaževal (tip I) se merijo na prvem preskušanem vozilu pri 0 km in pri „x“ km; (b) koeficient naraščanja emisij med 0 km in „x“ km se izračuna za vsako onesnaževalo: emisije „x“ km/emisije 0 km ta koeficient je lahko manj kot 1, in (c) druga vozila se ne utekajo, ampak se njihove emisije pri 0 km pomnožijo s koeficientom naraščanja emisij. V tem primeru se uporabijo naslednje vrednosti: (i) vrednosti pri „x“ km za prvo vozilo; (ii) vrednosti pri 0 km, pomnožene s koeficientom naraščanja emisij za druga vozila.

8.2.3.3 Vsi ti preskusi se izvedejo s komercialnim gorivom. Na zahtevo proizvajalca pa se lahko uporabijo referenčna goriva iz Priloge 10 ali Priloge 10a.

8.3 Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa III.

8.3.1 Če je treba izvesti preskus tipa III, se ta izvede na vseh vozilih, izbranih za preskus skladnosti proizvodnje tipa I iz odstavka 8.2. Zanj veljajo pogoji, določeni v Prilogi 6.

8.4 Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa IV

8.4.1 Če je treba izvesti preskus tipa IV, se ta izvede v skladu s Prilogo 7.

8.5 Preverjanje skladnosti vozila glede vgrajene naprave za diagnostiko na vozilu (OBD)

8.5.1 Če je treba preveriti delovanje sistema OBD, se to izvede v skladu z naslednjimi zahtevami: 8.5.1.1 Če homologacijski organ ugotovi, da kakovost proizvodnje ni zadovoljiva, se iz serije naključno izbere vozilo in na njem izvedejo preskusi, opisani v Dodatku 1 Priloge 11. 8.5.1.2 Proizvodnja se šteje za skladno, če to vozilo izpolnjuje zahteve preskusov, opisanih v Dodatku 1 Priloge 11. 8.5.1.3 Če vozilo, izbrano iz serije, ne izpolnjuje zahtev iz odstavka 8.5.1.1, se iz serije vzamejo dodatna štiri naključna vozila, na njih pa se opravijo preskusi, opisani v Dodatku 1 Priloge 11. Preskusi se lahko opravijo na vozilih, ki so bila utečena in so opravila največ 15 000 km. 8.5.1.4 Proizvodnja se šteje za skladno, če vsaj tri vozila izpolnjujejo zahteve preskusov, opisanih v Dodatku 1 Priloge 11.

8.6 Preverjanje skladnosti vozila, ki za gorivo uporablja LPG ali NG/biometan

8.6.1 Preskusi skladnosti proizvodnje se lahko izvajajo s komercialnim gorivom, katerega razmerje C3/C4 je pri LPG med razmerji referenčnih goriv ali katerega indeks Wobbe je pri NG/biometanu med indeksi skrajnih referenčnih goriv. V navedenem primeru se homologacijskemu organu predloži analiza goriva.

9. SKLADNOST VOZIL V PROMETU

9.1 Uvod

Ta odstavek določa zahteve za skladnost v prometu za tipe vozil, homologirane v skladu s tem pravilnikom.

9.2 Revizija skladnosti vozil v prometu

9.2.1 Homologacijski organ izvede revizijo skladnosti vozil v prometu na podlagi vseh pomembnih informacij, ki jih ima proizvajalec, po enakih postopkih kot za skladnost proizvodnje, določenih v Dodatku 2 Sporazuma E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2. Poročila o spremljanju v prometu, ki jih je predložil proizvajalec, se lahko dopolnijo z informacijami iz nadzornega preskušanja homologacijskega organa in pogodbenice.

9.2.2 Sliki 4/1 in 4/2 Dodatka 4 tega pravilnika prikazujeta postopek za preverjanje skladnosti vozil v prometu. Postopek za preverjanje skladnosti vozil v prometu je opisan v Dodatku 5 tega pravilnika.

9.2.3 Na zahtevo homologacijskega organa proizvajalec kot del informacij za nadzor skladnosti vozil v prometu homologacijskemu organu predloži poročilo o garancijskih zahtevkih, garancijskih popravilih in napakah OBD, ki so bile zabeležene med servisiranjem, in sicer v obliki, ki je bila dogovorjena pri homologaciji. Informacije morajo podrobno opisovati pogostost in vsebino napak pri sestavnih delih in sistemih, ki so povezani z emisijami. Poročila se vložijo najmanj enkrat letno za vsak model vozila do 5 let starosti ali 100 000 km, kar se zgodi prej.

9.2.4 Parametri, ki opredeljujejo družine vozil v prometu

Družina v prometu se lahko opredeli po osnovnih parametrih konstrukcije, ki morajo biti skupni vozilom v družini. Skladno s tem se lahko za tiste tipe vozil, ki imajo skupne naslednje parametre ali pa so ti v mejah navedenih dovoljenih odstopanj, šteje, da spadajo v isto družino v prometu:

9.2.4.1 delovni proces (2-taktni, 4-taktni, rotacijski);

9.2.4.2 število valjev;

9.2.4.3 konfiguracija valjev v bloku (vrstni motor, V-motor, radialni motor, motor z nasprotno ležečimi valji, drugo). Naklon ali smer valjev ni merilo;

9.2.4.4 način dovoda goriva v motor (tj. posredno ali neposredno vbrizgavanje);

9.2.4.5 vrsta hladilnega sistema (zrak, voda, olje);

9.2.4.6 način dovoda zraka (sesalni motor, tlačno polnjeni motor);

9.2.4.7 gorivo, za katerega je motor zasnovan (bencin, dizelsko gorivo, NG/biometan, LPG itd.). Vozila z dvogorivnim motorjem so lahko razvrščena v skupino vozil z eno vrsto goriva, če jim je ena vrsta goriva skupna;

9.2.4.8 vrsta katalizatorja (tristezni, redukcijski lovilnik, SCR, redukcijski katalizator ali drugo);

9.2.4.9 vrsta lovilnika delcev (z ali brez);

9.2.4.10 vračanje izpušnih plinov v valj (z ali brez, hlajeno ali nehlajeno), in

9.2.4.11 prostornina valja motorja pri največjem motorju v družini minus 30 %.

