6.1 Na zahtevo proizvajalca motorja se lahko koncentracije števila delcev ozadja v tunelu za redčenje vzorčijo pred preskusom ali po njem, in sicer od točke za filtri za delce in ogljikovodike do vstopa v sistem merjenja števila delcev, zato da se določijo koncentracije delcev ozadja v tunelu.

se lahko uporabi za WHSC in hladen WHTC, če do regeneracije pride med ciklom;

Če je za regeneracijo potreben več kot en vroč zagon WHTC, se zaporedoma izvedejo celotni preskusi vročega zagona WHTC in neprekinjeno merijo emisije brez zaustavitve in brez izklopa motorja, dokler regeneracija ni dokončana, nato pa se izračuna povprečje preskusov vročega zagona WHTC.

ločeno merjenje koncentracije delcev v razredčenih izpušnih plinih iz števca delcev, popravljeno za naključnost in standardne pogoje (273,2 K in 101,33 kPa), v delcih na kubični centimeter,

ločeno merjenje koncentracije delcev v razredčenih izpušnih plinih iz števca delcev, popravljeno za naključnost in standardne pogoje (273,2 K in 101,33 kPa), v delcih na kubični centimeter,

Pri sistemih redčenja z delnim tokom je treba zadrževalni čas v sistemu vzorčenja in merjenja števila delcev upoštevati s časom, ki je potreben za uskladitev signala števila delcev s preskusnim ciklom in stopnjo masnega pretoka izpušnih plinov v skladu s postopki iz odstavkov 3.1.30 in 8.4.2.2 Priloge 4B. Transformacijski čas sistema vzorčenja in merjenja števila delcev se določi v skladu z odstavkom 1.3.6 Dodatka 1 k tej prilogi.

4.3.1 Za merjenje števila delcev se stopnja masnega pretoka izpušnih plinov, določena v skladu s katero koli metodo iz odstavkov od 8.4.1.3 do 8.4.1.7 Priloge 4B, uporablja za nadzor sistema za redčenje z delnim tokom, da se pridobi vzorec, sorazmeren s stopnjo masnega pretoka izpušnih plinov. Kakovost sorazmernosti se preveri tako, da se v skladu z odstavkom 9.4.6.1 Priloge 4B izvede regresijska analiza med pretokom vzorca in pretokom izpušnih plinov.

Razlika med qex in qsw , ki se pošlje krmilniku sistema z delnim tokom, mora biti vedno natančna do 0,1 odstotka qmdew . Signal (ali signali) se pošljejo s frekvenco najmanj 1 Hz.

Signal qex , ki se pošlje krmilniku sistema z delnim tokom, je vedno natančen do 0,1 odstotka qmdew in se pošlje s frekvenco najmanj 1 Hz.

Redčilo, ki se uporablja za primarno, po potrebi pa tudi za sekundarno redčenje izpušnih plinov v sistemu redčenja, teče skozi visoko učinkovite filtre HEPA, ki izpolnjujejo zahteve za zračne filtre za delce, opredeljene v pododstavkih odstavkov A.3.2.2 ali A.3.2.4 Dodatka 3 Priloge 4B, ki se nanašajo na filtre za redčenje. Preden redčilo steče skozi filter HEPA, se lahko iz njega po izbiri izloči oglje, da se zmanjšajo in stabilizirajo koncentracije ogljikovodikov v redčilu. Pred filtrom HEPA in za izločevalnikom oglja, če se uporablja, je priporočljivo namestiti dodaten filter za grobe delce.

Število delcev v emisijah se meri z neprekinjenim vzorčenjem iz sistema redčenja z delnim tokom, kot je opisan v odstavkih A.3.2.1 in A.3.2.2 Dodatka 3 Priloge 4B, ali iz sistema redčenja s celotnim tokom, kot je opisan v odstavkih A.3.2.3 in A.3.2.4 Dodatka 3 Priloge 4B.

