SL Uradni list Evropske unije L 183/91

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo na naslovu:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 95 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe o homologaciji vozil glede zaščite oseb v vozilu pri bočnem trku [2015/1093]

Vključuje vsa veljavna besedila do:

dopolnila 4 sprememb 03 – začetek veljavnosti: 10. junij 2014

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitve pojmov

3. Vloga za podelitev homologacije

4. Homologacija

5. Specifikacije in preskusi

6. Sprememba tipa vozila

7. Skladnost proizvodnje

8. Kazni za neskladnost proizvodnje

9. Dokončno prenehanje proizvodnje

10. Prehodne določbe

11. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, in homologacijskih organov

PRILOGE

1 Sporočilo

2 Primeri homologacijskih oznak

3 Postopek za določanje točke „H“ in dejanskega naklona trupa za sedežna mesta v motornih vozilih

4 Postopek preskusa trčenja

5 Značilnosti premične deformabilne pregrade

6 Tehnični opis preskusne lutke za bočni trk

7 Namestitev preskusne lutke za bočni trk

8 Delni preskus

9 Preskusni postopki za zaščito oseb v vozilih na električno energijo pred visoko napetostjo in razlitjem elektrolita

1. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za obnašanje konstrukcije potniškega prostora pri bočnem trku pri vozilih kategorij M1 in N1 (1), če je točka „R“ najnižjega sedeža od poda oddaljena največ 700 mm, ko je vozilo v stanju, ki ustreza referenčni masi, opredeljeni v odstavku 2.10 tega pravilnika.

2. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku:

2.1 „Homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na obnašanje konstrukcije potniškega prostora pri bočnem triku.

2.2 „Tip vozila“ pomeni kategorijo motornih vozil, ki se ne razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih: 2.2.1 dolžini, širini in oddaljenosti vozila od tal, če negativno vplivajo na pogoje zaščite, predpisane v tem pravilniku; 2.2.2 konstrukciji, merah, obliki in materialih bočnih sten potniškega prostora, če negativno vplivajo na pogoje zaščite, predpisane v tem pravilniku; 2.2.3 obliki in notranjih merah potniškega prostora ter tipu zaščitnih naprav, če negativno vplivajo na pogoje zaščite, predpisane v tem pravilniku; 2.2.4 položaju (spredaj, zadaj ali v sredini) in usmeritvi (prečno ali vzdolžno) motorja, če negativno vplivata na rezultat preskusa trčenja, predpisanega v tem pravilniku; 2.2.5 masi neobremenjenega vozila, če negativno vpliva na pogoje zaščite, predpisane v tem pravilniku; 2.2.6 dodatnih napravah ali dodatni notranji opremi, če negativno vplivajo na rezultat preskusa trčenja, predpisanega v tem pravilniku; 2.2.7 tipu prednjih sedežev in položaju točke „R“, če negativno vplivata na pogoje zaščite, predpisane v tem pravilniku; 2.2.8 mestih sistema REESS, če negativno vplivajo na rezultat preskusa trčenja, predpisanega v tem pravilniku.

2.3 „Potniški prostor“ pomeni prostor za namestitev oseb v vozilu, ki ga omejujejo streha, pod, bočne stene, vrata, zunanja stekla in prednja pregradna stena ter ravnina, ki poteka skozi zadnjo steno potniškega prostora, oziroma ravnina, ki poteka skozi oporo naslonov zadnjih sedežev. 2.3.1 „Potniški prostor glede na zaščito oseb“ pomeni prostor za namestitev oseb v vozilu, ki ga omejujejo streha, pod, bočne stene, vrata, zunanja stekla in prednja pregradna stena ter ravnina, ki poteka skozi zadnjo steno potniškega prostora, oziroma ravnina, ki poteka skozi oporo naslonov zadnjih sedežev. 2.3.2 „Potniški prostor za oceno električne varnosti“ pomeni prostor za namestitev oseb v vozilu, ki ga omejujejo streha, pod, bočne stene, vrata, zunanja stekla, prednja pregradna stena in zadnja pregradna stena ali zadnja vrata ter pregrade in ohišja za električno zaščito oseb v vozilu pred neposrednim stikom z deli pod visoko napetostjo.

2.4 „Točka ‚R‘“ ali „referenčna točka sedeža“ pomeni referenčno točko, kot jo je opredelil proizvajalec vozila, ki: 2.4.1 ima koordinate določene glede na konstrukcijo vozila; 2.4.2 ustreza teoretičnemu položaju vrtišča med trupom telesa in stegnom (točka „H“), ko je sedež v najnižjem in najbolj nazaj pomaknjenem normalnem položaju za vožnjo ali položaju za uporabo, ki ga je določil proizvajalec za vsak sedež v vozilu.

2.5 „Točka ‚H‘“ pomeni točko, kot je opredeljena v Prilogi 3 k temu pravilniku.

2.6 „Prostornina rezervoarja za gorivo“ pomeni prostornino rezervoarja za gorivo, kot jo je določil proizvajalec vozila.

2.7 „Prečna ravnina“ pomeni navpično ravnino, ki je pravokotna na srednjo vzdolžno navpično ravnino vozila.

2.8 „Zaščitni sistem“ pomeni naprave za zadrževanje in/ali zaščito oseb v vozilu.

2.9 „Tip zaščitnega sistema“ pomeni kategorijo zaščitnih naprav, ki se ne razlikujejo v naslednjih bistvenih lastnostih: tehnologiji; geometriji; sestavnih materialih.

2.10 „Referenčna masa“ pomeni maso neobremenjenega vozila, povečano za 100 kg (tj. za maso preskusne lutke za bočni trk z merilnimi instrumenti).

2.11 „Masa neobremenjenega vozila“ pomeni maso vozila, pripravljenega za vožnjo, brez voznika, potnikov ali tovora, vendar z rezervoarjem za gorivo, napolnjenim do 90 % njegove prostornine, ter z običajnim orodjem in rezervnim kolesom, kjer to pride v poštev.

2.12 „Premična deformabilna pregrada“ pomeni napravo, ki trči ob preskusno vozilo. Sestavljata jo voziček in udarna glava.

2.13 „Udarna glava“ pomeni deformabilni del na prednji strani premične deformabilne pregrade.

2.14 „Voziček“ pomeni s kolesi opremljen okvir, ki se lahko do točke trka ob preskusno vozilo prosto premika v smeri svoje vzdolžne osi. Na prednjem delu ima pritrjeno udarno glavo.

2.15 „Visoka napetost“ pomeni razvrstitev električnega sestavnega dela ali tokokroga, če je njegova delovna napetost > 60 V in ≤ 1 500 V enosmernega toka (DC) ali > 30 V in ≤ 1 000 V izmeničnega toka (AC) efektivne vrednosti (r.m.s.).

2.16 „Sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja (sistem REESS)“ pomeni sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, ki zagotavlja električno energijo za pogon.

2.17 „Pregrada za električno zaščito“ pomeni del, ki ščiti pred neposrednim stikom z deli pod visoko napetostjo.

2.18 „Električni pogonski sistem“ pomeni električni tokokrog, ki vključuje pogonski motor oziroma motorje in lahko vključuje sistem REESS, sistem za pretvorbo električne energije, elektronske pretvornike, ustrezne kable in konektorje ter priklopni sistem za napajanje sistema REESS.

2.19 „Deli pod napetostjo“ pomenijo prevodne dele, ki so pri običajni uporabi oskrbovani z električno energijo.

2.20 „Izpostavljeni prevodni del“ pomeni prevodni del, ki se ga je mogoče dotakniti v skladu z določbami stopnje zaščite IPXXB in ki zaradi napake v izolaciji pride pod napetost. To vključuje dele pod pokrovom, ki jih je mogoče odstraniti brez orodja.

2.21 „Neposredni stik“ pomeni stik oseb z deli pod visoko napetostjo.

2.22 „Posredni stik“ pomeni stik oseb z izpostavljenimi prevodnimi deli.

2.23 „Stopnja zaščite IPXXB“ pomeni zaščito pred stikom z deli pod visoko napetostjo, ki jo zagotavlja pregrada ali ohišje za električno zaščito in se preskusi s spojenimi preskusnimi zobci (stopnja IPXXB), kot je opisano v odstavku 4 Priloge 9.

2.24 „Delovna napetost“ pomeni največjo efektivno vrednost (r.m.s.) napetosti električnega tokokroga, ki jo določi proizvajalec in se lahko pojavi med katerimi koli prevodnimi deli v pogojih odprtega vezja ali v običajnih pogojih delovanja. Če je električni tokokrog galvansko ločen, se delovna napetost določi za vsak ločen tokokrog.

2.25 „Priklopni sistem za napajanje sistema REESS“ pomeni električni tokokrog, ki se uporablja za napajanje sistema REESS iz zunanjega vira napajanja z električno energijo, vključno z dovodom v vozilo.

2.26 „Električna šasija“ pomeni sklop električno povezanih prevodnih delov, katerih potencial se upošteva kot referenca.

2.27 „Električni tokokrog“ pomeni sklop povezanih delov pod visoko napetostjo, ki so zasnovani tako, da so pri običajnem delovanju oskrbovani z električno energijo.

2.28 „Sistem za pretvorbo električne energije“ pomeni sistem (npr. gorivno celico), ki ustvarja in zagotavlja električno energijo za električni pogon.

2.29 „Elektronski pretvornik“ pomeni napravo, ki omogoča krmiljenje in/ali pretvorbo električne energije za električni pogon.

2.30 „Ohišje“ pomeni del, ki obdaja notranje enote in jih ščiti pred kakršnim koli neposrednim stikom.

2.31 „Visokonapetostno vodilo“ pomeni električni tokokrog, vključno s priklopnim sistemom REESS, ki deluje pri visoki napetosti.

2.32 „Trden izolator“ pomeni izolacijsko prevleko kablov, ki obdaja dele pod visoko napetostjo in preprečuje kakršen koli neposredni stik z njimi. To vključuje pokrove za izolacijo delov konektorjev, ki so pod visoko napetostjo, ter lak ali barvo za izolacijo.

2.33 „Samodejni izklop“ pomeni napravo, ki ob sprožitvi galvansko loči vire električne energije od ostalega visokonapetostnega tokokroga električnega pogonskega sistema.

2.34 „Pogonski akumulator odprtega tipa“ pomeni tip akumulatorja, ki potrebuje tekočino in ustvarja vodikov plin, ki se sprošča v ozračje.

2.35 „Sistem za samodejno zaklepanje vrat“ pomeni sistem, s katerim se vrata samodejno zaklenejo z vnaprej določeno hitrostjo ali pod katerimi koli drugimi pogoji, ki jih določi proizvajalec.

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede zaščite oseb v vozilu pri bočnem trku vloži proizvajalec ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

3.2 Vlogi se v treh izvodih priložijo dokumenti, navedeni v nadaljevanju, in naslednji podatki:

3.2.1 podroben opis tipa vozila glede na njegovo konstrukcijo, mere, obliko in sestavne materiale;

3.2.2 fotografije in/ali diagrami in risbe vozila, ki prikazujejo tip vozila v pogledu od spredaj, strani in zadaj, ter podrobnosti zasnove bočnega dela konstrukcije;

3.2.3 podatki o masi vozila, kot je opredeljena z odstavkom 2.11 tega pravilnika;

3.2.4 oblika in notranje mere potniškega prostora;

3.2.5 opis ustrezne bočne notranje opreme in zaščitnih sistemov, vgrajenih v vozilo;

3.2.6 splošen opis tipa vira električne energije, mesta in električnega pogonskega sistema (npr. hibridni, električni).

3.3 Vložnik lahko kot dokazno gradivo predloži kakršne koli podatke in rezultate opravljenih preskusov, na podlagi katerih se lahko na prototipnih vozilih ugotovi skladnost z zahtevami z zadostno mero točnosti.

3.4 Vozilo, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, se izroči tehnični službi, ki je pristojna za opravljanje preskusov za homologacijo.

3.4.1 Vozilo, ki nima vseh sestavnih delov, ki se zahtevajo za določen tip, se lahko sprejme v preskušanje pod pogojem, da se lahko dokaže, da manjkajoči sestavni deli ne vplivajo neugodno na pogoje zaščite, predpisane v zahtevah tega pravilnika.

3.4.2 Odgovornost vložnika je, da dokaže, da je uporaba odstavka 3.4.1 združljiva z zahtevami tega pravilnika.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če tip vozila, predloženega v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5, se homologacija navedenega tipa vozila podeli.

4.2 Pri preverjanju skladnosti vozila z zahtevami tega pravilnika se lahko v primeru dvoma upoštevajo podatki ali rezultati preskusov, ki jih je predložil proizvajalec in se jih lahko upošteva pri potrjevanju homologacije, ki jo izvaja tehnična služba.

4.3 Vsakemu homologiranemu tipu vozila se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (zdaj 03 za spremembe 03) označujeta spremembe, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti enake homologacijske številke drugemu tipu vozila.

4.4 Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila v skladu s tem pravilnikom pogodbenice tega sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, pošljejo na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku, ki mu priložijo fotografije in/ali diagrame in risbe, ki jih je predložil vložnik, v formatu, ki ni večji od A4 (210 × 297) mm ali ki je zložen na ta format ter v ustreznem merilu.

4.5 Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem obrazcu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

4.5.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo (2);

4.5.2 številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in homologacijska številka, na desni strani kroga iz odstavka 4.5.1.

4.6 Če je vozilo v skladu s tipom, homologiranim po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom, simbola iz odstavka 4.5.1 ni treba ponoviti; v takem primeru se v navpičnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 4.5.1 navedejo številke pravilnikov, homologacijske številke in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

4.7 Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna.

4.8 Homologacijska oznaka se namesti blizu napisne ploščice vozila, ki jo pritrdi proizvajalec.

4.9 V Prilogi 2 k temu pravilniku so prikazani primeri namestitev homologacijskih oznak.

5. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

5.1 Preskus vozila se izvede skladno s Prilogo 4 k temu pravilniku.

5.1.1 Preskus se opravi na strani voznika, razen če so morebitne asimetrične bočne strukture sten tako različne, da vplivajo na zaščitne lastnosti vozila pri bočnem trku. V tem primeru se lahko v dogovoru med proizvajalcem in službo, pristojno za preskuse, uporabi ena od možnosti, navedenih v odstavku 5.1.1.1 oziroma 5.1.1.2.

5.1.1.1 Proizvajalec mora homologacijskemu organu posredovati podatke o združljivosti učinkov v primerjavi z voznikovo stranjo, če se preskus opravlja na tej strani.

5.1.1.2 Če ima homologacijski organ pomisleke o konstrukciji vozila, se lahko odloči, da bo opravil preskus na strani nasproti voznikove strani, če se ta šteje za manj ugodno.