9.2.5 Zahtevane informacije

Homologacijski organ opravi revizijo skladnosti vozil v prometu na podlagi podatkov, ki jih predloži proizvajalec. Ti podatki vsebujejo predvsem naslednje:

9.2.5.1 ime in naslov proizvajalca;

9.2.5.2 ime, naslov, telefonsko številko in številko telefaksa ter elektronski naslov pooblaščenega predstavnika za področja, ki jih vključujejo podatki proizvajalca;

9.2.5.3 ime/imena modela vozil, ki so vključena v podatke proizvajalca;

9.2.5.4 kjer je primerno, seznam tipov vozila, ki jih vključujejo podatki proizvajalca, tj. skupina družin v prometu v skladu z odstavkom 9.2.1;

9.2.5.5 kode identifikacijske številke vozila (VIN), ki se uporabljajo za te tipe vozil znotraj družine v prometu (številka VIN);

9.2.5.6 številke homologacij, ki se uporabljajo za te tipe vozil znotraj družine v prometu, vključno s številkami vseh razširitev ter večjih sprememb/preklicev (predelav), kjer je primerno;

9.2.5.7 podrobnosti o razširitvah, večjih spremembah/preklicih homologacij za vozila, ki jih vključujejo podatki proizvajalca (če to zahteva homologacijski organ);

9.2.5.8 obdobje, za katero veljajo podatki proizvajalca;

9.2.5.9 obdobje proizvodnje vozil, vključeno v podatke proizvajalca (npr. vozila, izdelana v koledarskem letu 2007);

9.2.5.10 postopek proizvajalca za preverjanje skladnosti vozil v prometu, vključno z: (a) načinom določanja položaja vozil; (b) merili za izbiro in zavrnitev vozil; (c) tipi preskusov in preskusnimi postopki, uporabljenimi v programu; (d) merili proizvajalca za sprejem/zavrnitev skupine družin v prometu; (e) geografskim območjem/geografskimi območji, na katerem/katerih je proizvajalec zbral podatke; (f) velikostjo vzorca in uporabljenim načrtom vzorčenja.

9.2.5.11 rezultate postopka proizvajalca za preverjanje skladnosti vozil v prometu, vključno: (a) z identifikacijo vozil, vključenih v program (preskušanih ali ne). Identifikacija vključuje: (i) ime modela; (ii) identifikacijsko številko vozila (VIN); (iii) registrsko številko vozila; (iv) datum izdelave; (v) regijo uporabe (če je znana); (vi) nameščene pnevmatike. (b) z razlogom/razlogi za izločitev vozila iz vzorca; (c) s podatki o vzdrževanju vsakega vozila v vzorcu (vključno s kakršnimi koli predelavami); (d) s podatki o popravilih vsakega vozila iz vzorca (če so znani); (e) s podatki o preskusu, ki vključujejo naslednje: (i) datum preskusa; (ii) kraj preskusa; (iii) število prevoženih kilometrov na števcu; (iv) specifikacije preskusnega goriva (npr. preskusno referenčno gorivo ali gorivo na trgu); (v) preskusne pogoje (temperaturo, vlažnost, vztrajnostno maso dinamometra); (vi) nastavitve dinamometra (npr. nastavitev moči); (vii) rezultate preskusa (za najmanj tri različna vozila iz vsake družine).

9.2.5.12 zapise prikazov sistema OBD.

9.3 Izbira vozil za preverjanje skladnosti vozil v prometu

9.3.1 Podatki, ki jih zbere proizvajalec, morajo biti dovolj izčrpni, da je mogoče oceniti delovanje vozila v prometu pod običajnimi pogoji uporabe iz odstavka 9.2. Proizvajalec izbere vzorce iz vsaj dveh pogodbenic z bistveno različnimi pogoji za delovanje vozila. Pri izbiri pogodbenic se upoštevajo dejavniki, kot so razlike med gorivi, okoljski pogoji, povprečne hitrosti na cestah in porazdelitev vožnje po mestu/avtocesti.

9.3.2 Pri izbiri pogodbenic za vzorčenje vozil lahko proizvajalec izbere vozila iz pogodbenice, ki se šteje za posebej reprezentativno. V tem primeru mora proizvajalec homologacijskemu organu, ki je odobril homologacijo, dokazati, da je izbor reprezentativen (npr. s tem, da ima trg najvišjo letno prodajo družine vozila v zadevni pogodbenici). Kadar je za družino v prometu treba preskusiti več kot eno vzorčno skupino v skladu z odstavkom 9.3.5, morajo vozila v drugi in tretji vzorčni skupini odražati drugačne pogoje delovanja vozila kot vozila, izbrana za prvi vzorec.

9.3.3 Preskus emisij se lahko izvede v preskuševalnem laboratoriju, ki je na drugem trgu ali v drugi regiji kot območje, iz katerega so bila vozila izbrana.

9.3.4 Proizvajalec nenehno izvaja preskuse skladnosti vozil v prometu, tako da odražajo proizvodni cikel ustreznih tipov vozil znotraj določene družine vozil v prometu. Obdobje med začetkoma dveh preverjanj skladnosti vozil v prometu ne sme presegati 18 mesecev. V primeru tipov vozila, ki so vključeni v razširitev homologacije, za katero ni bil potreben preskus emisij, je to obdobje mogoče podaljšati na največ 24 mesecev.

