SL Uradni list Evropske unije L 70/171

Popravek Pravilnika št. 83 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo vozil v zvezi z emisijami onesnaževal glede na zahteve za pogonsko gorivo

( Uradni list Evropske unije L 375 z dne 27. decembra 2006 )

Pravilnik št. 83 se glasi:

Pravilnik št. 83 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo vozil v zvezi z emisijami onesnaževal glede na zahteve za pogonsko gorivo Revizija 3 Vključuje celotno veljavno besedilo do: Vključuje celotno veljavno besedilo do spremembe 05 – datum veljavnosti: 29. marec 2001 Dodatek 1 k spremembam 05 – datum veljavnosti: 12. september 2001 Dodatek 2 k spremembam 05 – datum veljavnosti: 21. februar 2002 Popravek 1 sprememb 05, za katero se zahteva notifikacija pri depozitarju C.N.111.2002.TREATIES-1 z dne 8. februarja 2002 Popravek 2 sprememb 05, za katero se zahteva notifikacija pri depozitarju C.N.883.2003.TREATIES-1 z dne 2. septembra 2003 Dodatek 3 k spremembam 05 – datum veljavnosti: 27. februar 2004 Dodatek 4 k spremembam 05 – datum veljavnosti: 12. avgust 2004 Popravek 3 sprememb 05, za katero se zahteva notifikacija pri depozitarju C.N.1038.2004.TREATIES-1 z dne 4. oktobra 2004 Dodatek 5 k spremembam 05 – datum veljavnosti: 4. april 2005 1. PODROČJE UPORABE Ta pravilnik se uporablja za (1): 1.1.1. emisije izpušnih plinov pri običajni in nizki temperaturi okolja, emisije izhlapevanja, emisije plinov iz bloka motorja, trajnost izpušnih naprav za uravnavanje onesnaževanja in vgrajenih sistemov za diagnostiko na vozilu (OBD) pri motornih vozilih z motorjem na prisilni vžig, ki imajo najmanj 4 kolesa; 1.1.2. emisije izpušnih plinov, trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja in vgrajenih sistemov za diagnostiko na vozilu (OBD) pri vozilih kategorije M1 in N1 z motorjem na kompresijski vžig, ki imajo najmanj 4 kolesa in katerih največja masa ne presega 3 500 kg; 1.1.3. emisije izpušnih plinov pri normalni in nizki temperaturi okolja, emisije izhlapevanja, emisije plinov iz bloka motorja, trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja in vgrajenih sistemov za diagnostiko na vozilu (OBD) pri električnih hibridnih vozilih z motorjem na prisilni vžig, ki imajo najmanj 4 kolesa; 1.1.4. emisije izpušnih plinov, trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja in vgrajenih sistemov za diagnostiko na vozilu (OBD) pri električnih hibridnih vozilih kategorije M1 in N1 z motorjem na kompresijski vžig, ki imajo najmanj 4 kolesa in katerih največja masa ne presega 3 500 kg. 1.1.5. Ne uporablja se za: — vozila z največjo maso manj kot 400 kg in vozila, ki so načrtovana za hitrost manj kot 50 km/h; — vozila, katerih masa neobremenjenega vozila ni večja od 400 kg, če so namenjena za prevoz potnikov, ali 550 kg, če so namenjena za prevoz blaga, in katerih največja moč motorja ne presega 15 kW. 1.1.6. Na zahtevo proizvajalca se homologacija v skladu s tem pravilnikom lahko razširi z že homologiranih vozil M1 ali N1 z motorjem na kompresijski vžig na vozila M2 in N2, katerih referenčna masa ne presega 2 840 kg in ki izpolnjujejo pogoje iz odstavka 7. (razširitev homologacije). 1.1.7. Za vozila kategorije N1 z motorjem na kompresijski vžig ali motorjem na prislini vžig, ki za gorivo uporabljajo NG ali LPG, se ta pravilnik ne uporablja pod pogojem, da so bili homologirani v skladu s Pravilnikom št. 49, kot je bil nazadnje spremenjen. 1.2. Ta pravilnik se ne uporablja za vozila z motorjem na prisilni vžig, ki za gorivo uporabljajo NG ali LPG, ki se uporablja za vožnjo motornih vozil kategorije M1 z največjo maso, ki presega 3 500 kg, M2, M3, N2, N3, za katera se uporablja Pravilnik št. 49. 2. OPREDELITVE POJMOV V tem pravilniku: „tip vozila“ pomeni kategorijo vozil na motorni pogon, ki se ne razlikujejo v naslednjih bistvenih lastnostih: 2.1.1. enakovredni vztrajnosti, določeni glede na referenčno maso, kot je določeno v odstavku 5.1 Priloge 4, in 2.1.2. značilnostih motorja in vozila, kot so določene v Prilogi 1; „referenčna masa“ pomeni „maso neobremenjenega vozila“, ki ji je za preskuse v skladu s prilogama 4 in 8 prišteta enotna vrednost 100 kg; 2.2.1. „masa neobremenjenega vozila“ pomeni maso vozila, pripravljenega za vožnjo, brez voznika, potnikov ali tovora, vendar z 90-odstotno napolnjeno posodo za gorivo in običajnim kompletom orodij in nadomestnim kolesom v vozilu, kadar je primerno; 2.3. „največja masa“ pomeni največjo tehnično dovoljeno maso, ki jo navaja proizvajalec vozila (ta masa je lahko večja od največje mase, ki jo odobrijo državni organi); 2.4 „plinasta onesnaževala“ pomeni emisije izpušnih plinov ogljikovega monoksida, dušikovih oksidov, izraženih z ekvivalentom dušikovega dioksida (NO2), in ogljikovodikov v naslednjih razmerjih: — C1H1,85 pri bencinu, — C1H1,86 pri dizelskem gorivu, — C1H2,525 pri LPG, — C1H4 pri NG; 2.5. „delci, ki onesnažujejo“ pomeni sestavine izpušnih plinov, ki se s filtri, opisanimi v Prilogi 4, odstranijo iz razredčenih izpušnih plinov pri temperaturi največ 325 K (52 °C); 2.6. „emisije izpušnih plinov“ pomeni: — pri motorjih na prisilni vžig emisije plinastih onesnaževal; — pri motorjih na kompresijski vžig emisije plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo; „emisije izhlapevanja“ pomeni hlape ogljikovodikov, ki izhajajo iz sistema za dovajanje goriva motornega vozila, razen tistih iz emisij izpušnih plinov; 2.7.1. „izgube zaradi dihanja posode za gorivo“ pomeni emisije ogljikovodikov, ki jih povzročajo spremembe temperature v posodi za gorivo (izraženo v razmerju C1H2,33); 2.7.2. „izgube segretega vozila“ pomeni emisije ogljikovodikov iz sistema za dovajanje goriva pri mirujočem vozilu po opravljeni vožnji (izraženo v razmerju C1 H2,20); 2.8. „blok motorja“ pomeni prostore v motorju ali zunaj njega, ki so povezani s posodo za olje z notranjimi ali zunanjimi kanali, skozi katere lahko uhajajo plini in hlapi; 2.9. „naprava za hladni zagon“ pomeni napravo, ki začasno obogati zmes zraka in goriva v motorju ter s tem pripomore k zagonu motorja; 2.10. „pripomoček za zagon“ pomeni napravo, ki pomaga zagnati motor brez obogatitve zmesi zraka in goriva v motorju, npr. z žarilno svečko, spremembo krmiljenja vbrizgavanja itd.; „delovna prostornina motorja“ pomeni: 2.11.1. pri motorjih s premočrtnim gibanjem batov nazivno gibno prostornino motorja; 2.11.2. pri motorjih z vrtljivimi bati (Wanklovi motorji) dvakratno nazivno prostornino zgorevalne komore na bat; 2.12. „naprave za uravnavanje onesnaževanja“ pomeni tiste sestavne dele vozila, ki nadzirajo in/ali omejujejo emisije izpušnih plinov in izhlapevanja; 2.13. „OBD“ pomeni vgrajeni sistem za diagnostiko na vozilu, namenjen uravnavanju emisij, ki omogoča prepoznavanje morebitne napake v delovanju z uporabo kod okvar, shranjenih v računalniškem spominu; 2.14. „preskus v prometu“ pomeni preskus in oceno skladnosti, opravljeno v skladu z odstavkom 8.2.1 tega pravilnika; 2.15. „pravilno vzdrževano in uporabljano“ za preskusno vozilo pomeni, da tako vozilo izpolnjuje merila za izbrano vozilo iz odstavka 2. Dodatka 3 k temu pravilniku; „odklopna naprava“ pomeni vsak del, ki zaznava temperaturo, hitrost vozila, vrtilno hitrost motorja, prestavo v menjalniku, podtlak v sesalni cevi ali kateri koli drug parameter zaradi sproženja, spreminjanja, odložitve ali prekinitve delovanja katerega koli dela sistema za uravnavanje emisij, ki zmanjšuje učinkovitost sistema za uravnavanje emisij pod pogoji, pričakovanimi pri običajnem delovanju vozila in njegovi običajni uporabi. Takšen del ne šteje za odklopno napravo, če: 2.16.1. je potreba po napravi upravičena zaradi zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami in varnega delovanja vozila ali 2.16.2. naprava ne deluje po zagonu motorja ali 2.16.3. so pogoji pretežno vključeni v preskusne postopke tipa I ali VI; 2.17. „družina vozil“ pomeni skupino tipov vozil, ki jih za namen Priloge 12 opredeljuje matično vozilo; 2.18. „gorivo za pogon motorja“ pomeni vrsto goriva, ki se za motor običajno uporablja: — bencin, — LPG (utekočinjeni naftni plin), — NG (zemeljski plin), — bencin ali LPG, — bencin ali NG, — dizelsko gorivo; „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na naslednje pogoje (2): 2.19.1. omejevanje emisij izpušnih plinov vozila, emisij izhlapevanja, emisij plinov iz bloka motorja, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja, emisij snovi, ki onesnažujejo po zagonu hladnega motorja, in vgrajenega sistema za diagnostiko vozil, ki za gorivo uporabljajo neosvinčeni bencin ali lahko uporabljajo neosvinčeni bencin in LPG ali NG (homologacija B); 2.19.2. omejevanje emisij plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja in vgrajenega sistema za diagnostiko vozil, ki za gorivo uporabljajo dizelsko gorivo (homologacija C); 2.19.3. omejevanje emisij plinastih onesnaževal iz motorja, emisij plinov iz bloka motorja, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja, emisij po hladnem zagonu in vgrajenega sistema za diagnostiko vozil, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG (homologacija D); 2.20. „sistem z redno regeneracijo“ pomeni napravo za preprečevanje onesnaževanja (npr. katalizator, lovilnik delcev), pri kateri je po manj kot 4 000 km običajnega delovanja vozila potreben postopek redne regeneracije. Med cikli, v katerih se izvede regeneracija, se emisijski standardi lahko presežejo. Če regeneracija naprave za preprečevanje onesnaževanja nastopi vsaj enkrat med preskusom tipa I, potem ko je bila izvedena vsaj enkrat med ciklom priprave vozila, velja za sistem s stalno regeneracijo, za katerega ni potreben posebni preskusni postopek. Priloga 13 se ne uporablja za sisteme s stalno regeneracijo. Na zahtevo proizvajalca se preskusni postopek, določen za sisteme z redno regeneracijo, ne uporablja za regeneracijsko napravo, če proizvajalec homologacijskemu organu predloži podatke, da emisije med obdobji regeneracije ostanejo pod standardi iz odstavka 5.3.1.4, ki se uporablja za zadevno kategorijo vozil po dogovoru s tehnično službo. Hibridna vozila 2.21.1. Splošna opredelitev hibridnih vozil: „hibridno vozilo“ pomeni vozilo, ki za pogon uporablja vsaj dva različna pretvornika energije in je opremljeno z dvema različnima sistemoma za shranjevanje energije (v vozilu). 2.21.2. Opredelitev električnih hibridnih vozil: „električno hibridno vozilo“ pomeni vozilo, ki za mehanski pogon uporablja energijo iz obeh naslednjih virov shranjene energije/moči v vozilu: — običajno gorivo, — naprava za shranjevanje električne energije/moči (npr.: akumulator, kondenzator, vztrajnik/dinamo itd.). 2.22. „monovalentno vozilo“ pomeni vozilo, načrtovano za stalni pogon z LPG ali NG, ki lahko vsebuje tudi zasilni bencinski sistem, namenjen zagonu motorja, če posoda za bencin vsebuje največ 15 litrov bencina; 2.23. „bivalentno vozilo“ pomeni vozilo, ki ga lahko izmenoma poganja bencin in izmenoma LPG ali NG. 3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na emisije izpušnih plinov, emisije plinov iz bloka motorja, emisije izhlapevanja in trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja ter vgrajenega sistema za diagnostiko na vozilu (OBD) predloži proizvajalec vozila ali njegov pooblaščeni zastopnik. Če vloga zadeva vgrajeni sistem za diagnostiko na vozilu (OBD), se ji priložijo dodatne informacije, zahtevane v odstavku 4.2.11.2.7 Priloge 1, in: izjava proizvajalca: 3.1.1.1.1. za vozila z motorjem na prisilni vžig o odstotku neuspelih vžigov glede na skupno število vžigov, zaradi katerega emisije presežejo omejitve iz odstavka 3.3.2 Priloge 11, če je ta odstotek neuspelih vžigov prisoten od začetka preskusa tipa I, kot je opisan v odstavku 5.3.1 Priloge 4; 3.1.1.1.2. za vozila z motorjem na prisilni vžig o odstotku neuspelih vžigov glede na skupno število vžigov, ki lahko povzroči pregretje katalizatorja ali katalitorjev izpušnih plinov, pred nastankom trajne okvare; 3.1.1.2. natančni pisni podatki o značilnostih delovanja sistema OBD, vključno s seznamom vseh ustreznih delov sistemov za uravnavanje emisij, tj. senzorjev, sprožilnih mehanizmov in sestavnih delov, ki jih nadzoruje sistem OBD; 3.1.1.3. opis indikatorja za javljanje napak (MI) v sistemu OBD, ki voznika opozarja na napake pri delovanju; izvodi drugih homologacij z ustreznimi podatki za razširitev homologacij; 3.1.1.4. po potrebi ostali podrobni podatki o družini vozil iz Dodatka 2 Priloge 11. 