Dodatek

Oprema za merjenje emisij za število delcev

1. Specifikacija

1.1 Pregled sistema

1.1.1 Sistem za vzorčenje delcev je sestavljen iz sonde ali točke vzorčenja, ki odvzame vzorec iz homogene mešanice pretoka v sistem redčenja, kakor je opisano v odstavkih A3.2.1 in A.3.2.2 ali A3.2.3 in A.3.2.4 Dodatka 3 Priloge 4B, izločevalca hlapnih delcev pred števcem števila delcev in primerno cevjo za prenos.

1.1.2 Priporočljivo je, da se pred vstopom v izločevalec hlapnih delcev namesti predklasifikator velikosti delcev (npr. ciklon, impaktor itd.). Tudi sonda za vzorčenje, ki deluje kot naprava za ustrezno klasifikacijo glede na velikost, kakor je prikazana na Sliki 14 v Dodatku 3 Priloge 4B, je sprejemljiva nadomestna možnost za uporabo predklasifikatorja delcev po velikosti. Pri sistemih redčenja z delnim tokom se lahko uporabi isti predklasifikator za vzorčenje mase delcev in števila delcev, ki vzorec števila delcev odvzame iz sistema za redčenje za predklasifikatorjem. Druga možnost je uporaba ločenih predklasifikatorjev, ki vzorec števila delcev odvzamejo iz sistema za redčenja pred predklasifikatorjem mase delcev.

1.2 Splošne zahteve

1.2.1 Točka vzorčenja delcev se mora nahajati znotraj sistema za redčenje.

Konica sonde za vzorčenje ali točka vzorčenja delcev in cev za prenos delcev skupaj tvorita sistem za prenos delcev. Sistem za prenos delcev usmerja vzorec od tunela za redčenje do vstopa v izločevalec hlapnih delcev. Sistem za prenos delcev mora izpolnjevati naslednje pogoje:

Pri sistemih redčenja s celotnim tokom in sistemih za delno vzorčenje pri redčenju z delnim tokom (kot je opisano v odstavku A.3.2.1 Dodatka 3 Priloge 4B se sonda za vzorčenje namesti blizu središčne črte tunela, tj. od 10 do 20 premerov tunela za dovodno odprtino za plin, in usmeri proti pretoku plina skozi tunel, pri čemer mora biti njena os na konici vzporedna z osjo tunela za redčenje. Sonda za vzorčenje se namesti v predelu za redčenje, tako da se vzorec odvzame iz homogene mešanice redčila in izpuha.

Pri sistemih za celotno vzorčenje pri redčenju z delnim tokom (kot je opisano v odstavku A.3.2.1 Priloge 4B se točka vzorčenja delcev ali sonda za vzorčenje namesti v cev za prenos delcev pred držalom za filter delcev, napravo za merjenje pretoka in vsemi točkami razcepa/obvoda vzorca. Točka vzorčenja ali sonda za vzorčenje se namesti tako, da se vzorec odvzame iz homogene mešanice redčila in izpušnih plinov. Mere sonde za vzorčenje delcev morajo biti take, da ne ovirajo delovanja sistema redčenja z delnim tokom.

Pretok vzorca plina skozi sistem za prenos delcev mora izpolnjevati naslednje pogoje:

Pri sistemih redčenja s celotnim tokom mora pretok izkazovati Reynoldsovo število (Re) < 1 700.

Pri sistemih redčenja z delnim tokom mora pretok v cevi za prenos delcev, tj. v smeri navzdol od sonde za vzorčenje ali točke vzorčenja izkazovati Reynoldsovo število (Re) < 1 700.

Njegov čas zadrževanja v sistemu za prenos delcev mora biti ≤ 3 sekunde.

Šteje se, da je sprejemljiva tudi vsaka druga konfiguracija vzorčenja za sistem za prenos delcev, za katero se lahko dokaže enakovreden prodor delcev s premerom 30 nm.

Izhodna cev, ki usmerja razredčeni vzorec od izločevalca hlapnih delcev do vstopa v števec števila delcev, mora imeti naslednje lastnosti:

Njen notranji premer mora biti ≥ 4 mm.