5.1.2 Po posvetovanju s proizvajalcem tehnična služba lahko zahteva izvajanje preskusa s sedežem v drugačnem položaju, kot je naveden v odstavku 5.5.1 Priloge 4. Ta položaj mora biti naveden v poročilu o preskusu. (3)

5.1.3 Rezultat tega preskusa se šteje za zadovoljiv, če so izpolnjeni pogoji, določeni v odstavkih 5.2 in 5.3.

5.2 Izvedbena merila

Poleg tega morajo vozila, opremljena z električnim pogonskim sistemom, izpolnjevati zahteve iz odstavka 5.3.7. To se lahko izpolni z ločenim preskusom trčenja na zahtevo proizvajalca in po potrditvi tehnične službe, če električni sestavni deli ne vplivajo na zaščito oseb v tipu vozila, kot je opredeljena v odstavkih 5.2.1 do 5.3.5 tega pravilnika. Pri tem pogoju se zahteve odstavka 5.3.7 preverijo v skladu z metodami iz Priloge 4 k temu pravilniku, razen odstavkov 6, 7 ter dodatkov 1 in 2. Vendar se preskusna lutka za bočni trk namesti na prednji sedež na strani trčenja.

5.2.1 Preskusna merila, ki so opredeljena za preskus trčenja skladno z Dodatkom 1 k Prilogi 4 tega pravilnika, morajo izpolnjevati naslednje pogoje:

5.2.1.1 Merilo obremenitve glave (HPC) ne sme presegati 1 000; če dotika glave s katerim koli delom vozila ni, se HPC ne meri ali računa, vpiše se samo „Ni dotika glave“.

5.2.1.2 Merili obremenitve prsnega koša sta:

(a) kriterij upogiba reber (RDC) ne sme presegati 42 mm;

(b) merilo hitrosti upogiba (VC) ne sme presegati 1,0 m/s.

V prehodnem obdobju dveh let od datuma, navedenega v odstavku 10.2 tega pravilnika, vrednost V * °C ni odločujoče merilo za preskuse, povezane s podelitvijo homologacije, vendar se rezultati zapišejo v poročilu o preskusu in jih zbira homologacijski organ. Po poteku prehodnega obdobja se bo vrednost merila hitrosti upogiba 1,0 m/s uporabljala kot odločujoče merilo, dokler pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne odločijo drugače.

5.2.1.3 Merilo obremenitve medenice je:

največja obremenitev sramnične zrasti (PSPF) ne sme presegati 6 kN;

5.2.1.4 Merilo obremenitve trebuha je:

največja obremenitev trebuha (APF) ne sme presegati 2,5 kN notranje obremenitve (kar ustreza zunanji obremenitvi 4,5 kN).

5.3 Posebne zahteve

5.3.1 Med preskusom se ne smejo odpreti nobena vrata.

5.3.1.1 V primeru sistemov za samodejno zaklepanje vrat, ki so nameščeni kot dodatna oprema in/ali ki jih voznik lahko deaktivira, se ta zahteva preveri z enim od naslednjih dveh preskusnih postopkov po izbiri proizvajalca:

5.3.1.1.1 če se preskus opravi v skladu z odstavkom 5.2.2.1 Priloge 4, mora proizvajalec tehnični službi tudi zadovoljivo dokazati (npr. s svojimi internimi podatki), da se, če sistem ni nameščen ali če je deaktiviran, vrata pri trčenju ne bodo odprla;

5.3.1.1.2 če se preskus opravi v skladu z odstavkom 5.2.2.2 Priloge 4, mora proizvajalec tudi dokazati, da so za odklenjena stranska vrata na nasprotni strani udarca izpolnjene zahteve v zvezi z vztrajnostno silo iz odstavka 6.1.4 sprememb 03 Pravilnika št. 11.

5.3.2 Po trčenju se stranska vrata na nasprotni strani udarca odklenejo.

5.3.2.1 Pri vozilih, opremljenih s sistemom za samodejno zaklepanje vrat, se pred trčenjem vrata zaklenejo, po trčenju pa odklenejo vsaj na nasprotni strani udarca.

5.3.2.2 V primeru sistemov za samodejno zaklepanje vrat, ki so nameščeni kot dodatna oprema in/ali ki jih voznik lahko deaktivira, se ta zahteva preveri z enim od naslednjih dveh preskusnih postopkov po izbiri proizvajalca:

5.3.2.2.1 če se preskus opravi v skladu z odstavkom 5.2.2.1 Priloge 4, mora proizvajalec tehnični službi tudi zadovoljivo dokazati (npr. s svojimi internimi podatki), da so, če sistem ni nameščen ali če je deaktiviran, stranska vrata na nasprotni strani udarca po trčenju odklenjena;

5.3.2.2.2 če se preskus opravi v skladu z odstavkom 5.2.2.2 Priloge 4, mora proizvajalec tudi dokazati, da odklenjena stranska vrata na nasprotni strani udarca po uporabi vztrajnostne sile iz odstavka 6.1.4 sprememb 03 Pravilnika št. 11 ostanejo odklenjena.

5.3.3 Po trčenju mora biti možno brez uporabe orodja:

5.3.3.1 odpreti zadostno število vrat, ki so predvidena za normalni vstop in izstop potnikov, in po potrebi preklopiti naslone sedežev ali sedeže zaradi evakuacije vseh potnikov;

5.3.3.2 odpeti preskusno lutko iz zaščitne naprave;

5.3.3.3 odstraniti preskusno lutko iz vozila.

5.3.4 V notranjem prostoru ne sme noben del notranje opreme odstopiti tako, da bi bila znatno povečana nevarnost poškodbe zaradi nastalih štrlečih delov ali ostrih robov.

5.3.5 Zlomi, ki so nastali zaradi trajne deformacije, so dovoljeni, če ne povečajo nevarnosti poškodbe potnikov.

5.3.6 Če pri trčenju pride do stalnega uhajanja tekočine iz katerega koli dela sistema za oskrbo motorja z gorivom, hitrost uhajanja ne sme presegati 30 g/min; če se tekočina iz sistema za oskrbo z gorivom meša s tekočinami iz drugih sistemov ter teh tekočin ni mogoče ločiti in prepoznati, je treba pri vrednotenju stalnega uhajanja upoštevati skupno količino tekočin.

5.3.7 Po preskusu, opravljenem po postopku iz Priloge 4 k temu pravilniku, morajo električni pogonski sistem, ki deluje na visoko napetost, ter visokonapetostni sestavni deli in sistemi, galvansko spojeni z visokonapetostnim vodilom električnega pogonskega sistema, izpolnjevati naslednje zahteve:

5.3.7.1 Zaščita pred električnim udarom

Po trčenju mora biti izpolnjeno vsaj eno od štirih meril iz odstavkov od 5.3.7.1.1 do 5.3.7.1.4.2.

Če ima vozilo funkcijo samodejnega izklopa ali napravo oziroma naprave, ki med vožnjo galvansko ločijo tokokrog električnega pogonskega sistema, se po sprožitvi izklopa za izklopljeni tokokrog ali za vsak ločen tokokrog posebej uporablja vsaj eno od naslednjih meril.

Merila iz odstavka 5.3.7.1.4 se ne uporabljajo, če več kot en potencial dela visokonapetostnega vodila ni zaščiten v skladu s pogoji stopnje zaščite IPXXB.

Če se preskus opravi, ko deli visokonapetostnega sistema niso oskrbovani z energijo, se zaščita pred električnim udarom za zadevne dele dokaže z odstavkom 5.3.7.1.3 ali z odstavkom 5.3.7.1.4.

Za priklopni sistem za napajanje sistema REESS, ki med vožnjo ni oskrbovan z energijo, mora biti izpolnjeno vsaj eno od štirih meril iz odstavkov 5.3.7.1.1 do 5.3.7.1.4.

5.3.7.1.1 Odsotnost visoke napetosti

Napetosti Vb, V1 in V2 visokonapetostnih vodil morajo biti enake ali manjše od 30 VAC ali 60 VDC, kot je določeno v odstavku 2 Priloge 9.

5.3.7.1.2 Nizka električna energija

Skupna energija (TE) na visokonapetostnih vodilih, izmerjena po preskusnem postopku iz odstavka 3 Priloge 9 z enačbo (a), mora biti nižja od 2,0 joula. Skupna energija (TE) pa se lahko izračuna tudi z izmerjeno napetostjo Vb visokonapetostnega vodila in kapacitivnostjo X-kondenzatorjev (Cx), ki jo z enačbo (b) iz odstavka 3 Priloge 9 določi proizvajalec.

Energija, shranjena v Y-kondenzatorjih (TEy1, TEy2), mora biti tudi nižja od 2,0 joula. To se izračuna tako, da se izmerita napetosti V1 in V2 visokonapetostnega vodila in električne šasije ter kapacitivnostY-kondenzatorjev, ki jo z enačbo (c) iz odstavka 3 Priloge 9 določi proizvajalec.

5.3.7.1.3 Fizična zaščita

Za zaščito pred neposrednim stikom z deli pod visoko napetostjo je treba zagotoviti stopnjo zaščite IPXXB.

Poleg tega mora biti zaradi zaščite pred električnim udarom zaradi posrednega stika upornost med vsemi izpostavljenimi prevodnimi deli in električno šasijo nižja od 0,1 ohma, če je tok najmanj 0,2 ampera.

Ta zahteva je izpolnjena, če je galvanski spoj zvarjen.

5.3.7.1.4 Izolacijska upornost

Izpolnjena morajo biti merila iz odstavkov 5.3.7.1.4.1 in 5.3.7.1.4.2.

Meritev se izvede v skladu z odstavkom 5 Priloge 9.

5.3.7.1.4.1 Električni pogonski sistem, sestavljen iz ločenih vodil za enosmerni in izmenični tok

Če so visokonapetostna vodila za izmenični tok in visokonapetostna vodila za enosmerni tok med seboj galvansko izolirana, mora izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električno šasijo (Ri, kot je opredeljena v odstavku 5 Priloge 9) znašati najmanj 100 Ω/V delovne napetosti za vodila za enosmerni tok in najmanj 500 Ω/V delovne napetosti za vodila za izmenični tok.

5.3.7.1.4.2 Električni pogonski sistem, sestavljen iz kombiniranih vodil za enosmerni in izmenični tok

Če so visokonapetostna vodila za izmenični tok in visokonapetostna vodila za enosmerni tok galvansko spojena, mora izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električno šasijo (Ri, kot je opredeljena v odstavku 5 Priloge 9) znašati najmanj 500 Ω/V delovne napetosti.

Če pa je stopnja zaščite IPXXB dosežena za vsa visokonapetostna vodila za izmenični tok ali pa je izmenična napetost po trku vozila enaka ali manjša od 30 V, mora izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električno šasijo (Ri, kot je opredeljena v odstavku 5 Priloge 9) znašati najmanj 100 Ω/V delovne napetosti.

5.3.7.2 Razlitje elektrolita

V 30 minutah po trku se iz sistema REESS v potniški prostor ne sme razliti nič elektrolita; iz sistema REESS se lahko razlije največ 7 odstotkov elektrolita, razen če so pogonski akumulatorji odprtega tipa zunaj potniškega prostora. Pri pogonskih akumulatorjih odprtega tipa se zunaj potniškega prostora ne sme razliti več kot 7 odstotkov oziroma največ 5 litrov.

Proizvajalec dokaže skladnost v skladu z odstavkom 6 Priloge 9.

5.3.7.3 Zadrževanje sistema REESS

Sistem REESS, nameščen v potniškem prostoru, ostane na mestu, kjer je nameščen, in sestavni deli sistema REESS ostanejo znotraj meja sistema REESS.

Noben del sistema REESS, ki je za oceno električne varnosti nameščen zunaj, med preskusom trčenja in po njem ne sme vstopiti v potniški prostor.

Proizvajalec dokaže skladnost v skladu z odstavkom 7 Priloge 9.

6. SPREMEMBA TIPA VOZILA

6.1 O vsaki spremembi vozila, ki vpliva na konstrukcijo vozila, število in tip sedežev, notranjo opremo ali na lego naprav za upravljanje vozila ali mehanskih delov in ki bi utegnila vplivati na sposobnost bočnega dela vozila za absorbiranje energije, je treba obvestiti homologacijski organ. Homologacijski organ lahko potem:

6.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov in da vozilo v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali

6.1.2 od tehnične službe, pristojne za izvajanje preskusov, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

6.1.2.1 Vsaka sprememba vozila, ki vpliva na splošno obliko konstrukcije vozila, ali kakršna koli razlika v referenčni masi, ki presega 8 %, ki bi po presoji organa utegnila znatno vplivati na rezultate preskusa, zahteva ponovitev preskusa, kot je opisano v Prilogi 4.

6.1.2.2 Če tehnična služba po posvetovanju s proizvajalcem vozila meni, da spremembe tipa vozila ne upravičujejo ponovitve celotnega preskusa, se lahko uporabi delni preskus. Tak primer je na primer, če se referenčna masa razlikuje za največ 8 % od mase prvotnega vozila ali če je število prednjih sedežev nespremenjeno. Spremembe tipa sedeža ali notranje opreme ne pomenijo avtomatično, da je treba ponoviti celoten preskus. Primer pristopa k temu problemu je naveden v Prilogi 8.

6.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z navedbo sprememb v skladu s postopkom iz odstavka 4.4 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

6.3 Homologacijski organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko vsakemu sporočilu za takšno razširitev.

7. SKLADNOST PROIZVODNJE

Postopki preverjanja skladnosti proizvodnje morajo biti v skladu s postopki iz Dodatka 2 k Sporazumu (E/ECE/324 E/ECE/TRANS/505/Rev.2) v naslednjih zahtevah:

7.1 Vsako vozilo, homologirano v skladu s tem pravilnikom, mora biti izdelano tako, da ustreza homologiranemu tipu in izpolnjuje zahteve iz odstavka 5.

7. 2 Imetnik homologacije zagotovi, da se za vsak tip vozila opravijo vsaj preskusi, ki se nanašajo na izmere.

7.3 Homologacijski organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri metode preverjanja skladnosti, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu. Običajno se preverjanje izvede enkrat na vsaki dve leti.

8. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Homologacija, ki je bila podeljena za tip vozila v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če ni izpolnjena zahteva iz odstavka 7.1 ali če izbrano vozilo ali izbrana vozila ne prestanejo preskusov, predpisanih v odstavku 7.2.

8.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je predhodno podelila, o tem nemudoma uradno obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

9. DOKONČNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti homologacijski organ, ki je podelil homologacijo. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, mora o tem obvestiti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

10. PREHODNE DOLOČBE

10.1 Od uradnega začetka veljavnosti Dopolnila 1 sprememb 02 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacij v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen z Dopolnilom 1 sprememb 02.

10.2 Po 12 mesecih od začetka veljavnosti sprememb 02 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, homologacijo podelijo samo za tiste tipe vozil, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika, kot je spremenjen s spremembami 02.

10.3 Po 60 mesecih od začetka veljavnosti sprememb 02 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo prvo nacionalno registracijo (prvo dajanje v promet) vozil, ki ne izpolnjujejo zahtev tega pravilnika, kot je spremenjen s spremembami 02.