9.3.5 Pri uporabi statističnega postopka iz Dodatka 4 je število vzorčnih skupin odvisno od letno prodane količine vozil iz družine v prometu na območjih regionalne organizacije (npr. Evropske skupnosti), kot je določeno v spodnji tabeli:

Število registracij v koledarskem letu Število vzorčnih skupin do 100 000 1 od 100 001 do 200 000 2 nad 200 000 3

9.4 Homologacijski organ na podlagi revizije iz odstavka 9.2 sprejme eno od naslednjih odločitev in ukrepov:

(a) odloči, da je skladnost tipa vozila v prometu ali vozila družine v prometu zadovoljiva in ne sprejme nadaljnjih ukrepov;

(b) odloči, da so podatki, ki jih zagotovi proizvajalec, nezadostni za odločitev, in od proizvajalca zahteva dodatne podatke ali podatke o preskusu;

(c) odloči, da so na podlagi podatkov iz programov nadzornega preskušanja, ki jih izvaja homologacijski organ ali pogodbenica, podatki, ki jih je predložil proizvajalec, nezadostni za sprejem odločitve, in od proizvajalca zahteva dodatne informacije ali preskusne podatke;

(d) odloči, da je skladnost tipa vozila v prometu, ki je del družine vozil v prometu, nezadovoljiva, in nadaljuje s preskusom tipa na vozilu skladno z Dodatkom 3.

9.4.1 Če so preskusi tipa I potrebni za preverjanje skladnosti naprav za uravnavanje emisij z zahtevami za njihovo delovanje, se taki preskusi izvajajo s preskusnim postopkom, ki izpolnjuje statistična merila iz Dodatka 2.

9.4.2 Homologacijski organ v sodelovanju s proizvajalcem izbere vzorec vozil z zadostnim številom prevoženih kilometrov, za katera je ustrezno zagotovljeno, da so bila uporabljena pri običajnih pogojih. Pri izbiri vozil v vzorcu se posvetuje s proizvajalcem in mu omogoči prisotnost pri potrditvenih pregledih vozil.

9.4.3 Proizvajalec je pooblaščen, da pod nadzorom homologacijskega organa opravi preglede, tudi porušitvene narave, na vozilih, katerih ravni emisij presegajo mejne vrednosti, da se ugotovijo morebitni vzroki za poslabšanje, ki ga ni mogoče pripisati proizvajalcu (npr. uporaba osvinčenega bencina pred datumom preskusa). Če rezultati pregledov potrdijo take vzroke, se taki rezultati preskusov izključijo iz preverjanja skladnosti.

10. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

10.1 Homologacija, podeljena za tip vozila v skladu s to spremembo, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 zgoraj ali če vozilo ali vozila ne opravi/opravijo uspešno preskusov iz odstavka 8.1.1 zgoraj.

10.2 Če pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

11. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila, odobrenega v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti homologacijski organ, ki je odobril tip vozila. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodi sporočila v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

12. PREHODNE DOLOČBE

12.1 Splošne določbe

12.1.1 Od uradnega začetka veljavnosti sprememb 06 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti odobritve v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 06.

12.2 Posebne določbe

12.2.1 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, lahko še naprej podeljujejo homologacije tistim vozilom, ki so v skladu s prejšnjimi stopnjami tega pravilnika, če so vozila namenjena za izvoz v države, ki bodo zadevne zahteve uvedle v svoje nacionalne zakonodaje.

13. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse ter podelijo homologacijo in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev ali preklic homologacije.

(1) Kot je določeno v Prilogi 7 h Konsolidirani resoluciji o proizvodnji vozil (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Sprem.2, kot je bil nazadnje spremenjen s Sprem.4).

(2) Homologacija A preklicana. Spremembe 05 tega pravilnika prepovedujejo uporabo osvinčenega bencina.

(3) Kot je določeno v Prilogi 7 h Konsolidirani resoluciji o proizvodnji vozil (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Sprem.2, kot je bil nazadnje spremenjen s Sprem.4).

(4) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 za Kazahstan, 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije dodelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo, 53 za Tajsko, 54 in 55 (prosto), 56 za Črno goro, 57 (prosto) in 58 za Tunizijo. Nadaljnje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo Sporazum o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, ali pristopijo k njemu, generalni sekretar Združenih narodov pa tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(5) Ko je vozilo z dvogorivnim motorjem kombinirano z vozilom s prilagodljivim tipom goriva, se uporabljata oba niza preskusnih zahtev.

(6) Ta določba je začasna; nadaljnje zahteve za vozila na biodizel in vodik bodo predlagane kasneje.

(7) Za ta preskus je treba uporabiti gorivo za nizko temperaturo okolja. Če ni specifikacije zimskega referenčnega goriva, se o primernem zimskem gorivu za ta preskus dogovorita homologacijski organ in proizvajalec v skladu z obstoječimi tržnimi specifikacijami. Razvoj referenčnega goriva za to uporabo je v teku.

(8) Standardi za maso delcev pri prisilnem vžigu veljajo samo za vozila z motorji z neposrednim vbrizgavanjem goriva.

(9) Razen za vozila, namenjena prevozu več kot šestih potnikov, in vozila, katerih največja masa presega 2 500 kg.

(10) In vozila kategorije M1, opredeljena v opombi 1.