3.1.2. Za preskuse iz odstavka 3. Priloge 11 se vzorec tipa vozila ali družine vozil, opremljenih s sistemom OBD, ki ga je treba homologirati, predloži tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse. Če tehnična služba ugotovi, da predloženo vozilo ne ustreza povsem tipu ali družini vozil, opisanih v Dodatku 2 Priloge 11, se predloži drugo in po potrebi dodatno vozilo za preskus v skladu z odstavkom 3. Priloge 11. Vzorec opisnega lista o emisijah izpušnih plinov, emisijah izhlapevanja, trajnosti in vgrajenem sistemu za diagnostiko na vozilu (OBD) je v Prilogi 1. Informacije iz odstavka 4.2.11.2.7.6 Priloge 1 je treba vključiti v Dodatek 1 „INFORMACIJE V ZVEZI Z OBD“ sporočila o homologaciji iz Priloge 2. 3.2.1. Po potrebi se predložijo izvodi drugih homologacij z ustreznimi podatki, ki omogočajo razširitve homologacij in določanje faktorjev poslabšanja. 3.3. Za preskuse, opisane v odstavku 5. tega pravilnika, se vzorec tipa vozila, ki ga je treba homologirati, predloži tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse. 4. HOMOLOGACIJA 4.1. Če tip vozila, predložen v homologacijo po tej spremembi, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5. spodaj, se homologacija tega tipa vozila podeli. 4.2. Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip. Prvi dve števki navajata spremembe, v skladu s katerimi je bila homologacija podeljena. Ista pogodbenica ne dodeli iste številke drugemu tipu vozila. Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku. 4.3.1. V primeru sprememb tega besedila, na primer ob določitvi novih mejnih vrednosti, je treba pogodbenice Sporazuma obvestiti, kateri tipi vozila, ki jim je že bila podeljena homologacija, so skladni z novimi določbami. Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz: 4.4.1. kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo; (3) 4.4.2. številke tega pravilnika, ki ji sledi črka „R“, pomišljaja in številke homologacije na desni strani kroga iz odstavka 4.4.1. 4.4.3. Homologacijska oznaka za črko „R“ vsebuje dodaten znak, ki označuje mejne vrednosti emisij, za katere je bila podeljena homologacija. Pri homologacijah, ki potrjujejo skladnost z mejnimi vrednostmi iz preskusa tipa I, opisanega v vrstici A tabele v odstavku 5.3.1.4.1 tega pravilnika, črki „R“ sledi rimska številka „I“. Pri homologacijah, ki potrjujejo skladnost z mejnimi vrednostmi iz preskusa tipa I, opisanega v vrstici B tabele v odstavku 5.3.1.4.1 tega pravilnika, črki „R“ sledi rimska številka „II“. 4.5. Če je vozilo v skladu s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je homologacijo podelila v skladu s tem pravilnikom, ni treba ponoviti simbola iz odstavka 4.4.1; v tem primeru se v stolpce na desni strani simbola iz odstavka 4.4.1 vstavijo številka Pravilnika, številke homologacije in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom. 4.6. Homologacijska oznaka je jasno čitljiva in neizbrisna. 4.7. Homologacijska oznaka se namesti v bližino napisne ploščice vozila ali nanjo. 4.8. V Prilogi 3 k temu pravilniku so primeri namestitve homologacijske oznake. 5. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI Opomba: Poleg zahtev tega odstavka lahko proizvajalci vozil, katerih svetovna letna proizvodnja je manjša od 10 000 enot, pridobijo homologacijo na podlagi ustreznih tehničnih zahtev, ki so navedene v: California Code of Regulations (Barclay's Publishing), poglavje 13, odstavki 1960.1 (f) (2) ali (g) (1) in (g) (2), 1960.1 (p) za modele vozil od leta 1996, ter 1968.1, 1976 in 1975 za modele lahkih tovornih vozil od leta 1995. 5.1. Splošno 5.1.1. Sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisijo onesnaženja, so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da lahko vozilo ob običajni uporabi kljub tresljajem, ki jim je lahko izpostavljeno, izpolnjuje določbe iz tega pravilnika. Tehnični ukrepi, ki jih sprejme proizvajalec, zagotavljajo, da so izpušni plini in emisije izhlapevanja učinkovito omejeni v skladu z določbami tega pravilnika vso običajno življenjsko dobo vozila in pri običajnih pogojih uporabe. To vključuje varnost tistih cevi ter njihovih spojev in priključkov, uporabljenih v sistemih za uravnavanje emisij, ki morajo biti izdelani tako, da so skladni s prvotnim namenom konstrukcije. Za emisije izpušnih plinov velja, da so te določbe izpolnjene, če so skladni z določbami iz odstavkov 5.3.1.4 in 8.2.3.1. Za emisije izhlapevanja velja, da so ti pogoji izpolnjeni, če so skladni z določbami iz odstavkov 5.3.1.4 in 8.2.3.1. 5.1.2.1. Uporaba odklopne naprave je prepovedana. 5.1.3. Odprtine nalivnega grla na posodah za bencin 5.1.3.1. V skladu z odstavkom 5.1.3.2 je odprtina nalivnega grla na posodi za bencin zasnovana tako, da preprečuje polnjenje posode s pištolo točilnega avtomata, ki ima zunanji premer 23,6 mm ali več. Odstavek 5.1.3.1 se ne uporablja za vozila, za katera sta izpolnjena naslednja pogoja: 5.1.3.2.1. vozilo je zasnovano in izdelano tako, da nobena naprava, ki je namenjena uravnavanju emisije plinastih onesnaževal, ni pod škodljivim vplivom osvinčenega bencina, in 5.1.3.2.2. vozilo je vidno, čitljivo in neizbrisno označeno s simbolom za neosvinčeni bencin, določenem po standardu ISO 2575:1982, na mestu, ki ga oseba, ki polni posodo za bencin, takoj vidi. Dodatne oznake so dovoljene. Zagotovi se preprečevanje prevelikih emisij izhlapevanja in razlitja goriva zaradi manjkajočega pokrova na posodi za gorivo. To se lahko doseže z enim od naslednjih ukrepov: 5.1.4.1. s pokrovom posode za gorivo, ki se samodejno odpira in zapira ter ni odstranljiv, 5.1.4.2. s konstrukcijo, ki preprečuje prevelike emisije izhlapevanja v primeru manjkajočega pokrova posode za gorivo, 5.1.4.3. z drugimi ukrepi, ki imajo enak učinek. Primeri lahko med drugim vključujejo privezan pokrov posode za gorivo, priklenjen pokrov ali pokrov, ki se odklepa s ključem za vžig vozila. V tem primeru se ključ lahko odstrani iz pokrova posode le, ko je pokrov zaklenjen. 5.1.5. Določbe za varnost elektronskega sistema 5.1.5.1. Vsa vozila z računalniškim uravnavanjem emisij so zaščitena pred spremembami, ki jih ni odobril proizvajalec. Proizvajalec odobri spremembe, če so te potrebne zaradi diagnoze, servisiranja, pregleda, dodatnega opremljanja ali popravila vozila. Vse računalniške kode, ki jih je mogoče ponovno programirati, ali delovni parametri so zaščiteni pred nedovoljenim spreminjanjem in dosegajo vsaj tako raven zaščite, ki ustreza določbam standarda ISO DIS 15031-7 iz oktobra 1998 (SAE J2 186 iz oktobra 1996), če zamenjava podatkov o varnosti poteka ob uporabi protokolov in diagnostičnih konektorjev iz odstavka 6.5 Dodatka 1 Priloge II. Vsi odstranljivi kalibracijski spominski čipi so zaliti, zaprti v ohišju ali zaščiteni z elektronskimi algoritmi in jih ni mogoče menjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov. 5.1.5.2. Delovnih parametrov računalniško kodiranega motorja ni mogoče spreminjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov (npr. spajkane ali zalite računalniške komponente ali zaprta (ali spajkana) računalniška ohišja). 5.1.5.3. Če so na motorje na kompresijski vžig vgrajene mehanske črpalke za vbrizg goriva, proizvajalci sprejmejo ustrezne postopke, da nastavitve največje količine dotoka goriva ni mogoče nedovoljeno spreminjati, ko je vozilo v prometu. 5.1.5.4. Proizvajalci lahko pri homologacijskem organu zaprosijo za oprostitev ene od teh zahtev za tista vozila, ki zaščite verjetno ne potrebujejo. Merila, ki jih homologacijski organ ocenjuje pri odločanju o oprostitvi, med drugim vključujejo zdajšnjo razpoložljivost delovnih čipov, največjo zmogljivost vozila in predvideni prodajni obseg vozila. 5.1.5.5. Proizvajalci, ki uporabljajo programljive sisteme računalniških kod (npr. električno zbrisljiv in programljiv bralni pomnilnik, EEPROM), preprečijo nedovoljeno ponovno programiranje. Proizvajalci vključijo izboljšane strategije za zaščito pred nedovoljenim spreminjanjem in funkcije za zaščito pred zapisovanjem, ki zahtevajo elektronski dostop do računalnika, ki je na drugem mestu in ga vzdržuje proizvajalec. Organ bo odobril metode, ki zagotavljajo ustrezno stopnjo zaščite pred nedovoljenim spreminjanjem. 5.1.6. Vozilo je mogoče tehnično pregledati, da se ugotovi njegovo delovanje glede na podatke, zbrane v skladu z odstavkom 5.3.7 tega pravilnika. Če ta pregled zahteva poseben postopek, se ta podrobno opiše v priročniku za vzdrževanje (ali enakovrednem mediju). Ta posebni postopek ne zahteva uporabe posebne opreme, ki se razlikuje od serijske opreme vozila. 5.2. Preskusni postopek V tabeli 1 so prikazane različne možnosti homologacije vozila. 5.2.1. Na vozilih z motorjem na prisilni vžig in električnih hibridnih vozilih z motorjem na prisilni vžig se izvedejo naslednji preskusi: — tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu), — tip II (emisije ogljikovega monoksida v prostem teku), — tip III (emisije plinov iz bloka motorja), — tip IV (emisije izhlapevanja), — tip V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja), — tip VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodika iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja), — preskus OBD. 5.2.2. Na vozilih z motorjem na prisilni vžig in električnih hibridnih vozilih z motorjem na prisilni vžig, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG (monovalentna ali bivalentna vozila), se izvedejo naslednji preskusi (v skladu s tabelo 1): — tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu), — tip II (emisije ogljikovega monoksida v prostem teku), — tip III (emisija plinov iz bloka motorja), — tip IV (emisije izhlapevanja), kjer je primerno, — tip V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja), — tip VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodika iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja), kjer je primerno, — preskus OBD, kjer je primerno. 5.2.3. Na vozilih z motorjem na kompresijski vžig in električnih hibridnih vozilih z motorjem na kompresijski vžig se izvedejo naslednji preskusi: — tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu), — tip V (trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja) — in, kjer je primerno, preskus OBD. Tabela 1 Različni postopki za homologacijo in razširitve Homologacijski preskus Vozila z motorjem na prisilni vžig kategorij M in N Vozila z motorjem na kompresijski vžig kategorij M1 in N1 vozilo, ki za gorivo uporablja bencin bivalentno vozilo monovalentno vozilo Tip I da (največja masa ≤ 3,5 t) da (preskus z obema vrstama goriva) (največja masa ≤ 3,5t) da (največja masa ≤ 3,5 t) da (največja masa ≤ 3,5 t) Tip II da da (preskus z obema vrstama goriva) da — Tip III da da (preskus le z bencinom) da — Tip IV da (največja masa ≤ 3,5 t) da (preskus le z bencinom) (največja masa ≤ 3,5 t) — — Tip V da (največja masa ≤ 3,5 t) da (preskus le z bencinom) (največja masa ≤ 3,5 t) da (največja masa ≤ 3,5 t) da (največja masa ≤ 3,5 t) Tip VI da (največja masa ≤ 3,5 t) da (največja masa ≤ 3,5 t) (preskus le z bencinom) — — Razširitev odstavek 7 odstavek 7 odstavek 7 odstavek 7; M2 in N2 z referenčno maso ≤ 2 840 kg Vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu da, v skladu z odstavkom 11.1.5.1.1 ali 11.1.5.3 da, v skladu z odstavkom 11.1.5.1.2 ali 11.1.5.3 da, v skladu z odstavkom 11.1.5.1.2 ali 11.1.5.3 da, v skladu z odstavkom 11.1.5.2.1, 11.1.5.2.2, 11.1.5.2.3 ali 11.1.5.3 5.3. Opis preskusov 5.3.1. Preskus tipa I (simuliranje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu). 5.3.1.1. Slika 1 prikazuje postopke za preskus tipa I. Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1., katerih največja masa ne presega 3,5 tone. Vozilo se postavi na dinamometer, opremljen z napravo za simulacijo obremenitve in vztrajnosti. Brez prekinitve se izvede preskus, ki traja 19 minut in 40 sekund ter je sestavljen iz dveh delov, dela ena in dela dva. Med koncem dela ena in začetkom dela dva se lahko s soglasjem proizvajalca uvede prekinitev, med katero se ne vzorči in ki traja 20 sekund, da se omogoči prilagoditev preskusne opreme. 5.3.1.2.1.1. Pri vozilih, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG, se s preskusom tipa I ugotavljajo spremembe v sestavi LPG ali NG iz Priloge 12. Pri vozilih, ki za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, se preskušata obe vrsti goriva, pri čemer se s preskusi na LPG ali NG ugotavljajo spremembe v sestavi LPG ali NG iz Priloge 12. 