10.4 Po 36 mesecih od začetka veljavnosti Dopolnila 1 sprememb 02 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, homologacijo podelijo samo za tiste tipe vozil, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika, kot je spremenjen z Dopolnilom 1 sprememb 02.

10.5 Po 84 mesecih od začetka veljavnosti Dopolnila 1 sprememb 02 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo prvo nacionalno registracijo (prvo dajanje v promet) vozil, ki ne izpolnjujejo zahtev tega pravilnika, kot je spremenjen z Dopolnilom 1 sprememb 02.

10.6 Od uradnega začetka veljavnosti sprememb 03 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacije v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 03.

10.7 Po 24 mesecih od uradnega začetka veljavnosti sprememb 03 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, homologacijo podelijo samo za tiste tipe vozil, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 03.

Za vozila z električnim pogonskim sistemom, ki deluje na visoko napetost, se odobri dodatno obdobje 12 mesecev, če proizvajalec tehnični službi zadovoljivo dokaže, da vozilo zagotavlja varnost, enakovredno tisti, ki jo zahteva ta pravilnik, kot je bil spremenjen s spremembami 03.

10.8 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitve homologacij, izdanih v skladu s prejšnjimi spremembami tega pravilnika, če razširitev ne vključuje sprememb pogonskega sistema vozila.

Po 48 mesecih od uradnega začetka veljavnosti sprememb 03 pa se razširitve homologacij, izdanih v skladu s prejšnjimi spremembami, ne podelijo za vozila z električnim pogonskim sistemom, ki deluje na visoko napetost.

10.9 Če pa ob začetku veljavnosti sprememb 03 tega pravilnika obstajajo nacionalne zahteve glede varnostnih določb za vozila z električnim pogonskim sistemom, ki deluje na visoko napetost, pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, lahko zavrnejo nacionalno homologacijo takih vozil, ki ne izpolnjujejo nacionalnih zahtev, razen če so ta vozila homologirana v skladu s spremembami 03 tega pravilnika.

10.10 Po 48 mesecih od začetka veljavnosti sprememb 03 tega pravilnika lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo nacionalno ali regionalno homologacijo in lahko zavrnejo prvo nacionalno ali regionalno registracijo (začetek uporabe) vozila z električnim pogonskim sistemom, ki deluje na visoko napetost, če ta ne izpolnjuje zahtev iz sprememb 03 tega pravilnika.

10.11 Homologacije vozil v skladu s spremembami 02 tega pravilnika, na katere spremembe 03 ne vplivajo, ostanejo veljavne in pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, jih še naprej sprejemajo.

10.12 Do 18 mesecev od začetka veljavnosti Dopolnila 3 sprememb 03 tega pravilnika lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej podeljujejo homologacije v skladu s spremembami 03 tega pravilnika, ne da bi pri tem upoštevale določbe iz Dopolnila 3.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, IN HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov, ki podeljujejo homologacije in katerim se pošljejo obrazci, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev homologacije v drugih državah.

(1) Kot je opredeljeno v Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, odst. 2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(2) Številčne oznake pogodbenic Sporazuma iz leta 1958 so navedene v Prilogi 3 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3, Priloga 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

(3) Do 30. septembra 2000 se za preskušanje območje običajnih vzdolžnih nastavitev omeji tako, da je točka „H“ znotraj dolžine odprtine vrat.

PRILOGA 1

PRILOGA 2 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKIH OZNAK VZOREC A (glej odstavek 4.5 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila glede zaščite oseb v vozilu pri bočnem trku homologiran na Nizozemskem (E4,) v skladu s Pravilnikom št. 95 in pod homologacijsko številko 031424. Homologacijska številka pomeni, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami Pravilnika št. 95, kot je bil spremenjen s spremembami 03. VZOREC B (glej odstavek 4.6 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) v skladu s pravilnikoma št. 95 in 24 (1). Prvi dve števki homologacijskih številk pomenita, da sta v času podelitve zadevne homologacije Pravilnik št. 95 in Pravilnik št. 24 vsebovala spremembe 03. (1) Zadnja številka je navedena le kot primer.

PRILOGA 3 Postopek za določanje točke „H“ in dejanskega naklona trupa za sedeže v motornih vozilih (1) Dodatek 1 – Opis tridimenzionalne naprave za določanje točke „H“ (naprava 3-D H) ( 1 ) Dodatek 2 – Tridimenzionalni referenčni sistem ( 1 ) Dodatek 3 – Referenčni podatki za sedeže ( 1 ) (1) Postopek je opisan v Prilogi 1 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3) (dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html

PRILOGA 4 POSTOPEK PRESKUSA TRČENJA 1. NAPRAVE 1.1 Preskuševalni poligon Preskusna površina mora biti dovolj velika, da omogoča namestitev pogonskega sistema premične deformabilne pregrade in da omogoči bočni odboj preskušanega vozila po trku ter namestitev preskusne opreme. Površina, na kateri se opravita trk in premik, mora biti vodoravna, gladka in čista ter mora ustrezati normalni, suhi, čisti cestni površini. 2. PRESKUSNI POGOJI 2.1 Preskušano vozilo mora mirovati. 2.2 Premična deformabilna pregrada mora imeti lastnosti, kot so določene v Prilogi 5 k temu pravilniku. Zahteve za pregled so navedene v dodatkih Priloge 5. Premična deformabilna pregrada mora biti opremljena z ustrezno napravo, ki prepreči drugo trčenje ob zadeto vozilo. 2.3 Pot srednje vzdolžne navpične ravnine premične deformabilne pregrade mora biti pravokotna na srednjo vzdolžno navpično ravnino preskušanega vozila. 2.4 Srednja vzdolžna navpična ravnina premične deformabilne pregrade mora sovpadati z odstopanjem ±25 mm od prečne navpične ravnine, ki poteka skozi točko „R“ prednjega sedeža, ki je najbližje strani udarca na preskušano vozilo. Srednja vodoravna ravnina, ki jo omejujeta obe stranski navpični ravnini udarne glave, se mora v trenutku udarca nahajati med dvema ravninama, določenima že pred preskusom, ki se nahajata 25 mm nad in pod prej določeno ravnino. 2.5 Instrumenti morajo ustrezati standardu ISO 6487:1987, če v tem pravilniku ni določeno drugače. 2.6 V trenutku bočnega trka mora biti ustaljena temperatura preskusne lutke 22 ± 4 °C. 3. PRESKUSNA HITROST V trenutku trčenja mora biti hitrost premične deformabilne pregrade 50 ± 1 km/h. Ta hitrost mora biti enakomerna vsaj 0,5 m pred trčenjem. Točnost meritev: 1 %. Vendar se šteje, da je preskus zadovoljiv, če je bil opravljen pri večji hitrosti trka in če je vozilo izpolnilo zahteve. 4. STANJE VOZILA 4.1 Splošne zahteve Preskusno vozilo mora biti serijske izdelave, imeti mora vso opremo, ki je običajno vgrajena, in mora biti v normalnem voznem stanju. Nekateri sestavni deli lahko manjkajo ali so zamenjani z ustreznimi masami, če to ne vpliva na rezultate preskusa. Po dogovoru med proizvajalcem in tehnično službo se sme sistem za dovajanje goriva spremeniti tako, da se lahko uporabi ustrezna količina goriva za delovanje motorja ali sistema za pretvorbo električne energije. 4.2 Specifikacija opreme vozila Preskusno vozilo mora imeti vso dodatno opremo ali opremo, ki lahko vpliva na rezultate preskusa. 4.3 Masa vozila 4.3.1 Vozilo, ki se preskuša, mora imeti referenčno maso, kot je določena v odstavku 2.10 tega pravilnika. Masa vozila se nastavi na referenčno maso z odstopanjem ± 1 %. 4.3.2 Posoda za gorivo mora biti napolnjena z vodo do mase, ki je enaka 90 % mase polne obremenitve z gorivom, kot jo je določil proizvajalec, z odstopanjem ± 1 %. Ta zahteva se ne uporablja za rezervoarje za vodikovo gorivo. 4.3.3 Vsi drugi sistemi (zavore, hlajenje itd.) so lahko prazni; v tem primeru je treba maso teh tekočin kompenzirati. 4.3.4 Če masa merilne naprave v vozilu presega dovoljenih 25 kg, se lahko to kompenzira z zmanjšanjem tiste mase vozila, ki ne vpliva pomembneje na rezultate preskusa. 4.3.5 Masa merilne naprave ne sme spremeniti referenčne obremenitve vsake osi za več kot 5 %, pri tem pa to odstopanje ne sme presegati 20 kg. 5. PRIPRAVA VOZILA 5.1 Bočna okna morajo biti vsaj na strani udarca zaprta. 5.2 Vrata morajo biti zaprta, vendar ne zaklenjena. 5.2.1 Pri vozilih, opremljenih s sistemom za samodejno zaklepanje vrat, pa je treba zagotoviti, da so pred preskusom vsa stranska vrata zaklenjena. 5.2.2 Pri vozilih, opremljenih s sistemom za samodejno zaklepanje vrat, ki je nameščen kot dodatna oprema in/ali ki ga voznik lahko deaktivira, je treba uporabiti enega od naslednjih dveh postopkov po izbiri proizvajalca: 5.2.2.1 vsa stranska vrata je treba pred začetkom preskusa ročno zakleniti; 5.2.2.2 zagotoviti je treba, da so pred preskusom na strani udarca stranska vrata odklenjena, stranska vrata na nasprotni strani udarca pa zaklenjena; za ta preskus se sistem za samodejno zaklepanje vrat lahko preglasi. 5.3 Prenos moči mora biti v nevtralni prestavi, ročna zavora pa mora biti sproščena. 5.4 Morebitne nastavitve sedežev za povečanje udobja potnikov morajo biti v položaju, ki ga določi proizvajalec vozila. 5.5 Če je sedež, na katerem so preskusna lutka in njeni elementi, nastavljiv, mora biti nastavljen, kakor sledi: 5.5.1 naprava za nastavitve po dolžini mora biti zaskočena v položaju, ki je najbližji sredini med skrajnim sprednjim in skrajnim zadnjim položajem; če je ta položaj med dvema zaskočnima legama, se uporabi zadnja zaskočna lega; 5.5.2 naslon za glavo mora biti nastavljen tako, da je njegova zgornja površina izenačena s težiščem glave preskusne lutke; če to ni mogoče, mora biti naslon za glavo v najvišjem položaju; 5.5.3 če proizvajalec ne določi drugače, mora biti naslon sedeža nastavljen tako, da je referenčna linija trupa tridimenzionalne naprave za določanje točke „H“ nagnjena nazaj pod kotom 25° ± 1°; 5.5.4 vse druge nastavitve sedeža morajo biti v sredini možnega premikanja, vendar mora biti nastavitev po višini v položaju, ki ustreza fiksnemu sedežu, če je na voljo tip vozila z nastavljivimi in fiksnimi sedeži. Če zaskočnih leg v posameznih srednjih točkah premikanja ni, se uporabijo položaji, ki so neposredno za srednjo točko, pod njo ali pa poleg nje. Za rotacijske nastavitve (nagib) pomeni „zadaj“ tako smer nastavitve, ki glavo preskusne lutke premika nazaj. Če lutka štrli izven normalnega prostora za potnike, npr. se z glavo dotika obloge strehe, je treba s pomočjo dodatnih nastavitev, kota naslona sedeža ali nastavitve naprej-nazaj, v tem zaporedju, zagotoviti 1 cm prostora. 5.6 Če proizvajalec ne določi drugače, morajo biti ostali prednji sedeži nastavljeni v enakem položaju kot sedež s preskusno lutko, če je to mogoče. 5.7 Če je volan nastavljiv, mora biti nastavljen v sredinskem položaju. 5.8 Pnevmatike morajo biti napolnjene s tlakom, ki ga določi proizvajalec vozila. 5.9 Preskusno vozilo mora biti postavljeno vodoravno glede na svojo os kotaljenja in s podporami blokirano v tem položaju, dokler preskusna lutka za bočni trk ni na svojem mestu in dokler niso končane vse priprave. 5.10 Vozilo mora biti v normalnem položaju, ki ustreza pogojem, določenim v odstavku 4.3. Vozila z obesami, ki omogočajo nastavitve njihove oddaljenosti od tal, morajo biti preskušana pod normalnimi pogoji uporabe pri 50 km/h, kot določi proizvajalec vozila. To se po potrebi zagotovi z dodatnimi podporami, vendar te podpore ne smejo vplivati na obnašanje preskušanega vozila med trčenjem. 5.11 Nastavitev električnega pogonskega sistema 5.11.1 Sistem REESS mora biti napolnjen toliko, da je mogoče običajno delovanje pogonskega sistema, kot ga priporoča proizvajalec. 5.11.2 Električni pogonski sistem mora biti oskrbovan z energijo z ali brez delovanja prvotnih virov električne energije (npr. motor-generator, sistem REESS ali sistem za pretvorbo električne energije), vendar: 5.11.2.1 se sme po dogovoru med tehnično službo in proizvajalcem preskus opraviti s celim električnim pogonskim sistemom ali z deli sistema, ki niso oskrbovani z energijo, če to ne vpliva negativno na rezultate preskusa. Za dele električnega pogonskega sistema, ki niso oskrbovani z energijo, se zaščita pred električnim udarom dokaže bodisi s fizično zaščito bodisi z izolacijsko upornostjo in ustreznimi dodatnimi dokazi; 5.11.2.2 se sme, če je zagotovljen samodejni izklop, na zahtevo proizvajalca preskus opraviti ob sproženem samodejnem izklopu. V tem primeru je treba dokazati, da bi samodejni izklop deloval med preskusom trčenja. To vključuje signal samodejnega aktiviranja ter galvansko ločitev ob upoštevanju pogojev, videnih med trkom. 6. PRESKUSNA LUTKA ZA BOČNI TRK IN NJENA NAMESTITEV 6.1 Preskusna lutka za bočni trk mora ustrezati specifikacijam v Prilogi 6 in mora biti nameščena na prednji sedež na strani trčenja ter po postopku, navedenem v Prilogi 7 k temu pravilniku. 6.2 Uporabiti je treba varnostne pasove ali druge sisteme za zadrževanje, ki so predpisani za to vozilo. Varnostni pasovi morajo biti homologirani v skladu s Pravilnikom št. 16 ali z drugimi enakovrednimi zahtevami, in morajo biti vgrajeni v sidrišča, ki ustrezajo Pravilniku št. 14 ali drugim enakovrednim zahtevam. 6.3 Varnostni pas ali sistem za zadrževanje mora biti nastavljen tako, da ustreza preskusni lutki skladno z navodili proizvajalca; če navodil proizvajalca ni, mora biti po višini nastavljen v srednjem položaju; če tega položaja ni, se uporabi naslednji nižji položaj. 7. MERITVE, KI JIH JE TREBA OPRAVITI NA PRESKUSNI LUTKI ZA BOČNI TRK 7.1 Zapisati je treba odčitane vrednosti naslednjih merilnih naprav. 7.1.1 Meritve v glavi preskusne lutke Rezultanta pospeškov v koordinatnih smereh, ki se nanaša na težišče glave. Merilne naprave glave morajo ustrezati standardu ISO 6487:1987. CFC: 1 000 Hz CAC: 150 g 7.1.2 Meritve v prsnem košu merilne lutke Trije podatkovni kanali za merjenje upogiba reber morajo ustrezati standardu ISO 6487:1987. CFC: 1 000 Hz CAC: 60 mm 7.1.3 Meritve v medenici preskusne lutke Podatkovni kanali za obremenitev medenice morajo ustrezati standardu ISO 6487:1987. CFC: 1 000 Hz CAC: 15 kN 7.1.4 Meritve v trebuhu preskusne lutke Podatkovni kanali za merjenje obremenitve trebuha morajo ustrezati standardu ISO 6487:1987. CFC: 1 000 Hz CAC: 5 kN Dodatek 1 DOLOČANJE MERIL ZA PRESKUSE Zahtevani rezultati preskusov so določeni v odstavku 5.2 tega pravilnika. 1. MERILO ZA OBREMENITEV GLAVE (HPC) Če se glava dotakne katerega koli dela vozila, se to merilo izračuna za skupno trajanje od začetka pa do zadnjega trenutka dotika. HPC je največja vrednost izraza: pri čemer je „a“ rezultanta pospeška v težišču glave v m/s, deljena z 9,81, izražena kot funkcija časa in filtrirana s frekvenčnim razredom kanala 1 000 Hz, sta t1 in t2 katera koli časa med začetkom in zadnjim trenutkom dotika. 2. MERILA ZA OBREMENITEV PRSNEGA KOŠA 2.1 Upogib prsnega koša: največji upogib prsnega koša je največja vrednost upogiba na vsakem rebru, ki je določena z merilnimi pretvorniki za premik prsnega koša ter filtrirana s frekvenčnim razredom kanala 180 Hz. 2.2 Merilo hitrosti deformacije: največja hitrost deformacije je največja hitrost VC na vsakem rebru, ki se izračuna z zmnožkom trenutne relativne deformacije prsnega koša, ki se nanaša na polovico prsnega koša, in hitrosti pritiskanja, ki se dobi z diferencialom deformacije, ter ki je filtrirana s frekvenčnim razredom kanala 180 Hz. Za namene tega izračuna je standardna širina polovice prsnega koša 140 mm. pri čemer je D (v metrih) upogib reber. Algoritem izračuna, ki ga je treba uporabiti, je določen v Dodatku 2 Priloge 4. 3. MERILO ZA OBREMENITEV TREBUHA Največja obremenitev trebuha je največja vrednost seštevka treh obremenitev, izmerjenih na merilnih napravah, vgrajenih 39 mm pod površino na strani trka (frekvenčni razred kanala (CFC): 600 Hz). 4. MERILO ZA OBREMENITEV MEDENICE Največja obremenitev sramnične zrasti (PSPF) je največja vrednost, ki jo izmeri merilna celica za obremenitve na sramnični zrasti medenice in je filtrirana s frekvenčnim razredom kanala 600 Hz. Dodatek 2 POSTOPEK ZA IZRAČUN MERILA ZA HITROST UPOGIBA NA PRESKUSNI LUTKI EUROSID 1 Merilo hitrosti deformacije (VC) se izračuna kot trenutni zmnožek deformacije in hitrosti upogiba rebra. Obe vrednosti se izračunata iz meritev upogiba rebra. Vrednost upogiba rebra je filtrirana s frekvenčnim razredom kanala 180. Deformacija v času t se izračuna iz tega filtriranega signala, izražena kot razmerje upogiba in polovice širine prsnega koša preskusne lutke EUROSID 1, izmerjeno na kovinskih rebrih (0,14 m): Hitrost upogiba rebra v času t se izračuna s pomočjo filtrirane vrednosti upogiba, kakor sledi: pri čemer je D(t) upogib v času t v metrih, ∂t pa časovni razmik v sekundah med meritvami upogiba. Največja vrednost ∂ je 1,25 × 10– 4 sekund. Ta postopek izračunavanja je spodaj prikazan shematično:

PRILOGA 5 ZNAČILNOSTI PREMIČNE DEFORMABILNE PREGRADE 1. ZNAČILNOSTI PREGRADE 1.1 Premična deformabilna pregrada (PDP) obsega udarno glavo in voziček. 1.2 Skupna masa znaša 950 ± 20 kg. 1.3 Težišče se nahaja v srednji vzdolžni navpični ravnini (dovoljeno odstopanje 10 mm) 1 000 ± 30 mm za sprednjo osjo in 500 ± 30 mm nad tlemi. 1.4 Sprednja stran udarne glave je oddaljena od težišča pregrade 2 000 ± 30 mm. 1.5 Oddaljenost udarne glave od tal znaša 300 ± 5 mm, merjeno v statičnih pogojih od spodnjega roba spodnje prednje plošče pred trkom. 1.6 Širina koloteka sprednjih in zadnjih koles vozička znaša 1 500 ± 10 mm. 1.7 Medosna razdalja vozička znaša 3 000 ± 10 mm. 2. ZNAČILNOSTI UDARNE GLAVE Udarna glava sestoji iz šestih ločenih blokov iz aluminijevega satja, ki se obdelajo tako, da se s povečevanjem stiskanja raven sile postopno povečuje (glej odstavek 2.1). Na bloke iz aluminijevega satja so pritrjene čelne in hrbtne aluminijeve plošče. 2.1 Bloki iz satja 2.1.1 Geometrijske značilnosti 2.1.1.1 Udarna glava sestoji iz šestih medsebojno povezanih con, katerih oblika, velikost in položaj so prikazani na slikah 1 in 2. Cone na slikah 1 in 2 so določene z merami 500 ± 5 mm × 250 ± 3 mm, pri čemer poteka 500 mm v smeri W in 250 mm v smeri L konstrukcije aluminijevega satja (glej sliko 3). 2.1.1.2 Udarna glava je razdeljena v dve vrsti. Višina spodnje vrste znaša 250 ± 3 mm, njena globina po predhodnem stiskanju je 500 ± 2 mm (glej odstavek 2.1.2) in je za 60 ± 2 mm večja od globine zgornje vrste. 2.1.1.3 Bloki morajo biti nameščeni tako, da se nahajajo v središčih con, opredeljenih na sliki 1, vsak blok (vključno z nepopolnimi celicami) pa povsem pokriva površino vsake cone. 2.1.2 Predhodno stiskanje 2.1.2.1 Predhodno stiskanje se izvede na površini satja, na katero so pritrjene čelne plošče. 2.1.2.2 Bloki 1, 2 in 3 se pred preskušanjem stisnejo za 10 ± 2 mm na zgornji površini tako, da se dobi globina 500 ± 2 mm (slika 2). 2.1.2.3 Bloki 4, 5 in 6 se pred preskušanjem stisnejo za 10 ± 2 mm na zgornji površini tako, da se dobi globina 440 ± 2 mm. 2.1.3 Lastnosti materiala 2.1.3.1 Mere celic morajo biti 19 mm ± 10 % za vsak blok (glej sliko 4). 2.1.3.2 Celice v zgornji vrsti morajo biti izdelane iz aluminija 3003. 2.1.3.3 Celice v spodnji vrsti morajo biti izdelane iz aluminija 5052. 2.1.3.4 Bloki aluminijevega satja morajo biti obdelani tako, da potekajo krivulje deformacije pri statičnem deformiranju (po postopku iz odstavka 2.1.4) znotraj področij, določenih za vsakega od šestih blokov v Dodatku 1 k tej prilogi. Poleg tega je treba obdelani material satja, uporabljen v blokih iz satja, ki se uporabijo za izdelavo pregrade, očistiti, da se odstranijo kakršni koli ostanki, ki morebiti nastanejo med obdelavo surovega materiala satja. 2.1.3.5 Masa blokov v vsaki seriji se ne sme razlikovati za več kot 5 % od srednje mase bloka za to serijo. 2.1.4 Statični preskusi 2.1.4.1 Vzorec, odvzet iz vsake serije obdelanega bloka iz satja, se preskuša po statičnem preskusnem postopku, opisanem v odstavku 5. 2.1.4.2 Razmerje sila-deformacija za vsak blok mora biti znotraj področij, določenih v Dodatku 1. Statične mejne vrednosti za razmerje sila-deformacija so določene za vsak blok pregrade. 2.1.5 Dinamični preskus 2.1.5.1 Značilnosti dinamične deformacije pri trčenju po protokolu so opisane v odstavku 6 te priloge. 2.1.5.2 Odstopanja od mejnih vrednosti področja krivulje deformacije, ki so značilne za togost udarne glave – kot je določeno v Dodatku 2 k tej prilogi – so dovoljena, če: 2.1.5.2.1 odstopanje nastopi po začetku trka in preden deformacija udarne glave znaša 150 mm; 2.1.5.2.2 odstopanje ne presega 50 % najbližje predpisane trenutne mejne vrednosti področja; 2.1.5.2.3 vsak odmik, ki ustreza vsakemu odstopanju, ne presega 35 mm deformacije, seštevek teh odmikov pa ne presega 70 mm (glej Dodatek 2 k tej prilogi); 2.1.5.2.4 skupna vrednost energije, ki izhaja iz odstopanja od tega področja, ne presega 5 % skupne energije za ta blok. 2.1.5.3 Bloka 1 in 3 sta enaka. Njuna togost je taka, da njuni krivulji deformacije potekata znotraj označenega področja na sliki 2a. 2.1.5.4 Bloka 5 in 6 sta enaka. Njuna togost je taka, da njuni krivulji deformacije potekata znotraj označenega področja na sliki 2d. 2.1.5.5 Togost bloka 2 je taka, da njegova krivulja deformacije poteka znotraj označenega področja na sliki 2b. 2.1.5.6 Togost bloka 4 je taka, da njegova krivulja deformacije poteka znotraj označenega področja na sliki 2c. 2.1.5.7 Krivulja deformacije udarne glave kot celote poteka znotraj označenega področja na sliki 2e. 2.1.5.8 Krivulje deformacije je treba preverjati s preskusom, ki je opisan v odstavku 6 Priloge 5, ko naprava trči ob merilno pregrado s hitrostjo 35 ±0,5 km/h. 2.1.5.9 Energija (1), ki med preskusom deluje na bloka 1 in 3, za vsak blok znaša 9,5 ± 2 kJ. 2.1.5.10 Energija, ki med preskusom deluje na bloka 5 in 6,za vsak blok znaša 3,5 ± 1 kJ. 2.1.5.11 Energija, ki deluje na blok 4, znaša 4 ± 1 kJ. 2.1.5.12 Energija, ki deluje na blok 2, znaša 15 ± 2 kJ. 2.1.5.13 Skupna vrednost energije, absorbirane pri trčenju, znaša 45 ± 3 kJ. 2.1.5.14 Največja deformacija udarne glave od točke prvega dotika, izračunana iz integracije merilnikov pospeška iz odstavka 6.6.3 te priloge, znaša 330 ± 20 mm. 2.1.5.15 Končna preostala statična deformacija udarne glave, izmerjena po dinamičnem preskusu na višini B (slika 2), znaša 310 ± 20 mm. 2.2 Čelne plošče 2.2.1 Geometrijske značilnosti 2.2.1.1 Čelne plošče so široke 1 500 ± 1 mm in visoke 250 ± 1 mm. Debelina plošče znaša 0,5 ± 0,06 mm, 2.2.1.2 Skupne mere zmontirane udarne glave (prikazane na sliki 2) so: širina 1 500 ± 2,5 mm in višina 500 ± 2,5 mm. 2.2.1.3 Zgornji rob spodnje čelne plošče in spodnji rob zgornje čelne plošče sta poravnana z odstopanjem do 4 mm. 2.2.2 Lastnosti materiala 2.2.2.1 Čelne plošče so izdelane iz aluminijeve zlitine AlMg2 do AlMg3 z raztezkom ≥ 12 % in trdnostjo (UTS) ≥ 175 N/mm2. 2.3 Hrbtna plošča 2.3.1 Geometrijske značilnosti 2.3.1.1 Geometrijske značilnosti morajo biti v skladu s slikama 5 in 6. 2.3.2 Lastnosti materiala 2.3.2.1 Hrbtna plošča je iz 3 mm debele aluminijeve pločevine. Hrbtna plošča se izdela iz aluminijeve zlitine AlMg2 do AlMg3 s trdoto 50 in 65 HBS. Ta plošča je perforirana z odprtinami za prezračevanje: mesto, premer in razmik med središči odprtin so prikazani na slikah 5 in 7. 2.4 Položaj blokov iz satja 2.4.1 Bloki iz satja se namestijo tako, da se nahajajo v središču perforiranih con hrbtne plošče (slika 5). 2.5 Lepljenje 2.5.1 Na čelne in hrbtne plošče se enakomerno nanese največ 0,5 kg/m2 lepila neposredno na površino čelne plošče, tako da je največja debelina filma 0,5 mm. Lepilo, ki se uporabi pri vseh blokih, mora biti dvokomponentni poliuretan (kot npr. Ciba Geigy XB5090/1 smola s trdilcem XB5304) ali enakovredno. 2.5.2 Za hrbtno ploščo znaša najmanjša trdnost lepljenja 0,6 Mpa, (87 psi), preskušena v skladu z odstavkom 2.5.3. 2.5.3 Preskusi trdnosti lepljenja: 2.5.3.1 Preskus z natezno silo na površini se uporabi za merjenje trdnosti lepljenja lepil po ASTM C297-61. 2.5.3.2 Preskušanec mora biti velikosti 100 mm × 100 mm in globok 15 mm, nalepljen na vzorec materiala prezračevane hrbtne plošče. Uporabljeno satje mora biti takšno, kot je tisto v udarni glavi, tj. kemično jedkano do enakovredne stopnje kot satje blizu hrbtne plošče v pregradi, vendar ne predhodno stisnjeno. 2.6 Sledljivost 2.6.1 Na udarnih glavah se morajo nahajati zaporedne serijske številke, ki so odtisnjene, jedkane ali drugače trajno pritrjene ter iz katerih so razvidne proizvodne serije za posamezne bloke in datum proizvodnje. 2.7 Pritrditev udarne glave 2.7.1 Pritrditev na voziček mora biti v skladu s sliko 8. Za pritrditev se uporabi šest vijakov M8 in nič ne sme biti večje od mer pregrade pred kolesi vozička. Med spodnjo prirobnico hrbtne plošče in prednjo stranjo vozička je treba vstaviti ustrezne distančnike, da se prepreči izbočenje (izkrivljenje) hrbtne plošče, po tem ko se pritegnejo pritrdilni vijaki. 3. PREZRAČEVALNI SISTEM 3.1 Vmesni element med vozičkom in prezračevalnim sistemom mora biti masiven, tog in raven. Prezračevalna naprava je del vozička in ne udarne glave, kot jo dobavi proizvajalec. Geometrijske značilnosti prezračevalne naprave so v skladu s sliko 9. 3.2 Postopek montaže prezračevalne naprave 3.2.1 Prezračevalna naprava se montira na čelno ploščo vozička. 3.2.2 Zagotovi se, da se med prezračevalno napravo in čelno stranjo vozička na nobenem mestu ne more vstaviti kaliber 0,5 mm. Če je reža večja od 0,5 mm, je treba prezračevalni okvir zamenjati ali nastaviti tako, da se bo prilegal brez reže > 0,5 mm. 3.2.3 Prezračevalna naprava se demontira s čelne strani vozička. 3.2.4 Na čelno stran vozička se pritrdi 1,0 mm debel sloj plute. 3.2.5 Prezračevalna naprava se ponovno montira na čelno stran vozička in pritegne, tako da ni rež. 4. SKLADNOST PROIZVODNJE Postopki preverjanja skladnosti proizvodnje morajo biti v skladu s postopki iz Dodatka 2 k Sporazumu (E/ECE/324E/ECE/TRANS/505/Rev.2) v naslednjih zahtevah: 4.1 Za postopke preverjanja skladnosti odgovarja proizvajalec in mora v ta namen zlasti: 4.1.1 zagotoviti, da so na voljo učinkoviti postopki, da se lahko pregleda kakovost proizvodov; 4.1.2 imeti dostop do opreme za preskušanje, ki je potrebna za preverjanje skladnosti vsakega proizvoda; 4.1.3 zagotoviti, da se rezultati zabeležijo in da so dokumenti na voljo v obdobju 10 let po preskusih; 4.1.4 dokazati, da so preskušeni vzorci zanesljivo merilo lastnosti serije (primeri metod vzorčenja glede na serijsko proizvodnjo so navedeni spodaj); 4.1.5 analizirati rezultate preskusov, da se preveri in zagotovi stabilnost značilnosti pregrade, pri čemer se dopuščajo odstopanja industrijske proizvodnje, kot so kakovost surovin, čas potopitve v kemikalijo, kemična koncentracija, nevtralizacija itd., in kontrola obdelanega materiala, da se odstranijo kakršni koli ostanki obdelave; 4.1.6 zagotoviti, da bo za kateri koli komplet vzorcev ali preskušancev, ki so neskladni, izbral dodatne vzorce in opravil dodatne preskuse. Opraviti je treba vse potrebne korake, da se znova vzpostavi skladnost ustrezne proizvodnje. 4.2 Raven certificiranja proizvajalca mora ustrezati najmanj standardu ISO 9002. 4.3 Minimalni pogoji za kontrolo proizvodnje: imetnik sporazuma bo zagotovil kontrolo skladnosti po metodah, ki so opisane v nadaljevanju. 4.4 Primeri jemanja vzorcev iz proizvodne serije 4.4.1 Če je več kosov istega tipa bloka izdelanih iz enega prvotnega bloka aluminijevega satja in se vsi obdelajo v isti seriji (vzporedna proizvodnja), se lahko eden od teh kosov izbere za vzorec pod pogojem, da se pazi na to, da so vsi bloki enako obdelani. Če niso, je morda treba izbrati več kot en vzorec. 4.4.2 Če se omejeno število podobnih blokov (na primer tri do dvajset) obdela v isti seriji (serijska proizvodnja), je treba prvi in zadnji blok obdelane serije, v kateri so vsi izdelani iz istega prvotnega bloka aluminijeva satja, uporabiti kot reprezentativna vzorca. Če prvi vzorec izpolnjuje zahteve, zadnji pa ne, se vzamejo dodatni vzorci iz zgodnejše proizvodnje, dokler se ne najde vzorec, ki zahteve izpolnjuje. Šteje se, da so homologirani samo bloki iz teh vzorcev. 4.4.3 Ko se pridobijo izkušnje z doslednostjo kontrole proizvodnje, se lahko kombinirata oba pristopa odvzema vzorcev, tako da se lahko več kot ena skupina vzporedne proizvodnje šteje za serijo, če vzorci iz prve in zadnje proizvodne skupine izpolnjujejo zahteve. 5. STATIČNI PRESKUSI 5.1 Po naslednjem preskusnem postopku se preskušajo eden ali več vzorcev (glede na metodo serijske proizvodnje), vzetih iz vsake serije obdelanih jeder satja: 5.2 Velikost vzorca aluminijevega satja za statične preskuse je velikost običajnega bloka udarne glave, to je 250 mm × 500 mm × 440 mm za zgornjo vrsto in 250 mm × 500 mm × 500 mm za spodnjo vrsto. 5.3 Vzorce je treba stiskati med dvema vzporednima obremenitvenima ploščama, ki sta vsaj za 20 mm večji od prečnega preseka bloka. 5.4 Hitrost stiskanja znaša 100 mm na minuto, z odstopanjem 5 %. 