Čas zadrževanja pretoka vzorca plina skozi izhodno cev mora biti ≤ 0,8 sekunde.

Šteje se, da je sprejemljiva tudi vsaka druga konfiguracija vzorčenja za izhodno cev, za katero se lahko dokaže enakovreden prodor delcev s premerom 30 nm.

1.2.2 Izločevalec hlapnih delcev mora vključevati naprave za redčenje vzorca in za izločanje hlapnih delcev.

1.2.3 Vsi deli sistema redčenja in sistema za vzorčenje od izpušne cevi do števca števila delcev, ki so v stiku z nerazredčenimi in razredčenimi izpušnimi plini, morajo biti izdelani tako, da je odlaganje delcev čim manjše. Vsi deli morajo biti iz električno prevodnega materiala, ki ne reagira s sestavinami izpušnih plinov, in električno ozemljeni, da ne pride do elektrostatičnega učinka.

1.2.4 Sistem vzorčenja delcev mora biti združljiv z dobro prakso vzorčenja aerosola, ki se izogiba ostrim pregibom in nenadnim spremembam v prečnem preseku ter uporablja gladke notranje površine in zmanjšanje dolžine linije vzorčenja. Postopne spremembe v prečnem prerezu so dopustne.

1.3 Posebne zahteve

1.3.1 Vzorec delcev ne sme iti skozi črpalko, dokler ne gre skozi števec števila delcev.

1.3.2 Priporočljiva je uporaba predklasifikatorja vzorca.

1.3.3 Enota za predpripravo vzorca mora:

1.3.3.1 omogočiti redčenje vzorca v eni ali več fazah, da se doseže koncentracija števila delcev pod zgornjim pragom, ki ga določa števec števila delcev v načinu štetja posameznih delcev, temperatura plina ob vstopu v števec števila delcev pa mora biti pod 35 °C;

1.3.3.2 vključevati začetno ogrevano fazo redčenja, katere rezultat je temperatura vzorca ≥ 150 °C in ≤ 400 °C, in redčiti z najmanj 10-kratnim faktorjem;

1.3.3.3 nadzorovati stalne nominalne delovne temperature ogrevanih faz v razponu, ki je opredeljen v odstavku 1.3.3.2, z dovoljenim odstopanjem ± 10 °C; omogočiti prikaz, ali so delovne temperature ogrevanih faz ustrezne;

1.3.3.4 dosegati redukcijski faktor koncentracije delcev (fr(di)), kot je opredeljen v spodnjem odstavku 2.2.2, za delce s premerom električne mobilnosti 30 nm in 50 nm, ki je največ za 30 % oz. 20 % večji in največ za 5 % manjši v primerjavi s tistim za delce s premerom električne mobilnosti 100 nm, za izločevalec hlapnih delcev kot celoto;

1.3.3.5 dosegati tudi > 99,0-odstotno izhlapevanje delcev tetrakontana (CH3(CH2)38CH3) s premerom 30 nm pri vstopni koncentraciji ≥ 10 000 cm–3, na podlagi ogrevanja in zmanjšanja delnih tlakov tetrakontana.

1.3.4 Števec števila delcev mora:

1.3.4.1 delovati pri delovnih pogojih celotnega toka;

1.3.4.2 izkazovati natančnost štetja z odstopanjem ± 10 % v razponu 1 cm–3 do zgornje meje, ki jo določa števec števila delcev v načinu štetja posameznih delcev, pri sledljivem standardu. Pri koncentracijah pod 100 cm–3 se lahko zahtevajo meritve, za katere se izračuna povprečje v razširjenih obdobjih vzorčenja, da se dokaže natančnost števca števila delcev z visoko stopnjo statistične zanesljivosti;

1.3.4.3 izkazovati ločljivost najmanj 0,1 delca na cm–3 pri koncentracijah pod 100 cm–3;

1.3.4.4 izkazovati linearni odziv na koncentracije delcev v celotnem merilnem območju v načinu štetja posameznih delcev;

1.3.4.5 izkazovati frekvenco pošiljanja podatkov, ki je enaka ali večja od 0,5 Hz;

1.3.4.6 izkazovati odzivni čas t90 v razponu merjene koncentracije, ki je krajši od 5 s;

1.3.4.7 vključevati funkcijo popravka zaradi naključij, do največ 10 % popravka, pri čemer se lahko uporabi interni kalibracijski faktor, kot je določen v odstavku 2.1.3, ne pa tudi drugi algoritmi za popravek ali opredelitev učinkovitosti štetja;

1.3.4.8 izkazovati učinkovitost štetja pri velikosti delcev s premerom električne mobilnosti 23 nm (± 1 nm) in 41 nm (± 1 nm), ki je 50-odstotna (± 12 %) oz. > 90-odstotna; takšna učinkovitost štetja se lahko doseže interno (na primer z ustrezno obliko instrumenta) ali eksterno (na primer s predklasifikacijo velikosti);

1.3.4.9 če je v števcu števila delcev delovna tekočina, jo je treba zamenjati tako pogosto, kot navaja proizvajalec instrumenta.

1.3.5 Če se tlak in/ali temperatura na točki, na kateri se nadzoruje stopnja pretoka števca števila delcev, ne ohranjata na znanem stalnem nivoju, ju je treba izmeriti ob vstopu v števec števila delcev in sporočiti zaradi prilagoditve meritev koncentracije delcev standardnim pogojem.

1.3.6 Seštevek zadrževalnega časa v sistemu za prenos delcev, izločevalcu hlapnih delcev in izhodni cevi ter odzivnega časa t90 števca števila delcev ne sme presegati 20 s.

1.3.7 Transformacijski čas celotnega sistema vzorčenja števila delcev (sistem za prenos delcev, izločevalec hlapnih delcev, izhodna cev in števec števila delcev) se določi tako, da se aerosol priključi neposredno pri vstopu v sistem za prenos delcev. Priključitev aerosola je treba izvesti v manj kot 0,1 s. Aerosol, ki se uporablja za preskus, bo povzročil spremembo koncentracije najmanj 60 % obsega skale.

Sled koncentracije se zapiše. Za časovno uskladitev koncentracije števila delcev in signalov pretoka izpušnih plinov se transformacijski čas opredeli kot čas od spremembe (t0) do takrat, ko je odziv 50 % končnega odčitka (t50).

1.4 Opis priporočljivega sistema

Naslednji odstavek opisuje prakso, ki se priporoča za merjenje števila delcev. Sprejemljiv je tudi vsak sistem, ki izpolnjuje specifikacije učinkovitosti iz odstavkov 1.2 in 1.3.

Sliki 14 in 15 shematično prikazujeta konfiguraciji sistema za vzorčenje delcev, ki se priporoča za sisteme redčenja z delnim tokom in s celotnim tokom.

Slika 14

Shematski prikaz priporočljivega sistema za vzorčenje delcev – vzorčenje z delnim tokom

Slika 15

Shematski prikaz priporočljivega sistema za vzorčenje delcev – vzorčenje s celotnim tokom

1.4.1 Opis sistema vzorčenja

Sistem za vzorčenje delcev je sestavljen iz konice sonde za vzorčenje ali točke vzorčenja delcev v sistemu redčenja, cevi za prenos delcev, predklasifikatorja delcev in izločevalca hlapnih delcev v smeri navzgor od enote za merjenje koncentracije števila delcev. Izločevalec hlapnih delcev mora vključevati naprave za redčenje vzorca (razredčevalnika števila delcev: PND1 in PND2) in izhlapevanje delcev (cev za izhlapevanje). Sonda za vzorčenje ali točka vzorčenja za pretok preskusnega plina mora biti v predelu za redčenje nameščena tako, da je mogoče zajeti reprezentativni vzorec pretoka plina iz homogene mešanice redčila in izpušnih plinov. Seštevek zadrževalnega časa v sistemu in odzivnega časa t90 števca števila delcev ne sme presegati 20 s.

1.4.2 Sistem za prenos delcev

Konica sonde za vzorčenje oziroma točka vzorčenja delcev in cev za prenos delcev skupaj tvorita sistem za prenos delcev. Sistem za prenos delcev usmerja vzorec od tunela za redčenje do vstopa v prvi razredčevalnik števila delcev. Sistem za prenos delcev mora izpolnjevati naslednje pogoje:

Pri sistemih redčenja s celotnim tokom in sistemih za delno vzorčenje pri redčenju z delnim tokom (kot je opisano v odstavku A.3.2.1 Dodatka 3 Priloge 4B se sonda za vzorčenje namesti blizu središčne črte tunela, tj. od 10 do 20 premerov tunela za dovodno odprtino za plin, in usmeri proti pretoku plina skozi tunel, pri čemer mora biti njena os na konici vzporedna z osjo tunela za redčenje. Sonda za vzorčenje se v predelu za redčenje namesti tako, da se vzorec odvzame iz homogene mešanice redčila in izpuha.

Pri sistemih za celotno vzorčenje pri redčenju z delnim tokom (kot je opisano v odstavku A.3.2.1 Priloge 4B se točka vzorčenja delcev namesti v cev za prenos delcev pred držalom filtra za delce, napravo za merjenje pretoka in vsemi točkami razcepa/obvoda vzorca. Točka vzorčenja ali sonda za vzorčenje se namesti tako, da se vzorec odvzame iz homogene mešanice redčila in izpušnih plinov.

Pretok vzorca plina skozi sistem za prenos delcev mora izpolnjevati naslednje pogoje:

Izkazovati mora Reynoldsovo število (Re) < 1 700.

Njegov čas zadrževanja v sistemu za prenos delcev mora biti ≤ 3 sekunde.

Šteje se, da je sprejemljiva tudi vsaka druga konfiguracija vzorčenja za sistem za prenos delcev, za katero se lahko dokaže enakovreden prodor delcev s premerom električne mobilnosti 30 nm.

Izhodna cev, ki usmerja razredčeni vzorec od izločevalca hlapnih delcev do vstopa v števec števila delcev, mora imeti naslednje lastnosti:

Njen notranji premer mora biti ≥ 4 mm.

Čas zadrževanja pretoka vzorca plina skozi izhodno cev za delce mora biti ≤ 0,8 sekunde.

Šteje se, da je sprejemljiva tudi vsaka druga konfiguracija vzorčenja za izhodno cev, za katero se lahko dokaže enakovreden prodor delcev s premerom električne mobilnosti 30 nm.

1.4.3 Predklasifikator delcev

Priporočljiv predklasifikator delcev se namesti pred izločevalcem hlapnih delcev. Premer delcev pri presečni točki 50 odstotkov predklasifikatorja mora biti med 2,5 μm in 10 μm pri stopnji prostorninskega pretoka, ki je bila izbrana za vzorčenje emisij za število delcev. Predklasifikator mora omogočati, da najmanj 99 % masne koncentracije delcev 1 μm, ki vstopajo v predklasifikator, izstopi iz klasifikatorja pri stopnji prostorninskega pretoka, izbrani za vzorčenje emisij za število delcev. Pri sistemih redčenja z delnim tokom se lahko uporabi isti predklasifikator za vzorčenje mase delcev in števila delcev, ki vzorec števila delcev odvzame iz sistema redčenja za predklasifikatorjem. Druga možnost je uporaba ločenih predklasifikatorjev, ki vzorec števila delcev odvzamejo iz sistema redčenja pred predklasifikatorjem mase delcev.

1.4.4 Izločevalec hlapnih delcev

Izločevalec hlapnih delcev je sestavljen iz enega razredčevalnika števila delcev (PND1), cevi za izhlapevanje in drugega razredčevalnika (PND2), postavljenih v niz. Namen te funkcije redčenja je zmanjšati številčno koncentracijo vzorca, ki vstopa v enoto za merjenje koncentracije delcev, pod zgornji prag, ki ga določa števec števila delcev v načinu štetja posameznih delcev, in zatreti nukleacijo znotraj vzorca. Izločevalec hlapnih delcev mora omogočati prikaz, ali je delovna temperatura razredčevalnika števila delcev PND1 in cevi za izhlapevanje ustrezna.

Izločevalec hlapnih delcev mora omogočati > 99,0-odstotno izhlapevanje delcev tetrakontana (CH3(CH2)38CH3) s premerom 30 nm pri vstopni koncentraciji ≥ 10 000 cm–3, in sicer na podlagi ogrevanja in zmanjšanja delnih tlakov tetrakontana. Prav tako mora dosegati redukcijski faktor koncentracije delcev (fr) za delce s premerom električne mobilnosti 30 nm in 50 nm, ki ni za več kot 30 % in 20 % večji (v tem zaporedju) oziroma ni za več kot 5 % manjši v primerjavi s tistim za delce s premerom električne mobilnosti 100 nm, za izločevalec hlapnih delcev kot celoto.

1.4.4.1 Prva naprava za redčenje števila delcev (PND1)

Prva naprava za redčenje števila delcev je posebno zasnovana za redčenje koncentracije števila delcev, deluje pa pri temperaturi (stene) od 150 °C do 400 °C. Nastavitvena točka za temperaturo stene se mora ohranjati na stalni nominalni delovni temperaturi v okviru navedenega razpona z dovoljenim odstopanjem ± 10 °C in ne sme presegati temperature stene cevi za izhlapevanje (odstavek 1.4.4.2). Razredčevalniku se zagotovi zrak za redčenje, filtriran skozi filter HEPA, omogočiti pa mora faktor redčenja od 10- do 200-krat.

1.4.4.2 Cev za izhlapevanje

Temperatura stene po celotni dolžini cevi za izhlapevanje se nadzoruje in mora biti višja ali enaka temperaturi stene prve naprave za redčenje števila delcev, ohranja pa se na stalni nominalni delovni temperaturi med 300 °C in 400 °C, z dovoljenim odstopanjem ± 10 °C.

1.4.4.3 Druga naprava za redčenje števila delcev (PND2)

Naprava PND2 je posebno zasnovana za redčenje koncentracije števila delcev. Razredčevalniku se zagotovi zrak za redčenje, filtriran skozi filter HEPA, in mora biti sposoben ohranjati enotni faktor redčenja v razponu od 10- do 30-krat. Faktor redčenja PND2 se izbere v razponu od 10- do 15-krat tako, da je koncentracija števila delcev za drugim razredčevalnikom manjša od zgornjega praga, ki ga določa števec števila delcev v načinu štetja posameznih delcev, temperatura plina pred vstopom v števec števila delcev pa je < 35 °C.

1.4.5 Števec števila delcev

Števec števila delcev mora izpolnjevati zahteve iz odstavka 1.3.4.

2. Kalibracija/validacija sistema za vzorčenje delcev (7)

2.1 Kalibracija števca števila delcev

2.1.1 Tehnična služba v 12 mesecih pred izvedbo preskusa emisij zagotovi potrdilo o kalibraciji za števec števila delcev, ki potrjuje njegovo skladnost s sledljivim standardom.

2.1.2 Števec števila delcev se prav tako ponovno kalibrira, pri čemer se po izvedbi vseh večjih vzdrževalnih del izda novo potrdilo o kalibraciji.

2.1.3 Kalibriranje mora biti sledljivo do standardne metode kalibracije:

(a) s primerjavo odziva števca števila delcev, ki se kalibrira, z odzivom kalibriranega elektrometra aerosola pri istočasnem vzorčenju elektrostatično klasificiranih kalibracijskih delcev ali

(b) s primerjavo odziva števca števila delcev, ki se kalibrira, z odzivom drugega števca števila delcev, ki je bil neposredno kalibriran po zgornji metodi.

V primeru elektrometra se kalibracija opravi z najmanj šestimi standardnimi koncentracijami, ki so čim enakomerneje porazdeljene v merilnem območju števca števila delcev. Te točke vključujejo točko nominalne ničelne koncentracije, ki se doseže tako, da se pri vstopu v vsak instrument pritrdijo filtri HEPA razreda najmanj H13 po EN 1822:2008 ali z enakovredno zmogljivostjo. Če se za števec števila delcev, ki se kalibrira, kalibracijski faktor ne uporablja, morajo biti izmerjene koncentracije v okviru ± 10 % standardne koncentracije za vsako uporabljeno koncentracijo, razen ničelne točke, v nasprotnem primeru se števec števila delcev, ki se kalibrira, zavrne. Izračuna in zapiše se naklon od linearne regresije pri obeh podatkovnih nizih. Za števec števila delcev, ki se kalibrira, se uporabi kalibracijski faktor, ki je enak recipročni vrednosti naklona. Linearnost odziva se izračuna kot kvadrat Pearsonovega koeficienta korelacije produkt-moment (R2) obeh podatkovnih nizov in mora biti enaka ali večja od 0,97. Pri izračunu naklona in R2 se linearna regresija povleče skozi izhodišče (ničelna koncentracija na obeh instrumentih).

V primeru referenčnega števca števila delcev se kalibracija opravi z najmanj šestimi standardnimi koncentracijami čez merilno območje števca števila delcev. Na najmanj 3 točkah morajo biti koncentracije pod 1 000 cm–3, preostale koncentracije pa se linearno porazdelijo med 1 000 cm–3 in največjim obsegom števca števila delcev v načinu štetja posameznih delcev. Te točke vključujejo nominalno ničelno točko koncentracije, ki se doseže tako, da se pri vstopu v vsak instrument pritrdijo filtri HEPA razreda najmanj H13 po EN 1822:2008 ali z enakovredno zmogljivostjo. Če se za števec števila delcev, ki se kalibrira, kalibracijski faktor ne uporablja, morajo biti izmerjene koncentracije v okviru ± 10 % standardne koncentracije za vsako koncentracijo, razen ničelne točke, v nasprotnem primeru se števec števila delcev, ki se kalibrira, zavrne. Izračuna in zapiše se naklon od linearne regresije pri obeh podatkovnih nizih. Za števec števila delcev, ki se kalibrira, se uporabi kalibracijski faktor, ki je enak recipročni vrednosti naklona. Linearnost odziva se izračuna kot kvadrat Pearsonovega koeficienta korelacije produkt-moment (R2) obeh podatkovnih nizov in mora biti enaka ali večja od 0,97. Pri izračunu naklona in R2 se linearna regresija povleče skozi izhodišče (ničelna koncentracija na obeh instrumentih).

2.1.4 Kalibracija mora vključevati tudi preverjanje učinkovitosti števca števila delcev glede na zahteve iz odstavka 1.3.4.8 pri odkrivanju delcev s premerom električne mobilnosti 23 nm. Preverjanje učinkovitosti štetja pri delcih s premerom 41 nm ni potrebno.

2.2 Kalibracija/validacija izločevalca hlapnih delcev

2.2.1 Redukcijske faktorje koncentracije delcev za izločevalca hlapnih delcev je treba obvezno kalibrirati v celotnem razponu nastavitev redčenja, pri nespremenjenih nominalnih delovnih temperaturah instrumenta, kadar je enota nova in po izvedbi vseh večjih vzdrževalnih del. Zahteva po periodični validaciji za redukcijski faktor koncentracije delcev izločevalca hlapnih delcev je omejena na preverjanje pri eni sami nastavitvi, ki se običajno uporablja za merjenje na dizelskih vozilih, opremljenih s filtrom za delce. Tehnična služba v 6 mesecih pred izvedbo preskusa emisij zagotovi potrdilo o kalibraciji ali validaciji za izločevalec hlapnih delcev. Če izločevalec hlapnih delcev vsebuje alarme za nadzor temperature, je dopusten 12-mesečni interval validacije.