5.3.1.2.1.2. Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.1.2.1.1 se vozila, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali le za zagon motorja in lahko posoda za bencin vsebuje največ 15 litrov bencina, za preskus tipa I štejejo kot vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo. 5.3.1.2.2. Del ena preskusa sestavljajo štirje osnovni mestni cikli. Vsak osnovni mestni cikel vključuje petnajst faz (prosti tek, pospeševanje, enakomerno hitrost, zmanjševanje hitrosti itd.). 5.3.1.2.3. Del dva preskusa sestavlja en izvenmestni cikel. Izvenmestni cikel vključuje trinajst faz (prosti tek, pospeševanje, enakomerno hitrost, zmanjševanje hitrosti itd.). 5.3.1.2.4. Med preskusom se izpušni plini razredčijo in v eni ali več vrečah se zbere sorazmeren vzorec. Izpušni plini iz preskušanega vozila se razredčijo, vzorčijo in analizirajo po spodaj opisanem postopku ter izmeri se celotna prostornina razredčenih izpušnih plinov. Zabeležijo se emisije ogljikovega monoksida, ogljikovodikov in dušikovega oksida ter tudi emisije delcev, ki onesnažujejo, iz vozil z motorjem na kompresijski vžig. 5.3.1.3. Preskus se izvede s postopkom, opisanim v Prilogi 4. Za zbiranje in analiziranje plinov ter za odstranjevanje in tehtanje delcev se uporabijo predpisane metode. V skladu z zahtevami iz odstavka 5.3.1.5 se preskus trikrat ponovi. Rezultati se pomnožijo z ustreznimi faktorji poslabšanja iz odstavka 5.3.6 in, v primeru sistemov z redno regeneracijo iz odstavka 2.20, jih je treba pomnožiti tudi s faktorji Ki iz Priloge 13. Končne mase plinastih emisij in, pri vozilih z motorjem na kompresijski vžig, mase delcev, dobljene z vsakim preskusom, so manjše od mejnih vrednosti iz tabele spodaj: Mejne vrednosti Referenčna masa (RW) (kg) Masa ogljikovega monoksida (CO) Masa ogljikovodikov (HC) Masa dušikovih oksidov (NOx) Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) Masa delcev (4) (PM) L1 (g/km) L2 (g/km) L3 (g/km) L2 + L3 (g/km) L4 (g/km) Kategorija Razred Bencin Dizelsko gorivo Bencin Dizelsko gorivo Bencin Dizelsko gorivo Bencin Dizelsko gorivo Dizelsko gorivo A(2000) M (5) — vse 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 – 0,56 0,05 N1 (6) I RW ≤ 1 305 2,3 0,64 0,20 — 0,15 0,50 — 0,56 0,05 II 1 305 < RW ≤ 1 760 4,17 0,80 0,25 — 0,18 0,65 — 0,72 0,07 III 1 760 < RW 5,22 0,95 0,29 — 0,21 0,78 — 0,86 0,10 B(2005) M (5) — vse 1,0 0,50 0,10 – 0,08 0,25 – 0,30 0,025 N1 (6) I RW ≤ 1 305 1,0 0,50 0,10 — 0,08 0,25 — 0,30 0,025 II 1 305 < RW ≤ 1 760 1,81 0,63 0,13 — 0,10 0,33 — 0,39 0,04 III 1 760 < RW 2,27 0,74 0,16 — 0,11 0,39 — 0,46 0,06 5.3.1.4.1. Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.1.4 lahko za vsako onesnaževalo ali kombinacijo onesnaževal ena od treh dobljenih končnih mas preseže predpisano mejo za največ 10 odstotkov, če je povprečna aritmetična sredina treh rezultatov pod predpisano mejo. Če predpisane meje preseže več kot eno onesnaževalo, ni pomembno, ali se to zgodi pri istem preskusu ali pri različnih preskusih. 5.3.1.4.2. Če se preskusi izvajajo s plinastim gorivom, je končna masa plinastih emisij manjša od mejnih vrednosti za vozila z bencinskim motorjem v tabeli zgoraj. Število preskusov iz odstavka 5.3.1.4 se pri spodaj določenih pogojih zmanjša, pri čemer je V1 rezultat prvega preskusa in V2 rezultat drugega preskusa za vsako onesnaževalo ali skupne emisije dveh onesnaževal, za katera veljajo omejitve. 5.3.1.5.1. Le en preskus se izvede, če je dobljeni rezultat za vsako onesnaževalo ali skupno emisijo dveh onesnaževal, za katera veljajo omejitve, manjši ali enak 0,70 L (npr. V1 ≤ 0,70 L). 5.3.1.5.2. Če zahteva iz odstavka 5.3.1.5.1 ni izpolnjena, se izvedeta le dva preskusa, če so za vsako onesnaževalo ali skupno emisijo dveh onesnaževal, za katera veljajo omejitve, izpolnjene naslednje zahteve: V1 ≤ 0,85 L in V1 + V2 ≤ 1,70 L in V2 ≤ L 5.3.2. Preskus tipa II (preskus emisij ogljikovega monoksida pri prostem teku) Ta preskus se izvede na vseh vozilih z motorjem na prisilni vžig, katerih največja masa presega 3,5 tone. 5.3.2.1.1. Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, se izvede preskus tipa II z obema vrstama goriva. Slika 1 Diagram poteka preskusa tipa I za homologacijo (glej odstavek 5.3.1) 5.3.2.1.2. Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.2.1.1 se vozila, ki za gorivo lahko uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali le za zagon motorja in lahko posoda za bencin vsebuje največ 15 litrov bencina, za preskus tipa II štejejo kot vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo. 5.3.2.2 Pri preskusu v skladu s Prilogo 5 vsebnost ogljikovega monoksida glede na prostornino izpušnih plinov, ki se sproščajo pri prostem teku motorja, ne presega 3,5 odstotka pri nastavitvi, ki jo je določil proizvajalec, in ne presega 4,5 odstotka v razponu prilagoditev, določenih v tej prilogi. 5.3.3. Preskus tipa III (preverjanje emisij plinov iz bloka motorja) Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1., razen na tistih z motorjem na kompresijski vžig. 5.3.3.1.1. Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, se izvede preskus tipa III le z bencinom. 5.3.3.1.2. Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.3.1.1 se vozila, ki za gorivo lahko uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali le za zagon motorja in lahko posoda za bencin vsebuje največ 15 litrov bencina, za preskus tipa III štejejo kot vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo. 5.3.3.2. Pri preskušanju v skladu s Prilogo 6 iz prezračevalnega sistema bloka motorja ne uhajajo v ozračje nobeni plini iz bloka motorja. 5.3.4. Preskus tipa IV (ugotavljanje emisij izhlapevanja) Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1., razen na vozilih z motorjem na kompresijski vžig, vozilih, ki za gorivo uporabljajo LPG ali NG, in tistih vozilih, ki imajo največjo maso večjo od 3 500 kg. 5.3.4.1.1. Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, je treba izvesti preskus tipa IV le z bencinom. 5.3.4.2. Pri preskušanju v skladu s Prilogo 7 so emisije izhlapevanja manjše od 2 g/preskus. 5.3.5. Preskus tipa VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodika iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolja) Ta preskus se izvede na vseh vozilih M1 in N1 razreda I z motorjem na prisilni vžig, razen na vozilih za prevoz več kot šest potnikov in vozilih, katerih največja masa presega 2 500 kg. 5.3.5.1.1. Vozilo se postavi na dinamometer, opremljen z napravo za simulacijo obremenitve in vztrajnosti. 5.3.5.1.2. Preskus sestavljajo štirje osnovni cikli mestne vožnje iz dela ena preskusa tipa I. Del ena preskusa je opisan v Dodatku 1 Priloge 4 in prikazan s slikami 1/1, 1/2 in 1/3 Dodatka. Preskus pri nizki temperaturi okolja, ki traja 780 sekund, se izvede brez prekinitve in se začne z zagonom motorja. 5.3.5.1.3. Preskus pri nizki temperaturi okolja se izvede pri preskusni temperaturi okolja 266 K (–7 °C). Pred začetkom preskusa se preskusna vozila kondicionirajo na enoten način, da so rezultati preskusa lahko ponovljivi. Kondicioniranje in drugi preskusni postopki se izvedejo, kot je opisano v Prilogi 8. 5.3.5.1.4. Med preskusom se izpušni plini razredčijo in zbere se sorazmeren vzorec. Izpušni plini iz preskušanega vozila se razredčijo, vzorčijo in analizirajo po postopku, opisanem v Prilogi 8, in izmeri se celotna prostornina razredčenih izpušnih plinov. V razredčenih izpušnih plinih se analizira ogljikov monoksid in ogljikovodiki. V skladu z zahtevami iz odstavkov 5.3.5.2.2 in 5.3.5.3 se preskus izvede trikrat. Končna masa emisije ogljikovega monoksida in ogljikovodika je manjša od mejnih vrednosti iz tabele spodaj: Preskusna temperatura Ogljikov monoksid L1 (g/km) Ogljikovodiki L2 (g/km) 266 K (–7 °C) 15 1,8 5.3.5.2.1. Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.5.2 lahko za vsako onesnaževalo le eden od treh dobljenih rezultatov preseže predpisano mejo za največ 10 odstotkov, če je povprečna aritmetična sredina treh rezultatov pod predpisano mejo. Če predpisane meje preseže več kot eno onesnaževalo, ni pomembno, ali se to zgodi pri istem preskusu ali pri različnih preskusih. 5.3.5.2.2. Število preskusov iz odstavka 5.3.5.2 se lahko na zahtevo proizvajalca poveča na 10, če je povprečna aritmetična sredina prvih treh rezultatov nižja od 110 odstotkov mejne vrednosti. V tem primeru se po preskušanju zahteva le, da je aritmetična sredina vseh 10 rezultatov manjša od mejne vrednosti. Število preskusov iz odstavka 5.3.5.2 se lahko zmanjša v skladu z odstavkoma 5.3.5.3.1 in 5.3.5.3.2. 5.3.5.3.1. Le en preskus se izvede, če je dobljeni rezultat za vsako onesnaževalo iz prvega preskusa manjši ali enak 0,70 L. 5.3.5.3.2. Če zahteva iz odstavka 5.3.5.3.1 ni izpolnjena, se izvedeta le dva preskusa, če je rezultat prvega preskusa za vsako onesnaževalo manjši ali enak 0,85 L in je vsota prvih dveh rezultatov manjša ali enaka 1,70 L ter rezultat drugega preskusa manjši ali enak L. (V1 ≤ 0,85 L in V1 + V2 ≤ 1,70 L in V2 ≤ L) 5.3.6. Preskus tipa V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja) Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1., za katera se uporablja preskus iz odstavka 5.3.1. Preskus pomeni preskus staranja pri 80 000 kilometrih, prevoženih na preskusni stezi, cesti ali dinamometru v skladu s programom iz Priloge 9. 5.3.6.1.1. Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali LPG ali NG, je treba izvesti preskus tipa V le z bencinom. V tem primeru se faktor poslabšanja, odkrit pri neosvinčenem bencinu, uporabi tudi za LPG ali NG. 5.3.6.2. Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.6.1 lahko proizvajalec namesto preskušanja v skladu z odstavkom 5.3.6.1 uporabi faktorje poslabšanja iz naslednje tabele. Kategorija motorja Faktorji poslabšanja Onesnaževalo CO HC NOx HC + NOx (7) Delci Motor na prisilni vžig 1,2 1,2 1,2 — — Motor na kompresijski vžig 1,1 — 1 1 1,2 Na zahtevo proizvajalca lahko tehnična služba izvede preskus tipa I pred končanim preskusom tipa V z uporabo faktorjev poslabšanja iz tabele zgoraj. Po koncu preskusa tipa V lahko tehnična služba spremeni rezultate homologacije, zapisane v Prilogi 2, z zamenjavo faktorjev poslabšanja v tabeli zgoraj s tistimi, izmerjenimi pri preskusu tipa V. 5.3.6.3. Faktorji poslabšanja se določijo s postopkom iz odstavka 5.3.6.1 ali z uporabo vrednosti iz tabele v odstavku 5.3.6.2. Faktorji se uporabljajo za ugotavljanje skladnosti z zahtevami iz odstavkov 5.3.1.4 in 8.2.3.1. 5.3.7. Podatki o emisijah, potrebni za tehnični pregled 5.3.7.1. Ta zahteva velja za vsa vozila z motorjem na prisilni vžig, ki želijo pridobiti homologacijo v skladu s to spremembo. 5.3.7.2. Pri preskušanju v skladu s Prilogo 5 (preskus tipa II) v običajnem prostem teku: (a) se zapisuje vsebnost ogljikovega monoksida glede na prostornino sproščenih izpušnih plinov, (b) se zapisuje število vrtljajev motorja med preskusom, vključno z morebitnimi dovoljenimi odstopanji. 5.3.7.3. Pri preskušanju pri velikem številu vrtljajev motorja v prostem teku (tj. > 2 000 min.–1) (a) se zapisuje vsebnost ogljikovega monoksida glede na prostornino sproščenih izpušnih plinov, (b) se zapisuje vrednost lambda (8), (c) se zapisuje število vrtljajev motorja med preskusom, vključno z morebitnimi dovoljenimi odstopanji. 5.3.7.4. Med preskusom se meri in zapiše temperatura motornega olja. 5.3.7.5. Tabela točke 17 Priloge 2 se dopolni. 5.3.7.6. Proizvajalec potrdi točnost vrednosti lambda, zapisane med homologacijo v odstavku 5.3.7.3 kot reprezentativne za tipična serijsko proizvedena vozila v 24 mesecih od datuma podelitve homologacije s strani pristojnega organa. Ocena se pripravi na podlagi pregledov in študij serijsko proizvedenih vozil. 5.3.8. Preskus OBD Ta preskus se izvaja na vseh vozilih iz odstavka 1. Upošteva se preskusni postopek, opisan v odstavku 3. Priloge 11. 6. SPREMEMBE TIPA VOZILA Vsaka sprememba tipa vozila se sporoči upravnemu organu, ki je tip vozila homologiral. Organ lahko potem: 6.1.1. meni, da opravljene spremembe verjetno ne bodo imele nobenega znatnega škodljivega vpliva in da vozilo v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve; ali 6.1.2. od tehnične službe, ki izvaja preskuse, zahteva dodatno poročilo o preskusu. 6.2. Potrditev ali zavrnitev homologacije, ki opredeljuje spremembe, se po postopku iz odstavka 4.3 zgoraj sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik. 6.3. Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko razširitve in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku. 7. RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE Pri spremembah homologacije v skladu s tem pravilnikom se uporabljajo naslednje posebne določbe, če je primerno. 7.1. Razširitve v zvezi z emisijo izpušnih plinov (preskusi tipa I, tipa II in tipa VI) 7.1.1. Tipi vozil z različnimi referenčnimi masami 7.1.1.1. Homologacija, podeljena tipu vozil, se lahko razširi le na tipe vozil, katerih referenčna masa zahteva uporabo naslednjih dveh višjih kategorij enakovredne vztrajnosti ali katere koli nižje kategorije enakovredne vztrajnosti. 7.1.1.2. Če pri vozilih kategorije N1 in vozilih kategorije M iz opombe 2 odstavka 5.3.1.4 referenčna masa tipa vozila, za katerega je zaprošena razširitev homologacije, zahteva uporabo nižje enakovredne vztrajnosti, kot je bila uporabljena pri že homologiranem tipu vozila, se razširitev homologacije podeli, če so mase onesnaževal, dobljene pri že homologiranem vozilu, znotraj mejnih vrednosti, predpisanih za vozilo, za katero je zaprošena razširitev homologacije. 7.1.2. Tipi vozil z različnimi skupnimi prestavnimi razmerji Homologacija, podeljena tipu vozila, se lahko pod naslednjimi pogoji razširi na tipe vozila, ki se razlikujejo od homologiranega tipa le po prenosnih razmerjih: 7.1.2.1. Za vsako prenosno razmerje, uporabljeno v preskusu tipa I in tipa VI, je treba določiti delež, pri čemer je pri številu vrtljajev motorja 1 000 min.–1 V1 število vrtljajev homologiranega tipa vozila in V2 število vrtljajev tipa vozila, za katerega se zaproša za razširitev homologacije. 7.1.2.2. Če je za vsako prestavno razmerje E ≤ 8 odstotkov, se razširitev podeli brez ponavljanja preskusov tipa I in tipa VI. 7.1.2.3. Če je pri najmanj enem prestavnem razmerju E > 8 odstotkov in pri vsakem prestavnem razmerju E ± 13 odstotkov, se preskus tipa I in tipa VI ponovi, vendar se lahko izvede v laboratoriju, ki ga izbere proizvajalec in odobri tehnična služba. Poročilo o preskusih se pošlje tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse. 7.1.3. Tipi vozil z različnimi referenčnimi masami in različnimi skupnimi prenosnimi razmerji Homologacija, podeljena tipu vozila, se lahko razširi na tipe vozila, ki se razlikujejo od homologiranega tipa le po referenčni masi in skupnih prenosnih razmerjih, če so izpolnjeni vsi pogoji iz odstavkov 7.1.1 in 7.1.2. Opomba: Če je bil tip vozila homologiran v skladu z odstavki 7.1.1 do 7.1.3, se taka homologacija ne more razširiti na druge tipe vozila. 7.2 Emisije izhlapevanja (preskus tipa IV) Homologacija, podeljena tipu vozila, opremljenim s sistemom za uravnavanje emisij izhlapevanja, se lahko razširi pod naslednjimi pogoji: 7.2.1.1. Osnovno načelo odmerjanja goriva/zraka (npr. enotočkovno vbrizgavanje, uplinjač) je enako. 7.2.1.2. Oblika posode za gorivo ter material posode za gorivo in cevi za tekoče gorivo sta enaka. Najslabša možna družina glede na presek in približno dolžino cevi se preskusi. Tehnična služba, ki izvaja homologacijske preskuse, odloči, ali so neenaki ločevalniki hlapov/tekočine sprejemljivi. Prostornina posode za gorivo je v razponu ± 10 odstotkov. Nastavitev razbremenilnega ventila posode za gorivo je enaka. 7.2.1.3. Način shranjevanja hlapov goriva je enak, tj. oblika in prostornina lovilnika, medij za shranjevanje, čistilnik za zrak (če je uporabljen za uravnavanje emisij izhlapevanja) itd. 7.2.1.4. Prostornina goriva v uplinjaču je v razponu ± 10 mililitrov. 7.2.1.5. Način čiščenja nakopičenih hlapov je enak (npr. pretok zraka, začetna ali očiščena prostornina v voznem ciklu). 7.2.1.6. Način zapiranja in zračenja sistema za odmerjanje goriva je enak. 7.2.2. Nadaljnje opombe: (i) različne velikosti motorja so dovoljene; (ii) različne moči motorja so dovoljene; (iii) samodejni in ročni menjalniki, prenos moči na dve kolesi in štiri kolesa so dovoljeni; (iv) različne oblike karoserije so dovoljene; (v) različne velikosti koles in pnevmatik so dovoljene; 7.3. Trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja (preskus tipa V) Homologacija, podeljena tipu vozila, se lahko razširi na različne tipe vozila, če je kombinacija sistema za uravnavanje motorja/onesnaževanja enaka tisti pri že homologiranem vozilu. V ta namen se pri tistih tipih vozil, pri katerih so spodaj opisani parametri enaki ali znotraj predpisanih mejnih vrednosti, šteje, da imajo enako kombinacijo sistema za uravnavanje motorja/onesnaževanja. — Motor: — število valjev, — delovna prostornina motorja (± 15 odstotkov), — konfiguracija ohišja motorja, — število ventilov, — sistem za dovajanje goriva, — vrsta hladilnega sistema, — postopek zgorevanja, — razmik sredin valjev. 7.3.1.2. Sistem za uravnavanje emisij: Katalizator: — število katalizatorjev in elementov, — velikost in oblika katalizatorjev (prostornina monolita ± 10 odstotkov), — vrsta katalitičnega procesa (oksidacijski, tristezni …), — obremenitev plemenitih kovin (enaka ali večja), — razmerje plemenitih kovin (± 15 odstotkov), — substrat (zgradba in material), — gostota celic, — tip okrova katalizatorja/katalizatorjev, — lokacija katalizatorjev (položaj in mere v izpušnem sistemu, ki ne povzroča temperaturne spremembe, večje od 50 K, pri dovodu v katalizator). Ta temperaturna sprememba se preverja pri stabiliziranih pogojih pri hitrosti 120 km/h in pri nastavitvi obremenitve za preskus tipa I. Vbrizgavanje zraka: z ali brez tip (pulziranje zraka, zračne črpalke …). Vračanje izpušnih plinov v valj (EGR): z ali brez. 7.3.1.3. Kategorija vztrajnosti: dve naslednji višji kategoriji vztrajnosti in katera koli nižja kategorija vztrajnosti. 7.3.1.4. Preskus trajnosti se lahko izvede pri vozilu, obliki karoserije, menjalniku (samodejnemu ali ročnemu) in velikosti koles ali pnevmatik, ki so različne od tistih pri tipu vozila, za katerega se želi pridobiti homologacija. 7.4. Vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu 7.4.1. Homologacija, podeljena tipu vozila glede na sistem OBD, se lahko razširi na različne tipe vozil, ki spadajo v isto družino vozil OBD, kot je opisano v Dodatku 2 Priloge 11. Sistem za uravnavanje emisij iz motorja je enak tistemu pri vozilu, ki je že bil homologiran, in je v skladu z opisom družine motorjev OBD iz Dodatka 2 Priloge 11 ne glede na naslednje značilnosti vozila: — opremo motorja, — pnevmatike, — enakovredno vztrajnost, — hladilni sistem, — celotno prestavno razmerje, — tip prenosa moči, — tip karoserije. 8. SKLADNOST PROIZVODNJE 8.1. Vsako vozilo, ki ima v skladu s tem pravilnikom nameščeno homologacijsko oznako, je glede na sestavne dele, ki vplivajo na emisijo plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo, iz motorja, emisije plinov iz bloka motorja ter emisije izhlapevanja, v skladu s homologiranim tipom vozila. Skladnost proizvodnih postopkov je v skladu s tistimi iz Dodatka 2 Sporazuma iz leta 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) v naslednjih zahtevah: Na splošno se skladnost proizvodnje glede na omejevanje emisij iz vozila (preskusi tipov I, II, III in IV) preverja na podlagi opisa iz sporočila in njegovih prilog. Skladnost vozil v prometu Glede na homologacije, podeljene za emisije, so ti ukrepi primerni tudi za potrjevanje funkcionalnosti naprav za uravnavanje emisij med običajno uporabno življenjsko dobo vozil pri običajnih pogojih uporabe (skladnost primerno vzdrževanih in uporabljanih vozil v prometu). Za namen tega pravilnika se ti ukrepi preverjajo za obdobje do 5 let starosti ali do 80 000 km, kar se zgodi prej, in od 1. januarja 2005 za obdobje do pet let starosti ali 100 000 km, kar se zgodi prej. Upravni organ opravi revizijo skladnosti vozil v prometu na podlagi ustreznih podatkov, ki jih ima proizvajalec, po postopkih, podobnim tistim iz Dodatka 2 Sporazuma iz leta 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2). Sliki 4/1 in 4/2 Dodatka 4 prikazujeta postopek za preverjanje skladnosti vozil v prometu. 8.2.1.1. Parametri, ki opredeljujejo družine vozil v prometu Družina v prometu se lahko opredeli po osnovnih parametrih konstrukcije, ki morajo biti skupni vozilom v družini. Skladno s tem se lahko za tiste tipe vozil, ki imajo skupne, ali v mejah navedenih dovoljenih odstopanj, najmanj spodaj opisane parametre, šteje, da spadajo v isto družino v prometu: — postopek zgorevanja (2-taktni, 4-taktni, rotacijski), — število valjev, — konfiguracija valjev v bloku (vrstni motor, V-motor, radialni motor, motor z nasprotno ležečimi valji, drugo); naklon ali smer valjev ni merilo, — način dovoda goriva v motor (tj. posredno ali neposredno vbrizgavanje), — vrsta hladilnega sistema (z zrakom, vodo, oljem), — način dovoda zraka (sesalni motor, tlačno polnjeni motor), — gorivo, za katerega je motor zasnovan (bencin, dizelsko gorivo, NG, LPG itd.), bivalentna vozila so lahko razvrščena v skupino vozil z eno vrsto goriva, če je ena vrsta goriva skupna, — vrsta katalizatorja (tristezni pretvornik ali drugo), — vrsta lovilnika delcev (z ali brez), — vračanje izpušnih plinov v valj (z ali brez), — prostornina valja motorja največjega motorja v družini minus 30 odstotkov. Upravni organ opravi revizijo skladnosti vozil v prometu na podlagi podatkov, ki jih predloži proizvajalec. Ti podatki morajo med drugim vključevati: 8.2.1.2.1. ime in naslov proizvajalca; 8.2.1.2.2. ime, naslov, telefonsko številko in številko faksa ter elektronski naslov pooblaščenega predstavnika za področja, ki jih vključujejo podatki proizvajalca; 8.2.1.2.3. ime/imena modela vozil, ki so vključena v podatke proizvajalca; 8.2.1.2.4. kjer je primerno, seznam tipov vozila, ki jih vključujejo podatki proizvajalca, tj. skupina družin v prometu v skladu z odstavkom 8.2.1.1; 8.2.1.2.5. kode identifikacijske številke vozila (VIN), ki se uporabljajo za te tipe vozil znotraj družine v prometu (številka VIN); 8.2.1.2.6. številke homologacij, ki se uporabljajo za te tipe vozil znotraj družine v prometu, vključno s številkami vseh razširitev ter večjih sprememb/preklicev (predelav), kjer je primerno; 8.2.1.2.7. podrobnosti o razširitvah, večjih spremembah/preklicih homologacij za vozila, ki jih vključujejo podatki proizvajalca (če to zahteva upravni organ); 8.2.1.2.8. obdobje, za katero veljajo podatki proizvajalca; 8.2.1.2.9. obdobje proizvodnje vozil, vključeno v podatke proizvajalca (npr. vozila, izdelana v koledarskem letu 2001); postopek proizvajalca za preverjanje skladnosti v prometu, vključno: 8.2.1.2.10.1. z načinom določanja položaja vozil; 8.2.1.2.10.2. z merili za izbiro in zavrnitev vozil; 8.2.1.2.10.3. s tipi preskusov in preskusnimi postopki, uporabljenimi v programu; 8.2.1.2.10.4. z merili proizvajalca za sprejem/zavrnitev skupine družin v prometu; 8.2.1.2.10.5. z geografskim območjem/geografskimi območji, na katerem/katerih je proizvajalec zbral podatke; 8.2.1.2.10.6. z velikostjo vzorca in uporabljenim načrtom vzorčenja; rezultate postopka proizvajalca za preverjanje skladnosti v prometu, vključno: 8.2.1.2.11.1. z identifikacijo vozil, vključenih v program (preskušanih ali ne). Identifikacija vključuje: — ime modela, — identifikacijsko številko vozila (VIN), — registrska številka vozila, — datum izdelave, — regija uporabe (če je znana), — nameščene pnevmatike; 8.2.1.2.11.2. z razlogom/razlogi za izločitev vozila iz vzorca; 8.2.1.2.11.3. s podatki o vzdrževanju vsakega vozila v vzorcu (vključno s kakršnimi koli predelavami); 8.2.1.2.11.4. s podatki o popravilih vsakega vozila iz vzorca (če so znani); 8.2.1.2.11.5. s podatki o preskusu, ki vključujejo: — datum preskusa, — kraj preskusa, — število prevoženih kilometrov na števcu, — specifikacije preskusnega goriva (npr. preskusno referenčno gorivo ali gorivo na trgu), — preskusne pogoje (temperaturo, vlažnost, vztrajnostno maso dinamometra), — nastavitve dinamometra (npr. nastavitev moči), — rezultate preskusa (za najmanj tri različna vozila iz vsake družine). 