(11) Vrednost lambda se izračuna s poenostavljeno Brettschneiderjevo enačbo:

Kjer je:

[] = koncentracija v volumenskem odstotku K1 = pretvorbeni faktor iz meritve NDIR v meritev FID (ki ga zagotovi proizvajalec merilne opreme) Hcv = atomsko razmerje med vodikom in ogljikom (a) pri bencinu (E5) 1,89 (b) pri LPG 2,53 (c) pri NG/biometanu 4,0 (d) pri etanolu (E85) 2,74 Ocv = atomsko razmerje med kisikom in ogljikom (a) pri bencinu (E5) 0,016 (b) pri LPG 0,0 (c) pri NG/biometanu 0,0 (d) pri etanolu (E85) 0,39

Dodatek 1 Postopek za preverjanje skladnosti zahtev proizvodnje, če je standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, zadovoljivo 1. Ta dodatek opisuje postopek, ki ga je treba uporabiti pri preverjanju skladnosti proizvodnje za preskus tipa I, če je proizvajalčevo standardno odstopanje pri proizvodnji zadovoljivo. 2. Pri najmanjši velikosti vzorca 3 je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 65 % pomanjkljive proizvodnje, 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %). 3. Za vsako onesnaževalo iz tabele 1 odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika se uporablja naslednji postopek (glej sliko 2 tega pravilnika). Pri tem je: L = naravni logaritem mejne vrednosti za onesnaževalo, xi = naravni logaritem meritve na i-tem vozilu vzorca, s = ocena standardnega odstopanja pri proizvodnji (ko se določi naravni logaritem meritev), n = tekoča številka vzorca. 4. Za vzorec se izračuna statistična preskusna vrednost, ki izraža vsoto standardnih odstopanj od mejne vrednosti in je opredeljena kot: 5. Potem velja: 5.1 če je statistična preskusna vrednost večja od vrednosti za odločitev o sprejemu za velikost vzorca iz tabele 1/1 spodaj, se onesnaževalo sprejme; 5.2 če je statistična preskusna vrednost manjša od vrednosti za odločitev o zavrnitvi za velikost vzorca iz tabele 1/1 spodaj, se onesnaževalo zavrne; v nasprotnem primeru se preskusi dodatno vozilo, izračuni pa se ponovno uporabijo za vzorec, povečan za eno vzorčno enoto. Tabela 1/1 Skupno število preskušanih vozil (zdajšnja velikost vzorca) Prag sprejemljivosti Prag zavrnitve 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,79 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3,063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,12 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112

Dodatek 2 Postopek za preverjanje skladnosti zahtev proizvodnje, če standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, ni zadovoljivo ali ni na voljo 1. V tem dodatku je opisan postopek za preverjanje zahtev preskusa tipa I glede skladnosti proizvodnje, ko dokazila proizvajalca o standardnem odstopanju pri proizvodnji niso zadovoljiva ali niso na voljo. 2. Pri najmanjši velikosti vzorca 3 je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 65 % pomanjkljive proizvodnje, 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %). 3. Meritve onesnaževal iz tabele 1 odstavka 5.3.1.4. tega pravilnika se štejejo za logaritemsko normalno porazdeljene in se najprej pretvorijo na podlagi svojih naravnih logaritmov. Oznaki m0 in m označujeta najmanjšo in največjo velikost vzorca (m0 = 3, m = 32), n pa označuje tekočo številko vzorca. 4. Če so naravni logaritmi meritev v serijah x1,x2, xi in če je L naravni logaritem mejne vrednosti onesnaževala, potem velja: d1 = x1 – L in 5. Tabela 1/2 prikazuje vrednosti za odločitev o sprejemu (An) in zavrnitvi motorja (Bn) glede na tekočo številko vzorca. Statistična preskusna vrednost je količnik in se uporablja pri določanju, ali se serija sprejme ali zavrne: za mo ≤ n ≤ m (i) serija se sprejme, če je (ii) serija se zavrne, če je (iii) opravi se še ena meritev, če je 6. Opombe Naslednje rekurzivne enačbe se uporabljajo za izračun zaporednih statističnih preskusnih vrednosti: (n = 2, 3, …; ; V1 = 0) Tabela 1/2 Najmanjša velikost vzorca = 3 Velikost vzorca (n) Prag sprejemljivosti (An) Prag zavrnitve (Bn) 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