Izločevalec hlapnih delcev se značilno opredeli za redukcijski faktor koncentracije delcev pri trdnih delcih s premerom električne mobilnosti 30 nm, 50 nm in 100 nm. Redukcijski faktorji koncentracije delcev (fr(d)) za delce s premerom električne mobilnosti 30 nm in 50 nm ne smejo biti za več kot 30 % oz. 20 % večji oziroma ne za več kot 5 % manjši v primerjavi s tistimi za delce s premerom električne mobilnosti 100 nm. Za namene validacije mora biti redukcijski faktor povprečne koncentracije delcev v mejah ± 10 % od redukcijskega faktorja povprečne koncentracije delcev ( ), ki je bil določen med primarno kalibracijo izločevalca hlapnih delcev.

2.2.2 Preskusni aerosol za te meritve so trdni delci s premerom električne mobilnosti 30, 50 in 100 nm in najmanjša koncentracija 5 000 delcev na cm–3 pri vstopu v izločevalec hlapnih delcev. Koncentracije delcev se merijo v smeri navzgor in navzdol od komponent.

Redukcijski faktor koncentracije delcev za vsako velikost delcev (fr(di)) se izračuna, kot sledi:

kjer je:

Nin(di) = koncentracija delcev v zgornjem toku za delce s premerom di Nout(di) = koncentracija delcev v spodnjem toku za delce s premerom di in di = premer električne mobilnosti delcev (30, 50 ali 100 nm)

Nin(di) in Nout(di) se popravita za iste pogoje.

Zmanjšanje povprečne koncentracije delcev ( ) pri določeni nastavitvi redčenja se izračuna, kot sledi:

Priporočljivo je, da se izločevalec hlapnih delcev kalibrira in validira kot cela enota.

2.2.3 Tehnična služba v 6 mesecih pred izvedbo preskusa emisij zagotovi potrdilo o validaciji za izločevalec hlapnih delcev, ki dokazuje zmogljivost učinkovitega izločevanja hlapnih delcev. Če izločevalec hlapnih delcev vsebuje alarme za nadzor temperature, je dopusten 12-mesečni interval validacije. Izločevalec hlapnih delcev mora izkazovati več kot 99,0-odstotno izločevanje delcev tetrakontana (CH3(CH2)38CH3) s premerom električne mobilnosti najmanj 30 nm pri vstopni koncentraciji ≥ 10,000 cm–3, če deluje pri minimalni nastavitvi redčenja in delovni temperaturi, ki jo priporočajo proizvajalci.

2.3 Postopki preverjanja sistema števila delcev

2.3.1 Pred vsakim preskusom mora števec delcev izkazovati izmerjeno koncentracijo, ki je manjša od 0,5 delcev na cm–3, kadar je filter HEPA razreda najmanj H13 po EN 1822:2008 ali s primerljivo zmogljivostjo pritrjen pri vstopu v celotni sistem vzorčenja delcev (izločevalec hlapnih delcev in števec števila delcev).

2.3.2 Vsak mesec mora pretok v števec delcev izkazovati izmerjeno vrednost v okviru 5 % stopnje nominalnega pretoka števca delcev na podlagi preverjanja s kalibriranim merilnikom pretoka.

2.3.3 Števec delcev mora vsak dan po uporabi filtra HEPA razreda najmanj H13 po EN 1822:2008 ali z enakovredno zmogljivostjo, pritrjenega pri vstopu v števec delcev, izkazovati koncentracijo ≤ 0,2 cm–3. Če se ta filter odstrani, mora števec delcev prikazovati povečanje izmerjene koncentracije za najmanj 100 delcev na cm–3, ki jo sproži okoliški zrak, in se vrniti na vrednost ≤ 0,2 cm–3, ko se filter HEPA zopet namesti.

2.3.4 Pred začetkom vsakega preskusa je treba preveriti, ali je glede na prikaz merilnega sistema cev za izhlapevanje, če je del sistema, dosegla ustrezno delovno temperaturo.

2.3.5 Pred začetkom vsakega preskusa je treba preveriti, ali je glede na prikaz merilnega sistema razredčevalnik PND1 dosegel ustrezno delovno temperaturo.