8.2.1.2.12. zapisi prikazov sistema OBD. 8.2.2. Podatki, ki jih zbere proizvajalec, morajo biti dovolj izčrpni, da je mogoče oceniti delovanje vozila v prometu za običajne pogoje uporabe iz odstavka 8.2, in morajo ustrezno prikazati geografsko širjenje proizvajalca. Za namen tega pravilnika proizvajalec ni obvezan opraviti revizije skladnosti vozil v prometu za tip vozila, če lahko homologacijskemu organu zadovoljivo dokaže, da je letna prodaja tega tipa vozila po vsem svetu manjša od 10 000 vozil. Za vozila, namenjena prodaji v Evropski uniji, proizvajalec ni obvezan opraviti revizije skladnosti vozil v prometu za tip vozila, če lahko homologacijskemu organu zadovoljivo dokaže, da je letna prodaja tega tipa vozila v Evropski uniji manjša od 5 000 vozil. Če je treba izvesti preskus tipa I in ima homologacija vozila eno ali več razširitev, se preskusi izvedejo na vozilu, opisanem v prvotni opisni dokumentaciji, ali na vozilu, opisanem v opisni dokumentaciji v zvezi z ustrezno razširitvijo. Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa I. Ko organ izbere vozilo, proizvajalec ne opravi nobenih prilagoditev izbranih vozil. Pri električnih hibridnih vozilih se preskusi izvajajo pod pogoji iz Priloge 14: — Pri vozilih z zunanjim napajanjem se merjenja emisij onesnaževal izvajajo na vozilih, kondicioniranih v skladu s pogojem B preskusa tipa I za hibridna vozila z zunanjim napajanjem. — Pri vozilih brez zunanjega napajanja se merjenja emisij onesnaževal izvajajo pod enakimi pogoji kot pri preskusu tipa I za vozila brez zunanjega napajanja. Iz serije se naključno izberejo tri vozila in se preskusijo, kot je opisano v odstavku 5.3.1. Faktorji poslabšanja se uporabijo na enak način. Mejne vrednosti so navedene v odstavku 5.3.1.4. 8.2.3.1.1.1. V primeru sistemov z redno regeneracijo, opredeljenih v odstavku 2.20, se rezultati pomnožijo s faktorji Ki, dobljenimi s postopkom iz Priloge 13 med podelitvijo homologacije. Na zahtevo proizvajalca se preskušanje lahko izvaja takoj po koncu regeneracije. 8.2.3.1.2. Če se organ strinja s standardnim odstopanjem proizvodnje, ki ga navede proizvajalec v skladu z odstavkom 8.2.1 zgoraj, se preskusi izvajajo v skladu z Dodatkom 1. Če se organ ne strinja s standardnim odstopanjem proizvodnje, ki ga navede proizvajalec v skladu z odstavkom 8.2.1 zgoraj, se preskusi izvajajo v skladu z Dodatkom 2. 8.2.3.1.3. Proizvodnja serije velja za skladno ali neskladno na podlagi preskusa vzorca vozil, ko se sprejme odločitev o sprejemu za vsa onesnaževala ali odločitev o zavrnitvi za eno onesnaževalo v skladu s preskusnimi merili iz ustreznega Dodatka. Če se za eno onesnaževalo sprejme odločitev o sprejemu, se ta odločitev ne spremeni z dodatnimi preskusi, izvedenimi z namenom sprejetja odločitve za druga onesnaževala. Če se ne sprejme odločitev o sprejemu za vsa onesnaževala in se ne sprejme odločitev o zavrnitvi za eno onesnaževalo, se preskus izvede na drugem vozilu (glej sliko 2 spodaj). Ne glede na zahteve iz odstavka 3.1.1 Priloge 4 se preskusi izvajajo na vozilih, ki prihajajo neposredno iz proizvodne linije. Vseeno se lahko na zahtevo proizvajalca preskusi izvajajo na vozilih, ki so prevozila: — največ 3 000 km pri vozilih z motorjem na prisilni vžig, — največ 15 000 km pri vozilih z motorjem na kompresijski vžig. V obeh primerih postopek utekanja opravi proizvajalec, ki se zaveže, da na teh vozilih ne bo izvedel nobenih prilagoditev. Slika 2 8.2.3.2.2. Če proizvajalec zahteva preskušanje utečenih vozil („x“ km, kjer je x ≤ 3 000 km za vozila z motorjem na prisilni vžig in x ≤ 15 000 km za vozila z motorjem na kompresijski vžig), je postopek naslednji: (a) emisije onesnaževal (tip I) se merijo na prvem preskušanem vozilu pri 0 km in pri „x“ km; (b) koeficient naraščanja emisij med 0 km in „x“ km se za vsako onesnaževalo izračuna: emisije „x“ km/emisije 0 km ta koeficient je lahko manj kot 1; (c) druga vozila se ne utekajo, ampak se njihove emisije pri 0 km pomnožijo s koeficientom naraščanja emisij. V tem primeru se uporabijo naslednje vrednosti: (i) vrednosti pri „x“ km za prvo vozilo, (ii) vrednosti pri 0 km, pomnožene s koeficientom naraščanja emisij, za druga vozila. 8.2.3.2.3. Vsi ti preskusi se lahko izvedejo s komercialnim gorivom. Na zahtevo proizvajalca se vseeno lahko uporabijo referenčna goriva iz Priloge 10. (i) Če je treba izvesti preskus tipa III, se izvede na vseh vozilih, izbranih za preskus skladnosti proizvodnje tipa I. Ravnati je treba v skladu s pogoji iz odstavka 5.3.3.2. Pri električnih hibridnih vozilih se preskusi izvajajo pod pogoji iz odstavka 5. Priloge 14. (ii) Če je treba izvesti preskus tipa IV, se ta izvede v skladu z odstavkom 7. Priloge 7. 8.2.4. Pri preskušanju v skladu s Prilogo 7 so povprečne emisije izhlapevanja za vsa serijsko proizvedena vozila homologiranega tipa manjše od mejne vrednosti iz odstavka 5.3.4.2. 8.2.5. Pri rednem končnem preskušanju proizvodnje lahko imetnik homologacije skladnost dokaže z vzorčenjem vozil, ki izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7. Priloge 7. 8.2.6. Vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu (OBD) Če je treba preveriti delovanje sistema OBD, se to naredi v skladu z naslednjim: 8.2.6.1. Če homologacijski organ ugotovi, da je kakovost proizvodnje nezadovoljiva, se iz serije naključno izbere vozilo in se na njem izvede preskuse, opisane v Dodatku 1 Priloge 11. Pri električnih hibridnih vozilih se preskusi izvajajo pod pogoji iz odstavka 9. Priloge 14. 8.2.6.2. Proizvodnja se šteje za skladno, če to vozilo izpolnjuje zahteve preskusov, opisanih v Dodatku 1 Priloge 11. 8.2.6.3. Če iz serije vzeto vozilo ne izpolnjuje zahtev iz odstavka 8.2.6.1, se iz serije naključno vzame dodaten vzorec štirih vozil in se preskusijo v skladu z Dodatkom 1 Priloge 11. Preskusi se lahko izvajajo na vozilih, ki so bili utečeni največ 15 000 km. 8.2.6.4. Proizvodnja se šteje za skladno, če najmanj 3 vozila izpolnjujejo zahteve preskusov, opisanih v Dodatku 1 Priloge 11. Na podlagi revizije iz odstavka 8.2.1 mora upravni organ: — odločiti, da je skladnost tipa vozila v prometu ali vozila družine v prometu zadovoljiva, in ne nadalje ukrepati, — odločiti, da so podatki, ki jih zagotovi proizvajalec, nezadostni za odločitev, in od proizvajalca zahtevati dodatne podatke ali podatke o preskusu, ali — odločiti, da je skladnost tipa vozila v prometu ali tipa/tipov vozila, ki je/so del družine v prometu, nezadovoljiva, in nadalje preskušati takšen tip/takšne tipe vozila v skladu z Dodatkom 3. Če je bilo proizvajalcu dovoljeno, da ne izvaja revizije za določen tip vozila v skladu z odstavkom 8.2.2, lahko upravni organ nadalje preskuša takšne tipe vozil v skladu z Dodatkom 3. 8.2.7.1. Če so preskusi tipa I potrebni za preverjanje skladnosti naprav za uravnavanje emisij z zahtevami o njihovem delovanju v prometu, se takšni preskusi izvajajo s preskusnim postopkom, ki izpolnjuje statistična merila iz Dodatka 4. 8.2.7.2. Homologacijski organ v sodelovanju s proizvajalcem izbere vzorec vozil z zadostnim številom prevoženih kilometrov, za katera je ustrezno zagotovljeno, da so bila uporabljena pri običajnih pogojih. Pri izbiri vozil v vzorcu se posvetuje s proizvajalcem in se mu omogoči prisotnost pri potrditvenih pregledih vozil. Proizvajalec je pooblaščen, da pod nadzorom homologacijskega organa opravi preglede, tudi porušitvene narave, na vozilih, katerih ravni emisij presegajo mejne vrednosti, da se ugotovijo morebitni vzroki za poslabšanje, ki ga ni mogoče pripisati proizvajalcu samemu (npr. uporaba osvinčenega bencina pred datumom preskusa). Če rezultati pregledov potrdijo takšne vzroke, se takšni rezultati preskusov izključijo iz preverjanja skladnosti. 8.2.7.3.1. Rezultati preskusov se izključijo tudi iz preverjanja skladnosti vozil v vzorcu: (i) za katera je bil izdan certifikat o homologaciji, ki prikazuje skladnost z mejnimi vrednostmi emisij kategorije A iz odstavka 5.3.1.4 sprememb 05 Pravilnika, če je bilo pri teh vozilih redno uporabljeno gorivo, pri katerem raven žvepla presega 150 mg/kg (bencin) ali 350 mg/kg (dizelsko gorivo), ali (ii) za katera je bil izdan certifikat o homologaciji, ki prikazuje skladnost z mejnimi vrednostmi emisij kategorije B iz odstavka 5.3.1.4 sprememb 05 Pravilnika, če je bilo pri teh vozilih redno uporabljen bencin ali dizelsko gorivo, pri katerem raven žvepla presega 50 mg/kg. 8.2.7.4. Če homologacijski organ ni zadovoljen z rezultati preskusov v skladu z merili iz Dodatka 4, se popravni ukrepi iz Dodatka 2 Sporazuma iz leta 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) razširijo na vozila v prometu, ki pripadajo istemu tipu vozil in bodo verjetno imela enake pomanjkljivosti v skladu z odstavkom 6. Dodatka 3. Homologacijski organ potrdi načrt popravnih ukrepov, ki ga prikaže proizvajalec. Proizvajalec je odgovoren za izvajanje potrjenega načrta popravnih ukrepov. Homologacijski organ v 30 dneh o svoji odločitvi obvesti vse pogodbenice Sporazuma. Pogodbenice Sporazuma lahko zahtevajo, da se isti načrt popravnih ukrepov uporabi za vsa vozila istega tipa, registrirana na njihovem ozemlju. 8.2.7.5. Če pogodbenica Sporazuma ugotovi, da tip vozila ni skladen z veljavnimi zahtevami iz Dodatka 3, o tem takoj obvesti pogodbenico Sporazuma, ki je podelila prvotno homologacijo v skladu z zahtevami Sporazuma. Pristojni organ pogodbenice Sporazuma, ki je podelila prvotno homologacijo, nato ob upoštevanju določb Sporazuma obvesti proizvajalca, da tip vozila ne izpolnjuje zahtev iz teh določb in da se od proizvajalca pričakujejo nekateri ukrepi. Proizvajalec v dveh mesecih po tem obvestilu predloži organu načrt ukrepov za odpravo pomanjkljivosti, katerih bistvo mora biti skladno z zahtevami odstavkov 6.1 do 6.8 Dodatka 3. Pristojni organ, ki je podelil prvotno homologacijo, se v dveh mesecih posvetuje s proizvajalcem, da zagotovi dogovor o načrtu ukrepov in njegovem izvajanju. Če pristojni organ, ki je podelil prvotno homologacijo, ugotovi, da dogovora ni mogoče doseči, se začnejo ustrezni postopki v skladu s Sporazumom. 9. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE 9.1. Homologacija, podeljena v zvezi s tipom vozila v skladu s to spremembo, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 zgoraj ali če vozilo ali vozila ne opravi/opravijo uspešno preskusov iz odstavka 8.2 zgoraj. 9.2. Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku. 10. DOKONČNA PREKINITEV PROIZVODNJE Če imetnik homologacije dokončno preneha proizvajati tip vozila, za katerega je bila podeljena homologacija v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodi sporočila v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku. 11. PREHODNE DOLOČBE 11.1. Splošno 11.1.1. Od uradnega datuma veljavnosti sprememb 05 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne zavrne podelitve homologacij v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 05. 11.1.2. Homologacije novega tipa 11.1.2.1. V skladu z določbami iz odstavkov 11.1.4, 11.1.5 in 11.1.6 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije le, če tip vozila, ki je v postopku homologacije, izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 05. Pri vozilih kategorije M ali vozilih kategorije N1 te zahteve veljajo od datuma veljavnosti sprememb 05. Vozila so v skladu z omejitvami za preskus tipa I, ki so podrobno opisane v vrstici A ali vrstici B tabele iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika. 11.1.2.2. V skladu z določbami iz odstavkov 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 in 11.1.7 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije le, če tip vozila, ki je v postopku homologacije, izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 05. Pri vozilih kategorije M, ki imajo največjo maso manjšo ali enako 2 500 kg, ali vozilih kategorije N1 (razred I) te zahteve veljajo od 1. januarja 2005. Pri vozilih kategorije M, ki imajo največjo maso večjo od 2 500 kg, ali vozilih kategorije N1 (razred II ali III) te zahteve veljajo od 1. januarja 2006. Vozila so v skladu z omejitvami za preskus tipa I, ki so podrobno opisane v vrstici B tabele iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika. 11.1.3. Omejitev veljavnosti obstoječih homologacij 11.1.3.1. V skladu z določbami iz odstavkov 11.1.4, 11.1.5 in 11.1.6 homologacije, podeljene v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 04, nehajo veljati od datuma veljavnosti sprememb 05 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso manjšo ali enako 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred I) in 1. januarja 2002 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso večjo od 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred II ali III), razen če pogodbenica, ki je podelila homologacijo, obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, da homologirani tip vozila izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika v skladu z odstavkom 11.1.2.1 zgoraj. 