Dodatek 3 Preverjanje skladnosti vozil v prometu 1. UVOD Ta dodatek določa merila iz odstavka 8.2.7 tega pravilnika v zvezi z izbiro vozil za preskušanje in postopki za preverjanje skladnosti vozil v prometu. 2. MERILA ZA IZBOR Merila za sprejem izbranega vozila so določena v odstavkih 2.1 do 2.8 tega dodatka. Podatki se zbirajo s pregledom vozila in pogovorom z lastnikom/voznikom. 2.1 Vozilo spada v tip vozila, ki je homologiran po tem pravilniku in ima potrdilo o skladnosti v skladu s Sporazumom iz leta 1958. Mora biti registrirano in se uporabljati v eni od držav pogodbenic. 2.2 Vozilo mora imeti prevoženih vsaj 15 000 km ali se uporabljati vsaj 6 mesecev, kar se zgodi pozneje, in največ 100 000 km ali 5 let, kar se zgodi prej. 2.3 Voditi se mora evidenca o vzdrževanju, ki dokazuje, da je bilo vozilo primerno vzdrževano, npr. servisirano v skladu s priporočili proizvajalca. 2.4 Na vozilu ne sme biti nobenih znakov zlorabe (npr. dirkanje, čezmerno natovarjanje, uporaba napačnih goriv ali druge zlorabe) ali drugih dejavnikov (npr. prirejanje), ki lahko vplivajo na nastajanje emisij. Pri vozilih, opremljenih s sistemom OBD, se upoštevajo kode okvar in podatki o prevoženih kilometrih, shranjeni v računalniku. Vozilo se ne izbere za preskušanje, če je iz podatkov v računalniku razvidno, da se je vozilo uporabljalo tudi potem, ko je računalnik shranil kodo okvare in popravilo ni bilo izvedeno v sorazmerno kratkem času. 2.5 Na vozilu niso bila opravljena večja popravila ali večja nepooblaščena popravila motorja. 2.6 Vsebnost svinca in žvepla v vzorcu goriva iz posode za gorivo vozila mora ustrezati veljavnim standardom in na vozilu ne sme biti sledov uporabe napačnih goriv. Pregledi se lahko opravijo v izpušni cevi itd. 2.7 Na vozilu ne sme biti znakov kakršnih koli težav, ki lahko ogrožajo varnost osebja v laboratoriju. 2.8 Vsi sestavni deli sistema za preprečevanje onesnaževanja na vozilu morajo biti skladni z veljavno homologacijo. 3. UGOTAVLJANJE NAPAK IN VZDRŽEVANJE Ugotavljanje napak in potrebno redno vzdrževanje na vozilih, sprejetih za preskušanje, se opravi pred merjenjem emisij izpušnih plinov po postopku iz odstavkov 3.1 do 3.7 spodaj. 3.1 Opravijo se naslednji pregledi: pregled neoporečnosti zračnega filtra, vseh pogonskih jermenov, vseh nivojev tekočin, pokrova hladilnika, vseh vakuumskih cevi in električne napeljave, povezane s sistemom za preprečevanje onesnaževanja; pregled vžiga, odmerjanja goriva in sestavnih delov naprave za preprečevanje onesnaževanja zaradi morebitnih napak v nastavitvah in/ali nepooblaščenih sprememb. Vsa odstopanja se zapišejo. 3.2 Preveri se pravilno delovanje sistema OBD. Vse prijave napak v spominu OBD se zabeležijo in opravijo se potrebna popravila. Če indikator napak OBD ugotovi napako v ciklu predkondicioniranja, se lahko okvara identificira in odpravi. Preskus se lahko ponovi in uporabijo se rezultati popravljenega vozila. 3.3 Pregleda se sistem vžiga in pomanjkljivi sestavni deli se zamenjajo, na primer vžigalne svečke, kabli itd. 3.4 Preveri se kompresija. Če rezultat ni zadovoljiv, se vozilo zavrne. 3.5 Parametri motorja se preverijo po specifikacijah proizvajalca in se po potrebi nastavijo. 3.6 Če vozilu manjka manj kot 800 km do naslednjega rednega servisa, se vzdrževanje opravi po navodilih proizvajalca. Ne glede na zapis prevoženih kilometrov na števcu se lahko na zahtevo proizvajalca zamenjata olje in zračni filter. 3.7 Ob sprejemu vozila se gorivo nadomesti s primernim referenčnim gorivom za preskušanje emisij, razen če proizvajalec soglaša z uporabo tržno dostopnega goriva. 3.8 Če so vozila opremljena s sistemi z redno regeneracijo iz odstavka 2.20, je treba ugotoviti, ali se vozilo približuje obdobju regeneracije. (Proizvajalcu mora biti dana možnost, da to potrdi). 3.8.1 Če je tako, je treba vozilo voziti do konca regeneracije. Če se regeneracija začne med merjenjem emisij, je treba izvesti dodatni preskus za zagotovitev, da je regeneracija končana. Potem se v celoti opravi nov preskus, pri čemer se ne upoštevajo rezultati prvega in drugega preskusa. 3.8.2 Kot nadomestno možnost za zahteve iz odstavka 3.8.1 lahko proizvajalec, če se vozilo približuje regeneraciji, zahteva, da se uporabi poseben cikel kondicioniranja za zagotovitev te regeneracije (npr. to lahko vključuje visokohitrostno vožnjo, vožnjo pri večji obremenitvi). Proizvajalec lahko zahteva, da se preskušanje izvede takoj po regeneraciji ali po ciklu kondicioniranja, ki ga določi proizvajalec, in običajnem preskusnem predkondicioniranju. 4. PRESKUŠANJE VOZIL V PROMETU 4.1 Če se ugotovi, da je pregled vozil potreben, se preskusi emisij v skladu s Prilogo 4a tega pravilnika opravijo na predkondicioniranih vozilih, izbranih v skladu z zahtevami iz odstavkov 2 in 3 tega dodatka. Dodatni cikli predkondicioniranja poleg tistih, ki so določeni v odstavku 6.3 Priloge 4a k temu pravilniku, se dovolijo samo, če so reprezentativni za normalno vožnjo. 4.2 Na vozilih, opremljenih s sistemom OBD, se lahko preverja pravilno delovanje indikatorja napak v prometu itd. glede na ravni emisij (npr. omejitve za prijavo napak iz Priloge 11 tega pravilnika) za homologirane specifikacije. 