5.5 Podatki za statično stiskanje se vzorčijo s frekvenco najmanj 5 Hz. 5.6 Statični preskus se nadaljuje, dokler ne znaša stisnjenost bloka najmanj 300 mm za bloke 4 do 6 in 350 mm za bloke 1 do 3. 6. DINAMIČNI PRESKUSI Na vsakih 100 izdelanih površin pregrad proizvajalec po metodi, ki je opisana v nadaljevanju, opravi dinamični preskus, pri katerem pregrada trči ob steno z merilnimi napravami, pritrjeno na fiksno togo pregrado. 6.1 Vgradnja 6.1.1 Preskuševalni poligon 6.1.1.1 Preskusna površina mora biti dovolj velika za namestitev zaletne steze za premično deformabilno pregrado, stabilno pregrado in tehnično opremo, ki je potrebna za preskus. Zadnji del steze, najmanj 5 m pred stabilno pregrado, mora biti vodoraven, raven in gladek. 6.1.2 Pritrjena stabilna toga pregrada in merilna pregrada 6.1.2.1 Stabilna toga pregrada je iz železobetonskega bloka, ki je širok najmanj 3 m in visok najmanj 1,5 m. Stabilna pregrada mora biti tako debela, da je njena masa najmanj 70 ton. 6.1.2.2 Čelna stran mora biti navpična, pravokotna na os pospeševalne poti in opremljena s 6 merilnimi celicami za merjenje obremenitve, ki so sposobne meriti skupno obremenitev na ustreznem bloku udarne glave premične deformabilne pregrade v trenutku trka. Središča površin udarnih plošč merilnih celic morajo sovpadati s središči 6 udarnih con premične deformabilne pregrade. Njihovi robovi morajo biti 20 mm oddaljeni od sosednjih površin, tako da znotraj odstopanja udarne glave v PDP coni trka ne pridejo v stik s sosednjimi udarnimi ploščami. Pritrditve merilnih celic in površine plošč morajo ustrezati zahtevam iz priloge k standardu ISO 6487:1987. 6.1.2.3 Vsaka plošča merilne celice ima dodatno površinsko zaščito iz vezane plošče (debelina: 12 ± 1 mm), tako da ta ne poslabša odzivov merilnih naprav. 6.1.2.4 Stabilna pregrada mora biti pritrjena v podlago ali pa nameščena na podlagi in po potrebi zavarovana z dodatnimi blokirnimi napravami, ki preprečujejo njeno premikanje. Lahko se uporabi tudi stabilna pregrada z merilnimi celicami z drugačnimi lastnostmi, ki pa daje vsaj enako dobre rezultate. 6.2 Pogon premične deformabilne pregrade V trenutku trka na premično deformabilno pregrado ne sme več delovati naprava za dodatno usmerjanje ali pogon. Do ovire mora priti v pravokotni smeri na merilno pregrado. Dovoljeno odstopanje pri trčenju je 10 mm. 6.3 Merilni instrumenti 6.3.1 Hitrost Hitrost pri trčenju mora biti 35 ± 0,5 km/h. Točnost naprave za registriranje hitrosti pri trčenju mora biti znotraj 0,1 %. 6.3.2 Obremenitve Merilne naprave morajo ustrezati specifikacijam, ki so določene v standardu ISO 6487:1987. CFC za vse bloke : 60 Hz CAC za bloka 1 in 3 : 200 kN CAC za bloke 4, 5 in 6 : 100 kN CAC za blok 2 : 200 kN 6.3.3 Pospešek 6.3.3.1 Pospešek v vzdolžni smeri se meri na treh ločenih položajih na vozičku, ki so eden v sredini in po eden na vsaki strani, na mestih, ki niso izpostavljena upogibni deformaciji. 6.3.3.2 Osrednji merilnik pospeška se namesti do 500 mm od mesta težišča PDP in leži v navpični vzdolžni ravnini, ki se nahaja do ± 10 mm od težišča PDP. 6.3.3.3 Stranski merilniki pospeška so na isti višini ± 10 mm in na isti razdalji od površine PDP ±20 mm. 6.3.3.4 Merilne naprave morajo ustrezati specifikacijam, ki so določene v standardu ISO 6487:1987: CFC 1 000 Hz (pred integracijo) CAC 50 g 6.4 Splošne zahteve za pregrado 6.4.1 Posamezne značilnosti vsake pregrade morajo ustrezati zahtevam iz odstavka 1 te priloge in morajo biti zapisane. 6.5 Splošne zahteve za udarno glavo 6.5.1 Ustreznost udarne glave za dinamične preskuse je potrjena, če se na izhodih vsake izmed šestih merilnih celic pri zapisovanju podatkov proizvajajo signali, ki ustrezajo zahtevam, navedenim v tej prilogi. 6.5.2 Na udarnih glavah se morajo nahajati zaporedne serijske številke, ki so odtisnjene, jedkane ali drugače trajno pritrjene ter iz katerih so razvidne proizvodne serije za posamezne bloke in datum proizvodnje. 6.6 Postopek obdelave podatkov 6.6.1 Neobdelani podatki: v času T = T0 je iz podatkov treba odstraniti vse vrednosti, ki odstopajo. Metoda, s katero se odstranijo vsa odstopanja, se zabeleži v poročilu o preskusu. 6.6.2 Filtriranje 6.6.2.1 Pred obdelavo/izračuni se neobdelani podatki filtrirajo. 6.6.2.2 Podatki merilnika pospeška za integracijo se filtrirajo s CFC 180, ISO 6487:1987. 6.6.2.3 Podatki merilnika pospeška za izračune impulzov se filtrirajo s CFC 60, ISO 6487:1987. 6.6.2.4 Podatki merilnih celic se filtrirajo s CFC 60, ISO 6487:1987. 6.6.3 Izračun deformacije čelne površine PDP 6.6.3.1 Podatki iz vseh treh merilnikov pospeška se posamično (po filtriranju s CFC 180) dvakrat integrirajo, da se dobi deformacija deformabilnega bloka pregrade. 6.6.3.2 Začetni pogoji za deformacijo so: 6.6.3.2.1 hitrost= hitrost trka (iz naprave za merjenje hitrosti); 6.6.3.2.2 deformacija= 0. 6.6.3.3 Deformacija na levi strani, na sredini in desni strani premične deformabilne pregrade se vnese v časovni diagram. 6.6.3.4 Največja deformacija, izračunana iz vsakega od treh merilnikov pospeška, mora biti znotraj vrednosti 10 mm. Če ni, je treba odstraniti merilnik, katerega vrednosti odstopajo od tega, in izračunati razliko med deformacijo, izračunano iz preostalih dveh merilnikov pospeška, tako, da se zagotovi, da je znotraj 10 mm. 6.6.3.5 Če so pri merjenju deformacij na levi strani vrednosti desnega in sredinskega merilnika pospeška znotraj 10 mm, se za izračun deformacije čelne površine pregrade uporabi srednji pospešek treh merilnikov pospeška. 6.6.3.6 Če deformacija iz samo dveh merilnikov pospeška izpolnjuje zahtevo 10 mm, je treba povprečni pospešek iz teh dveh merilnikov pospeška uporabiti za izračun deformacije površine pregrade. 6.6.3.7 Če deformacije, izračunane iz vseh treh merilnikov pospeška (levega, desnega in srednjega), NISO znotraj zahtevanih 10 mm, je treba neobdelane podatke ponovno pregledati, da bi ugotovili razloge za tako velika odstopanja. V tem primeru bo posamezna preskuševalna organizacija odločila, katere podatke merilnika pospeška je treba uporabiti za določitev deformacije premične deformabilne pregrade, oziroma da je treba certifikacijski preskus ponoviti, če ni mogoče uporabiti nobenega od odčitkov merilnikov pospeška. V poročilu o preskusu je treba navesti podrobno razlago. 6.6.3.8 Srednji podatki za deformacijo v odvisnosti od časa se združijo s podatki merilnih celic za obremenitev sten v odvisnosti od časa, da bi dobili rezultat za deformacijo v odvisnosti od obremenitve za vsak blok. 6.6.4 Izračun energije Absorbirano energijo za vsak blok in za celotno površino PDP je treba izračunati do točke največje deformacije pregrade. Pri čemer je: t0 čas prvega dotika, t1 čas, ko se voziček zaustavi, tj. ko je u = 0, s deformacija deformabilnega bloka vozička, izračunana skladno z odstavkom 6.6.3. 6.6.5 Preverjanje podatkov za dinamično obremenitev 6.6.5.1 Skupni impulz I, izračunan iz integracije skupne obremenitve v času dotika, se primerja s spremembo momenta v tem času (M*)V). 6.6.5.2 Skupna sprememba energije se primerja s spremembo kinetične energije PDP, ki je podana z: pri čemer je Vi hitrost trka in M celotna masa PDP. Če sprememba momenta (M*)V) ni enaka skupnemu impulzu (I) ± 5 % ali če skupna absorbirana energija (E En) ni enaka kinetični energiji EK ± 5 %, je treba proučiti podatke preskusa, da bi ugotovili razlog za to napako. Slika 1 Konstrukcija udarne glave (2) Slika 2 Vrh udarne glave Slika 3 Usmerjenost aluminijevega satja Slika 4 Mere celic aluminijevega satja Slika 5 Konstrukcija hrbtne plošče Slika 6 Pritrditev hrbtne plošče na prezračevalno napravo in sprednjo ploščo vozička Slika 7 Zamaknjen razmik med odprtinami za prezračevanje v hrbtni plošči Zgornja in spodnja prirobnica hrbtne plošče Opomba: Pritrditvene odprtine v spodnji prirobnici je zaradi lažje pritrditve možno povečati v zareze, kot je prikazano spodaj, pod pogojem, da se lahko doseže dovolj trdna povezava, ki preprečuje odtrganje med celotnim preskusom trka. Slika 8 Slika 9 Okvir za prezračevanje Naprava za prezračevanje je konstrukcija, izdelana iz plošče debeline 5 mm in širine 20 mm. Perforirane so samo navpične plošče z devetimi odprtinami velikosti 8 mm, da se omogoči horizontalno kroženje zraka. (1) Navedene vrednosti energije ustrezajo energiji, ki jo naprava absorbira pri največji deformaciji udarne glave. (2) Vse mere so v mm. Odstopanja pri merah elementov upoštevajo težave pri merjenju odrezanega aluminijevega satja. Odstopanje pri celotni meri udarne glave je manjše od odstopanja za posamezne bloke, ker se lahko bloki iz satja nastavijo, po potrebi s prekrivanjem, da se lahko bolj točno vzdržuje opredeljena mera udarne površine. Dodatek 1 DEFORMACIJSKE KRIVULJE ZA STATIČNE PRESKUSE Slika 1a Bloka 1 in 3 Slika 1b Blok 2 Slika 1c Blok 4 Slika 1d Bloka 5 in 6 Dodatek 2 DEFORMACIJSKE KRIVULJE ZA DINAMIČNE PRESKUSE Slika 2a Bloka 1 in 3 Slika 2b Blok 2 Slika 2c Blok 4 Slika 2d Bloka 5 in 6 Slika 2e Bloki skupaj Dodatek 3 PREGLED PREMIČNE DEFORMABILNE PREGRADE 1. PODROČJE UPORABE Ta dodatek vsebuje navodilo za pregled premične deformabilne pregrade. Homologacijski organ, ki je odgovoren za to, da premična deformabilna pregrada izpolnjuje specifikacije, opravi preskus, pri katerem pregrada trči ob steno z merilnimi napravami, pritrjeno na fiksno togo pregrado. 2. VGRADNJA 2.1 Preskuševalni poligon Preskusna površina mora biti dovolj velika za namestitev zaletne steze za premično deformabilno pregrado, stabilno pregrado in tehnično opremo, ki je potrebna za preskus. Zadnji del steze, najmanj 5 m pred stabilno pregrado, mora biti vodoraven, raven in gladek. 2.2 Pritrjena stabilna toga pregrada in merilna stena 2.2.1 Stabilno pregrado sestavlja blok iz armiranega betona, ki je spredaj širok vsaj 3 m in visok vsaj 1,5 m. Stabilna pregrada mora biti tako debela, da je njena masa najmanj 70 ton. Čelna stran mora biti navpična, pravokotna na os pospeševalne poti in opremljena z merilnimi celicami za merjenje obremenitve, ki so sposobne meriti skupno obremenitev na vsakem bloku udarne glave premične deformabilne pregrade v trenutku trka. Središča površin udarnih plošč morajo sovpadati s središči udarnih con izbrane premične deformabilne pregrade. Njihovi robovi morajo biti 20 mm oddaljeni od sosednjih površin. Pritrditve merilnih celic in površine plošč morajo ustrezati zahtevam iz priloge k standardu ISO 6487:1987. Kadar se doda površinska zaščita, ta ne sme poslabšati odzivov merilnih naprav. 2.2.2 Stabilna pregrada mora biti pritrjena v podlago ali pa nameščena na podlagi in po potrebi zavarovana z dodatnimi blokirnimi napravami, ki preprečujejo njeno premikanje. Lahko se uporabi tudi stabilna pregrada z merilnimi celicami z drugačnimi lastnostmi, ki pa daje vsaj enako dobre rezultate. 3. POGON PREMIČNE DEFORMABILNE PREGRADE V trenutku trka na premično deformabilno pregrado ne sme več delovati naprava za dodatno usmerjanje ali pogon. Oviro mora doseči na stezi, ki poteka pravokotno na pregrado za trčenje. Dovoljeno odstopanje pri trčenju je 10 mm. 4. MERILNI INSTRUMENTI 4.1 Hitrost Hitrost pri trčenju mora biti 35 ± 2 km/h. Točnost naprave za registriranje hitrosti pri trčenju mora biti znotraj 0,1 %. 4.2 Obremenitve Merilne naprave morajo ustrezati specifikacijam, ki so določene v standardu ISO 6487:1987. CFC za vse bloke: = 60 Hz CAC za bloka 1 in 3: = 120 kN CAC za bloke 4, 5 in 6: = 60 kN CAC za blok 2: = 140 kN 4.3 Pospešek Pospešek v vzdolžni smeri se meri na kraju, ki ni izpostavljen upogibni deformaciji. Merilne naprave morajo ustrezati specifikacijam, ki so določene v standardu ISO 6487:1987. CFC 1 000 Hz (pred integracijo) CFC 60 Hz (po integraciji) CAC 50 g 5. SPLOŠNE ZAHTEVE ZA PREGRADO 5.1 Posamezne značilnosti vsake pregrade morajo ustrezati zahtevam iz odstavka 1 Priloge 5 in morajo biti zapisane. 6. SPLOŠNE ZAHTEVE ZA TIP UDARNE GLAVE 6.1 Ustreznost tipa udarne glave je potrjena, če se na izhodih vsake izmed šestih merilnih celic pri zapisovanju podatkov proizvajajo signali, ki ustrezajo zahtevam, navedenim v odstavku 2.2 Priloge 5. 6.2 Na udarnih glavah se morajo nahajati zaporedne serijske številke, vključno z datumom proizvodnje.

PRILOGA 6 TEHNIČNI OPIS PRESKUSNE LUTKE ZA BOČNI TRK 1. SPLOŠNO 1.1 Preskusna lutka za bočni trk, ki je predpisana v tem pravilniku, vključno z merilno opremo in kalibriranjem, je opisana v tehničnih risbah in navodilu za uporabo (1). 1.2 Mere in masa preskusne lutke za bočni trk ustrezajo meram in masi odraslega moškega (50 % populacije) brez spodnjega dela rok. 1.3 Preskusna lutka za bočni trk je sestavljena iz plastičnega ogrodja, obloženega z gumo, plastiko in penasto maso, ki ponazarja mišično in drugo tkivo. 2. KONSTRUKCIJA 2.1 Pregled konstrukcije preskusne lutke za bočni trk je podan v načrtu na sliki 1 in razčlenitvi delov v Preglednici 1 te priloge. 2.2 Glava 2.2.1 Glava je na sliki 1 te priloge prikazana kot del št. 1. 2.2.2 Glava je sestavljena iz aluminijeve lupine, ki je obložena s prožno kožo iz vinila. Lupina je votla in v njej so nameščeni merilniki pospeška v koordinatnem sistemu in balast. 2.2.3 V spojni člen med glavo in vratom je vgrajen nadomestek merilne celice. Ta del se lahko zamenja z merilno celico za zgornji del vratu. 2.3 Vrat 2.3.1 Vrat je na sliki 1 te priloge prikazan kot del št. 2. 2.3.2 Vrat je sestavljen iz spojnega člena med glavo in vratom, spojnega člena med vratom in prsnim košem ter srednjega dela, ki medsebojno povezuje oba spojna člena. 2.3.3 Spojni člen med glavo in vratom (del št. 2a) in spojni člen med vratom in prsnim košem (del št. 2c) sta sestavljena iz dveh aluminijevih ploščic, medsebojno povezanih s polkrožnim vijakom in z osmimi gumijastimi deli. 2.3.4 Valjasti srednji del (del št. 2b) je narejen iz gume. Na obeh straneh je v gumijasti del ulit aluminijast kolut vmesnih delov. 2.3.5 Vrat je pritrjen na oporniku za vrat, ki je na sliki 1 te priloge prikazan kot del št. 2d. Ta opornik je mogoče zamenjati z merilno celico za spodnji del vratu. 2.3.6 Kot med obema površinama opornika za vrat znaša 25°. Ker je ramenski blok nagnjen za 5° nazaj, znaša kot med vratom in trupom 20°. 2.4 Rama 2.4.1 Rama je na sliki 1 te priloge prikazana kot del št. 3. 2.4.2 Rama je sestavljena iz ramenskega okrova, dveh ključnic in ramenskega pokrova iz penaste mase. 2.4.3 Ramenski blok (del št. 3a) je sestavljen iz distančnega bloka iz aluminija ter po ene aluminijeve ploščice na zgornjem in spodnjem delu distančnega bloka. Obe ploščici sta premazani s politetrafluoretilenom (PTFE). 2.4.4 Ključnici (del št. 3b), izdelani iz litine poliuretanske (PU) smole, sta oblikovani tako, da se raztezata čez distančni blok. Dve prožni vrvici (del št. 3c), ki sta pritrjeni na zadnji strani ramenskega okrova, držita ključnici v središčnem položaju. Zunanji rob obeh ključnic je konstruiran tako, da omogoča določene položaje rok. 2.4.5 Ramenski pokrov (del št. 3d) je narejen iz poliuretanske penaste mase z majhno gostoto in je pritrjen na ramenskem bloku. 2.5 Prsni koš 2.5.1 Prsni koš je na sliki 1 prikazan kot del št. 4. 2.5.2 Prsni koš je sestavljen iz trdnega okrova prsne hrbtenice in iz treh identičnih modulov reber. 2.5.3 Okrov prsne hrbtenice (del št. 4a) je jeklen. Na njegovi zadnji strani sta pritrjena jekleni distančnik in ukrivljena hrbtna ploščica iz poliuretanske (PU) smole (del št. 4b). 2.5.4 Zgornja površina okrova prsne hrbtenice je nagnjena za 5° nazaj. 2.5.5 Na spodnji strani okrova hrbtenice je pritrjena merilna celica T12 ali nadomestek merilne celice (del št. 4j). 2.5.6 Modul rebra (del št. 4c) je sestavljen iz jeklenega rebrnega loka, obloženega z mišičnemu tkivu podobno poliuretansko penasto maso z odprtimi celicami (del št. 4d), sklopa linearnega krmilnega sistema (del št. 4e), ki povezuje rebro z okrovom hrbtenice, hidravličnega blažilnika (del št. 4f) ter trde dušilne vzmeti (del št. 4g). 2.5.7 Linearni krmilni sistem (del št. 4e) omogoča odklon občutljive strani rebrnega loka (del št. 4d) glede na okrov hrbtenice (del št. 4a) in neobčutljivo stran. Sklop krmilnega sistema je opremljen z linearnimi prečnimi ležaji. 2.5.8 V sklopu krmilnega sistema se nahaja nastavljiva vzmet (del št. 4h). 2.5.9 Naprava za odčitavanje izmerjenih vrednosti pomika rebra (del št. 4i) se lahko pritrdi na okrov hrbtenice, ki je vgrajen v krmilni sistem (del št. 4e), in priključi na zunanji konec krmilnega sistema na občutljivi strani rebra. 2.6 Roke 2.6.1 Roke so na sliki 1 te priloge prikazane kot del št. 5. 2.6.2 Roke imajo plastično ogrodje, ki je obloženo z imitacijo mišičnega tkiva iz poliuretana (PU) s kožo iz polivinilklorida (PVC). Imitacija mišičnega tkiva je sestavljena iz gostega poliuretanskega (PU) kalupa na zgornjem delu in poliuretanske (PU) pene na spodnjem delu. 2.6.3 Sklep med ramo in roko je narejen tako, da omogoča različne položaje roke glede na os trupa, in sicer pod kotom 0°, 40° in 90° stopinj. 2.6.4 Sklep med ramo in roko omogoča samo upogibanje in iztegovanje roke. 2.7 Ledvena hrbtenica 2.7.1 Ledvena hrbtenica je na sliki 1 te priloge prikazana kot del št. 6. 2.7.2 Ledvena hrbtenica je sestavljena iz masivnega gumenega valja z dvema jeklenima vmesnima ploščicama na vsakem koncu in z jekleno žico v notranjosti valja. 2.8 Trebuh 2.8.1 Trebuh je na sliki 1 te priloge prikazan kot del št. 7. 2.8.2 Trebuh je sestavljen iz trdnega osrednjega dela in obloge iz penaste mase. 2.8.3 Srednji del trebuha je kovinski odlitek (del št. 7a). Na zgornji strani odlitka je pritrjena pokrivna plošča. 2.8.4 Obloga (del št. 7b) je izdelana iz poliuretanske (PU) penaste mase. Gumena zakrivljena plošča s svinčenimi kroglicami je na obeh straneh vgrajena v oblogo iz penaste mase. 2.8.5 Med oblogo iz penaste mase in trdim odlitkom se lahko na vsaki strani trebuha vgradijo tri naprave za odčitavanje obremenitve (del št. 7c) ali pa tri nemeritvene nadomestne enote. 2.9 Medenica 2.9.1 Medenica je na sliki 1 te priloge prikazana kot del št. 8. 2.9.2 Medenica je sestavljena iz bloka križnice, dveh črevnic, dveh sklopov kolčnih sklepov in obloge iz penaste mase, ki predstavlja imitacijo mišične mase. 2.9.3 Križnica (del št. 8a) je sestavljena iz masno umerjenega kovinskega bloka in kovinske plošče, vgrajene na zgornji strani tega bloka. Na zadnji strani je odprtina za olajšanje uporabe instrumentov. 2.9.4 Obe črevnici (del št. 8b) sta izdelani iz poliuretanske (PU) smole. 2.9.5 Sklopa kolčnih sklepov (del št. 8c) sta iz jeklenih delov. Sestavljata ju opornik zgornje stegnenice in kroglasti sklep, povezan z osjo, ki poteka skozi točko „H“ preskusne lutke. 2.9.6 Imitacija mišičnega tkiva (del št. 8d) je iz kože iz polivinilklorida (PVC), napolnjene s poliuretansko (PU) penasto maso. Na mestu, kjer je točka „H“, se namesto kože nahaja blok iz poliuretanske (PU) penaste mase z odprtimi celicami (del št. 8e), ki ga podpira jeklena plošča, le-ta pa je pritrjena na črevnici s podporno osjo, ki poteka skozi kroglasti sklep. 2.9.7 Oba dela črevnice sta pritrjena na blok križnice na zadnji strani in medsebojno povezana na mestu sramnične zrasti z merilno napravo za odčitavanje obremenitve (del št. 8f) ali pa z nadomestno napravo. 2.10 Noge 2.11 Na sliki 1 te priloge so noge prikazane kot del št. 9. 2.11.1 Noge so iz kovinskega ogrodja, obloženega s poliuretansko (PU) peno, ki stimulira mišično tkivo, in s kožo iz polivinilklorida (PVC). 2.11.2 Gost poliuretanski (PU) kalup s kožo iz polivinilklorida (PVC) predstavlja čvrsto tkivo zgornjih delov nog. 2.11.3 Kolenski sklep in gleženj omogočata samo upogibanje in iztegovanje. 2.12 Obleka 2.12.1 Obleka ni prikazana na sliki 1 te priloge. 2.12.2 Obleka je narejena iz gume in pokriva rame, prsni koš, zgornji del rok, trebuh in ledveno hrbtenico ter zgornji del medenice. Slika 1 Konstrukcija preskusne lutke za bočni trk Preglednica 1 Sestavni deli preskusne lutke za bočni trk (glej sliko 1) Del Št. Opis Število 1 Glava 1 2 Vrat 1 2a Spojni člen med glavo in vratom 1 2b Srednji del 1 2c Spojni člen med vratom in prsnim košem 1 2d Opornik za vrat 1 3 Rama 1 3a Ramenski okrov 1 3b Ključnici 2 3c Prožna vrvica 2 3d Ramenski penasti pokrov 1 4 Prsni koš 1 4a Prsna hrbtenica 1 4b Zadnja ploščica (ukrivljena) 1 4c Modul rebra 3 4d Rebrni lok, obložen z imitacijo tkiva 3 4e Sklop bata in valja 3 4f Blažilnik 3 4g Dušilna vzmet 3 4h Nastavljiva vzmet 3 4i Naprava za odčitavanje vrednosti pomika 3 4j Merilna celica T12 ali nadomestek merilne celice 1 5 Roka 2 6 Ledvena hrbtenica 1 7 Trebuh 1 7a Odlitek kot srednji del 1 7b Obloga iz tkiva 1 7c Naprava za odčitavanje obremenitve 3 8 Medenica 1 8a Križnica 1 8b Črevnica 2 8c Sklop kolčnih sklepov 2 8d Obloga iz tkiva 1 8e Penasti blok v točki H 2 8f Naprava za odčitavanje obremenitve ali nadomestek 1 9 Noga 2 10 Obleka 1 3. MONTAŽA PRESKUSNE LUTKE 3.1 Glava-vrat 3.1.1 Za zategovanje polkrožnih vijakov za montažo vratu je predpisan navor 10 Nm. 3.1.2 Sklop merilne celice za glavo in zgornji del vratu se s štirimi vijaki pritrdi na spojni člen med glavo in vratom. 3.1.3 Spojni člen med vratom in prsnim košem se s štirimi vijaki pritrdi na opornik za vrat. 3.2 Vrat-rama-prsni koš 3.2.1 Opornik za vrat se s štirimi vijaki pritrdi na ramenski blok. 3.2.2 Ramenski blok se s tremi vijaki pritrdi na zgornjo površino okrova prsne hrbtenice. 3.3 Rama-roka 3.3.1 Roki sta pritrjeni na ključnici in se nastavljata s pomočjo vijaka in osnega ležaja. Vijak se zategne, da doseže 1–2 g zadrževalne sile roke na svoji osi. 3.4 Prsni koš-ledvena hrbtenica-trebuh 3.4.1 Smer pritrditve rebrnih modulov v prsnem košu je prilagojena zahtevani strani trčenja. 3.4.2 Adapter za ledveno hrbtenico se z dvema vijakoma pritrdi na merilno celico T12 ali nadomestek merilne celice na spodnji strani prsnega dela hrbtenice. 3.4.3 Adapter za ledveno hrbtenico se s štirimi vijaki pritrdi na zgornji del ledvene hrbtenice. 3.4.4 Pritrditvena prirobnica srednjega odlitka trebuha se vpne med adapter za ledveno hrbtenico in zgornjo ploščo ledvene hrbtenice. 3.4.5 Mesto merilnih naprav za odčitavanje obremenitve trebuha je prilagojeno zadevni strani trka. 3.5 Ledvena hrbtenica-medenica-noge 3.5.1 Ledvena hrbtenica se s tremi vijaki pritrdi na pokrivno ploščo križničnega bloka. Pri uporabi spodnje merilne celice ledvene hrbtenice se uporabijo štirje vijaki. 3.5.2 Spodnja ploščica ledvene hrbtenice se s tremi vijaki pritrdi na križnični blok medenice. 3.5.3 Noge se z enim vijakom pritrdijo na opornik zgornje stegnenice v sklopu kolčnega sklepa medenice. 3.5.4 Kolenske vezi in vezi v gležnjih se lahko prilagodijo tako, da dosežejo 1–2 g zadrževalne sile. 4. GLAVNE ZNAČILNOSTI: 4.1 Masa 4.1.1 Mase glavnih delov preskusne lutke so navedene v Preglednici 2 te priloge. Preglednica 2 Mase delov preskusne lutke Sestavni del (del telesa) Masa (kg) Odstopanje ± (kg) Glavna vsebina Glava 4,0 0,2 Celotna glava s triosnim merilnikom pospeška in merilno celico za zgornji del vratu ali nadomestkom Vrat 1,0 0,05 Vrat brez opore za vrat Prsni koš 22,4 1,0 Opora za vrat, ramenski pokrov, ramenski sklepi, vijaki za pritrditev rok, okrov hrbtenice, zadnja plošča hrbtenice, moduli reber, merilne naprave za upogib reber, merilna celica zadnje plošče hrbtenice ali nadomestek, merilna celica T12 ali nadomestek, odlitek kot srednji del trebuha, merilne naprave za obremenitev trebuha, 2/3 obleke Roka (vsaka roka) 1,3 0,1 Zgornji del roke, vključno s ploščico za nastavitev roke (vsaka roka) Trebuh in ledvena hrbtenica 5,0 0,25 Obloga (imitacija tkiva) trebuha in ledvena hrbtenica Medenica 12,0 0,6 Blok križnice, pritrditvena ploščica ledvene hrbtenice, kolčni kroglasti sklepi, zgornji del stegnenice, obe strani črevnice, merilna naprava za obremenitev sramnične zrasti, obloga medenice z imitacijo mesa, 1/3 obleke Noga (vsaka noga) 12,7 0,6 Stopalo, spodnji in zgornji del noge ter meso do spoja z zgornjim delom stegnenice (vsaka noga) Celotna lutka 72,0 1,2 4.2 Glavne mere 4.2.1 Glavne mere preskusne lutke za bočni trk na podlagi slike 2 te priloge so navedene v Preglednici 3 te priloge. Mere ne vključujejo obleke lutke. Slika 2 Glavne mere preskusne lutke (glej preglednico 3) Preglednica 3 Glavne mere preskusne lutke Št. Parameter Mera (mm) 1 Višina pri sedenju 909 ± 9 2 Od sedeža do ramenskega sklepa 565 ± 7 3 Od sedeža do spodnje strani okrova prsne hrbtenice 351 ± 5 4 Od sedeža do kolčnega sklepa (središče vijaka) 100 ± 3 5 Od podplata do sedeža pri sedeči preskusni lutki 442 ± 9 6 Širina glave 155 ± 3 7 Širina preko ramen 470 ± 9 8 Širina prsnega koša 327 ± 5 9 Širina trebuha 290 ± 5 10 Širina medenice 355 ± 5 11 Globina glave 201 ± 5 12 Globina prsnega koša 276 ± 5 13 Globina trebuha 199 ± 5 14 Globina medenice 240 ± 5 15 Zadnji del sedala do kolčnega sklepa (središče vijaka) 155 ± 5 16 Zadnji del sedala do prednje strani kolena 606 ± 9 5. CERTIFIKACIJA PRESKUSNE LUTKE 5.1 Stran trka 5.1.1 Odvisno od tega, na kateri strani vozila bo izveden trk, je treba certificirati dele preskusne lutke na levi oziroma na desni strani. 5.1.2 Položaj lutke glede na pritrditveno smer modulov reber in lokacija merilnih naprav za odčitavanje obremenitve trebuha sta prilagojena zadevni strani trka. 5.2 Instrumenti 5.2.1 Vsa merilna oprema mora biti kalibrirana v skladu z zahtevami, opredeljenimi v dokumentih, ki so navedeni v odstavku 1.1 te priloge. 5.2.2 Vsi podatkovni kanali (merilnih naprav) morajo ustrezati standardu ISO 6487: 2000 ali specifikaciji za evidentiranje podatkovnih kanalov SAE J211 (marec 1995). 5.2.3 Najmanjše število kanalov, potrebnih za izpolnjevanje te uredbe, je deset: kanali za pospešek glave (3), kanali za pomik reber (3), kanali za obremenitve trebuha (3) ter kanali za sramnično zrast (1). 5.2.4 Poleg tega so na voljo številni izbirni podatkovni kanali (38): kanali za obremenitve zgornjega dela vratu (6), kanali za obremenitve spodnjega dela vratu (6), kanali za obremenitve ključnic (3), kanali za obremenitve zadnje plošče hrbtenice (4), kanali za pospeške T1 (3), kanali za pospeške T12 (3), kanali za pospeške reber (6, dva na vsakem rebru), kanali za obremenitve hrbtenice T12 (4), kanali za obremenitve spodnjega dela ledvene hrbtenice (3), kanali za pospeške medenice (3) ter kanali za obremenitve stegnenice (6). Izbrati je mogoče tudi naslednje dodatne štiri kanale kazalnika položaja: kanala za kroženje prsnega koša (2) ter kanala za kroženje medenice (2). 5.3 Vizualni pregled 5.3.1 Vse dele preskusne lutke je treba vizualno pregledati in preveriti, da niso poškodovani, ter jih po potrebi pred certifikacijskim preskusom zamenjati. 5.4 Splošna razporeditev pri preskusu 5.4.1 Na sliki 3 te priloge je prikazana razporeditev pri preskusu za vse certifikacijske preskuse na preskusni lutki za bočni trk. 5.4.2 Namestitve za certifikacijske preskuse in preskusni postopki so v skladu s specifikacijami in zahtevami dokumentacije iz odstavka 1.1. 5.4.3 Preskusi na glavi, vratu, prsnem košu ter ledveni hrbtenici se opravljajo na podsklopih preskusne lutke. 5.4.4 Preskusi na rami, trebuhu in medenici se opravljajo s celotno preskusno lutko (brez obleke, čevljev in spodnjega perila). Pri teh preskusih preskusna lutka sedi na ravni površini, prekriti z dvema listoma politetrafluoretilena (PTFE) z debelino največ 2 mm. 5.4.5 Pred preskusom morajo biti vsi deli, ki bodo preskušani, najmanj štiri ure v preskuševališču na temperaturi med 18 in 22 °C ter v relativni vlažnosti med 10 in 70 odstotki. 5.4.6 Časovni razmik med dvema preskusoma na enakem delu mora znašati najmanj 30 minut. 5.5 Glava 5.5.1 Za podsklop glave, vključno z nadomestkom merilne celice za zgornji del vratu, se opravi preskus padca z višine 200 ± 1 mm na ravno, čvrsto površino trka. 5.5.2 Kot med udarno površino in sagitalno srednjo ravnino glave znaša 35 ± 1°, kar omogoča udar na zgornji del strani glave (to se lahko izvede z jermenskim pasom ali podpornim opornikom za padec glave z maso 0,075 ± 0,005 kg). 5.5.3 Največja rezultanta pospeška glave, filtriranega z ISO 6487:2000 CFC 1000, mora biti med 100 in 150 g. 5.5.4 S spreminjanjem lastnosti trenja med „kožo“ in lobanjo (npr. z mazanjem s smukcem ali sprejem politetrafluoretilena (PTFE)) se odpornost glave lahko prilagodi, da ustreza zahtevam. 5.6 Vrat 5.6.1 Vratni spojni člen med glavo in vratom se pritrdi na poseben element glave za certifikacijski preskus, ki ima maso 3,9 ± 0,05 kg (glej sliko 6), in sicer s pomočjo 12 mm debele vmesne ploščice z maso 0,205 ± 0,05 kg. 5.6.2 Element glave in vrat sta pritrjena z glavo navzdol v spodnjem delu nihala za vrat (2), ki omogoča bočno gibanje te naprave. 5.6.3 Nihalo za vrat je opremljeno z enoosnim merilnikom pospeška v skladu s specifikacijo nihala za vrat (glej sliko 5). 5.6.4 Nihalo za vrat mora biti postavljeno tako, da lahko prosto zaniha z višine, izbrane tako, da hitrost udarca, izmerjena na mestu, kjer je merilnik pospeška nihala, znaša 3,4 ± 0,1 m/s. 5.6.5 Z ustrezno napravo se hitrost nihala za vrat zmanjša od hitrosti pri udarcu na vrednost nič (3), kot je opisano v specifikaciji nihala za vrat (glej sliko 5), tako, da krivulja spremembe hitrosti poteka znotraj območja, ki je določeno na sliki 7 in v Preglednici 4 te priloge. Zapisati je treba vse kanale v skladu z ISO 6487:2000 ali specifikacijo za evidentiranje podatkovnih kanalov SAE J211 (marec 1995) ter jih digitalno filtrirati z ISO 6487:2000 CFC 180 ali SAE J211:1995 CFC 180. Zmanjšanje hitrosti nihala mora biti filtrirano z uporabo ISO 6487:2000 CFC 60 ali SAE J211:1995 CFC 60. Preglednica 4 Sprememba hitrosti nihala – krivulja pri certifikacijskem preskusu za vrat Zgornji čas (s) Hitrost (m/s) Spodnji čas (s) Hitrost (m/s) 0,001 0,0 0 -0,05 0,003 -0,25 0,0025 -0,375 0,014 -3,2 0,0135 -3,7 0,017 -3,7 5.6.6 Največji kot upogiba glave glede na nihalo (kot dθA + dθC na sliki 6) mora znašati med 49,0 in 59,0°in mora biti dosežen med 54,0 in 66,0 ms. 5.6.7 Najvišji pomiki srednje ravnine glave, izmerjeni v kotu dθA in dθB (glej sliko 6), morajo biti: kot premikanja nihala v smeri naprej dθA med 32,0 in 37,0°, ki se doseže med 53,0 in 63,0 m/s, in kot premikanja nihala nazaj dθB med 0,81*(kot dθA) + 1,75 in 0,81*(kot dθA) + 4,25°, ki se doseže med 54,0 in 64,0 m/s. 5.6.8 Obremenitev vratu se lahko spreminja tako, da se osem vmesnih delov v obliki prstana zamenja z vmesnimi deli z drugačno trdoto po Shoru. 5.7 Rama 5.7.1 Dolžina prožne vrvice je nastavljena tako, da se za premikanje ključnice naprej uporabi sila med 27,5 in 32,5 N, ki deluje v smeri naprej na oddaljenosti 4 ± 1 mm od zunanjega roba ključnice v ravnini gibanja ključnice. 5.7.2 Preskusna lutka se posadi na gladko, vodoravno, trdno površino brez naslonjala za hrbet. Prsni koš se postavi navpično, roke pa morajo biti nastavljene pred navpičnico tako, da s to tvorijo kot 40 ± 2°. Noge so postavljene vodoravno. 5.7.3 Udarna glava je nihalo z maso 23,4 ± 0,2 kg in s premerom 152,4 ± 0,25 mm s polmerom roba 12,7 mm (4). Udarna glava je s štirimi žicami obešena na trdne tečaje, pri čemer je srednjica udarne glave najmanj 3,5 m pod trdnimi tečaji (glej sliko 4). 5.7.4 Udarna glava je opremljena z merilnikom pospeška, ki deluje v smeri udarca in je nameščen na osi udarne glave. 5.7.5 Udarna glava mora brez ovir zanihati do rame preskusne lutke s hitrostjo 4,3 ± 0,1 m/s v trenutku udarca. 5.7.6 Smer udarca je pravokotna na os med prednjo in zadnjo stranjo preskusne lutke, os udarne glave pa sovpada z osjo vrtišča zgornjega dela roke. 5.7.7 Največji pospešek udarne glave, filtriran z ISO 6487:2000 CFC 180, znaša med 7,5 in 10,5 g. 5.8 Roke 5.8.1 Za roke ni predviden dinamični preskus. 5.9 Prsni koš 5.9.1 Vsak rebrni modul se certificira ločeno. 5.9.2 Rebrni modul se v napravi za preskus s prostim padom namesti navpično, rebrni valj pa se pričvrsti na to napravo. 5.9.3 Udarna glava ima maso 7,78 ± 0,01 kg z ravno čelno stranjo in premerom 150 ± 2 mm ter je prirejena tako, da lahko prosto pada. 5.9.4 Srednjica udarne glave mora sovpadati s srednjico krmilnega sistema rebra. 5.9.5 Moč udarca je določena z višino padca z 815, 204 in 459 mm. Padci s teh višin povzročijo hitrosti približno 4, 2 oziroma 3 m/s. Višine udarnega padca ne smejo odstopati od predpisanih za več kot 1 %. 5.9.6 Upogib reber je treba meriti na primer z merilno napravo za upogib reber, ki je nameščena v samem rebru. 5.9.7 Zahteve za certifikacijo reber so navedene v preglednici 5 te priloge. 5.9.8 Obnašanje rebrnega modula se lahko spremeni, če se nastavljiva vzmet v valju zamenja z vzmetjo, ki ima drugačno karakteristiko. Preglednica 5 Zahteve za certificiranje celotnega rebrnega modula Zaporedje preskusov Višina padca (natančnost 1 %) (mm) Najmanjši premik (mm) Največji premik (mm) 1 815 46,0 51,0 2 204 23,5 27,5 3 459 36,0 40,0 5.10 Ledvena hrbtenica 5.10.1 Ledvena hrbtenica je pritrjena na posebno simetrično šablono glave za certifikacijski preskus z maso 3,9 ± 0,05 kg (glej sliko 6), in sicer z 12 mm debelo vmesno ploščico z maso 0,205 ± 0,05 kg. 5.10.2 Šablona glave in ledvena hrbtenica sta pritrjeni z glavo navzdol v spodnjem delu nihala za upogibanje vratu (5), ki omogoča bočno gibanje sistema. 5.10.3 Nihalo za vrat je opremljeno z enoosnim merilnikom pospeška v skladu s specifikacijo nihala za vrat (glej sliko 5). 5.10.4 Nihalo za vrat mora biti postavljeno tako, da lahko prosto zaniha z višine, izbrane tako, da hitrost udarca, izmerjena na mestu, kjer je merilnik pospeška nihala, znaša 6,05 ± 0,1 m/s. 5.10.5 Z ustrezno napravo se hitrost nihala za vrat zmanjša od hitrosti pri udarcu na vrednost nič (6), kot je opisano v specifikaciji nihala za vrat (glej sliko 5), tako, da krivulja spremembe hitrosti poteka znotraj območja, ki je določeno na sliki 8 in v preglednici 6 te priloge. Zapisati je treba vse kanale v skladu z ISO 6487:2000 ali specifikacijo za evidentiranje podatkovnih kanalov SAE J211 (marec 1995) ter jih digitalno filtrirati z ISO 6487:2000 CFC 180 ali SAE J211:1995 CFC 180. Zmanjšanje hitrosti nihala mora biti filtrirano z ISO 6487:2000 CFC 60 ali SAE J211:1995 CFC 60. Preglednica 6 Sprememba hitrosti nihala – Krivulja certifikacijskega preskusa za ledveno hrbtenico Zgornji čas [s] Hitrost (m/s) Spodnji čas [s] Hitrost (m/s) 0,001 0,0 0 –0,05 0,0037 –0,2397 0,0027 –0,425 0,027 –5,8 0,0245 –6,5 0,03 –6,5 5.10.6. Največji kot upogiba glave glede na nihalo (kot dθA + dθC na sliki 6) mora znašati med 45,0 in 55,0° in mora biti dosežen med 39,0 in 53,0 m/s. 5.10.7 Najvišji pomiki srednje ravnine glave, izmerjeni v kotu dθA in dθB (glej sliko 6), morajo biti: kot premikanja nihala v smeri naprej dθA med 31,0 in 35,0°, ki se doseže med 44,0 in 52,0 m/s, in kot premikanja nihala nazaj dθB med 0,8*(kot dθA)+ 2,00 in 0,8*(kot dθA) + 4,50, ki se doseže med 44,0 in 52,0 m/s. 5.10.8 Obnašanje ledvene hrbtenice se lahko spreminja s spremembo napetosti v vrvi hrbtenice. 5.11 Trebuh 5.11.1 Preskusna lutka se posadi na gladko, vodoravno, trdno površino brez naslonjala za hrbet. Prsni koš se postavi navpično, roke in noge pa se postavijo vodoravno. 5.11.2 Udarna glava je nihalo z maso 23,4 ± 0,2 kg in s premerom 152,4 ± 0,25 mm s polmerom roba 12,7 mm (7). Udarna glava je z osmimi žicami obešena na trdne tečaje, pri čemer je srednjica udarne glave najmanj 3,5 m pod trdnimi tečaji (glej sliko 4). 5.11.3 Udarna glava je opremljena z merilnikom pospeška, ki deluje v smeri udarca in je nameščen na osi udarne glave. 5.11.4 Nihalo ima na prednji strani udarne glave „naslonjalo za roke“ z maso 1,0 ± 0,01 kg. Skupna masa udarne glave z naslonjalom za roke je 24,4 ± 0,21 kg. Trdno „naslonjalo za roke“ je visoko 70 ± 1 mm, široko 150 ± 1 mm in mora prodreti v trebuh vsaj 60 mm. Srednjica nihala sovpada s sredino „naslonjala za roko“. 5.11.5 Udarna glava mora brez ovir zanihati na trebuh preskusne lutke s hitrostjo 4,0 ± 0,1 m/s v trenutku udarca. 5.11.6 Smer udarca je pravokotna na os med prednjo in zadnjo stranjo preskusne lutke, os udarne glave pa poteka skozi sredino srednjega merilnika obremenitve trebuha. 5.11.7 Največja vrednost sile udarne glave, ki se izračuna iz vrednosti pospeška udarne glave, ki se filtrira z ISO 6487:2000 CFC 180, in množi z maso udarne glave in naslonjala za roke, znaša med 4,0 in 4,8 kN in se doseže med 10,6 in 13,0 m/s. 5.11.8 Vrednosti krivulj sile in časa, ki jih izmerijo trije merilniki sile v trebuhu, je treba sešteti in filtrirati z ISO 6487:2000 CFC 600. Največja vrednost sile tega seštevka se nahaja med 2,2 in 2,7 kN in se doseže med 10,0 in 12,3 m/s. 5.12 Medenica 5.12.1 Preskusna lutka se posadi na gladko, vodoravno, trdno površino brez naslonjala za hrbet. Prsni koš se postavi navpično, roke in noge pa se postavijo vodoravno. 5.12.2 Udarna glava je nihalo z maso 23,4 ± 0,2 kg in s premerom 152,4 ± 0,25 mm s polmerom roba 12,7 mm (8). Udarna glava je z osmimi žicami obešena na trdne tečaje, pri čemer je srednjica udarne glave najmanj 3,5 m pod trdnimi tečaji (glej sliko 4). 5.12.3 Udarna glava je opremljena z merilnikom pospeška, ki deluje v smeri udarca in je nameščen na osi udarne glave. 5.12.4 Udarna glava mora brez ovir zanihati na medenico preskusne lutke s hitrostjo 4,3 ± 0,1 m/s v trenutku udarca. 5.12.5 Smer udarca je pravokotna na os med prednjo in zadnjo stranjo preskusne lutke, os udarne glave pa poteka skozi sredino hrbtne plošče točke „H“. 5.12.6 Največja vrednost sile udarne glave, ki se izračuna iz vrednosti pospeška udarne glave, ki se filtrira z ISO 6487:2000 CFC 180, in množi z maso udarne glave, znaša med 4,4 in 5,4 kN in se doseže med 10,3 in 15,5 m/s. 5.12.7 Sila sramnične zrasti, filtrirana z ISO 6487:2000 CFC 600, znaša med 1,04 in 1,64 kN in se doseže med 9,9 in 15,9 m/s. 5.13 Noge 5.13.1 Za noge ni predviden dinamični preskus. Slika 3 Pregled namestitve lutke za bočni trk pri certifikacijskem preskusu Slika 4 23,4 kg Vzmetenje udarne glave nihala levo: vzmetenje s štirimi žicami (navzkrižne žice odstranjene) desno: vzmetenje z osmimi žicami Slika 5 Zmanjšanje hitrosti nihala – krivulja pri certifikacijskem preskusu za vrat Slika 6 Zmanjšanje hitrosti nihala – krivulja pri certifikacijskem preskusu za ledveno hrbtenico Slika 7 Sprememba hitrosti nihala – krivulja pri certifikacijskem preskusu za vrat Slika 8 Sprememba hitrosti nihala – krivulja pri certifikacijskem preskusu za ledveno hrbtenico (1) Preskusna lutka ustreza specifikaciji preskusne lutke ES-2. Številka kazala tehnične risbe je: št. E-AA-DRAWING-LIST-7-25-032 z dne 25. julija 2003. Celoten sklop tehničnih risb ES-2 in navodila za uporabo ES-2 sta deponirana pri Gospodarski komisiji Združenih narodov za Evropo, Palais des Nations, Ženeva, Švica in sta dostopna na zahtevo pri sekretariatu. (2) Nihalo za vrat je skladno z zakonikom American Code of Federal Regulation 49 CFR. Poglavje V Del 572.33 (Izdaja10-1-00) (glej tudi sliko 5). (3) Priporočena je uporaba 3-colskega satastega vzorca (glej sliko 5). (4) Nihalo je skladno z zakonikom American Code of Federal Regulation 49 CFR Poglavje V Del 572.36(a) (Izdaja 10-1-00) (glej tudi sliko 4). (5) Nihalo za vrat je skladno z zakonikom American Code of Federal Regulation 49 CFR Poglavje V Del 572.33 (Izdaja 10-1-00) (glej tudi sliko 5). (6) Priporočena je uporaba 6-colskega satastega vzorca (glej sliko 5). (7) Nihalo je skladno z zakonikom American Code of Federal Regulation 49 CFR Poglavje V Del 572.36(a) (Izdaja 10-1-00) (glej tudi sliko 4). (8) Nihalo je skladno z zakonikom American Code of Federal Regulation 49 CFR Poglavje V Del 572.36(a) (Izdaja 10-1-00) (glej tudi sliko 4).

PRILOGA 7 NAMESTITEV PRESKUSNE LUTKE ZA BOČNI TRK 1. SPLOŠNO 1.1 Preskusno lutko za bočni trk, kot je opisana v Prilogi 6 tega pravilnika, je treba uporabiti v skladu z naslednjim postopkom namestitve. 2. NAMESTITEV 2.1 Sklepi kolen in gležnjev se nastavijo tako, da držijo spodnjo nogo in stopalo v vodoravno iztegnjenem položaju (1 do 2 g – prilagoditev). 2.2 Preverite, ali je lutka prilagojena želeni smeri udarca. 2.3 Preskusna lutka se obleče v prožno perilo iz bombaža, v hlače do sredine meč in v prožno majico iz bombaža s kratkimi rokavi. 2.4 Na vsaki nogi je čevelj. 2.5 Preskusna lutka se namesti na zunanji prednji sedež na strani udarca, kot je opisano v zahtevah za postopek bočnega trka. 2.6 Simetrala preskusne lutke mora sovpadati s srednjo navpično ravnino sedeža. 2.7 Medenica preskusne lutke mora biti nameščena tako, da je prečna linija, ki poteka skozi točke „H“ preskusne lutke, pravokotna na vzdolžno središčno ravnino sedeža. Linija, ki poteka skozi točke „H“ preskusne lutke, mora biti vodoravna in sme imeti nagib največ ± 2° (1). Pravilni položaj medenice lutke se lahko preveri glede na točko „H“ točke „H“ lutke z uporabo odprtin M3 v hrbtnih ploščah točke „H“ na vsaki strani medenice ES-2. Odprtine M3 so označene s „Hm“. Položaj „Hm“ mora biti v krogu polmera 10 mm okoli točke „H“ točke „H“ lutke. Pravilni položaj medenice lutke 2.8 Zgornji del trupa se upogne naprej, potem pa se čvrsto položi nazaj ob naslonjalo sedeža (glej opombo 1). Rame preskusne lutke se potisnejo popolnoma nazaj. 2.9 Ne glede na položaj sedenja preskusne lutke kot med zgornjim delom roke ter referenčno linijo med trupom in roko znaša na vsaki strani 40° ± 5°. Referenčna linija med trupom in roko je opredeljena kot sečišče ravnine, ki je tangencialna na prednjo površino reber, in vzdolžne navpične ravnine preskusne lutke, v kateri je roka. 2.10 Na voznikovem sedežu se brez premikanja medenice ali trupa desna noga preskusne lutke postavi na nepritisnjen pedal za plin tako, da se peta naslanja čim bolj spredaj na podno ploščo. Levo stopalo se postavi pravokotno na spodnji del noge tako, da se peta naslanja na podno ploščo v isti prečni liniji kot desna peta. Kolena preskusne lutke se nastavijo tako, da so njihove zunanje strani oddaljene 150 ± 10 mm od simetralne ravnine preskusne lutke. Če je v okviru teh omejitev to mogoče, je treba stegnenici preskusne lutke namestiti tako, da se dotikata blazine sedeža. 2.11 Pri drugih sedežih se brez premikanja medenice ali trupa pete preskusne lutke namestijo čim bolj spredaj na podni plošči tako, da pritiskanje na sedežno blazino ne presega pritiskanja, ki ga povzroči teža noge. Kolena preskusne lutke se nastavijo tako, da so njihove zunanje strani oddaljene 150 ± 10 mm od simetralne ravnine preskusne lutke. (1) Lutka je lahko opremljena s senzorji za nagib, ki se namestijo v prsni koš in medenico. Ti instrumenti lahko pomagajo pri namestitvi v pravilni položaj.

PRILOGA 8 DELNI PRESKUS 1. NAMEN Namen teh preskusov je preveriti, ali ima spremenjeno vozilo vsaj enake (ali boljše) lastnosti absorpcije energije kot tip vozila, ki je bil homologiran na podlagi tega pravilnika. 2. POSTOPKI IN NAMESTITVE 2.1 Referenčni preskusi 2.1.1 Ob uporabi prvotnih materialov za oblazinjenje, na katerih