11.1.3.2. V skladu z določbami iz odstavkov 11.1.4, 11.1.5, 11.1.6 in 11.1.7 homologacije, podeljene v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 05, in mejnimi vrednostmi iz vrstice A tabele iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika nehajo veljati 1. januarja 2006 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso manjšo ali enako 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred I) in 1. januarja 2007 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso večjo od 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred II ali III), razen če pogodbenica, ki je podelila homologacijo, obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, da homologirani tip vozila izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika v skladu z odstavkom 11.1.2.2 zgoraj. 11.1.4. Posebne določbe 11.1.4.1. Do 1. januarja 2003 se vozila kategorije M1 z motorjem na kompresijski vžig in z največjo maso nad 2 000 kg, ki so: (i) namenjena prevozu več kot šestih potnikov (vključno z voznikom), ali (ii) terenska vozila, kot so opredeljena v Prilogi 7 h Konsolidirani resoluciji o proizvodnji vozil (R.E.3) (9), za namene odstavkov 11.1.3.1 in 11.1.3.2 štejejo za vozila kategorije N1. 11.1.4.2. Za vozila z motorjem na kompresijski vžig z neposrednim vbrizgavanjem, ki so namenjena za prevoz več kot šestih potnikov (vključno z voznikom), so homologacije, podeljene v skladu z določbo iz odstavka 5.3.1.4.1 tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 04, veljavne do 1. januarja 2002. 11.1.4.3. Homologacija in določbe za preverjanje skladnosti proizvodnje iz tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 04, se uporabljajo do datumov iz odstavkov 11.1.2.1 in 11.1.3.1. 11.1.4.4. Od 1. januarja 2002 se preskus tipa VI iz Priloge 8 uporablja za nove tipe vozil kategorije M1 in kategorije N1 razreda 1, ki so opremljeni z motorjem na prisilni vžig. Ta zahteva ne velja za vozila za prevoz več kot šestih potnikov (vključno z voznikom) ali vozila, katerih največja masa presega 2 500 kg. 11.1.5. Vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu (OBD) Vozila z motorjem na prisilni vžig 11.1.5.1.1. V vozila kategorij M1 in N1, ki za gorivo uporabljajo bencin, se vgradijo sistemi za diagnostiko na vozilu, kot je določeno v odstavku 3.1 Priloge 11 k temu pravilniku, do datumov iz odstavka 11.1.2. 11.1.5.1.2. Vozila kategorije M1, razen vozil, katerih največja masa presega 2 500 kg, in kategorije N1 razreda I, ki stalno ali občasno delujejo na LPG ali NG, imajo od 1. oktobra 2004 vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu pri novih tipih in od 1. julija 2005 pri vseh tipih. Vozila kategorije M1, katerih največja masa presega 2 500 kg, in kategorije N1 razredov II in III, ki stalno ali občasno delujejo na LPG ali NG, imajo od 1. januarja 2006 vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu pri novih tipih in od 1. januarja 2007 pri vseh tipih. Vozila z motorjem na kompresijski vžig 11.1.5.2.1. Vozila kategorije M1, razen vozil za prevoz več kot šestih potnikov (vključno z voznikom) ali vozil, katerih največja masa presega 2 500 kg, imajo od 1. oktobra 2004 vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu pri novih tipih in od 1. julija 2005 pri vseh tipih. 11.1.5.2.2. Vozila kategorije M1, ki niso vključena v odstavek 11.1.5.2.1, razen vozil, katerih največja masa presega 2 500 kg, in vozil kategorije N1 razreda I imajo od 1. januarja 2005 vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu pri novih tipih in od 1. januarja 2006 pri vseh tipih. 11.1.5.2.3. Vozila kategorije N1, razreda II in III, in vozila kategorije M1, katerih največja masa presega 2 500 kg, imajo od 1. januarja 2006 vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu pri novih tipih in od 1. januarja 2007 pri vseh vozilih. 11.1.5.2.4. Če so v vozila z motorjem na kompresijski vžig, ki so dana v promet pred datumi iz odstavkov zgoraj, vgrajeni sistemi za diagnostiko na vozilu, se uporabljajo določbe iz odstavkov 6.5.3 do 6.5.3.6 Dodatka 1 Priloge 11. Električna hibridna vozila izpolnjujejo naslednje zahteve za vgrajene sisteme za diagnostiko na vozilu: 11.1.5.3.1. električna hibridna vozila z motorjem na prisilni vžig, električna hibridna vozila kategorije M1 z motorjem na kompresijski vžig in katerih največja masa ne presega 2 500 kg ter električna hibridna vozila kategorije N1 (razred I) z motorjem na kompresijski vžig od 1. januarja 2005 pri novih tipih in od 1. januarja 2006 pri vseh tipih; 11.1.5.3.2. električna hibridna vozila kategorije N1 (razreda II in III) z motorjem na kompresijski vžig in električna hibridna vozila kategorije M1 z motorjem na kompresijski vžig in katerih največja masa presega 2 500 kg od 1. januarja 2006 pri novih tipih in od 1. januarja 2007 pri vseh tipih; 11.1.5.4. V vozila drugih kategorij ali v vozila kategorij M1 in N1, ki zgoraj niso vključena, se lahko vgradi sistem za diagnostiko na vozilu. V tem primeru so skladna z določbami OBD iz odstavkov 6.5.3 do 6.5.3.6 Dodatka 1 Priloge 11. 11.1.6. Homologacije v skladu s Pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 04 11.1.6.1. Z izjemo zahtev iz odstavkov 11.1.2 in 11.1.3 Pogodbenice lahko še naprej homologirajo vozila in priznavajo veljavnost obstoječih homologacij, ki so skladne z: (i) zahtevami iz odstavka 5.3.1.4.1 sprememb 04 tega pravilnika, če so vozila namenjena za izvoz v države ali prvo uporabo v državah, kjer uporaba neosvinčenega bencina ni širše omogočena, in (ii) zahtevami iz odstavka 5.3.1.4.2 sprememb 04 tega pravilnika, če so vozila namenjena za izvoz v države ali prvo uporabo v državah, kjer neosvinčeni bencin z največjo ravnjo žvepla 50 mg/kg ali manj ni širše dostopen, in (iii) zahtevami iz odstavka 5.3.1.4.3 sprememb 04 tega pravilnika, če so vozila namenjena za izvoz v države ali prvo uporabo v državah, kjer dizelsko gorivo z največjo ravnjo žvepla 350 mg/kg ali manj ni širše dostopno. 11.1.6.2. Z odstopanjem od obveznosti pogodbenic do tega pravilnika homologacije, podeljene v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 04, v Evropski skupnosti nehajo veljati od: (i) 1. januarja 2001 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso manjšo ali enako 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred I) in (ii) 1. januarja 2002 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso večjo od 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred II ali III), razen če pogodbenica, ki je podelila homologacijo, obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, da homologiran tip vozila izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika v skladu z odstavkom 11.1.2.1 zgoraj. 11.1.7. Homologacije v skladu s Pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 05 11.1.7.1. Z izjemo zahtev iz odstavkov 11.1.2.2 in 11.1.3.2 Pogodbenice lahko še naprej homologirajo vozila in priznavajo veljavnost homologacij, podeljenih vozilom v skladu z zahtevami iz odstavka 5.3.1.4 (v zvezi z emisijami kategorije A) sprememb 05 tega pravilnika, če so vozila namenjena za izvoz v države ali prvo uporabo v državah, kjer neosvinčeni bencin ali dizelsko gorivo z največjo ravnjo žvepla 50 mg/kg ali manj ni širše dostopno. 11.1.7.2. Z odstopanjem od obveznosti pogodbenic do tega pravilnika homologacije, podeljene v skladu z mejnimi vrednostmi emisij kategorije A iz odstavka 5.3.1.4 sprememb 05 tega pravilnika, v Evropski skupnosti nehajo veljati od: (i) 1. januarja 2006 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso manjšo ali enako 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred I) in (ii) 1. januarja 2007 za vozila kategorije M, ki imajo največjo maso večjo od 2 500 kg, ali vozila kategorije N1 (razred II ali III), razen če pogodbenica, ki je podelila homologacijo, obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, da homologiran tip vozila izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika v skladu z odstavkom 11.1.2.2 zgoraj. 12. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev ali preklic homologacije.

Dodatek 1 POSTOPEK ZA PREVERJANJE ZAHTEV O SKLADNOSTI PROIZVODNJE, ČE JE STANDARDNO ODSTOPANJE PRI PROIZVODNJI, KI GA NAVEDE PROIZVAJALEC, ZADOVOLJIVO 1. Ta dodatek opisuje postopek, ki ga je treba uporabiti pri preverjanju skladnosti proizvodnje za preskus tipa I, če je proizvajalčevo standardno odstopanje pri proizvodnji zadovoljivo. 2. Pri najmanjši velikosti vzorca 3 je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 65 % pomanjkljive proizvodnje, 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %). 3. Za vsako onesnaževalo iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika se uporablja naslednji postopek (glej sliko 2 tega pravilnika). Pri tem je: — = L = naravni logaritem mejne vrednosti za onesnaževalo, — = xi = naravni logaritem meritve na i-tem vozilu vzorca, — = s = ocena standardnega odstopanja pri proizvodnji (ko se določi naravni logaritem meritev), — = n = tekoča številka vzorca. 4. Za vzorec se izračuna statistična preskusna vrednost, ki izraža vsoto standardnih odstopanj od mejne vrednosti in je opredeljena kot: Potem: 5.1 če je statistična preskusna vrednost večja od vrednosti za odločitev o sprejemu za velikost vzorca iz tabele (1/1 spodaj), se onesnaževalo sprejme, 5.2. če je statistična preskusna vrednost manjša od vrednosti za odločitev o zavrnitvi za velikost vzorca iz tabele (1/1 spodaj), se onesnaževalo zavrne; v nasprotnem primeru se preskusi dodatno vozilo, izračuni pa se ponovno uporabijo za vzorec, povečan za eno vzorčno enoto. Tabela 1/1 Skupno število preskušanih vozil (zdajšnja velikost vzorca) Prag sprejemljivosti Prag zavrnitve 3 3,327 –4,724 4 3,261 –4,79 5 3,195 –4,856 6 3,129 –4,922 7 3,063 –4,988 8 2,997 –5,054 9 2,931 –5,12 10 2,865 –5,185 11 2,799 –5,251 12 2,733 –5,317 13 2,667 –5,383 14 2,601 –5,449 15 2,535 –5,515 16 2,469 –5,581 17 2,403 –5,647 18 2,337 –5,713 19 2,271 –5,779 20 2,205 –5,845 21 2,139 –5,911 22 2,073 –5,977 23 2,007 –6,043 24 1,941 –6,109 25 1,875 –6,175 26 1,809 –6,241 27 1,743 –6,307 28 1,677 –6,373 29 1,611 –6,439 30 1,545 –6,505 31 1,479 –6,571 32 –2,112 –2,112

Dodatek 2 POSTOPEK ZA PREVERJANJE ZAHTEV O SKLADNOSTI PROIZVODNJE, ČE STANDARDNO ODSTOPANJE, KI GA NAVEDE PROIZVAJALEC, NI ZADOVOLJIVO ALI NI NA VOLJO 1. V tem dodatku je opisan postopek za preverjanje zahtev preskusa tipa I glede skladnosti proizvodnje, ko dokazila proizvajalca o standardnem odstopanju pri proizvodnji niso zadovoljiva ali niso na voljo. 2. Pri najmanjši velikosti vzorca 3 je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 65 % pomanjkljive proizvodnje, 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %). 3. Meritve onesnaževal iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika se štejejo za logaritemsko normalno porazdeljene in se najprej pretvorijo na podlagi svojih naravnih logaritmov. Oznaki m0 in m označujeta najmanjšo in največjo velikost vzorca (m0 = 3, m = 32), n pa označuje tekočo številko vzorca. 4. Če so naravni logaritmi meritev v serijah x1, x2…, xi in če je L naravni logaritem mejne vrednosti onesnaževala, potem velja: d1 = x1 – L in 5. Tabela 1/2 prikazuje vrednosti za odločitev o sprejemu (An) in zavrnitvi motorja (Bn) glede na tekočo številko vzorca. Statistična preskusna vrednost je količnik in se uporablja pri določanju, ali se serija sprejme ali zavrne: Za mo ≤ n ≤ m (i) serija je sprejeta, če je (ii) serija je zavrnjena, če je (iii) opravi se še ena meritev, če je 6. Opombe Naslednje rekurzivne enačbe se uporabljajo za izračun zaporednih statističnih preskusnih vrednosti: Tabela 1/2 Najmanjša velikost vzorca = 3 Velikost vzorca (n) Prag sprejemljivosti (An) Prag zavrnitve (Bn) 3 –0,80381 16,64743 4 –0,76339 7,68627 5 –0,72982 4,67136 6 –0,69962 3,25573 7 –0,67129 2,45431 8 –0,64406 1,94369 9 –0,61750 1,59105 10 –0,59135 1,33295 11 –0,56542 1,13566 12 –0,53960 0,97970 13 –0,51379 0,85307 14 –0,48791 0,74801 15 –0,46191 0,65928 16 –0,43573 0,58321 17 –0,40933 0,51718 18 –0,38266 0,45922 19 –0,35570 0,40788 20 –0,32840 0,36203 21 –0,30072 0,32078 22 –0,27263 0,28343 23 –0,24410 0,24943 24 –0,21509 0,21831 25 –0,18557 0,18970 26 –0,15550 0,16328 27 –0,12483 0,13880 28 –0,09354 0,11603 29 –0,06159 0,09480 30 –0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876