4.3 Pri sistemu OBD se lahko na primer preverja, če so ravni emisij nad veljavnimi mejnimi vrednostmi in ni sporočil o napakah, če se prikazovalnik napak sistematično napačno vključuje in so ugotovljeni pomanjkljivi ali okvarjeni sestavni deli sistema OBD. 4.4 Če sestavni del ali sistem deluje na način, ki ni zajet v podrobnem opisu v certifikatu o homologaciji in/ali v opisni dokumentaciji za te tipe vozila, in to odstopanje ni bilo dovoljeno v skladu s Sporazumom iz leta 1958 ter OBD ne javlja napak, se sestavni del ali sistem ne zamenja pred preskušanjem emisij, razen če je ugotovljeno, da je bil sestavni del ali sistem prirejen ali zlorabljen tako, da OBD napak ne zaznava več. 5. VREDNOTENJE REZULTATOV 5.1 Rezultati preskusov se ocenijo v skladu s postopkom iz Dodatka 4. 5.2 Rezultati preskusov se ne množijo s faktorji poslabšanja. 5.3 V primeru sistemov z redno regeneracijo iz odstavka 2.20 se rezultati pomnožijo s faktorji Ki, dobljenimi ob podelitvi homologacije. 6. NAČRT POPRAVNIH UKREPOV 6.1 Če se za več kot eno vozilo ugotovi, da njegove emisije izstopajo, in (a) izpolnjuje pogoje iz odstavka 3.2.3 Dodatka 4 in kadar se homologacijski organ in proizvajalec strinjata, da je emisija čezmerna iz istega vzroka, ali (b) izpolnjuje pogoje iz odstavka 3.2.4 Dodatka 4, pri čemer je homologacijski organ ugotovil, da so emisije čezmerna iz istega vzroka. Homologacijski organ mora od proizvajalca zahtevati, da predloži načrt popravnih ukrepov za odpravo neskladnosti. 6.2 Načrt popravnih ukrepov se vloži pri homologacijskem organu najpozneje v 60 delovnih dneh od datuma uradnega obvestila iz odstavka 6.1 zgoraj. Homologacijski organ v 30 delovnih dneh potrdi ali zavrne načrt popravnih ukrepov. Če pa proizvajalec lahko pristojnemu homologacijskemu organu zadovoljivo dokaže, da potrebuje več časa za preučitev neskladnosti zaradi priprave načrta popravnih ukrepov, se mu podaljšanje odobri. 6.3 Popravni ukrepi veljajo za vsa vozila, ki bi lahko imela enake pomanjkljivosti. Oceni se potreba po spremembi dokumentov o homologaciji. 6.4 Proizvajalec predloži izvod vseh sporočil, povezanih z načrtom popravnih ukrepov, in vodi evidenco odpoklica izdelkov s serijsko napako ter homologacijskemu organu dostavlja redna poročila o stanju. 6.5 Načrt popravnih ukrepov vključuje zahteve iz odstavkov 6.5.1 do 6.5.11. Proizvajalec dodeli enotno identifikacijsko ime ali številko za načrt popravnih ukrepov. 6.5.1 Opis vseh tipov vozil, vključenih v načrt popravnih ukrepov. 6.5.2 Opis posebnih modifikacij, popravil, popravkov, prilagoditev ali drugih sprememb, potrebnih za zagotovitev skladnosti vozil, vključno s kratkim povzetkom podatkov in tehničnih študij v podporo proizvajalčevi odločitvi o posebnih ukrepih, potrebnih za odpravo neskladnosti. 6.5.3 Opis postopka, po katerem proizvajalec obvešča lastnike vozil. 6.5.4 Opis pravilnega vzdrževanja ali uporabe, če obstaja, ki jo proizvajalec postavlja kot pogoj za upravičenost do popravila v skladu z načrtom popravnih ukrepov, ter razlago proizvajalčevih razlogov za postavljanje takih pogojev. Pogojev za vzdrževanje ali uporabo se ne sme postaviti, če ni mogoče dokazati, da so povezani z neskladnostjo in popravnimi ukrepi. 6.5.5 Opis postopka, po katerem se morajo ravnati lastniki vozil, da dosežejo odpravo neskladnosti. To vključuje datum, po katerem se lahko sprejmejo popravni ukrepi, oceno časa, v katerem lahko delavnica opravi popravila, in informacijo, kje se lahko opravijo. Popravila se opravijo primerno in v razumnem času po dostavi vozila. 6.5.6 Izvod podatkov, ki so bili predloženi lastniku vozila. 6.5.7 Kratek opis sistema, ki ga uporablja proizvajalec za zagotovitev primerne preskrbe s sestavnimi deli ali sistemi za izvajanje popravnega ukrepa. Navede se, kdaj bo mogoča primerna oskrba s sestavnimi deli ali sistemi za začetek akcije. 6.5.8 Izvod vseh navodil, ki se pošljejo osebam, ki bodo izvajale popravila. 6.5.9 Opis učinka predlaganih popravnih ukrepov na emisije, porabo goriva, obnašanje vozila pri vožnji in varnost vsakega tipa vozila, zajetega v načrt popravnih ukrepov, s podatki, tehničnimi študijami itd., ki so podlaga za te ugotovitve. 6.5.10 Vse druge informacije, poročila ali podatki, ki jih lahko homologacijski organ upravičeno določi kot potrebne za oceno načrta popravnih ukrepov. 6.5.11 Če načrt popravnih ukrepov vključuje odpoklic, se homologacijskemu organu predloži opis načina, kako se bo evidentiralo popravilo. Če se uporablja nalepka, se predloži vzorec. 6.6 Od proizvajalca se lahko zahteva, da opravlja razumno načrtovane in potrebne preskuse na sestavnih delih in vozilih, za katera je predlagana sprememba, popravilo ali modifikacija, da prikaže učinkovitost spremembe, popravila ali modifikacije. 6.7 Proizvajalec mora voditi evidenco o vsakem odpoklicanem in popravljenem vozilu ter delavnici, ki je popravilo opravila. Homologacijskemu organu se na zahtevo omogoči dostop do evidence v obdobju 5 let od začetka izvajanja načrta popravnih ukrepov. 6.8 Popravilo in/ali modifikacija ali dodajanje novega dela opreme se zapiše v potrdilo, ki ga predloži proizvajalec lastniku vozila.

Dodatek 4 Statistični postopek za preskušanje skladnosti vozil v prometu 1. Ta dodatek opisuje postopek za preverjanje zahtev za skladnost vozil v prometu za preskus tipa I. 2. Uporabljata se različna postopka: (i) eden zadeva vozila v vzorcu, ki so zaradi okvare, povezane z emisijami, povzročila odstopanja v rezultatih (odstavek 3 spodaj); (ii) drugi zadeva celoten vzorec (odstavek 4 spodaj). 3. Postopek, kadar so v vzorcu vozila, katerih emisije močno izstopajo 3.1 Z najmanjšim vzorcem treh in največjim vzorcem, kot ga določa postopek iz odstavka 4, se vozilo naključno izbere iz vzorca in z meritvami se ugotovi, ali emisije s predpisi urejenih onesnaževal izstopajo. 3.2 Za vozilo velja, da njegove emisije močno izstopajo, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 3.2.1. 3.2.1 Če je vozilo homologirano v skladu z mejnimi vrednostmi iz tabele 1 iz odstavka 5.3.1.4, emisije vozila močno izstopajo, če je veljavna mejna vrednost za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo presežena za faktor 1,5. 3.2.2 V posebnem primeru vozila z izmerjeno emisijo za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo znotraj „vmesnega območja“ (1). 3.2.2.1 Če vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, je treba ugotoviti vzrok čezmerne emisije in iz vzorca se naključno izbere drugo vozilo. 3.2.2.2 Če več kot eno vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, morata upravni organ in proizvajalec ugotoviti, ali imajo čezmerne emisije iz obeh vozil isti vzrok ali ne. 3.2.2.2.1 Če se upravni organ in proizvajalec strinjata, da so emisije čezmerne iz istega vzroka, se vzorec zavrne in uporabi se načrt popravnih ukrepov iz odstavka 6 Dodatka 3. 3.2.2.2.2 Če se upravni organ in proizvajalec ne strinjata o vzroku čezmernih emisij iz posameznega vozila ali o tem, ali so vzroki za več kot eno vozilo isti, se iz vzorca naključno vzame drugo vozilo, razen če je že dosežena največja velikost vzorca. 3.2.2.3 Če se ugotovi, da le eno vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, ali če se to ugotovi za več vozil ter se upravni organ in proizvajalec strinjata o različnih vzrokih, se iz vzorca naključno izbere drugo vozilo, razen če je že dosežena največja velikost vzorca. 3.2.2.4 Če je dosežena največja velikost vzorca in se ugotovi, da le eno vozilo izpolnjuje zahteve iz tega odstavka, pri čemer so emisije čezmerne iz istega vzroka, se vzorec sprejme glede na zahteve iz odstavka 3 tega dodatka. 3.2.2.5 Če se začetni vzorec izčrpa, se mu doda drugo vozilo in se preskusi. 3.2.2.6 Kadar se iz vzorca izbere dodatno vozilo, se za povečani vzorec uporabi statistični postopek iz odstavka 4 tega dodatka. 3.2.3 V posebnem primeru vozila z izmerjenimi emisijami za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo znotraj „območja zavrnitve“ (2). 3.2.3.1 Če vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, upravni organ določi vzrok čezmernih emisij, nakar se iz vzorca naključno izbere še eno vozilo. 3.2.3.2 Če več kot eno vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka in upravni organ ugotovi, da so emisije čezmerne iz istega vzroka, je treba proizvajalca obvestiti o zavrniti vzorca in razlogih za to odločitev ter uporabiti načrt popravnih ukrepov iz odstavka 6 Dodatka 3. 3.2.3.3 Če se ugotovi, da le eno vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, ali če se ugotovi več vozil in je upravni organ ugotovil različne vzroke, se iz vzorca naključno izbere dodatno vozilo, razen če je že dosežena največja velikost vzorca. 3.2.3.4 Če je dosežena največja velikost vzorca in se ugotovi, da le eno vozilo izpolnjuje zahteve iz tega odstavka, pri čemer so emisije čezmerne iz istega vzroka, se vzorec sprejme glede na zahteve iz odstavka 3 tega dodatka. 3.2.3.5 Če se začetni vzorec izčrpa, se mu doda dodatno vozilo in se preskusi. 3.2.3.6 Kadar se iz vzorca izbere dodatno vozilo, se za povečani vzorec uporabi statistični postopek iz odstavka 4 tega dodatka. 3.2.4 Če se pri nekem vozilu ne ugotovijo emisije, ki močno izstopajo, se iz vzorca naključno vzame drugo vozilo. 3.3 Če pri nekem vozilu emisije močno izstopajo, je treba ugotoviti vzroke za čezmerne emisije. 3.4 Če emisije izstopajo zaradi istega vzroka pri več vozilih, se vzorec zavrne. 3.5 Če emisije izstopajo samo pri enem vozilu ali če je takih vozil več, vendar njihove emisije izstopajo zaradi različnih vzrokov, se vzorcu doda še eno vozilo, razen če je že bila dosežena največja velikost vzorca. 3.5.1 Če je v povečanem vzorcu več vozil, katerih emisije izstopajo iz istega vzroka, se vzorec zavrne. 3.5.2 Če je v največjem možnem vzorcu največ eno vozilo, katerega emisije izstopajo iz istega vzroka, se vzorec sprejme glede na zahteve odstavka 3 tega dodatka. 3.6 Če se vzorec poveča zaradi zahtev iz odstavka 3.5, se za povečani vzorec uporabi statistični postopek iz odstavka 4. 4. Postopek, kadar se vozila, katerih emisije izstopajo, v vzorcu ne obravnavajo posebej 4.1 Pri najmanjši velikosti vzorca tri je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 75 % pomanjkljive proizvodnje, 0,15 (tveganje potrošnika = 15 %). 4.2 Za vsako onesnaževalo iz tabele 1 iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika se uporablja naslednji postopek (glej sliko 4/2 spodaj). Kjer je: L = mejna vrednost za onesnaževalo, xi = izmerjena vrednost i-tega vozila v vzorcu, n = tekoča številka vzorca. 4.3 Za vzorec se izračuna preskusna statistika, ki opredeli število neskladnih vozil, tj. xi > L. 4.4 Potem velja: (i) če preskusna statistika ne preseže mejne vrednosti za odločitev o sprejemu za velikost vzorca iz naslednje tabele, se za onesnaževalo sprejme odločitev o sprejemu; (ii) če je preskusna statistika enaka ali preseže mejno vrednost za odločitev o zavrnitvi za velikost vzorca iz naslednje tabele, se za onesnaževalo sprejme odločitev o zavrnitvi; (iii) v nasprotnem primeru se preskusi dodatno vozilo in postopek se uporabi za vzorec z dodatno enoto. V naslednji tabeli so izračunane mejne vrednosti za odločitev o sprejemu in zavrnitvi v skladu z mednarodnim standardom ISO 8422:1991. 5. Šteje se, da je vzorec uspešno opravil preskus, če je izpolnil obe zahtevi iz odstavkov 3 in 4 tega dodatka. Tabela 4/1 Tabela načrta vzorčenja po lastnostih za sprejem/zavrnitev Skupna velikost vzorca (n) Vrednost za odločitev o sprejemu Vrednost za odločitev o zavrnitvi 3 0 — 4 1 — 5 1 5 6 2 6 7 2 6 8 3 7 9 4 8 10 4 8 11 5 9 12 5 9 13 6 10 14 6 11 15 7 11 16 8 12 17 8 12 18 9 13 19 9 13 20 11 12 Slika 4/1 Preverjanje skladnosti vozil v prometu – revizijski postopek Slika 4/2 Preverjanje skladnosti vozil v prometu – izbira in preskus vozil (1) Za vsako vozilo je „vmesno območje“ določeno tako: vozilo izpolnjuje pogoje iz odstavka 3.2.1, razen tega je izmerjena vrednost za enako s predpisi urejeno onesnaževalo manjša od vrednosti, dobljene z množenjem mejne vrednosti za isto s predpisi urejeno onesnaževalo iz tabele 1 iz odstavka 5.3.1.4 s faktorjem 2,5. (2) Za vsako vozilo je „območje zavrnitve“ določeno tako: izmerjena vrednost za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo je večja od vrednosti, dobljene z množenjem mejne vrednosti za isto s predpisi urejeno onesnaževalo iz tabele 1 iz odstavka 5.3.1.4, s faktorjem 2,5.

Dodatek 5 Odgovornost za skladnost vozil v prometu 1. Postopek za revizijo preverjanja skladnosti vozil v prometu je ponazorjen na sliki 1. 2. Proizvajalec pripravi vse informacije, ki so potrebne za ravnanje v skladu z zahtevami iz te priloge. Homologacijski organ lahko upošteva tudi podatke iz programov za spremljanje. 3. Homologacijski organ izvede vse postopke in preskuse, ki so potrebni za zagotovitev, da so vse zahteve glede skladnosti v prometu izpolnjene (faze od 2 do 4). 4. V primeru neskladnosti ali nestrinjanja pri oceni navedenih informacij homologacijski organ zahteva pojasnilo od tehnične službe, ki je izvedla homologacijski preskus. 5. Proizvajalec določi in izvede načrt popravnih ukrepov. Ta načrt mora pred izvedbo odobriti homologacijski organ (faza 5). Slika 1 Ponazoritev postopka skladnosti vozil v prometu

Dodatek 6 Zahteve za vozila, ki uporabljajo reagent v sistemih za naknadno obdelavo izpušnih plinov 1. UVOD Ta priloga določa zahteve za vozila, ki se za zmanjšanje emisij opirajo na uporabo reagenta v sistemu za naknadno obdelavo izpušnih plinov. 2. PRIKAZOVALNIK KOLIČINE REAGENTA 2.1 Vozilo mora imeti na armaturni plošči poseben prikazovalnik, ki voznika obvesti, ko reagent v posodi za shranjevanje doseže nizko raven in ko se posoda za reagent izprazni. 3. SISTEM ZA OPOZARJANJE VOZNIKA 3.1 Vozilo mora imeti opozorilni sistem z vidnimi opozorili, ki opozarja voznika, ko je raven reagenta nizka, ko je treba posodo za reagent kmalu napolniti ali ko reagent ni ustrezne kakovosti, kot jo je določil proizvajalec. Opozorilni sistem lahko poleg tega voznika opozarja tudi zvočno. 3.2 Intenzivnost opozarjanja mora naraščati z zmanjševanjem količine reagenta. Opozarjanja pri največji intenzivnosti ne sme biti mogoče preprosto spregledati ali ne upoštevati. Sistema ne sme biti mogoče izključiti, dokler se reagent ne dotoči. 3.3 Vidno opozorilo mora prikazovati sporočilo, ki označuje nizko raven reagenta. Opozorilo ne sme biti enako opozorilom, ki se uporabljajo za sisteme OBD ali vzdrževanje motorja. Opozorilo mora biti dovolj jasno, da voznik razume, da je raven reagenta nizka (npr. „nizka raven sečnine“, „nizka raven AdBlue“ ali „nizka raven reagenta“). 3.4 Ni nujno, da opozorilni sistem na začetku deluje neprekinjeno, vendar se mora opozorilo stopnjevati, tako da postane neprekinjeno, ko se raven reagenta približa točki, v kateri se vključi sistem za prisilo voznika iz odstavka 8. Prikazati se mora izrecno opozorilo (npr. „dopolnite sečnino“, „dopolnite AdBlue“, „dopolnite reagent“). Neprekinjeni opozorilni sistem se lahko začasno prekine zaradi drugih opozorilnih signalov, ki sporočajo pomembna varnostna sporočila. 3.5 Opozorilni sistem se mora vključiti na razdalji, ki je enakovredna dosegu vozila 2 400 km, preden se izprazni posoda z reagentom. 4. PREPOZNAVANJE NEPRAVILNEGA REAGENTA 4.1 Vozilo mora imeti sredstva, s katerimi prepozna, ali reagent v posodi ustreza značilnostim, ki jih je navedel proizvajalec in so navedene v Prilogi 1 k temu pravilniku. 4.2 Če reagent v posodi ne ustreza najmanjšim zahtevam, ki jih je navedel proizvajalec, se mora vključiti sistem za opozarjanje voznika iz odstavka 3 in prik