Dodatek 3 PREVERJANJE SKLADNOSTI VOZIL V PROMETU 1. UVOD Ta dodatek določa merila iz odstavka 8.2.7 tega pravilnika v zvezi z izbiro vozil za preskušanje in postopki za preverjanje skladnosti vozil v prometu. 2. MERILA ZA IZBOR Merila za sprejem izbranega vozila so določena v odstavkih 2.1 do 2.8 tega dodatka. Podatki se zbirajo s pregledom vozila in pogovorom z lastnikom/voznikom. 2.1 Vozilo spada v tip vozila, ki je homologiran po tem pravilniku in ima certifikat o skladnosti v skladu s Sporazumom iz leta 1958. Registrira in uporablja se v državah pogodbenicah. 2.2 Vozilo je bilo v prometu vsaj 15 000 km ali 6 mesecev, kar se zgodi pozneje, in največ 80 000 km ali 5 let, kar se zgodi prej. 2.3 Na voljo je evidenca o vzdrževanju, ki pokaže, da je bilo vozilo primerno vzdrževano, npr. servisirano v skladu s priporočili proizvajalca. 2.4 Na vozilu ni nobenih znakov zlorabe (npr. dirkanje, čezmerno natovarjanje, uporaba napačnih goriv ali druge zlorabe) ali drugih dejavnikov (npr. prirejanje), ki lahko vplivajo na nastajanje emisij. Pri vozilih, opremljenih s sistemom OBD, se upoštevajo kode okvar in podatki o prevoženih kilometrih, shranjeni v računalniku. Vozilo ni izbrano za preskušanje, če je iz podatkov v računalniku razvidno, da je vozilo delovalo tudi potem, ko je računalnik shranil kodo okvare in popravilo ni bilo izvedeno v sorazmerno kratkem času. 2.5 Na vozilu niso bila opravljena večja popravila ali večja nepooblaščena popravila motorja. 2.6 Vsebnost svinca in žvepla v vzorcu goriva iz posode za gorivo vozila ustreza veljavnim standardom in na vozilu ni sledov uporabe napačnih goriv. Pregledi se lahko opravijo v izpušni cevi itd. 2.7 Na vozilu ni nobenih znakov kakršnih koli težav, ki lahko ogrožajo varnost osebja v laboratoriju. 2.8 Vsi sestavni deli sistema za preprečevanje onesnaževanja na vozilu so skladni z veljavno homologacijo. 3. UGOTAVLJANJE NAPAK IN VZDRŽEVANJE Ugotavljanje napak in potrebno redno vzdrževanje se na vozilih, sprejetih za preskušanje, opravita pred merjenjem emisij izpušnih plinov v skladu s postopkom iz odstavkov 3.1 do 3.7 spodaj. 3.1 Opravijo se naslednji pregledi: pregled neoporečnosti zračnega filtra, vseh pogonskih jermenov, vseh nivojev tekočin, pokrova hladilnika, vseh vakuumskih cevi in električne napeljave, povezane s sistemom za preprečevanje onesnaževanja; pregled vžiga, odmerjanja goriva in sestavnih delov naprave za preprečevanje onesnaževanja zaradi morebitnih napak v nastavitvah in/ali prirejanja. Vsa odstopanja se zapišejo. 3.2 Preveri se pravilno delovanje sistema OBD. Vse prijave napak v spominu OBD se zabeležijo in opravijo se potrebna popravila. Če indikator napak OBD ugotovi napako v ciklu predkondicioniranja, se lahko okvara identificira in odpravi. Preskus se lahko ponovi in uporabijo se rezultati popravljenega vozila. 3.3 Pregleda se sistem vžiga in pomanjkljivi sestavni deli se zamenjajo, na primer vžigalne svečke, kabli itd. 3.4 Preveri se kompresija. Če rezultat ni zadovoljiv, se vozilo zavrne. 3.5 Parametri motorja se preverijo po specifikacijah proizvajalca in se po potrebi nastavijo. 3.6 Če vozilu manjka manj kot 800 km do naslednjega rednega servisa, se servis opravi po navodilih proizvajalca. Ne glede na zapis prevoženih kilometrov na števcu se lahko na zahtevo proizvajalca zamenjata olje in zračni filter. 3.7 Ob sprejemu vozila se gorivo nadomesti s primernim referenčnim gorivom za preskušanje emisij, razen če proizvajalec soglaša z uporabo goriva, ki je na trgu. Če so vozila opremljena s sistemi z redno regeneracijo iz odstavka 2.20, se ugotovi, da se vozilo ne približuje obdobju regeneracije. (Proizvajalcu mora biti dana možnost, da to potrdi). 3.8.1 Če je tako, je treba vozilo voziti do konca regeneracije. Če se regeneracija začne med merjenjem emisij, je treba izvesti dodatni preskus za zagotovitev, da je regeneracija končana. Potem se opravi celovit nov preskus, pri čemer se ne upoštevajo rezultati prvega in drugega preskusa. 3.8.2 Kot nadomestno možnost za zahteve iz odstavka 3.8.1, lahko proizvajalec, če se vozilo približuje regeneraciji, zahteva, da se uporabi poseben cikel kondicioniranja za zagotovitev te regeneracije (npr. to lahko vključuje visokohitrostno vožnjo, vožnjo pri večji obremenitvi). Proizvajalec lahko zahteva, da se preskušanje izvede takoj po regeneraciji ali po ciklu kondicioniranja, ki ga določi proizvajalec, in običajnem preskusnem predkondicioniranju. 4. PRESKUŠANJE VOZIL V PROMETU 4.1 Če se meni, da je pregled vozil potreben, se preskusi emisij v skladu s Prilogo 4 tega pravilnika opravijo na predkondicioniranih vozilih, izbranih v skladu z zahtevami iz odstavkov 2. in 3. tega dodatka. 4.2 Na vozilih, opremljenih s sistemom OBD, se lahko preverja pravilno delovanje indikatorja napak v prometu itd. glede na ravni emisij (npr. omejitve za prijavo napak iz Priloge 11 tega pravilnika) za homologirane specifikacije. 4.3 Sistem OBD se lahko preverja, na primer, če so ravni emisij nad veljavnimi mejnimi vrednostmi in ni prijav napak, če se indikator napak sistematično napačno vključuje in so ugotovljeni pomanjkljivi ali okvarjeni sestavni deli sistema OBD. 4.4 Če sestavni del ali sistem deluje na način, ki ni zajet v podrobnem opisu v certifikatu o homologaciji in/ali v opisni dokumentaciji za te tipe vozila, in to odstopanje ni bilo dovoljeno v skladu s Sporazumom iz leta 1958 ter OBD ne javlja napak, se sestavni del ali sistem ne zamenja pred preskušanjem emisij, razen če je ugotovljeno, da je bil sestavni del ali sistem prirejen ali zlorabljen tako, da OBD napak ne zaznava več. 5. VREDNOTENJE REZULTATOV 5.1 Rezultati preskusov se predložijo v postopek vrednotenja v skladu z Dodatkom 4. 5.2 Rezultati preskusov se ne množijo s faktorji poslabšanja. 5.3 V primeru sistemov z redno regeneracijo iz odstavka 2.20 se rezultati pomnožijo s faktorji Ki, dobljenimi med podelitvijo homologacije. 6. NAČRT POPRAVNIH UKREPOV 6.1 Če se za več kot eno vozilo ugotovi, da njegova emisija izstopa, in — izpolnjuje pogoje iz odstavka 3.2.3 Dodatka 4 in kadar se upravni organ in proizvajalec strinjata, da je emisija čezmerna iz istega vzroka, ali — izpolnjuje pogoje iz odstavka 3.2.4 Dodatka 4, pri čemer je upravni organ ugotovil, da je emisija čezmerna iz istega vzroka, mora upravni organ od proizvajalca zahtevati, da predloži načrt popravnih ukrepov za odpravo neskladnosti. 6.2 Načrt popravnih ukrepov se vloži pri homologacijskem organu najpozneje v 60 delovnih dneh od datuma uradnega obvestila iz odstavka 6.1 zgoraj. Homologacijski organ v 30 delovnih dneh potrdi ali zavrne načrt popravnih ukrepov. Vseeno, če proizvajalec lahko zadovoljivo dokaže pristojnemu homologacijskemu organu, da potrebuje več časa za preučitev neskladnosti zaradi priprave načrta popravnih ukrepov, se mu podaljšanje odobri. 6.3 Popravni ukrepi veljajo za vsa vozila, ki bi lahko imela enake pomanjkljivosti. Oceni se potreba po spremembi dokumentov o homologaciji. 6.4 Proizvajalec zagotovi izvod vseh sporočil, povezanih z načrtom popravnih ukrepov, in vodi evidenco pozivov kupcem k vrnitvi izdelkov s serijsko napako ter homologacijskemu organu dostavlja redna poročila o stanju. Načrt popravnih ukrepov vključuje zahteve iz odstavkov 6.5.1 do 6.5.11. Proizvajalec dodeli enotno identifikacijsko ime ali številko za načrt popravnih ukrepov. 6.5.1 Opis vseh tipov vozil, vključenih v načrt popravnih ukrepov. 6.5.2 Opis posebnih modifikacij, prikrojitev, popravil, popravkov, prilagoditev ali drugih sprememb, potrebnih za zagotovitev skladnosti vozil, vključno s kratkim povzetkom podatkov in tehničnih študij, ki podpirajo proizvajalčevo odločitev o posebnih ukrepih, potrebnih za odpravo neskladnosti. 6.5.3 Opis postopka, po katerem proizvajalec obvešča lastnike vozil. 6.5.4 Opis pravilnega vzdrževanja ali uporabe, če obstaja, ki jo proizvajalec postavlja kot pogoj za upravičenost do popravila v skladu z načrtom popravnih ukrepov, ter razlago proizvajalčevih razlogov za postavljanje takih pogojev. Pogojev za vzdrževanje ali uporabo se ne sme postaviti, če ni mogoče dokazati, da so povezani z neskladnostjo in s popravnimi ukrepi. 6.5.5 Opis postopka, po katerem se morajo ravnati lastniki vozil, da dosežejo popravek neskladnosti. To vključuje datum, po katerem se lahko sprejmejo popravni ukrepi, oceno časa, v katerem lahko delavnica opravi popravila, in informacijo, kje se lahko opravijo. Popravila se opravijo primerno v razumnem času po dostavi vozila. 6.5.6 Izvod podatkov, ki so bili poslani lastniku vozila. 6.5.7 Kratek opis sistema, ki ga uporablja proizvajalec za zagotovitev primerne preskrbe s sestavnimi deli ali sistemi za izvajanje popravnega ukrepa. Navede se, kdaj bo mogoča primerna oskrba s sestavnimi deli ali sistemi za začetek akcije. 6.5.8 Izvod vseh navodil, ki se pošljejo osebam, ki bodo izvajale popravila. 6.5.9 Opis učinka predlaganih popravnih ukrepov na emisije, porabo goriva, obnašanje vozila pri vožnji in varnost vsakega tipa vozila, zajetega v načrt popravnih ukrepov, s podatki, tehničnimi študijami itd., ki so podlaga za te ugotovitve. 6.5.10 Vse druge informacije, poročila ali podatki, ki jih lahko homologacijski organ upravičeno določi kot potrebne za oceno načrta popravnih ukrepov. 6.5.11 Če načrt popravnih ukrepov vključuje pozivanje kupcev k vrnitvi izdelkov v popravilo, se homologacijskemu organu predloži opis načina, kako se bo evidentiralo popravilo. Če se uporablja nalepka, se predloži vzorec. 6.6 Od proizvajalca je mogoče zahtevati, da opravlja razumno načrtovane in potrebne preskuse na sestavnih delih in vozilih, za katera je predlagana sprememba, popravilo ali modifikacija, da prikaže učinkovitost spremembe, popravila ali modifikacije. 6.7 Proizvajalec mora voditi evidenco o vsakem vozilu, vrnjenem v popravilo in popravljenem, ter o delavnici, ki je popravilo opravila. Homologacijski organ ima na zahtevo dostop do evidence v obdobju 5 let od začetka izvajanja načrta popravnih ukrepov. 6.8 Popravilo in/ali modifikacija ali dodajanje novega dela opreme se zapiše v potrdilo, ki ga predloži proizvajalec lastniku vozila.

Dodatek 4 STATISTIČNI POSTOPEK ZA PRESKUŠANJE SKLADNOSTI VOZIL V PROMETU 1. Ta dodatek opisuje postopek za preverjanje zahtev za skladnost vozil v prometu za preskus tipa I. 2. Uporabljata se različna postopka: (i) Eden zadeva vozila v vzorcu, ki so zaradi okvare, povezane z emisijo, povzročila odstopanja v rezultatih (odstavek 3. spodaj). (ii) Drugi zadeva celoten vzorec (odstavek 4. spodaj). 3. POSTOPEK, KADAR SO V VZORCU VOZILA, KATERIH EMISIJE MOČNO IZSTOPAJO (10) 3.1 Z najmanjšim vzorcem treh in največjim vzorcem, kot ga določa postopek iz odstavka 4., se vozilo naključno vzame iz vzorca in se izmerijo emisije s predpisi urejenih onesnaževal, da se ugotovi, če njegove emisije izstopajo. Za vozilo velja, da njegove emisije močno izstopajo, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 3.2.1 ali 3.2.2. 3.2.1 Če je bilo vozilo homologirano v skladu z mejnimi vrednostmi iz vrstice A tabele iz odstavka 5.3.1.4, emisije vozila močno izstopajo, če je veljavna mejna vrednost za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo presežena za faktor 1,2. 3.2.2 Če je vozilo homologirano v skladu z mejnimi vrednostmi iz vrstice B tabele iz odstavka 5.3.1.4, emisije vozila močno izstopajo, če je veljavna mejna vrednost za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo presežena za faktor 1,5. V posebnem primeru vozila z izmerjeno emisijo za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo znotraj „vmesnega območja“ (11). 3.2.3.1 Če vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, mora biti vzrok čezmerne emisije ugotovljen in iz vzorca se naključno vzame drugo vozilo. Če več kot eno vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, morata upravni organ in proizvajalec ugotoviti, ali ima čezmerna emisija iz obeh vozil isti vzrok ali ne. 3.2.3.2.1 Če se upravni organ in proizvajalec strinjata, da je emisija čezmerna iz istega vzroka, se vzorec zavrne in uporabi se načrt popravnih ukrepov iz odstavka 6. Dodatka 3. 3.2.3.2.2 Če se upravni organ in proizvajalec ne strinjata o vzroku čezmerne emisije iz posameznega vozila ali o tem, ali so vzroki za več kot eno vozilo isti, se iz vzorca naključno vzame drugo vozilo, razen če je že dosežena največja velikost vzorca. 3.2.3.3 Če se odkrije le eno vozilo, ki izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, ali če se odkrije več kot eno vozilo ter se upravni organ in proizvajalec strinjata o različnih vzrokih, se iz vzorca naključno vzame drugo vozilo, razen če je že dosežena največja velikost vzorca. 3.2.3.4 Če je dosežena največja velikost vzorca in se odkrije le eno vozilo, ki izpolnjuje zahteve iz tega odstavka, kjer je emisija čezmerna iz istega vzroka, se vzorec sprejme glede na zahteve iz odstavka 3. tega dodatka. 3.2.3.5 Če je bil začetni vzorec kadar koli izrabljen, se mu doda drugo vozilo in to vozilo se preskusi. 3.2.3.6 Kadar se dodatno vozilo vzame iz vzorca, se za povečani vzorec uporabi statistični postopek iz odstavka 4. tega dodatka. V posebnem primeru vozila z izmerjeno emisijo za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo znotraj „območja zavrnitve“ (12). 3.2.4.1 Če vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, upravni organ določi vzrok čezmerne emisije in potem se iz vzorca naključno vzame še eno vozilo. 3.2.4.2 Če več kot eno vozilo izpolnjuje pogoje iz tega odstavka in upravni organ ugotovi, da je emisija čezmerna iz istega vzroka, se proizvajalca obvesti o zavrniti vzorca in razlogih za to odločitev ter se uporabi načrt popravnih ukrepov iz odstavka 6. Dodatka 3. 3.2.4.3 Če se odkrije le eno vozilo, ki izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, ali če se odkrije več kot eno vozilo in je upravni organ ugotovil različne vzroke, se iz vzorca naključno vzame drugo vozilo, razen če je že dosežena največja velikost vzorca. 3.2.4.4 Če je dosežena največja velikost vzorca in se odkrije le eno vozilo, ki izpolnjuje zahteve iz tega odstavka, kjer je emisija čezmerna iz istega vzroka, se vzorec sprejme glede na zahteve iz odstavka 3. tega dodatka. 3.2.4.5 Če je bil začetni vzorec kadar koli izrabljen, se mu doda drugo vozilo in to vozilo se preskusi. 3.2.4.6 Kadar se drugo vozilo vzame iz vzorca, se za povečani vzorec uporabi statistični postopek iz odstavka 4. tega dodatka. 3.2.5 Če se pri nekem vozilu ne ugotovijo emisije, ki močno izstopajo, se iz vzorca naključno vzame drugo vozilo. 4. POSTOPKI, KADAR SE VOZILA, KATERIH EMISIJE IZSTOPAJO, V VZORCU NE OBRAVNAVAJO POSEBEJ 4.1 Pri najmanjši velikosti vzorca tri je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 75 % pomanjkljive proizvodnje, 0,15 (tveganje potrošnika = 15 %). 4.2 Za vsako onesnaževalo iz tabele iz odstavka 5.3.1.4 tega pravilnika se uporablja naslednji postopek (glej sliko 4/2 spodaj). kjer je: — = L = mejna vrednost za onesnaževalo, — = xi = izmerjena vrednost i-tega vozila v vzorcu, — = n = tekoča številka vzorca. 4.3 Preskusna statistika, ki opredeli število neskladnih vozil, tj. xi > L, se izračuna za vzorec. Potem velja: (i) če preskusna statistika ne preseže mejne vrednosti za odločitev o sprejemu za velikost vzorca iz naslednje tabele, se za onesnaževalo sprejme odločitev o sprejemu, (ii) če je preskusna statistika enaka ali preseže mejno vrednost za odločitev o zavrnitvi za velikost vzorca iz naslednje tabele, se za onesnaževalo sprejme odločitev o zavrnitvi, (iii) v nasprotnem primeru se preskuša dodatno vozilo in postopek se uporabi za vzorec z dodatno enoto. V naslednji tabeli so izračunane mejne vrednosti za odločitev o sprejemu in zavrnitvi v skladu z mednarodnim standardom ISO 8422:1991. Šteje se, da je vzorec uspešno opravil preskus, če je izpolnil obe zahtevi iz odstavkov 3. in 4. tega dodatka. Tabela 4/1 Tabela načrta vzorčenja po lastnostih za sprejem/zavrnitev Skupna velikost vzorca (n) Vrednost za odločitev o sprejemu Vrednost za odločitev o zavrnitvi 3 0 – 4 1 – 5 1 5 6 2 6 7 2 6 8 3 7 9 4 8 10 4 8 11 5 9 12 5 9 13 6 10 14 6 11 15 7 11 16 8 12 17 8 12 18 9 13 19 9 13 20 11 12 Slika 4/1 Preverjanje skladnosti v prometu revizijski postopek Slika 4/2 Preskušanje skladnosti v prometu – izbira in preskus vozil

PRILOGA 1 LASTNOSTI MOTORJA IN VOZILA TER PODATKI V ZVEZI Z IZVAJANJEM PRESKUSOV Naslednje informacije, če je potrebno, se predložijo v treh izvodih. Če so priložene risbe, so v ustreznem merilu in dovolj podrobne; prikazane so v formatu A4 ali zložene na ta format. Če posamezne funkcije upravljajo mikroprocesorji, se predložijo ustrezne informacije o njihovem delovanju. 1. SPLOŠNO 1.1 Znamka (naziv podjetja): … 1.2 Tip in trgovska oznaka (navesti morebitne različice): … Podatki za identifikacijo tipa, če je oznaka na vozilu: … 1.3.1 Mesto te oznake: … 1.4 Kategorija vozila: … 1.5 Ime in naslov proizvajalca: … 1.6 Ime in naslov pooblaščenega zastopnika proizvajalca, kjer je primerno: … 2. SPLOŠNE KONSTRUKCIJSKE LASTNOSTI VOZILA 2.1 Fotografije in/ali risbe vzorčnega vozila: … 2.2 Pogonske osi (število, lega, povezava): … MASE (kilogrami) (navesti povezavo z risbo, kjer je to primerno) … 3.1 Masa vozila s karoserijo v stanju, pripravljenem za vožnjo, ali masa podvozja s kabino, če proizvajalec ne opremi vozila s karoserijo (vključno s hladilnim sredstvom, olji, gorivom, orodjem, nadomestnim kolesom in voznikom): … 3.2 Največja tehnično dovoljena masa, kot jo je navedel proizvajalec: … 4. OPIS PRETVORNIKOV ENERGIJE Proizvajalec motorja: … 4.1.1 Oznaka motorja proizvajalca (kot je označena na motorju, ali drugi načini identifikacije): … Motor z notranjim zgorevanjem … Posebni podatki o motorju: … 4.2.1.1 Način delovanja: prisilni vžig/kompresijski vžig, štiritaktni/dvotaktni (13) Število, razporeditev in zaporedje vžiga valjev: … 4.2.1.2.1 Premer valja (14): … mm 4.2.1.2.2 Gib (14): … mm 4.2.1.3 Delovna prostornina motorja (15): … cm3 4.2.1.4 Kompresijsko razmerje (16): … 4.2.1.5 Risbe izgorevalne komore in čela bata: … 4.2.1.6 Običajen prosti tek motorja (16): … 4.2.1.7 Prosti tek z velikim številom vrtljajev motorja (16): … 4.2.1.8 Vsebnost ogljikovega monoksida v izpušnih plinih glede na prostornino, če je motor v prostem teku (v skladu s specifikacijami proizvajalca) (16) … odstotek 4.2.1.9 Največja izhodna moč (16): … kW pri min–1 4.2.2 Gorivo: dizelsko gorivo/bencin/LPG/NG (13) 4.2.3 Raziskovalno oktansko število (RON): … 4.2.4 Napajanje z gorivom Z uplinjačem/uplinjači: da/ne (13) 4.2.4.1.1 Znamka/znamke: 4.2.4.1.2 Tip/tipi: 4.2.4.1.3 Število: … Prilagoditve (16): … 4.2.4.1.4.1 Šobe: 4.2.4.1.4.2 Venturijeve cevi: 4.2.4.1.4.3 Nivo v komori s plovcem: … 4.2.4.1.4.4 Masa plovca: … 4.2.4.1.4.5 Igla plovca: … Sistem za zagon hladnega motorja: ročno/samodejno (13) 4.2.4.1.5.1 Način delovanja: … 4.2.4.1.5.2 Delovno območje/nastavitve (13) (16): … Z vbrizgavanjem goriva (le za motorje na kompresijskim vžig): da/ne (13) 4.2.4.2.1 Opis sistema: … 4.2.4.2.2 Način delovanja: neposredno vbrizgavanje/predkomora/vrtinčna komora (13) 4.2.4.2.3 Tlačilka za vbrizgavanje goriva 4.2.4.2.3.1 Znamka/znamke: 4.2.4.2.3.2 Tip/tipi: 4.2.4.2.3.3 Največja dobava goriva (13) (16): … mm3 na gib ali cikel pri številu vrtljajev tlačilk (13) (16): … min–1 ali karakteristika: … 4.2.4.2.3.4 Krmiljenje začetka vbrizgavanja (16): … 4.2.4.2.3.5 Krivulja predvbrizga (16): … 4.2.4.2.3.6 Postopek kalibracije: preskusna naprava/motor (13) 4.2.4.2.4 Regulator 4.2.4.2.4.1 Tip: … Število vrtljajev, pri katerih regulator zapre dovod goriva: … 4.2.4.2.4.2.1 Število vrtljajev, pri katerih regulator zapre dovod goriva, pri obremenitvi: … min–1 4.2.4.2.4.2.2 Število vrtljajev, pri katerih regulator zapre dovod goriva brez obremenitve: … min–1 4.2.4.2.4.3 Število vrtljajev v prostem teku: … min–1 4.2.4.2.5 Vbrizgalna šoba/vbrizgalne šobe: 4.2.4.2.5.1 Znamka/znamke: 4.2.4.2.5.2 Tip/tipi: 4.2.4.2.5.3 Tlak odpiranja (16): … kPa ali karakteristika: … 4.2.4.2.6 Sistem za zagon hladnega motorja 4.2.4.2.6.1 Znamka/znamke: 4.2.4.2.6.2 Tip/tipi: 4.2.4.2.6.3 Opis: … 4.2.4.2.7 Pomožna naprava za pomoč pri zagonu 4.2.4.2.7.1 Znamka/znamke: 4.2.4.2.7.2 Tip/tipi: 4.2.4.2.7.3 Opis: … Z vbrizgavanjem goriva (samo za motorje s prisilnim vžigom): da/ne (13) 4.2.4.3.1 Opis sistema: … 4.2.4.3.2 Način delovanja: polnilni zbiralnik (enotočkovno/večtočkovno)/neposredno vbrizgavanje/drugo (navedite) Krmilna enota – tip (ali št.): podatki, ki jih je treba predložiti v primeru neprekinjenosti vbrizgavanja; v primeru drugih sistemov, enakovredni podatki Regulator goriva – tip: Senzor pretoka zraka – tip: Naprava za distribucijo goriva – tip: Regulator tlaka – tip: Mikrostikalo – tip: Nastavitveni vijak v prostem teku –tip: Ohišje lopute za zrak – tip: Temperaturni senzor za vodo – tip: Temperaturni senzor za zrak – tip: Temperaturno stikalo za zrak – tip: Zaščita pred elektromagnetnim motenjem. Opis in/ali risba (13): … … … 4.2.4.3.3 Znamka/znamke: 4.2.4.3.4 Tip/tipi: 4.2.4.3.5 Vbrizgalne šobe: Tlak odpiranja (13) (16): … kPa ali karakteristika: … 4.2.4.3.6 Krmiljenje začetka vbrizgavanja: … Sistem za zagon hladnega motorja: … 4.2.4.3.7.1 Način delovanja/načini delovanja: … 4.2.4.3.7.2 Delovno območje/nastavitve (13) (16): … Napajalna črpalka za gorivo … 4.2.4.4.1 Tlak (13) (16): … kPa ali karakteristika: … Vžig … 4.2.5.1 Znamka/znamke: … 4.2.5.2 Tip/tipi: … 4.2.5.3 Način delovanja: … 4.2.5.4 Krivulja predvžiga (16): … 4.2.5.5 Statični predvžig (16): … stopinj pred zgornjo mrtvo točko … 4.2.5.6 Razmik kontaktov prekinjevalnika (16): … 4.2.5.7 Kot zaprtja (16): … Vžigalne svečke … 4.2.5.8.1 Znamka: … 4.2.5.8.2 Tip: … 4.2.5.8.3 Nastavitev razmika med elektrodami vžigalnih svečk: … mm Vžigalna tuljava … 4.2.5.9.1 Znamka: … 4.2.5.9.2 Tip: … Vžigalni kondenzator … 4.2.5.10.1 Znamka: … 4.2.5.10.2 Tip: … 4.2.6 Hladilni sistem: tekočinski/zračni (13) Sesalni sistem: … Tlačni polnilnik: da/ne (13) 4.2.7.1.1 Znamka/znamke: … 4.2.7.1.2 Tip/tipi: … 4.2.7.1.3 Opis sistema (najvišji polnilni tlak: … kPa, krmilni obtočni kanal) … 4.2.7.2 Hladilnik polnilnega zraka: da/ne (13) Opis in risbe sesalnih cevi in njihovih sestavnih delov (posoda za vsesani zrak, grelne naprave, dodatni dovodi zraka itd.): … 4.2.7.3.1 Opis polnilnega zbiralnika (risbe in/ali fotografije): … Zračni filter, risbe: … ali 4.2.7.3.2.1 Znamka/znamke: … 4.2.7.3.2.2 Tip/tipi: … Dušilec zvoka, risbe: … ali 4.2.7.3.3.1 Znamka/znamke: … 4.2.7.3.3.2 Tip/tipi: … Izpušni sistem … 4.2.8.1 Opis in risbe izpušnega sistema: … Krmilni časi ventilov ali enakovredni podatki: … 4.2.9.1 Največji gib ventilov, koti odpiranja in zapiranja ali natančni podatki o časih odpiranja in zapiranja glede na mrtve točke batov pri nadomestnih sistemih dovoda goriva: … 4.2.9.2 Referenca in/ali območja nastavitev (13) (16): … Uporabljeno mazivo … 4.2.10.1 Znamka: … 4.2.10.2 Tip: … Ukrepi proti onesnaževanju zraka: … 4.2.11.1 Naprava za recikliranje plinov iz bloka motorja (opis in risbe): … Dodatne naprave za uravnavanje onesnaževanja (če obstajajo in če niso opisane drugje: … Katalizator izpušnih plinov: da/ne (13) 4.2.11.2.1.1 Število katalizatorjev in elementov: … 4.2.11.2.1.2 Mere in oblika katalizatorja/katalizatorjev (prostornina …): … 4.2.11.2.1.3 Vrsta katalitičnega delovanja: … 4.2.11.2.1.4 Skupna količina plemenite kovine: … 4.2.11.2.1.5 Relativna koncentracija: … 4.2.11.2.1.6 Substrat (zgradba in material): … 4.2.11.2.1.7 Gostota celic: … 4.2.11.2.1.8 Tip ohišja katalizatorja/katalizatorjev: … 4.2.11.2.1.9 Lega katalizatorja/katalizatorjev (mesto in referenčne razdalje v izpušnem sistemu): … Sistemi regeneracije/metoda sistemov za naknadno obdelavo izpušnih plinov, opis: … 4.2.11.2.1.10.1 Število voznih ciklov tipa I ali enakovredni cikli preskusa motorja na preskusni napravi med dvema cikloma, v katerih nastanejo regeneracijske faze pod pogoji, enakovrednimi preskusu tipa I (razdalja „D“ na sliki 1 v Prilogi 13: … … 4.2.11.2.1.10.2 Opis metode, uporabljene za določitev števila ciklov med dvema cikloma, v katerih nastanejo regeneracijske faze: … 4.2.11.2.1.10.3 Parametri za določitev stopnje obremenitve, zahtevani pred pojavom regeneracije (tj. temperatura, tlak itd.): … 4.2.11.2.1.10.4 Opis metode, ki se uporablja za obremenitev sistema v preskusnem postopku, opisanem v odstavku 3.1 Priloge 13: … Lambda sonda: tip … 4.2.11.2.1.11.1 Mesto lambde sonde: … 4.2.11.2.1.11.2 Območje delovanja lambde sonde (16): … Vbrizgavanje zraka: da/ne (13) 4.2.11.2.2.1 Tip (pulziranje zraka, zračna črpalka …): … Vračanje izpušnih plinov v valj: da/ne (13) 4.2.11.2.3.1 Lastnosti (pretok …): … 4.2.11.2.4 Sistem za uravnavanje emisij izhlapevanja. Popoln podroben opis naprav in njihove nastavitve: Risba sistema za uravnavanje emisij izhlapevanja: … Risba posode za aktivno oglje: … Risba posode za gorivo s podatki o prostornini in materialu: