SL Uradni list Evropske unije L 218/1

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo naslovu:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Pravilnik št. 117 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe o homologaciji pnevmatik v zvezi z emisijami kotalnega hrupa in/ali oprijemljivostjo na mokrih površinah in/ali kotalnim uporom [2016/1350]

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dopolnila 8 sprememb 02 – začetek veljavnosti: 20. januar 2016

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitev pojmov

3. Vloga za podelitev homologacije

4. Oznake

5. Homologacija

6. Specifikacije

7. Spremembe tipa pnevmatike in razširitev homologacije

8. Skladnost proizvodnje

9. Kazni za neskladnost proizvodnje

10. Dokončno prenehanje proizvodnje

11. Nazivi in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, in homologacijskih organov

12. Prehodne določbe

Priloge

1 Sporočilo

2 Dodatek 1 – Primer homologacijskih oznak

Dodatek 2 – Homologacija v skladu s Pravilnikom št. 117 je skladna s homologacijo po Pravilniku št. 30 ali 54

Dodatek 3 – Razširitve za združitev homologacij, izdanih v skladu s pravilniki št. 117, 30 ali 54

Dodatek 4 – Razširitve za združitev homologacij, izdanih v skladu s Pravilnikom št. 117

3 Metoda za merjenje emisij kotalnega hrupa pnevmatik pri vožnji mimo v prostem teku

Dodatek 1 – Poročilo o preskusu

4 Specifikacije preskusnega poligona

5 Preskusni postopki za merjenje oprijema na mokri podlagi

Dodatek – Primeri poročil o preskusu indeksa oprijema na mokri podlagi

6 Preskusni postopek za merjenje kotalnega upora

Dodatek 1 – Tolerance preskusne opreme

Dodatek 2 – Širina merilnega platišča

Dodatek 3 – Poročilo in podatki o preskusu (kotalni upor)

Dodatek 4 – Organizacije za standardizacijo pnevmatik

Dodatek 5 – Metoda s pojemkom

7 Postopki za preskušanje učinkovitosti na snegu za zimske pnevmatike v ekstremnih zimskih razmerah

Dodatek 1 – Opredelitev piktograma „simbol snežinke“

Dodatek 2 – Poročila in podatki o preskusu za pnevmatike razredov C1 in C2

Dodatek 3 – Poročila in podatki o preskusu za pnevmatike razreda C3

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik se uporablja za nove pnevmatike razredov C1, C2 in C3 v zvezi z emisijami hrupa, kotalnim uporom in oprijemljivostjo na mokrih površinah (oprijem na mokri podlagi). Vendar se ne uporablja za:

1.1.1 pnevmatike, zasnovane kot „zasilne rezervne pnevmatike“ in označene s „temporary use only“ (le za začasno uporabo);

1.1.2 pnevmatike, ki imajo oznako nazivnega premera platišča ≤ 10 (ali ≤ 254 mm) ali ≥ 25 (ali ≥ 635 mm);

1.1.3 pnevmatike za tekmovanja;

1.1.4 pnevmatike za namestitev na cestna vozila kategorij, ki niso kategorije M, N in O (1);

1.1.5 pnevmatike, opremljene z dodatnimi napravami za izboljšanje lastnosti oprijema (npr. pnevmatike z žeblji);

1.1.6 pnevmatike razreda hitrosti manj kot 80 km/h (simbol za hitrostni razred F);

1.1.7 pnevmatike, zasnovane samo za namestitev na vozila, ki so bila prvič registrirana pred 1. oktobrom 1990;

1.1.8 profesionalne terenske pnevmatike.

1.2 Pogodbenice morajo izdati ali priznati homologacije glede na kotalni hrup in/ali oprijem na mokri podlagi in/ali kotalni upor.

2. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku se poleg opredelitev pojmov iz pravilnikov št. 30 in 54 uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

2.1 „Tip pnevmatike“ v zvezi s tem pravilnikom pomeni vrsto pnevmatik, ki so ji pripisane oznake velikosti pnevmatik, blagovne znamke in trgovske oznake, pri čemer se pnevmatike ne razlikujejo v naslednjih bistvenih značilnostih:

(a) naziv proizvajalca;

(b) razred pnevmatike (glej odstavek 2.4);

(c) struktura pnevmatike;

(d) kategorija uporabe: običajna pnevmatika, zimska pnevmatika in pnevmatika za posebno uporabo;

(e) pri pnevmatikah razreda C1: (i) pri pnevmatikah v postopku homologacije glede ravni emisij kotalnega hrupa navedba, ali gre za običajno ali ojačano pnevmatiko (ali za pnevmatiko s povečano nosilnostjo); (ii) pri pnevmatikah v postopku homologacije glede oprijemljivosti na mokrih površinah navedba, ali gre za običajno ali zimsko pnevmatiko hitrostnega razreda Q ali manj, razen razreda H (≤ 160 km/h), ali hitrostnega razreda R in več, vključno s H (> 160 km/h);

(f) pri pnevmatikah razredov C2 in C3: (i) pri pnevmatikah v postopku homologacije glede ravni emisij kotalnega hrupa na stopnji 1 navedba, ali gre za pnevmatike M+S ali ne; (ii) pri pnevmatikah v postopku homologacije glede ravni emisij kotalnega hrupa na stopnji 2 navedba, ali gre za pnevmatiko za pogonsko os ali ne;

(g) dezen tekalne plasti (glej odstavek 3.2.1 tega pravilnika).

2.2 „Blagovna znamka“ ali „trgovska oznaka“ pomeni oznako pnevmatike, kot jo je določil proizvajalec pnevmatike. Blagovna znamka je lahko enaka blagovni znamki proizvajalca, trgovska oznaka pa je lahko enaka trgovskemu imenu.

2.3 „Emisije kotalnega hrupa“ pomenijo hrup, ki nastane pri stiku pnevmatik z vozno površino pri kotaljenju.

2.4 „Razred pnevmatik“ pomeni eno izmed naslednjih skupin:

2.4.1 „pnevmatike razreda C1“: pnevmatike, ki ustrezajo Pravilniku št. 30;

2.4.2 „pnevmatike razreda C2“: pnevmatike, ki ustrezajo Pravilniku št. 54 in so označene z indeksom nosilnosti za enojno pnevmatiko, nižjim ali enakim 121, ter simbolom za hitrostni razred, višjim ali enakim „N“;

2.4.3 „pnevmatike razreda C3“: pnevmatike, ki ustrezajo Pravilniku št. 54 in so označene z:

(a) indeksom nosilnosti za enojno pnevmatiko, višjim od ali enakim 122, ali

(b) indeksom nosilnosti za enojno pnevmatiko, nižjim od ali enakim 121, ter simbolom za hitrostni razred, nižjim ali enakim „M“.

2.5 „Reprezentativna velikost pnevmatik“ pomeni velikost pnevmatike, za katero se opravi preskus iz Priloge 3 k temu pravilniku v zvezi z emisijami kotalnega hrupa ali Priloge 5 za oprijemljivost na mokrih površinah ali Priloge 6 za kotalni upor, da se oceni skladnost za homologacijo tipa pnevmatike, ali iz Priloge 7 za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah.

2.6 „Zasilna rezervna pnevmatika“ pomeni pnevmatiko, ki se razlikuje od pnevmatike za namestitev na katero koli vozilo za običajne vozne razmere in je namenjena samo za začasno uporabo v omejenih voznih razmerah.

2.7 „Pnevmatike za tekmovanja“ pomenijo pnevmatike za namestitev na vozila, udeležena na avtomobilističnih tekmovanjih, ki niso namenjene za netekmovalno uporabo na cestah.

2.8 „Običajna pnevmatika“ pomeni pnevmatiko, namenjeno za običajno uporabo na cestah.

2.9 „Ojačana pnevmatika“ ali „pnevmatika s povečano nosilnostjo“ razreda C1 pomeni strukturo pnevmatike, zasnovano za večjo obremenitev pri višjem tlaku v pnevmatikah od obremenitve ustrezne standardne različice pnevmatike pri standardnem tlaku v pnevmatikah, določenim v standardu ISO 4000-1:2010 (2).

2.10 „Pnevmatika za pogonsko os“ pomeni pnevmatiko razreda C2 ali C3 z napisom „TRACTION“, ki je namenjena predvsem za namestitev na pogonske osi vozila za povečanje prenosa sile v različnih razmerah.

2.11 „Zimska pnevmatika“ pomeni pnevmatiko, pri kateri so dezen, sestava ali struktura tekalne plasti zasnovani predvsem tako, da v zimskih razmerah zagotavljajo večjo učinkovitost od običajne pnevmatike, kar zadeva njeno učinkovitost pri speljevanju ali ohranjanju vozila v gibanju.

2.11.1 „Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“ pomeni zimsko pnevmatiko, pri kateri so dezen, sestava ali struktura tekalne plasti zasnovani posebej za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah in ki izpolnjuje zahteve iz odstavka 6.4 tega pravilnika.

2.12 „Pnevmatika za posebno uporabo“ pomeni pnevmatiko, namenjeno za cestno in necestno uporabo ali za druge posebne namene. Te pnevmatike so zasnovane predvsem za speljevanje in ohranjanje vozila v gibanju na terenu.

2.13 „Profesionalna terenska pnevmatika“ pomeni pnevmatiko za posebno uporabo, ki se uporablja predvsem za vožnjo na zelo razgibanemu terenu.

2.14 „Globina profila“ pomeni globino glavnih žlebov.

2.14.1 „Glavni žlebovi“ pomenijo široke obodne žlebove na sredini tekalne plasti pnevmatike, ki imajo pri pnevmatikah za osebna in lahka tovorna (gospodarska) vozila na osnovi nameščene kazalnike obrabe profila.

2.15 „Razmerje med praznim prostorom in polnilom“ pomeni razmerje med območjem praznin na referenčni površini in območjem te referenčne površine, izračunano na podlagi risbe kalupa.

2.16 „Standardna referenčna preskusna pnevmatika“ (SRTT) pomeni pnevmatiko, ki se proizvaja, nadzoruje in shranjuje v skladu s standardi ASTM (Ameriško združenje za preskušanje in materiale)

(a) E1136-93 (2003) za velikost P195/75R14;

(b) F2872 (2011) za velikost 225/75R16 C;

(c) F2871 (2011) za velikost 245/70R19,5;

(d) F2870 (2011) za velikost 315/70R22,5.

2.17 Meritve oprijema na mokri podlagi in na snegu – posebne opredelitve

2.17.1 „Oprijemljivost na mokrih površinah“ pomeni relativen zavorni učinek preskusnega vozila, opremljenega s preskušano pnevmatiko, na mokrih površinah v primerjavi z relativnim zavornim učinkom istega preskusnega vozila, opremljenega z referenčno pnevmatiko (SRTT).

2.17.2 „Preskušana pnevmatika“ pomeni pnevmatiko, ki je reprezentativna za tip v postopku homologacije v skladu s tem pravilnikom.

2.17.3 „Kontrolna pnevmatika“ pomeni pnevmatiko običajne proizvodnje, ki se uporablja za določitev oprijema na mokri podlagi ali na snegu za pnevmatike, ki jih zaradi velikosti ni mogoče namestiti na isto vozilo kot standardno referenčno preskusno pnevmatiko – glej odstavek 4.1.7. Priloge 5 in odstavek 3.4.3 Priloge 7 k temu pravilniku.

2.17.4 „Indeks oprijema na mokri podlagi (G)“ pomeni razmerje med oprijemom preskušane pnevmatike in oprijemom standardne referenčne preskusne pnevmatike.

2.17.5 „Indeks oprijema na snegu (SG)“ pomeni razmerje med oprijemom preskušane pnevmatike in oprijemom standardne referenčne preskusne pnevmatike.

2.17.6 „Največji koeficient zavorne sile (pbfc)“ pomeni najvišjo vrednost razmerja med zavorno silo in navpično obremenitvijo na pnevmatiko pred blokado kolesa.

2.17.7 „Povprečni polni pojemek (mfdd)“ pomeni povprečni pojemek, izračunan na podlagi izmerjene razdalje, zabeležene pri zmanjšanju hitrosti vozila med dvema določenima hitrostma.

2.17.8 „Višina povezave (veznega člena)“ pomeni višino, merjeno navpično od središča vrtišča priklopnika, ki vleče povezavo ali vezni člen k tlom, ko sta vlečno vozilo in priklopnik sklopljena. Vozilo in priklopnik morata stati na ravni tlakovani površini v preskusni fazi, opremljena z ustreznimi pnevmatikami, ki se bodo uporabile v določenem preskusu.

2.18 Merjenje kotalnega upora – posebne opredelitve

2.18.1 Kotalni upor Fr

Izgubljena (ali porabljena) energija na enoto prevožene razdalje (3).

2.18.2 Koeficient kotalnega upora Cr

Razmerje med kotalnim uporom in obremenitvijo pnevmatike (4).

2.18.3 Nova preskusna pnevmatika

Pnevmatika, ki se še ni uporabljala v preskusu odklona kotaljenja, ki temperaturo pnevmatike dvigne nad tisto, doseženo pri preskusih kotalnega upora, in še ni bila izpostavljena temperaturi, višji od 40 °C (5) (6).

2.18.4 Laboratorijska kontrolna pnevmatika

Pnevmatika, ki jo uporablja posamezni laboratorij za nadzor obnašanja naprav v odvisnosti od časa (7).

2.18.5 Omejena napolnjenost

Postopek polnitve pnevmatike, ki omogoča povečevanje tlaka v pnevmatikah, saj se pnevmatika med vožnjo segreje.

2.18.6 Parazitna izguba

Izgubljena (ali porabljena) energija na enoto prevožene razdalje, razen notranjih izgub energije v pnevmatikah, zaradi aerodinamične izgube različnih vrtljivih elementov preskusne opreme, trenja v ležajih in drugih virov sistematične izgube, ki so lahko povezani z meritvijo.

2.18.7 Merjenje pri zmanjšani obremenitvi

Vrsta meritve parazitne izgube, pri kateri se pnevmatika kotali brez drsenja, obremenitev pnevmatike pa se zmanjša na raven, na kateri je izguba energije v pnevmatiki dejansko nič.

2.18.8 Vztrajnost ali vztrajnostni moment

Razmerje med navorom, ki deluje na vrteče se telo, in vrtilnim pospeškom tega telesa (8).

2.18.9 Ponovljivost meritev σm

Sposobnost naprave za merjenje kotalnega upora (9).

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa pnevmatike v zvezi s tem pravilnikom vloži proizvajalec pnevmatike ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik. V vlogi se navedejo naslednje informacije:

3.1.1 značilnosti delovanja, ki se ocenjujejo za tip pnevmatike; „raven emisij kotalnega hrupa“ in/ali „stopnja oprijemljivosti na mokrih površinah“ in/ali „raven kotalnega upora“. „Raven učinkovitosti pnevmatike v zimskih razmerah“ v primeru „zimske pnevmatike za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“;

3.1.2 naziv proizvajalca;

3.1.3 ime in naslov vložnika;

3.1.4 naslovi proizvodnih obratov;

3.1.5 blagovne znamke, trgovske oznake, trgovska imena;

3.1.6 razred pnevmatik (razred C1, C2 ali C3) (glej odstavek 2.4 tega pravilnika); 3.1.6.1 širina preseka za pnevmatike razreda C1 (glej odstavek 6.1.1 tega pravilnika); Opomba: ta informacija je potrebna le za homologacijo v zvezi z ravnijo emisij kotalnega hrupa.

3.1.7 struktura pnevmatike;

3.1.8 pri pnevmatiki razreda C1 se navede, ali: (a) je ojačana (ali s povečano nosilnostjo) pri homologaciji v zvezi z ravnijo emisij kotalnega hrupa; (b) je simbol za hitrostni razred „Q“ ali nižji (razen „H“) ali „R“ in višji (vključno s „H“), kadar gre za homologacijo „zimskih“ pnevmatik v zvezi z oprijemljivostjo na mokrih površinah; pri pnevmatiki razredov C2 in C3 se navede, ali: (a) je označena z M+S pri homologaciji v zvezi z ravnijo emisij kotalnega hrupa na stopnji 1; (b) je pogonska pri homologaciji v zvezi z ravnijo emisij kotalnega hrupa na stopnji 2;

3.1.9 kategorija uporabe (običajna, zimska ali za posebno uporabo);

3.1.10 seznam oznak velikosti pnevmatik, ki jih zajema ta vloga.

3.2 Vlogi za podelitev homologacije se priložijo (v treh izvodih):

3.2.1 podrobnosti o glavnih značilnostih v zvezi z vplivi na delovanje pnevmatik (tj. raven emisij kotalnega hrupa, oprijemljivost na mokrih površinah, kotalni upor in oprijem na snegu), vključno z dezeni tekalne plasti v navedenem razponu velikosti pnevmatik. Te so lahko v obliki opisov, dopolnjenih s tehničnimi podatki, risb, fotografij in računalniške tomografije (CT) ter morajo homologacijskemu organu ali tehnični službi omogočiti, da določi, ali bodo morebitne poznejše spremembe glavnih značilnosti škodljivo vplivale na delovanje pnevmatike. Vplivi sprememb manjših podrobnosti strukture pnevmatike na delovanje pnevmatike bodo vidni in ugotovljeni med pregledi skladnosti proizvodnje;

3.2.2 risbe ali fotografije bočne stene pnevmatike, ki prikazujejo informacije iz odstavka 3.1.8, in homologacijska oznaka iz odstavka 4 se predložijo po vzpostavitvi proizvodnje, vendar najpozneje eno leto po datumu podelitve homologacije tipa;

3.2.3 pri vlogah za podelitev homologacije v zvezi s pnevmatikami za posebno uporabo je treba predložiti izvod risbe kalupa dezena tekalne plasti, da se lahko preveri razmerje med praznim prostorom in polnilom.

3.3 Na zahtevo homologacijskega organa vložnik predloži vzorce pnevmatik za preskus ali izvode poročil tehničnih služb o preskusu, in sicer kot je navedeno v odstavku 11 tega pravilnika.

3.4 V zvezi z vlogo je preskušanje lahko omejeno na najslabši primer, ki ga lahko izbere homologacijski organ ali imenovana tehnična služba.

3.5 Laboratoriji in preskusni laboratoriji proizvajalca pnevmatike se lahko določijo kot pooblaščeni laboratoriji, homologacijski organ pa je lahko zastopan med katerim koli preskusom.

4. OZNAKE

4.1 Vse pnevmatike, ki predstavljajo tip pnevmatike, morajo biti ustrezno označene, kot je predpisano s pravilnikom št. 30 ali 54.

4.2 Pnevmatike morajo še zlasti imeti (10):

4.2.1 naziv ali trgovsko ime proizvajalca;

4.2.2 trgovsko oznako (glej odstavek 2.2 tega pravilnika). Vendar trgovska oznaka ni potrebna, kadar je enaka trgovskemu imenu;

4.2.3 oznako velikosti pnevmatike;

4.2.4 napis „REINFORCED“ (ali „EXTRA LOAD“), če je pnevmatika razvrščena kot ojačana;

4.2.5 napis „TRACTION“ (11), če je pnevmatika razvrščena kot „pnevmatika za pogonsko os“;

4.2.6 dodati je treba simbol „snežinke“ („gora s tremi vrhovi in snežinko“, ki je v skladu s simbolom iz Dodatka 1 k Prilogi 7), če je zimska pnevmatika razvrščena kot „zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“;

4.2.7 napis „MPT“ (ali „ML“ ali „ET“) in/ali „POR“, če je pnevmatika razvrščena v kategorijo uporabe „za posebno uporabo“. ET pomeni pnevmatiko z dodatnim profilom, ML pnevmatiko za rudarstvo in gozdarstvo, MPT pnevmatiko za večnamenska tovorna vozila, POR pa profesionalno terensko pnevmatiko.

4.3 Na pnevmatikah mora biti dovolj prostora za homologacijsko oznako, kot je prikazano v Prilogi 2 k temu pravilniku.

4.4 Homologacijska oznaka se mora uliti v bočno steno ali na bočno steno pnevmatike, biti mora jasno berljiva in nameščena na spodnjem delu pnevmatike na vsaj eni bočni steni.

4.4.1 Vendar je pri pnevmatikah, označenih s simbolom sestave platišča in pnevmatike„A“, oznaka lahko kjer koli na zunanji bočni steni pnevmatike.

5. HOMOLOGACIJA

5.1 Če reprezentativna velikost pnevmatike za tip pnevmatike, predložen v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz odstavkov 6 in 7, se homologacija navedenega tipa pnevmatike podeli.

5.2 Homologiranemu tipu pnevmatike se dodeli homologacijska številka. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu pnevmatike.

5.3 Obvestilo o podelitvi ali razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa pnevmatike v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k Pravilniku.

5.3.1 Proizvajalci pnevmatik imajo pravico vložiti vlogo za razširitev homologacije na zahteve drugih pravilnikov, ki ustrezajo tipu pnevmatike. V tem primeru se vlogi za razširitev homologacije priloži izvod ustreznih sporočil o homologaciji, ki jih izda ustrezni homologacijski organ. Vse vloge za razširitev homologacij lahko odobri le homologacijski organ, ki je izdal prvotno homologacijo za pnevmatiko.

5.3.1.1 Kadar se razširitev homologacije odobri za vključitev potrdil o skladnosti z drugimi pravilniki v obrazec sporočila (glej Prilogo 1 k temu pravilniku), se homologacijska številka na obrazcu sporočila dopolni s pripono za identifikacijo zadevnih pravilnikov in tehničnih predpisov, ki so bili vključeni z razširitvijo homologacije. V zvezi z vsako pripono se posebne homologacijske številke in Pravilnik dodajo k točki 9 obrazca sporočila.

5.3.1.2 Predpona določa serijo sprememb predpisa o delovanju pnevmatike za ustrezni pravilnik, npr. 02S2 za identifikacijo druge serije sprememb o emisijah kotalnega hrupa pnevmatik po cesti na stopnji 2 ali 02S1WR1 za identifikacijo druge serije sprememb o emisijah kotalnega hrupa pnevmatik po cesti na stopnji 1, oprijemljivosti pnevmatik na mokrih površinah in kotalnem uporu na stopnji 1 (glej opredelitve stopenj 1 in 2 v odstavku 6.1). Če je zadevni pravilnik v prvotni obliki, navedba serije sprememb ni potrebna.

5.3.2 Naslednje pripone so že namenjene označevanju posebnih pravilnikov za parametre delovanja pnevmatike:

S za oznako dodatne skladnosti z zahtevami glede emisij kotalnega hrupa pnevmatik; W za oznako dodatne skladnosti z zahtevami glede oprijemljivosti pnevmatik na mokrih površinah; R za oznako dodatne skladnosti z zahtevami glede kotalnega upora pnevmatik.

Ob upoštevanju, da sta za specifikacije kotalnega hrupa in kotalnega upora v odstavkih 6.1 in 6.3 opredeljeni dve stopnji, se S in R dopolnita s pripono „1“ za skladnost s stopnjo 1 ali pripono „2“ za skladnost s stopnjo 2.

5.4 V prostoru iz odstavka 4.3 in v skladu z zahtevami iz odstavka 4.4 se vsaki velikosti pnevmatike, ki je skladna s tipom pnevmatike, homologiranim po tem pravilniku, namesti mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

5.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo (12); in

5.4.2 homologacijske številke, ki se namesti blizu kroga iz odstavka 5.4.1 nad ali pod črko „E“ ali na njeni desni ali levi strani;

5.4.3 pripon in identifikacije ustreznih sprememb, če te obstajajo, kot je določeno v obrazcu sporočila. Uporabi se lahko ena od pripon, navedenih v nadaljevanju, ali katera koli kombinacija teh pripon. S1 Raven hrupa na stopnji 1 S2 Raven hrupa na stopnji 2 W Raven oprijema na mokri podlagi R1 Raven kotalnega upora na stopnji 1 R2 Raven kotalnega upora na stopnji 2 Če so te pripone del prvotne homologacije, se namestijo na desni strani homologacijske številke ali pod njo. Če se po homologacijah v skladu s Pravilnikom št. 30 ali 54 homologacija razširi, se pred pripono ali katero koli kombinacijo pripon namestita dodatni znak „+“ in oznaka serije spremembe Pravilnika 117, da se označi razširitev homologacije. Če se homologacija razširi po prvotni homologaciji v skladu s Pravilnikom št. 117, se dodatni znak „+“ namesti med pripono ali katero koli kombinacijo pripon prvotne homologacije in pripono ali katero koli kombinacijo dodanih pripon, da se označi razširitev homologacije.

5.4.4 Z navedbo pripon ob homologacijski številki na bočni steni pnevmatike se odpravlja zahteva po morebitni dodatni oznaki posebne homologacijske številke na pnevmatiki zaradi skladnosti s pravilniki, na katere se nanaša pripona v skladu z odstavkom 5.3.2.

5.5 Če je pnevmatika v skladu s homologacijami po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom, simbola iz odstavka 5.4.1 ni treba ponoviti. V takem primeru se ob simbolu iz odstavka 5.4.1 navedejo dodatne številke in simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

5.6 V Prilogi 2 k temu pravilniku so prikazani primeri namestitev homologacijskih oznak.

6. SPECIFIKACIJE

6.1 Omejitve emisij kotalnega hrupa, izmerjene z metodo iz Priloge 3 k temu pravilniku.

6.1.1 Pri pnevmatikah razreda C1 vrednost emisij kotalnega hrupa ne presega vrednosti za veljavno stopnjo, navedenih v nadaljevanju. Te vrednosti se nanašajo na nazivno širino preseka iz odstavka 2.17.1.1 Pravilnika št. 30:

Stopnja 1 Nazivna širina preseka Mejna vrednost dB(A) 145 in manj 72 Nad 145 do 165 73 Nad 165 do 185 74 Nad 185 do 215 75 Nad 215 76

Zgornje mejne vrednosti se povišajo za 1 dB(A) pri pnevmatikah s povečano nosilnostjo ali ojačanih pnevmatikah ter za 2 dB(A) pri pnevmatikah „za posebno uporabo“.

Stopnja 2 Nazivna širina preseka Mejna vrednost dB(A) 185 in manj 70 Nad 185 do 245 71 Nad 245 do 275 72 Nad 275 74

Zgornje mejne vrednosti se povišajo za 1 dB(A) pri „zimskih pnevmatikah za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“, pnevmatikah s povečano nosilnostjo ali ojačanih pnevmatikah ali kateri koli kombinaciji teh razvrstitev.

6.1.2 Pri pnevmatikah razreda C2 vrednost emisij kotalnega hrupa glede na kategorijo uporabe (glej odstavek 2.1) ne presega vrednosti za veljavno stopnjo, navedenih v nadaljevanju:

Stopnja 1 Kategorija uporabe Mejna vrednost dB(A) Običajna pnevmatika 75 Zimska pnevmatika 77 Pnevmatika za posebno uporabo 78





Stopnja 2 Kategorija uporabe Mejna vrednost dB(A) Drugo Pnevmatike za pogonsko os Običajna pnevmatika 72 73 Zimska pnevmatika 72 73 Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah 73 75 Pnevmatika za posebno uporabo 74 75

6.1.3 Pri pnevmatikah razreda C3 vrednost emisij kotalnega hrupa glede na kategorijo uporabe (glej odstavek 2.1) ne presega vrednosti za veljavno stopnjo, navedenih v nadaljevanju:

Stopnja 1 Kategorija uporabe Mejna vrednost dB(A) Običajna pnevmatika 76 Zimska pnevmatika 78 Pnevmatika za posebno uporabo 79





Stopnja 2 Kategorija uporabe Mejna vrednost dB(A) Drugo Pnevmatike za pogonsko os Običajna pnevmatika 73 75 Zimska pnevmatika 73 75 Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah 74 76 Pnevmatika za posebno uporabo 75 77

6.2 Oprijem na mokri podlagi temelji na postopku primerjave največjega koeficienta zavorne sile („pbfc“) ali povprečnega polnega pojemka („mfdd“) z vrednostmi, ki jih doseže standardna referenčna preskusna pnevmatika (SRTT). Relativna učinkovitost se navede z indeksom oprijema na mokri podlagi (G).

6.2.1 Pri pnevmatikah razreda C1, preskušenih v skladu s postopkom iz dela (A) Priloge 5 k temu pravilniku, pnevmatika izpolnjuje naslednje zahteve:

Kategorija uporabe Indeks oprijema na mokri podlagi (G) Običajna pnevmatika ≥ 1,1 Zimska pnevmatika ≥ 1,1 „Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“ s simbolom za hitrostni razred („R“ in višji, vključno s „H“), ki pomeni najvišjo dovoljeno hitrost nad 160 km/h ≥ 1,0 „Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“ s simbolom za hitrostni razred („Q“ ali nižji, razen „H“), ki pomeni najvišjo dovoljeno hitrost do 160 km/h ≥ 0,9 Pnevmatika za posebno uporabo Ni opredeljeno

6.2.2 Pri pnevmatikah razreda C2, preskušenih v skladu s postopkom iz dela (B) Priloge 5 k temu pravilniku, pnevmatika izpolnjuje naslednje zahteve:

Kategorija uporabe Indeks oprijema na mokri podlagi (G) Drugo Pnevmatike za pogonsko os Običajna pnevmatika ≥ 0,95 ≥ 0,85 Zimska pnevmatika ≥ 0,95 ≥ 0,85 Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah ≥ 0,85 ≥ 0,85 Pnevmatika za posebno uporabo ≥ 0,85 ≥ 0,85

6.2.3 Pri pnevmatikah razreda C3, preskušenih v skladu s postopkom iz dela (B) Priloge 5 k temu pravilniku, pnevmatika izpolnjuje naslednje zahteve:

Kategorija uporabe Indeks oprijema na mokri podlagi (G) Drugo Pnevmatike za pogonsko os Običajna pnevmatika ≥ 0,80 ≥ 0,65 Zimska pnevmatika ≥ 0,65 ≥ 0,65 Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah ≥ 0,65 ≥ 0,65 Pnevmatika za posebno uporabo ≥ 0,65 ≥ 0,65

6.3 Mejne vrednosti koeficienta kotalnega upora, izmerjene z metodo iz Priloge 6 k temu pravilniku.

6.3.1 Najvišje vrednosti koeficienta kotalnega upora za stopnjo 1 ne smejo presegati naslednjih vrednosti (vrednost v N/kN je enaka vrednosti v kg/tono):

Razred pnevmatik Najvišja vrednost (N/kN) C1 12,0 C2 10,5 C3 8,0

Pri „zimskih pnevmatikah za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“ se mejne vrednosti povišajo za 1 N/kN.

6.3.2 Najvišje vrednosti koeficienta kotalnega upora za stopnjo 2 ne smejo presegati naslednjih vrednosti (vrednost v N/kN je enaka vrednosti v kg/tono):

Razred pnevmatik Najvišja vrednost (N/kN) C1 10,5 C2 9,0 C3 6,5

Pri „zimskih pnevmatikah za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“ se mejne vrednosti povišajo za 1 N/kN.

6.4 Da se pnevmatika razvrsti kot „zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“, mora izpolnjevati zahteve glede učinkovitosti iz odstavka 6.4.1. Te zahteve mora pnevmatika izpolnjevati na podlagi preskusne metode iz Priloge 7, s katero se:

(a) povprečni polni pojemek („mfdd“) v preskusu zaviranja

(b) ali povprečna oprijemalna sila v preskusu oprijema

(c) ali povprečni pospešek v preskusu pospeševanja

preskušane pnevmatike primerja z vrednostmi za standardno referenčno pnevmatiko.

Relativna učinkovitost se navede z indeksom oprijema na snegu.

6.4.1 Zahteve glede učinkovitosti pnevmatike v zimskih razmerah

6.4.1.1 Pnevmatike razredov C1, C2 in C3

Najnižja vrednost indeksa oprijema na snegu, ki se izračuna s postopkom iz Priloge 7 in primerja s SRTT, je:

Razred pnevmatik Indeks oprijema na snegu (metoda zaviranja na snegu) (1) Indeks oprijema na snegu (metoda oprijema pri vrtenju) (2) Indeks oprijema na snegu (metoda pospeševanja) (3) Ref. = C1 – SRTT 14 Ref. = C2 – SRTT 16C Ref. = C1 – SRTT 14 Ref. = C3N – SRTT 19,5 Ref. = C3W – SRTT 22,5 C1 1,07 Ne 1,10 Ne C2 Ne 1,02 1,10 Ne C3 Ne Ne Ne 1,25

6.5 Da se pnevmatika razvrsti kot „pnevmatika za pogonsko os“, mora izpolnjevati najmanj en pogoj iz odstavka 6.5.1.

6.5.1 Pnevmatika mora imeti dezen tekalne plasti z najmanj dvema obodnima rebroma, vsako z najmanj 30 kockastimi elementi, ločenimi z žlebovi in/ali elementi za odtekanje, z globino, ki znaša najmanj polovico globine profila. Alternativna možnost fizičnega preskusa se bo uporabljala šele v poznejši fazi po dodatni spremembi Pravilnika, vključno s sklicevanjem na ustrezne preskusne metode in mejne vrednosti.

6.6 Da se pnevmatika razvrsti kot „pnevmatika za posebno uporabo“, mora imeti kockast dezen tekalne plasti, v katerem so kocke večje in bolj razmaknjene kot pri običajnih pnevmatikah, in naslednje značilnosti:

pri pnevmatikah razreda C1 : globina profila ≥ 11 mm, razmerje med praznim prostorom in polnilom pa ≥ 35 odstotkov, pri pnevmatikah razreda C2 : globina profila ≥ 11 mm, razmerje med praznim prostorom in polnilom pa ≥ 35 odstotkov, pri pnevmatikah razreda C3 : globina profila ≥ 16 mm, razmerje med praznim prostorom in polnilom pa ≥ 35 odstotkov.

6.7 Da se pnevmatika razvrsti kot „profesionalna terenska pnevmatika“, mora imeti vse naslednje značilnosti:

(a) pri pnevmatikah razredov C1 in C2: (i) globina profila ≥ 11 mm; (ii) razmerje med praznim prostorom in polnilom ≥ 35 odstotkov; (iii) najvišji razred hitrosti ≤ Q;

(b) pri pnevmatikah razreda C3: (i) globina profila ≥ 16 mm; (ii) razmerje med praznim prostorom in polnilom ≥ 35 odstotkov; (iii) najvišji razred hitrosti ≤ K.

7. SPREMEMBE TIPA PNEVMATIKE IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

7.1 Vsaka sprememba tipa pnevmatike, ki lahko vpliva na značilnosti delovanja, homologirane v skladu s tem pravilnikom, se sporoči homologacijskemu organu, ki je podelil homologacijo za tip pnevmatike. Navedeni organ lahko:

7.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov na homologirane značilnosti delovanja in da pnevmatika izpolnjuje zahteve tega pravilnika, ali

7.1.2 zahteva, da se preskusijo dodatni vzorci, ali pa od imenovane tehnične službe zahteva dodatna poročila o preskusu.

7.1.3 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z navedbo sprememb v skladu s postopkom iz odstavka 5.3 tega pravilnika sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

7.1.4 Homologacijski organ, ki podeli razširitev homologacije, za takšno razširitev dodeli serijsko številko, ki je prikazana na obrazcu sporočila.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

Postopki preverjanja skladnosti proizvodnje morajo biti v skladu s postopki iz Dodatka 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ob upoštevanju naslednjih zahtev:

8.1 vsaka pnevmatika, homologirana v skladu s tem pravilnikom, mora biti izdelana tako, da ustreza značilnostim delovanja homologiranega tipa pnevmatike in izpolnjuje zahteve iz odstavka 6;

8.2 za preverjanje skladnosti iz odstavka 8.1 se iz serijske proizvodnje vzame naključni vzorec pnevmatik s homologacijsko oznako, ki jo zahteva ta pravilnik. Preverjanje skladnosti proizvodnje se običajno izvaja najmanj enkrat na dve leti; 8.2.1 preverjanja v zvezi s homologacijami v skladu z odstavkom 6.2 tega pravilnika se izvajajo z uporabo postopka (glej Prilogo 5 k temu pravilniku), ki je bil sprejet za prvotno homologacijo, homologacijski organ pa mora preveriti, ali so vse pnevmatike, ki spadajo v okvir homologiranega tipa, skladne z zahtevami homologacije. Ocena temelji na obsegu proizvodnje tipa pnevmatike v vsakem proizvodnem obratu ob upoštevanju sistemov upravljanja kakovosti, ki jih uporablja proizvajalec. Kadar preskusni postopek vključuje preskus več pnevmatik hkrati, na primer kompleta štirih pnevmatik za namen preskušanja oprijema na mokri podlagi v skladu s postopkom za standardna vozila iz Priloge 5 k temu pravilniku, se komplet za namene izračuna števila pnevmatik, ki jih je treba preskusiti, šteje za eno enoto.

8.3 Šteje se, da je proizvodnja skladna z zahtevami tega pravilnika, če izmerjene ravni ne presegajo mejnih vrednosti iz odstavka 6.1 tega pravilnika za več kot + 1 dB(A), s čimer se upoštevajo morebitna odstopanja pri masovni proizvodnji.

8.4 Šteje se, da je proizvodnja skladna z zahtevami tega pravilnika, če izmerjene ravni ne presegajo mejnih vrednosti iz odstavka 6.3 tega pravilnika za več kot + 0,3 N/kN, s čimer se upoštevajo morebitna odstopanja pri masovni proizvodnji.

9. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

9.1 Homologacija, ki je bila podeljena za tip pnevmatike v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8 ali če katera koli pnevmatika tipa pnevmatike presega mejne vrednosti iz odstavkov 8.3 ali 8.4.

9.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je predhodno podelila, o tem nemudoma uradno obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom homologacijskega obrazca, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

10. DOKONČNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip pnevmatike, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti homologacijski organ, ki je podelil homologacijo. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

11. NAZIVI IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, IN HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo nazive in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov, ki podeljujejo homologacije in katerim se pošljejo obrazci, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije v drugih državah.

12. PREHODNE DOLOČBE

12.1 Od datuma začetka veljavnosti sprememb 02 tega pravilnika pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti podelitve homologacije za tip pnevmatike v skladu s tem pravilnikom, če je pnevmatika skladna z zahtevami sprememb 02, vključno z zahtevami glede kotalnega hrupa na stopnji 1 ali 2 iz odstavkov 6.1.1 do 6.1.3 tega pravilnika, zahtevami glede oprijema na mokri podlagi iz odstavka 6.2.1 tega pravilnika ter zahtevami glede kotalnega upora na stopnji 1 ali 2 iz odstavka 6.3.1 ali 6.3.2 tega pravilnika.

12.2 Od 1. novembra 2012 morajo pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrniti podelitev homologacije, če tip pnevmatike, ki je v postopku homologacije, ne izpolnjuje zahtev tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02, podelitev homologacije pa morajo zavrniti tudi, če niso upoštevane zahteve glede kotalnega hrupa na stopnji 2 iz odstavkov 6.1.1 do 6.1.3 tega pravilnika, zahteve glede oprijema na mokri podlagi iz odstavka 6.2.1 tega pravilnika ter zahteve glede kotalnega upora na stopnji 1 iz odstavka 6.3.1 tega pravilnika.

12.3 Od 1. novembra 2014 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo dovoljenje za prodajo ali začetek uporabe pnevmatike, ki ne izpolnjuje zahtev tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02, vključno z zahtevami glede oprijema na mokri podlagi iz odstavka 6.2.1 tega pravilnika.

12.4 Od 1. novembra 2016 morajo pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrniti podelitev homologacij, če tip pnevmatike, ki je v postopku homologacije, ne izpolnjuje zahtev tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02, vključno z zahtevami glede kotalnega upora na stopnji 2 iz odstavka 6.3.2 tega pravilnika in zahtevami glede oprijema na mokri podlagi iz odstavkov 6.2.2 in 6.2.3 tega pravilnika.

12.5 Od 1. novembra 2016 lahko vsaka pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, zavrne dovoljenje za prodajo ali začetek uporabe pnevmatike, ki ne izpolnjuje zahtev tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02, in ne izpolnjuje zahtev glede kotalnega hrupa na stopnji 2 iz odstavkov 6.1.1 do 6.1.3 tega pravilnika.

12.6 Od datumov, navedenih v nadaljevanju, lahko vsaka pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, zavrne dovoljenje za prodajo ali začetek uporabe pnevmatike, ki ne izpolnjuje zahtev tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02, in ne izpolnjuje zahtev glede kotalnega upora na stopnji 1 iz odstavka 6.3.1 tega pravilnika:

Razred pnevmatik Datum C1, C2 1. november 2014 C3 1. november 2016

12.7 Od datumov, navedenih v nadaljevanju, lahko vsaka pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, zavrne dovoljenje za prodajo ali začetek uporabe pnevmatike, ki ne izpolnjuje zahtev tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02, in ne izpolnjuje zahtev glede kotalnega upora na stopnji 2 iz odstavka 6.3.2 tega pravilnika in zahtev glede oprijema na mokri podlagi iz odstavkov 6.2.2 in 6.2.3 tega pravilnika:

Razred pnevmatik Datum C1 in C2 1. november 2018 C3 1. november 2020

12.8 Do 13. februarja 2019 (60 mesecev po začetku veljavnosti Dopolnila 4 sprememb 02 tega pravilnika) lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej podeljujejo homologacije v skladu s spremembami 02 tega pravilnika, in sicer na podlagi določb Priloge 4 k temu pravilniku.

(1) Kot je opredeljeno v Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3.), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) V standardu ISO 4000-1:2010 pnevmatike razreda C1 ustrezajo „pnevmatikam za osebne avtomobile“.

(3) Enota v skladu z mednarodnim sistemom enot (SI), ki se običajno uporablja za kotalni upor, je newton-meter na meter, ki je enakovreden sili upora v newtonih.

(4) Kotalni upor je izražen v newtonih, obremenitev pa v kilonewtonih. Koeficient kotalnega upora nima dimenzij.

(5) Opredelitev nove preskusne pnevmatike je potrebna za zmanjšanje morebitne različnosti in razpršitve podatkov zaradi učinkov staranja pnevmatike.

(6) Sprejeti preskusni postopek se lahko ponovi.

(7) Primer obnašanja naprave je odstopanje.

(8) Vrteče se telo je lahko na primer sklop pnevmatik ali boben naprave.

(9) Ponovljivost meritve σm je treba oceniti z n-kratnim merjenjem (pri čemer je n ≥ 3) na enojni pnevmatiki; za celoten postopek, opisan v odstavku 4 Priloge 6, velja naslednje:

pri čemer je:

j = števec števila ponovitev vsake meritve za določeno pnevmatiko in znaša od 1 do n, n = število ponovitev meritev pnevmatik (n ≥ 3).

(10) Nekatere od teh zahtev so lahko posebej navedene v Pravilniku št. 30 ali 54.

(11) Najmanjša višina oznake: se nanaša na dimenzijo C v Prilogi 3 k Pravilniku št. 54.

(12) Številčne oznake pogodbenic Sporazuma iz leta 1958 so navedene v Prilogi 3 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(1) Glej odstavek 3 Priloge 7 k temu pravilniku.

(2) Glej odstavek 2 Priloge 7 k temu pravilniku.

(3) Glej odstavek 4 Priloge 7 k temu pravilniku.

PRILOGA 1 Besedilo slike SPOROČILO (Največji format: A4 (210 × 297 mm)) (1) Izdal: naziv homologacijskega organa o (2): podeljeni homologaciji razširjeni homologaciji zavrnjeni homologaciji preklicani homologaciji dokončnem prenehanju proizvodnje tipa pnevmatike v zvezi z „ravnijo emisij kotalnega hrupa“ in/ali „oprijemljivostjo na mokrih površinah“ in/ali „kotalnim uporom v skladu s pravilnikom št. 117. Št. homologacije: Št. razširitve: 1. Naziv in naslovi proizvajalca: 2. Naziv in naslov zastopnika proizvajalca, če obstaja: 3. „Razred pnevmatike“ in „kategorija uporabe“ tipa pnevmatike: 3.1 Zimska pnevmatika za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah (da/ne) (2) 3.2 Pnevmatika za pogonsko os (da/ne) (2) 4. Blagovne znamke in/ali trgovske oznake tipa pnevmatike: 5. Tehnična služba in po potrebi preskusni laboratorij, odobren za namene homologacije ali preverjanje preskušanja skladnosti: 6. Homologirani učinki: raven hrupa (stopnja 1/stopnja 2) (2), raven oprijema na mokri podlagi, raven kotalnega upora (stopnja 1/stopnja 2) (2) 6.1 Raven hrupa reprezentativne velikosti pnevmatike, glej odstavek 2.5 tega pravilnika, skladno s točko 7 poročila o preskusu v Dodatku 1 k Prilogi 3: dB(A) pri referenčni hitrosti 70/80 km/h (2) 6.2 Raven oprijema na mokri podlagi reprezentativne velikosti pnevmatike, glej odstavek 2.5 tega pravilnika, skladno s točko 7 poročila o preskusu v Dodatku k Prilogi 5: (G) z uporabo metode z vozilom ali priklopnikom (2). 6.3 Raven kotalnega upora reprezentativne velikosti pnevmatike, glej odstavek 2.5 tega pravilnika, skladno s točko 7 poročila o preskusu v Dodatku 1 k Prilogi 6: 6.4 Raven oprijema na snegu reprezentativne velikosti pnevmatike, glej odstavek 2.5 Pravilnika št. 117, skladno s točko 7 poročila o preskusu v Dodatku k Prilogi 7: (indeks oprijema na snegu) z uporabo metode zaviranja na snegu (2), metode oprijema pri vrtenju (2) ali metode pospeševanja (2). 7. Številka poročila, ki ga je izdala tehnična služba: 8. Datum poročila, ki ga je izdala ta služba: 9. Razlogi za razširitev homologacije (če je primerno): Besedilo slike 10. Pripombe: 11. Kraj: 12. Datum: 13. Podpis: 14. Prilogi k temu sporočilu: 14.1 Seznam dokumentov v homologacijski dokumentaciji, ki se lahko pridobijo na zahtevo in so deponirani pri homologacijskih organih, ki so izdali homologacijo (3). 14.2 Seznam oznak dezena tekalne plasti: za vsako trgovsko ime ali blagovno znamko in trgovsko oznako je treba navesti seznam oznak velikosti pnevmatike, v primeru pnevmatik razreda C1 dodati oznako „reinforced“ (ali „extra load“) ali simbol za hitrostni razred zimskih pnevmatik ali oznako „traction“ za pnevmatike razredov C2 in C3, če to zahteva odstavek 3.1 tega pravilnika. (1) Številčna oznaka države, ki je podelila/razširila/zavrnila/preklicala homologacijo (glej določbe o homologaciji v Pravilniku). (2) Neustrezno črtati. (3) V primeru „zimske pnevmatike za uporabo v ekstremnih zimskih razmerah“ je treba predložiti poročilo o preskusu v skladu z Dodatkom 2 k Prilogi 7.

PRILOGA 2 Dodatek 1 Primeri homologacijskih oznak Namestitev homologacijskih oznak (glej odstavek 5.4 tega pravilnika) Homologacija v skladu s Pravilnikom št. 117 Primer 1 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na pnevmatiko, pomeni, da je bila zadevna pnevmatika homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 (označena samo s S2 (kotalni hrup na stopnji 2)) pod homologacijsko številko 0212345. Prvi dve števki homologacijske številke (02) pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami sprememb 02 tega pravilnika. Primer 2 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 (označena s S1 (kotalni hrup na stopnji 1), W (oprijem na mokri podlagi) in R1 (kotalni upor na stopnji 1) pod homologacijsko številko 0212345. To pomeni, da homologacija velja za S1WR1. Prvi dve števki homologacijske številke (02) pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami sprememb 02 tega pravilnika. Dodatek 2 Homologacija v skladu s Pravilnikom št. 117 je skladna s homologacijo po Pravilniku št. 30 ali 54 (1) Primer 1 a ≥ 12 mm ali Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 (označena s S2 (kotalni hrup na stopnji 2)) pod homologacijsko številko 0212345 in Pravilnikom št. 30 pod homologacijsko številko 0236378. Prvi dve števki homologacijske številke (02) pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu s spremembami 02, Pravilnik št. 30 pa je vključeval spremembe 02. Primer 2 a ≥ 12 mm ali Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 (označena s S2WR2 (kotalni hrup na stopnji 2, oprijem na mokri podlagi in kotalni upor na stopnji 2)) pod homologacijsko številko 0212345 in Pravilnikom št. 30 pod homologacijsko številko 0236378. Prvi dve števki homologacijske številke (02) pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu s spremembami 02, Pravilnik št. 30 pa je vključeval spremembe 02. Primer 3 a ≥ 12 mm ali Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 in spremembami 02 pod homologacijsko številko 0212345 (označena s S2) ter Pravilnikom št. 54. To pomeni, da homologacija velja za kotalni hrup na stopnji 2 (S2). Prvi dve števki homologacijske številke (02) v skladu s Pravilnikom št. 117 skupaj s „S2“ pomenita, da je bila prva homologacija podeljena v skladu s Pravilnikom št. 117, ki je vključeval spremembe 02. Prvi dve števki homologacijske številke (00) v skladu s pravilnikom št. 54 pomenita, da je bil ta pravilnik v svoji izvirni obliki. Primer 4 a ≥ 12 mm ali Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 in spremembami 02 pod homologacijsko številko 0212345 (označena s S2 R2) ter Pravilnikom št. 54. To pomeni, da homologacija velja za kotalni hrup na stopnji 2 (S2) in kotalni upor na stopnji 2. Prvi dve števki homologacijske številke (02) v skladu s Pravilnikom št. 117 skupaj s „S2R2“ pomenita, da je bila prva homologacija podeljena v skladu s Pravilnikom št. 117, ki je vključeval spremembe 02. Prvi dve števki homologacijske številke (00) v skladu s pravilnikom št. 54 pomenita, da je bil ta pravilnik v svoji izvirni obliki. (1) Homologacije v skladu s Pravilnikom št. 117 za pnevmatike, ki spadajo na področje uporabe Pravilnika št. 54, zdaj ne vključujejo zahtev glede oprijema na mokri podlagi. Dodatek 3 Razširitve za združitev homologacij, izdanih v skladu s pravilniki št. 117, 30 ali 54 (1) Primer 1 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika prvotno homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 30 in spremembami 02 pod številko homologacije 0236378. Označena je tudi s + 02S1 (kotalni hrup na stopnji 1), kar pomeni, da je njena homologacija razširjena v skladu s Pravilnikom št. 117 (spremembe 02). Prvi dve števki homologacijske številke (02) pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu s Pravilnikom št. 30 (spremembami 02). Dodatni znak (+) pomeni, da je bila prva homologacija podeljena v skladu s Pravilnikom št. 30 in nato razširjena tako, da vključuje homologacije, podeljene v skladu s Pravilnikom št. 117 (spremembami 02) za kotalni hrup na stopnji 1. Primer 2 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika prvotno homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 30 in spremembami 02 pod številko homologacije 0236378. To pomeni, da homologacija velja za S1 (kotalni hrup na stopnji 1), W (oprijem na mokri podlagi) in R2 (kotalni upor na stopnji 2). S1WR2, ki sledi (02), pomeni, da je bila homologacija razširjena v skladu s Pravilnikom št. 117, ki je vključevala spremembe 02. Prvi dve števki homologacijske številke (02) pomenita, da je bila homologacija podeljena v skladu s Pravilnikom št. 30 (spremembami 02). Dodatni znak (+) pomeni, da je bila prva homologacija podeljena v skladu s Pravilnikom št. 30 in nato razširjena tako, da vključuje homologacije v skladu s Pravilnikom št. 117 (spremembami 02). (1) Homologacije v skladu s Pravilnikom št. 117 za pnevmatike, ki spadajo na področje uporabe Pravilnika št. 54, zdaj ne vključujejo zahtev glede oprijema na mokri podlagi. Dodatek 4 Razširitve za združitev homologacij, izdanih v skladu s Pravilnikom št. 117 (1) Primer 1 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika prvotno homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 in spremembami 02 pod številko homologacije 0212345. To pomeni, da homologacija velja za W (oprijem na mokri podlagi). S2R2, ki sledi znaku +, pomeni, da je bila homologacija razširjena v skladu s Pravilnikom št. 117 na kotalni hrup na stopnji 2 in kotalni upor na stopnji 2 na podlagi posebnih potrdil. Primer 2 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika prvotno homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 in spremembami 02 pod številko homologacije 0212345. To pomeni, da homologacija velja za S1 (kotalni hrup na stopnji 1) in W (oprijem na mokri podlagi). R1, ki sledi znaku +, pomeni, da je bila homologacija razširjena v skladu s Pravilnikom št. 117 na kotalni hrup na stopnji 1 na podlagi posebnih potrdil. Primer 3 a ≥ 12 mm Zgornja homologacijska oznaka pomeni, da je bila zadevna pnevmatika prvotno homologirana na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikom št. 117 in spremembami 01 pod številko homologacije 0167890. To pomeni, da homologacija velja za S (kotalni hrup na stopnji 1) in W (oprijem na mokri podlagi). 02R1, ki sledi znaku +, pomeni, da je bila homologacija razširjena v skladu s Pravilnikom št. 117 in spremembami 02 na kotalni upor na stopnji 1 na podlagi posebnih potrdil. (1) Homologacije v skladu s Pravilnikom št. 117 za pnevmatike, ki spadajo na področje uporabe Pravilnika št. 54, zdaj ne vključujejo zahtev glede oprijema na mokri podlagi.

PRILOGA 3 METODA ZA MERJENJE EMISIJ KOTALNEGA HRUPA PNEVMATIK PRI VOŽNJI MIMO V PROSTEM TEKU Uvod Ta metoda vsebuje specifikacije za merilne instrumente, pogoje merjenja ter metodo merjenja ravni hrupa kompleta pnevmatik, nameščenih na preskusnem vozilu, ki vozi po vozni površini s posebnimi lastnostmi. Z mikrofoni, postavljenimi na preskusni stezi, se meri najvišja raven zvočnega tlaka, medtem ko vozilo pelje mimo v prostem teku; končni rezultat za referenčno hitrost se dobi iz analize linearne regresije. Tako dobljeni rezultati ne morejo biti povezani s kotalnim hrupom pnevmatik, izmerjenim med pospeševanjem ali zaviranjem. 1. MERILNI INSTRUMENTI 1.1 Meritve zvoka Merilnik zvoka ali enakovredni merilni sistem, vključno z zaščito pred vetrom, ki jo priporoči proizvajalec, izpolnjuje ali presega zahteve za instrumente tipa 1 v skladu z drugo izdajo publikacije IEC 60651:1979/A1:1993. Meritve se opravijo z uporabo frekvenčnega filtra A in časovnega filtra F. Pri uporabi sistema z rednim preverjanjem ravni hrupa, utežene s filtrom A, je treba opravljati meritve v časovnih presledkih, ki niso daljši od 30 ms. 1.1.1 Kalibriranje Na začetku in na koncu vsake serije meritev se celotni merilni sistem preveri s kalibratorjem zvoka, ki izpolnjuje zahteve za kalibratorje zvoka z natančnostjo vsaj razreda 1 v skladu s publikacijo IEC 60942:1988. Razlika med rezultatoma dveh zaporednih preverjanj brez dodatnih nastavitev je enaka ali manjša od 0,5 dB. Če je ta vrednost večja, se rezultati meritev, pridobljeni po zadnjem zadovoljivem preverjanju, izločijo. 1.1.2 Skladnost z zahtevami Skladnost naprave za kalibracijo zvoka z zahtevami iz publikacije IEC 60942:1988 se preverja enkrat letno, vsaj enkrat v dveh letih pa laboratorij, pooblaščen za opravljanje kalibracij po ustreznem standardu, preveri skladnost celotnega merilnega sistema z zahtevami druge izdaje publikacije IEC 60651:1979/A1:1993. 1.1.3 Namestitev mikrofona Mikrofon (ali mikrofoni) se namesti(-jo) na razdalji 7,5 m ± 0,05 m od referenčne črte preskusne steze CC′ (slika 1) in na višini 1,2 m ± 0,02 m nad podlago. Os največje občutljivosti mikrofona je vodoravna in pravokotna na pot vozila (črta CC′). 1.2 Merjenje hitrosti Hitrost vozila se meri z instrumenti s točnostjo ± 1 km/h ali točneje, ko sprednji del vozila doseže črto PP (slika 1). 1.3 Merjenje temperature Obvezne so meritve temperature zraka in temperature preskusne površine. Merilne naprave izmerijo temperaturo s točnostjo ± 1 °C. 1.3.1 Temperatura zraka Tipalo za temperaturo je treba namestiti na nezaslonjenem mestu v bližini mikrofona tako, da je izpostavljen pretoku zraka in zaščiten pred neposrednim sončnim sevanjem. Ta zaščita se lahko doseže s pomočjo senčila ali podobne naprave. Tipalo je treba namestiti na višini 1,2 m ± 0,1 m nad preskusno površino, da se pri majhnem pretoku zraka čim bolj zmanjša vpliv toplotnega sevanja preskusne površine. 1.3.2 Temperatura preskusne površine Tipalo za temperaturo je treba namestiti na mestu, kjer je izmerjena temperatura reprezentativna za temperaturo na preskusni stezi, pri čemer ne sme motiti merjenja hrupa. Pri uporabi merilne naprave s kontaktnim tipalom za temperaturo se med površino in tipalom nanese pasta, ki prevaja toploto, da je zagotovljen ustrezen stik s toploto. Pri uporabi sevalnega termometra (pirometra) je treba izbrati višino tako, da se zagotovi pokrivanje merilnega območja s premerom ≥ 0,1 m. 1.4 Merjenje vetra Naprava mora biti zmožna izmeriti hitrost vetra s toleranco ± 1 m/s. Meritev se opravi na višini mikrofona. Zabeleži se smer vetra glede na smer vožnje. 2. POGOJI MERJENJA 2.1 Preskusni poligon Preskusni poligon je sestavljen iz sredinsko nameščene steze, ki jo obdaja bolj ali manj ravno preskusno območje. Preskusna steza je ravna, preskusna površina pa suha in čista za vse meritve. Preskusna površina med preskusom ali pred njim ne sme biti umetno hlajena. Na preskusni stezi morajo biti doseženi pogoji prostega zvočnega polja med virom zvoka in mikrofonom na 1 dB(A) natančno. Ti pogoji so izpolnjeni, če na oddaljenosti 50 m od središča preskusne steze ni velikih objektov, ki odbijajo zvok, kot so ograje, skale, mostovi ali zgradbe. Površina preskusne steze in dimenzije preskusnega poligona so v skladu s standardom ISO 10844:2014. Do konca obdobja, navedenega v odstavku 12.8 tega pravilnika, so lahko specifikacije preskusnega poligona v skladu s prilogo 4 k temu pravilniku. Na središčnem delu preskusne steze s polmerom najmanj 10 m ni pršiča, visoke trave, razsute zemlje, žlindre ali podobnega materiala. V bližini mikrofona ne sme biti nobene ovire, ki bi lahko vplivala na zvočno polje, med mikrofonom in virom zvoka pa ne sme biti nobene osebe. Merilec in morebitni opazovalci meritev se morajo postaviti tako, da ne vplivajo na odčitke merilnih instrumentov. 2.2 Vremenski pogoji Meritve se ne smejo opravljati v slabih atmosferskih pogojih. Izključiti je treba zlasti vpliv sunkov vetra. Preskus se ne sme opraviti pri hitrosti vetra, ki na višini mikrofona presega 5 m/s. Meritve se ne smejo opravljati, če je temperatura zraka pod 5 °C ali nad 40 °C ali če je temperatura preskusne površine pod 5 °C ali nad 50 °C. 2.3 Hrup v okolju 2.3.1 Raven hrupa v ozadju (vključno z morebitnim hrupom vetra) je vsaj 10 dB(A) pod izmerjenimi emisijami kotalnega hrupa pnevmatik. Na mikrofon se lahko namesti ustrezna zaščita pred vetrom, pri tem pa se upošteva njen vpliv na občutljivost in smerne karakteristike mikrofona. 2.3.2 Meritve, na katere vpliva temenska vrednost zvoka, ki ni povezan z značilnostmi splošne ravni hrupa pnevmatik, se ne upoštevajo. 2.4 Zahteve za preskusno vozilo 2.4.1 Splošno Preskusno vozilo je motorno vozilo s štirimi enojnimi pnevmatikami na dveh oseh. 2.4.2 Obremenitev vozila Vozilo je obremenjeno tako, da obremenitve preskusnih pnevmatik ustrezajo zahtevam iz odstavka 2.5.2. 2.4.3 Medosna razdalja Medosna razdalja med dvema osema, na katerih so nameščene preskusne pnevmatike, je manjša od 3,50 m pri pnevmatikah razreda C1 in od 5 m pri pnevmatikah razredov C2 in C3. 2.4.4 Ukrepi za zmanjšanje vpliva vozila na meritve hrupa Za zagotovitev, da konstrukcija preskusnega vozila ne vpliva bistveno na kotalni hrup pnevmatik, je treba upoštevati naslednje zahteve in priporočila. 2.4.4.1 Zahteve: (a) zavesice ali druge posebne naprave za preprečevanje škropljenja izpod koles se ne smejo vgraditi; (b) v neposredni bližini platišč in pnevmatik ni dovoljeno dodajanje ali zadrževanje delov, ki bi lahko zaslanjali nastali hrup; (c) nastavitev koles (stekanje, previs in zaostajanje kolesa) je v celoti skladna s priporočili proizvajalca vozila; (d) v blatnikih ali na spodnji strani nadgradnje ne smejo biti vgrajeni dodatni materiali, ki dušijo zvok; (e) obesitev koles je v takem stanju, da ne povzroči neobičajnega zmanjšanja oddaljenosti od tal, kadar je vozilo obremenjeno v skladu s preskusnimi zahtevami. Če je vozilo opremljeno s sistemom za uravnavanje višine karoserije, se ta nastavi tako, da med preskusom zagotovi oddaljenost od tal, ki ustreza oddaljenosti od tal neobremenjenega vozila. 2.4.4.2 Priporočila za preprečitev motečega zvoka: (a) priporoča se odstranitev ali sprememba delov vozila, ki bi lahko prispevali k pojavu motečega zvoka. Takšne odstranitve ali spremembe se zapišejo v poročilu o preskusu; (b) med preskušanjem je treba zagotoviti, da so zavore popolnoma popuščene, da ne bi povzročile šuma zaviranja; (c) treba je zagotoviti, da električni ventilatorji za hlajenje ne delujejo; (d) med preskušanjem so okna in pomična streha zaprti. 2.5 Pnevmatike 2.5.1 Splošno Na preskusno vozilo se namestijo štiri enake pnevmatike. Pri pnevmatikah z indeksom nosilnosti nad 121 in brez napotka za dvojno namestitev je treba namestiti dve izmed teh pnevmatik istega tipa in iste skupine na zadnjo os preskusnega vozila; na sprednjo os je treba namestiti pnevmatike, katerih velikost ustreza obremenitvi osi in ki so obrabljene na najmanjšo dovoljeno globino profila, da bi se ob ohranjanju zadostne ravni varnosti čim bolj zmanjšal vpliv hrupa pnevmatik/stika s cesto. Zimske pnevmatike, ki so v nekaterih pogodbenicah zaradi boljšega oprijema lahko opremljene z žeblji, se preskusijo brez žebljev. Pnevmatike s posebnimi zahtevami za namestitev se preskusijo v skladu s temi zahtevami (npr. smer kotaljenja). Pred utekom vozila morajo imeti pnevmatike polno globino profila. Pnevmatike je treba preskušati na platiščih, ki jih odobri proizvajalec pnevmatik. 2.5.2 Obremenitve pnevmatik Preskusna obremenitev Qt za vsako pnevmatiko na preskusnem vozilu znaša od 50 do 90 odstotkov referenčne obremenitve Qr, vendar znaša povprečna preskusna obremenitev Qt,avr za vse pnevmatike 75 ± 5 odstotkov referenčne obremenitve Qr. Za vse pnevmatike referenčna obremenitev Qr ustreza največji masi, povezani z indeksom nosilnosti pnevmatike. Če indeks nosilnosti sestavljata dve številki, ločeni s poševnico (/), se upošteva prva številka. 2.5.3 Tlak v pnevmatikah Vsaka pnevmatika, nameščena na preskusnem vozilu, ima preskusni tlak Pt, ki ni večji od referenčnega tlaka Pr in je znotraj naslednjih mejnih vrednosti: Pri pnevmatikah razredov C2 in C3 je referenčni tlak Pr tlak, ki ustreza indeksu tlaka, označenemu na bočni steni pnevmatike. Pri pnevmatikah razreda C1 je referenčni tlak Pr za „standardne“ pnevmatike 250 kPa, za „ojačane“ pnevmatike ali pnevmatike „s povečano nosilnostjo“ pa 290 kPa; najmanjši preskusni tlak Pt znaša 150 kPa. 2.5.4 Priprave pred preskušanjem Pred preskušanjem so pnevmatike „utečene“, da se odstrani nakopičen material ali ostanki oblikovanja s tekalne površine. Za to je ponavadi potrebnih približno 100 km običajne uporabe na cesti. Pnevmatike se namestijo na preskusno vozilo v isti smeri kotaljenja, kakršno so imele pri uteku. Pred preskušanjem se pnevmatike z vožnjo pod preskusnimi pogoji segrejejo na obratovalno temperaturo. 3. PRESKUSNA METODA 3.1 Splošni pogoji Pri vseh meritvah je treba vozilo voditi po preskusni stezi (od AA′ do BB′) tako, da je vzdolžna srednja ravnina vozila čim bližje črti CC′. Ko sprednji del preskusnega vozila doseže črto AA′, mora voznik ročico menjalnika prestaviti v prosti tek in izklopiti motor. Če preskusno vozilo med meritvijo oddaja neobičajen hrup (npr. ventilator, samovžig), se preskus ne upošteva. 3.2 Vrsta in število meritev Najvišja raven hrupa, izražena v decibelih in utežena s frekvenčnim filtrom A (dB(A)), se meri do prve decimalke pri gibanju vozila v prostem teku med črtama AA′ in BB′ (slika 1 – sprednji del vozila na črti AA′, zadnji del vozila na črti BB′). Ta vrednost je rezultat meritve. Na vsaki strani preskusnega vozila se opravijo vsaj štiri meritve pri preskusnih hitrostih, nižjih od referenčne hitrosti iz odstavka 4.1, in vsaj štiri meritve pri preskusnih hitrostih, višjih od referenčne hitrosti. Hitrosti so približno enakomerno porazdeljene v območju hitrosti, določenem v odstavku 3.3. 3.3 Območje preskusne hitrosti Hitrosti preskusnega vozila so v naslednjem območju: (a) od 70 km/h do 90 km/h pri pnevmatikah razredov C1 in C2; (b) od 60 km/h do 80 km/h pri pnevmatikah razreda C3. 4. RAZLAGA REZULTATOV Meritev je neveljavna, če je med vrednostmi zabeležena neobičajna razlika (glej odstavek 2.3.2 te priloge). 4.1 Določanje rezultata preskusa Uporabljena referenčna hitrost Vref za določanje končnega rezultata je: (a) 80 km/h za pnevmatike razredov C1 in C2; (b) 70 km/h za pnevmatike razreda C3. 4.2 Regresijska analiza meritev kotalnega hrupa Raven kotalnega hrupa pnevmatik po cesti LR v dB(A) se določa z regresijsko analizo po naslednji formuli: pri čemer je: srednja vrednost izmerjenih ravni kotalnega hrupa Li v dB(A): n število meritev (n ≥ 16) srednja vrednost logaritmov hitrosti Vi: z a vzpon regresijske črte v dB(A): 4.3 Korekcija temperature Pri pnevmatikah razredov C1 in C2 se končni rezultat prevede na referenčno temperaturo preskusne površine ϑref z uporabo korekcije temperature po naslednji formuli: LR(ϑref) = LR(ϑ) + K(ϑref – ϑ) pri čemer je: ϑ = izmerjena temperatura preskusne površine, ϑref = 20 °C. Pri pnevmatikah razreda C1 je koeficient K – 0,03 db(A)/°C, če je ϑ > ϑref, in – 0,06 dB(A)/°C, če je ϑ < ϑref.. Pri pnevmatikah razreda C2 je koeficient K – 0,02 dB(A)/°C. Če odstopanja izmerjene temperature preskusne površine pri vseh meritvah, potrebnih za določanje ravni hrupa enega kompleta pnevmatik, niso večja od 5 °C, se korekcija temperature po zgoraj opisanem postopku lahko omeji na zadnjo zabeleženo vrednost ravni kotalnega hrupa pnevmatik, pri čemer je treba uporabiti aritmetično sredino izmerjenih temperatur. V nasprotnem primeru se korigira vsaka izmerjena vrednost ravni hrupa Li ob uporabi temperature, izmerjene v času merjenja hrupa. Pri pnevmatikah razreda C3 se korekcija temperature ne opravi. 4.4 Za upoštevanje morebitnih netočnosti merilnega instrumenta se rezultati v skladu z odstavkom 4.3 zmanjšajo za 1 dB(A). 4.5 Končni rezultat ravni kotalnega hrupa pnevmatik s korekcijo temperature LR(ϑref) v dB(A) se zaokroži na najbližje nižje celo število. Slika 1 Lege mikrofona za meritev Besedilo slike 10 m 10 m mikrofon mikrofon 7,5 m 7,5 m Dodatek 1 Poročilo o preskusu DEL 1 – POROČILO 1. Homologacijski organ ali tehnična služba: … 2. Ime in naslov vložnika: … 3. Številka poročila o preskusu: … 4. Proizvajalec in blagovna znamka ali trgovska oznaka: … 5. Razred pnevmatike (C1, C2 ali C3): … 6. Kategorija uporabe: … 7. Raven hrupa v skladu z odstavkoma 4.4 in 4.5 Priloge 3: …dB(A) pri referenčni hitrosti 70/80 km/h (1) 8. (Morebitne) pripombe: … 9. Datum: … 10. Podpis: … DEL 2 – PODATKI O PRESKUSU 1. Datum preskusa: … 2. Preskusno vozilo (znamka, model, leto, spremembe itd.): … 2.1 Medosna razdalja preskusnega vozila: …mm 3. Lokacija preskusne steze: … 3.1 Datum certifikacije steze po ISO 10844:2014: … 3.2 Izdal: … 3.3 Metoda certifikacije: … 4. Podrobnosti o preskusu pnevmatike: … 4.1 Oznaka velikosti pnevmatike: … 4.2 Opis namembnosti pnevmatike: … 4.3 Referenčni tlak v pnevmatikah: …kPa 4.4 Podatki o preskusu: … Sprednja leva Sprednja desna Zadnja leva Zadnja desna Preskusna masa (v kg) Indeks obremenitve pnevmatik (v %) Tlak v pnevmatikah (hladne) (v kPa) 4.5 Koda širine preskusnega platišča: … 4.6 Vrsta tipala za merjenje temperature: … 5. Veljavni rezultati preskusa: … Vožnja št. Preskusna hitrost v km/h Smer vožnje Raven hrupa levo (2), merjena v dB(A) Raven hrupa desno (2), merjena v dB(A) Temperatura zraka v °C Temperatura steze v °C Raven hrupa levo (2) s korekcijo temperature v dB(A) Raven hrupa desno (2) s korekcijo temperature v dB(A) Pripombe 1 2 3 4 5 6 7 8 5.1 Naklon regresijske črte: … 5.2 Raven hrupa po korekciji temperature v skladu z odstavkom 4.3 Priloge 3: …dB(A) (1) Neustrezno črtati. (2) Glede na vozilo.

PRILOGA 4 SPECIFIKACIJE PRESKUSNEGA POLIGONA (1) 1. UVOD V tej prilogi so opisane specifikacije za fizikalne značilnosti in gradnjo preskusne steze. V teh specifikacijah, ki temeljijo na posebnem standardu (2), so opisane zahtevane fizikalne značilnosti in tudi metode za preskušanje teh značilnosti. 2. ZAHTEVANE ZNAČILNOSTI POVRŠINE Šteje se, da je površina v skladu z navedenim standardom, če izmerjene vrednosti za strukturo in količino praznin ali koeficient vpijanja zvoka izpolnjujejo vse zahteve iz odstavkov 2.1 do 2.4 in če so izpolnjene zahteve glede konstrukcije (odstavek 3.2). 2.1 Količina preostalih praznin Količina preostalih praznin (VC) v mešanici za tlakovanje preskusne steze ne presega 8 odstotkov. Merilni postopek je opisan v odstavku 4.1 te priloge. 2.2 Koeficient vpijanja zvoka Če površina ne izpolnjuje zahteve glede količine preostalih praznin, je površina sprejemljiva samo, če je koeficient vpijanja zvoka α ≤ 0,10. Merilni postopek je opisan v odstavku 4.2. Zahtevi iz odstavkov 2.1 in 2.2 sta izpolnjeni tudi, če je bilo izmerjeno samo vpijanje zvoka in znaša α ≤ 0,10. Opomba: Najpomembnejša značilnost je vpijanje zvoka, četudi je količina preostalih praznin graditeljem cest bolj znana. Vendar je vpijanje zvoka treba meriti samo, kadar površina ne izpolnjuje zahteve glede količine praznin. To je posledica dejstva, da je količina praznin povezana s precej veliko negotovostjo glede meritev in ustreznosti, zato bi lahko bile nekatere površine ob upoštevanju zgolj meritev praznin po pomoti zavrnjene. 2.3 Globina strukture Globina strukture (TD), izmerjena po volumetrični metodi (glej odstavek 4.3), mora biti: TD ≥ 0,4 mm. 2.4 Homogenost površine Z vsemi sredstvi se zagotovi, da je površina na preskusnem območju izdelana čim bolj homogeno. To zajema strukturo površine in količino praznin, upoštevati pa je treba tudi dejstvo, da je zaradi intenzivnejšega valjanja na posameznih mestih struktura lahko različna in se lahko pojavijo odstopanja v enakomernosti, ki povzročijo neravnine. 2.5 Obdobje preskušanja Da bi preverili, ali površina še vedno ustreza zahtevam glede strukture in količine praznin oziroma vpijanja zvoka, ki so predpisane v tem standardu, se površina redno preskuša v naslednjih presledkih: (a) količina preostalih praznin (VC) oziroma vpijanja zvoka (α): ko je površina nova: če nova površina ustreza zahtevam, redna preverjanja niso potrebna. Če nova površina ne ustreza zahtevam, lahko ustreza pozneje, ker se površine postopoma zamašijo in zgostijo; (b) globina strukture (TD): ko je površina nova: na začetku merjenja hrupa (opomba: najmanj štiri tedne po izgradnji); potem vsakih dvanajst mesecev. 3. KONSTRUKCIJA PRESKUSNE POVRŠINE 3.1 Preskusno območje Pri projektiranju preskusne steze je pomembno zagotoviti vsaj to, da je območje za vozila na preskusni poti prekrito s predpisanim preskusnim materialom in opremljeno s primernimi robniki, ki omogočajo varno in praktično vožnjo. Zato mora biti steza široka najmanj 3 m, dolžina steze pa mora na vsaki strani presegati črti AA in BB za najmanj 10 m. Na sliki 1 je prikazan načrt ustreznega preskusnega poligona in prikazuje najmanjše območje, ki je strojno položeno in strojno valjano z materialom, predpisanim za preskusno površino. V skladu z odstavkom 3.2 Priloge 3 je treba meritve opraviti na vsaki strani vozila. V ta namen se meritve lahko opravijo bodisi z namestitvijo dveh mikrofonov (po enega na vsaki strani steze) pri vožnji v eno smer bodisi z enim mikrofonom samo na eni strani steze, vendar pri vožnji v dve smeri. Pri uporabi slednje metode ni nobenih zahtev za površino na tisti strani steze, kjer ni mikrofona. Slika 1 Minimalne zahteve za območje preskusne površine. Osenčeni del se imenuje „preskusno območje“ Besedilo slike Najmanjše območje, pokrito s preskusno vozno površino, tj. preskusno območje Dimenzije v metrih Sredinska črta potovanja Mikrofon (višina 1,2 m) Opomba: Znotraj tega polmera ne sme biti velikih predmetov, ki bi odbijali zvok. 3.2 Konstrukcija in priprava površine 3.2.1 Osnovne zahteve glede konstrukcije Preskusna površina izpolnjuje štiri zahteve glede konstrukcije: 3.2.1.1 Izdelana je iz kompaktnega asfaltnega betona. 3.2.1.2 Največji premer zrnc peska znaša 8 mm (tolerance od 6,3 mm do 10 mm). 3.2.1.3 Debelina obrabne plasti je ≥ 30 mm. 3.2.1.4 Vezivo je nemodificiran bitumen, ki je sposoben penetracije. 3.2.2 Smernice za konstrukcijo Za pomoč graditelju preskusne površine je na sliki 2 prikazana krivulja zrnatosti agregata z zaželenimi lastnostmi. Poleg tega preglednica 1 vključuje nekaj smernic za doseganje zaželene strukture in trdnosti. Za krivuljo zrnatosti velja naslednja formula: P (% presevka) = 100 · (d/dmaks) 1/2 pri čemer je: d = premer zanke na situ v mm; dmaks = 8 mm za središčno krivuljo, = 10 mm za spodnjo tolerančno krivuljo, = 6,3 mm za zgornjo tolerančno krivuljo. Slika 2 Krivulja zrnatosti agregata v asfaltni mešanici s tolerancami Poleg zgoraj navedenega se priporoča naslednje: (a) frakcija peska (0,063 mm < premer zanke na situ < 2 mm) vsebuje največ 55 odstotkov naravnega peska in najmanj 45 odstotkov drobljenega peska; (b) zgornji in spodnji nosilni sloj v skladu z najboljšimi praksami cestne gradnje zagotavljata dobro stabilnost in ravnost; (c) uporablja se drobljenec (drobljen na vseh straneh) iz surovine z visoko odpornostjo na drobljenje; (d) zrnca peska, uporabljena v mešanici, se operejo; (e) na površino se ne smejo dodati dodatna zrnca peska; (f) trdnost veziva, izražena kot vrednost PEN, je 40 do 60, 60 do 80 ali celo 80 do 100, odvisno od podnebnih razmer posamezne države. Praviloma se v skladu z običajno prakso izbere čim trdnejše vezivo; (g) temperatura mešanice pred valjanjem se izbere tako, da se v nadaljevanju pri postopku valjanja doseže zahtevana količina praznin. Za večjo verjetnost, da bodo izpolnjene specifikacije iz odstavkov 2.1 do 2.4, se preuči kompresijsko razmerje ne le glede na izbiro temperature mešanice, temveč tudi glede na ustrezno število prehodov valjarja in izbiro valjarja. Preglednica 1 Smernice za konstrukcijo Ciljne vrednosti Tolerance Glede na skupno maso mešanice Glede na maso agregata Masa drobljenca, zanka na situ (SM) > 2 mm 47,6 % 50,5 % ± 5 % Masa peska 0,063 < SM < 2 mm 38,0 % 40,2 % ± 5 % Masa polnila SM < 0,063 mm 8,8 % 9,3 % ± 5 % Masa veziva (bitumen) 5,8 % ni relevantno ± 0,5 % Največji premer zrnc peska 8 mm 6,3–10 mm Trdota veziva (glej odstavek 3.2.2 (f)) Koeficient obrabe (PSV) > 50 Kompresijsko razmerje glede na kompresijsko razmerje po Marshallu Kompresijsko razmerje 98 % 4. PRESKUSNA METODA 4.1 Merjenje količine preostalih praznin Za te meritve se vzorci izvrtajo na najmanj štirih različnih mestih preskusne steze, ki so enakomerno razporejena na preskusnem območju med črtama AA in BB (glej sliko 1). Za preprečevanje nehomogenosti in neravnosti na kolesnicah se vzorci ne smejo izvrtati v kolesnicah, temveč v njihovi bližini. V bližini kolesnic se izvrtata (najmanj) dva vzorca, (najmanj) en vzorec pa približno na sredini med kolesnicami in vsakim mikrofonom. Če obstaja sum, da pogoji homogenosti niso izpolnjeni (glej odstavek 2.4), se vzorci odvzamejo na več mestih na preskusnem območju. Na vsakem vzorcu se določi količina preostalih praznin, nato pa se izračuna srednja vrednost za vse vzorce, ki se primerja z zahtevami iz odstavka 2.1 te priloge. Poleg tega je lahko količina praznin v posameznem vzorcu največ 10 odstotkov. Graditelj preskusne površine mora upoštevati težave, ki lahko nastanejo pri jemanju vzorcev, če se preskusno območje ogreva s cevmi ali električnimi prevodniki. Takšne naprave je treba skrbno načrtovati glede na prihodnja mesta za vrtanje vzorcev. Priporočljivo je pustiti nekaj delov, velikih približno 200 mm × 300 mm, na katerih ne bo prevodnikov/cevi ali pa bodo ti nameščeni dovolj globoko, da se pri vzorčenju iz površinske plasti ne bi poškodovali. 4.2 Koeficient vpijanja zvoka Koeficient vpijanja zvoka (navpični vpad) se meri z metodo impedančne cevi v skladu s postopkom iz standarda ISO 10534-1:1996 ali ISO 10534-2:1998. Za preskusne vzorce veljajo iste zahteve kot pri količini preostalih praznin (glej odstavek 4.1). Vpijanje zvoka se meri v frekvenčnem območju 400 Hz do 800 Hz in območju 800 Hz do 1 600 Hz (vsaj pri srednjih frekvencah tretjinskih oktavnih pasov) in za obe območji se določijo najvišje vrednosti. Povprečna vrednost teh najvišjih vrednosti za vse preskusne vzorce pomeni končni rezultat. 4.3 Volumetrično merjenje makrostrukture Za namen tega standarda se globina strukture meri na najmanj 10 mestih, enakomerno razporejenih vzdolž kolesnic na preskusni poti, povprečna vrednost pa se primerja s predpisano najmanjšo globino strukture. Postopek je opisan v standardu ISO 10844:1994. 5. ODPORNOST PROTI STARANJU IN VZDRŽEVANJE 5.1 Vpliv staranja Podobno kot pri drugih cestnih površinah se pričakuje, da se lahko na preskusni površini izmerjena raven kotalnega hrupa pnevmatik v prvih šestih do dvanajstih mesecih po izgradnji rahlo poveča. Površina doseže predpisane lastnosti šele štiri tedne po izgradnji. Vpliv staranja na hrup je pri vožnji tovornjakov praviloma nižji kot pri vožnji osebnih avtomobilov. Odpornost proti staranju se določa zlasti z obrabo in kompresijo, ki ju povzročajo vozila na preskusni površini. Odpornost se redno preverja v skladu z odstavkom 2.5. 5.2 Vzdrževanje preskusne površine S površine cestišča je treba odstraniti nevezane delce ali prah, ki bi lahko znatno zmanjšali učinkovito globino strukture. V državah z zimskim podnebjem se za odstranjevanje ledu včasih uporablja sol za posipavanje. Sol lahko začasno ali celo trajno spremeni površino tako, da poveča hrup, in zato ni priporočljiva. 5.3 Popravilo preskusnega območja Če je treba preskusno stezo popraviti, je treba običajno popraviti le preskusno pot (široko 3 m, glej sliko 1), po kateri vozijo vozila, če je preostalo preskusno območje ustrezalo zahtevam glede količine preostalih praznin ali vpijanja zvoka, ko so bile te meritve opravljene. 6. DOKUMENTACIJA O PRESKUSNI POVRŠINI IN OPRAVLJENIH PRESKUSIH 6.1 Dokumentacija o preskusni površini V dokumentu, v katerem je opisana preskusna površina, se navedejo naslednji podatki: 6.1.1 lokacija preskusne steze; 6.1.2 vrsta veziva, trdota veziva, vrsta agregata, največja teoretična gostota betona (DR), debelina obrabne plasti ter krivulja zrnatosti, dobljena na podlagi vzorcev, izvrtanih na preskusni stezi; 6.1.3 postopek valjanja (npr. tip valjarja, masa valjarja, število prehodov valjarja); 6.1.4 temperatura mešanice in zraka v okolici ter hitrost vetra med gradnjo preskusne površine; 6.1.5 datum izgradnje preskusne površine in ime izvajalca; 6.1.6 vsi rezultati preskusa ali vsaj rezultati zadnjega preskusa z naslednjimi podatki: 6.1.6.1 količina preostalih praznin vsakega izvrtanega vzorca; 6.1.6.2 mesta na preskusnem območju, kjer so bili izvrtani vzorci za merjenje praznin; 6.1.6.3 koeficient vpijanja zvoka vsakega izvrtanega vzorca (če se meri). Navedejo se rezultati za vsak vzorec in vsako frekvenčno območje ter tudi skupno povprečje; 6.1.6.4 mesta na preskusni površini, kjer so bili izvrtani vzorci za merjenje vpijanja zvoka; 6.1.6.5 globina strukture, vključno s številom preskusov in standardnim odstopanjem; 6.1.6.6 pristojna ustanova za preskuse v skladu z odstavkoma 6.1.6.1 in 6.1.6.2 ter tip uporabljene opreme; 6.1.6.7 datum preskusov in datum vzorčenja s preskusne steze. 6.2 Podatki o preskusih ravni hrupa vozil, opravljenih na preskusni površini V dokumentu, ki opisuje preskuse ravni hrupa vozil, se navede, ali so bile izpolnjene vse zahteve iz tega standarda. Pri tem se je treba v skladu z odstavkom 6.1 sklicevati na dokument in navesti rezultate, ki to potrjujejo. (1) Specifikacije preskusnega poligona, določene v tej prilogi, veljajo do konca obdobja iz odstavka 12.8 tega pravilnika. (2) ISO 10844:1994.

PRILOGA 5 PRESKUSNI POSTOPKI ZA MERJENJE OPRIJEMA NA MOKRI PODLAGI (A) Pnevmatike razreda C1 1. REFERENČNI STANDARDI Uporabljajo se naslednji dokumenti. 1.1 ASTM E 303-93 (ponovno odobreno v letu 2008), Standardna preskusna metoda za merjenje površinskih tornih lastnosti z uporabo preskusne naprave z nihalom; 1.2 ASTM E 501-08, Standardna specifikacija pnevmatike s standardnim profilom za preskušanje odpornosti vozne površine proti drsenju; 1.3 ASTM E 965-96 (ponovno odobreno v letu 2006), Standardna preskusna metoda za merjenje globine makrostrukture vozne površine z volumetrično tehniko; 1.4 ASTM E 1136-93 (ponovno odobreno v letu 2003), Standardna specifikacija za radialno standardno referenčno preskusno pnevmatiko P195/75R14; 1.5 ASTM F 2493-08, Standardna specifikacija za radialno standardno referenčno preskusno pnevmatiko P225/60R16. 2. OPREDELITEV POJMOV Za namene preskušanja oprijema pnevmatik razreda C1 na mokri podlagi: 2.1 „potek preskusa“ pomeni en prehod obremenjene pnevmatike prek dane površine preskusne steze; 2.2 „preskusne pnevmatike“ pomenijo preskušano pnevmatiko, referenčno pnevmatiko ali kontrolno pnevmatiko ali komplet pnevmatik, ki se uporablja v poteku preskusa; 2.3 „preskušane pnevmatike (T)“ pomenijo pnevmatiko ali komplet pnevmatik, ki se preskuša za izračun indeksa oprijema na mokri podlagi; 2.4 „referenčne pnevmatike (R)“ pomenijo pnevmatiko ali komplet pnevmatik, ki ima lastnosti, navedene v ASTM F 2493-08, in šteje kot standardna referenčna preskusna pnevmatika; 2.5 „kontrolne pnevmatike (C)“ pomenijo vmesno pnevmatiko ali komplet vmesnih pnevmatik, ki se uporablja, kadar preskušane in referenčne pnevmatike ni mogoče neposredno primerjati na istem vozilu; 2.6 „zavorna sila pnevmatike“ pomeni vzdolžno silo, izraženo v newtonih (N), ki je posledica delovanja zavornega navora; 2.7 „koeficient zavorne sile pnevmatike (BFC – braking force coefficient)“ pomeni razmerje med zavorno silo in navpično obremenitvijo; 2.8 „največji koeficient zavorne sile pnevmatike“ pomeni najvišjo vrednost koeficienta zavorne sile pnevmatike, ki, ob postopnem naraščanju zavornega navora, nastopi pred blokado kolesa; 2.9 „blokada kolesa“ pomeni stanje kolesa, ko je njegova vrtilna hitrost okoli osi vrtenja enaka nič in je njegovo vrtenje preprečeno ob delovanju kolesnega navora; 2.10 „navpična obremenitev“ pomeni obremenitev s silo v newtonih, ki deluje na pnevmatiko pravokotno glede na vozno površino; 2.11 „vozilo za preskušanje pnevmatik“ pomeni posebno namensko vozilo, ki je opremljeno z instrumenti za merjenje navpičnih in vzdolžnih sil na eni preskusni pnevmatiki med zaviranjem; 2.12 „SRTT14“ pomeni ASTM E 1136-93 (ponovno odobreno v letu 2003), Standardna specifikacija za radialno standardno referenčno preskusno pnevmatiko P195/75R14; 2.13 „SRTT16“ pomeni ASTM F 2493-08, Standardna specifikacija za radialno standardno referenčno preskusno pnevmatiko P225/60R16. 3. SPLOŠNI PRESKUSNI POGOJI 3.1 Značilnosti steze Preskusna steza ima naslednje značilnosti: 3.1.1 Površina ima gosto asfaltno površino z enakomernim naklonom, ki ne presega 2 odstotkov, in pri preskusu z ravno letvijo dolžine 3 m ne odstopa za več kot 6 mm. 3.1.2 Tlak na površini je enotne starosti, sestave in obrabljenosti. Na preskusni površini ne sme biti nevezanega materiala in tujih oblog. 3.1.3 Največji premer zrnc peska znaša 10 mm (tolerance od 8 mm do 13 mm). 3.1.4 Globina strukture, izmerjena po metodi zapolnitve s peskom, je 0,7 ± 0,3 mm. Izmeri se v skladu z ASTM E 965-96 (ponovno odobreno v letu 2006). 3.1.5 Torne lastnosti namočene površine se izmerijo po metodi (a) ali (b) iz odstavka 3.2. 3.2 Metode za merjenje tornih lastnosti namočene površine 3.2.1 Metoda z nihalom (BPN – British Pendulum Number) (a) Metoda z nihalom je opredeljena v standardu ASTM E 303-93 (ponovno odobreno v letu 2008). Sestava in fizikalne lastnosti gumijaste podlage so skladne z določili standarda ASTM E 501-08. Povprečno nihajno število (BPN) je med 42 in 60 po korekciji temperature, ki je opisana v nadaljevanju. BPN se korigira s temperaturo namočene vozne površine. Uporabi se naslednja formula, razen če je proizvajalec nihala navedel priporočila za korekcijo temperature: BPN = BPN (izmerjena vrednost) + korekcija temperature Korekcija temperature = – 0,0018 t2 + 0,34 t – 6,1, pri čemer je t temperatura namočene vozne površine v stopinjah Celzija. Učinki obrabe drsne ploščice: ploščico je treba zaradi maksimalne obrabe odstraniti, ko doseže obraba na stičnem robu drsnika 3,2 mm v ravnini drsnika ali 1,6 mm navpično nanjo v skladu z odstavkom 5.2.2 in sliko 3 iz standarda ASTM E 303-93 (ponovno odobreno v letu 2008). Zaradi preverjanja doslednosti BPN za površino steze pri meritvah oprijema na mokri podlagi na osebnem avtomobilu, opremljenem z merilnimi instrumenti, se vrednosti BPN za preskusno stezo ne smejo spreminjati vzdolž celotne zavorne razdalje, s čimer se zmanjša raztros rezultatov preskusa. Torne lastnosti namočene površine se izmerijo po petkrat v vsaki točki meritev BPN na vsakih 10 metrov, pri čemer koeficient variacije povprečnega BPN ne presega 10 odstotkov. 3.2.2 Metoda standardne referenčne preskusne pnevmatike po standardu ASTM E 1136 (b) Z odstopanjem od odstavka 2.4 se pri tej metodi uporablja referenčna pnevmatika z lastnostmi, navedenimi v standardu ASTM E 1136-93 (ponovno odobreno v letu 2003), in oznako SRTT14. Povprečni največji koeficient zavorne sile (μ peak,ave) za SRTT14 znaša 0,7 ± 0,1 pri 65 km/h. Povprečni največji koeficient zavorne sile (μ peak,ave) za SRTT14 se korigira s temperaturo namočene vozne površine. Največji koeficient zavorne sile (μ peak,ave) = največji koeficient zavorne sile (izmerjen) + korekcija temperature, korekcija temperature = 0,0035 × (t – 20), pri čemer je t temperatura namočene vozne površine v stopinjah Celzija. 3.3 Atmosferski pogoji Veter ne sme vplivati na namočenost površine (dovoljena je zaščita pred vetrom). Temperatura namočene površine in temperatura okolice sta pri zimskih pnevmatikah med 2 °C in 20 °C, pri običajnih pnevmatikah pa med 5 °C in 35 °C. Temperatura namočene površine med preskusom ne odstopa za več kot 10 °C. Temperatura okolice mora ostati podobna temperaturi namočene površine; razlika med njima mora biti manjša od 10 °C. 4. PRESKUSNE METODE ZA MERJENJE OPRIJEMA NA MOKRI PODLAGI Za izračun indeksa oprijema na mokri podlagi (G) za preskušano pnevmatiko se zavorni učinek oprijema preskušane pnevmatike na mokri podlagi primerja z zavornim učinkom oprijema referenčne pnevmatike na mokri podlagi pri vozilu, ki se premika naravnost po mokri tlakovani površini. Izmeri se po eni izmed naslednjih metod: (a) metoda z vozilom, ki obsega preskušanje kompleta pnevmatik, nameščenih na osebni avtomobil, opremljen z merilnimi instrumenti; (b) preskusna metoda z uporabo priklopnika, ki ga vleče vozilo, ali vozila za preskušanje pnevmatik, opremljenega s preskusnimi pnevmatikami. 4.1 Preskusna metoda (a) z uporabo osebnega avtomobila, opremljenega z merilnimi instrumenti 4.1.1 Načelo Preskusna metoda obsega postopek za merjenje pojemka med zaviranjem s pnevmatikami C1, pri uporabi osebnega avtomobila, opremljenega z merilnimi instrumenti in protiblokirnim zavornim sistemom (ABS), pri čemer „osebni avtomobil, opremljen z merilnimi instrumenti“, pomeni osebni avtomobil, ki je opremljen z merilno opremo, navedeno v odstavku 4.1.2.2 za potrebe te preskusne metode. Pri določeni začetni hitrosti se zavore na štirih kolesih hkrati aktivirajo dovolj močno, da se sproži ABS. Izračuna se povprečni pojemek med dvema predhodno določenima hitrostma. 4.1.2 Oprema 4.1.2.1 Vozilo Na osebnem avtomobilu so dopustne naslednje spremembe: (a) spremembe, ki omogočajo povečanje števila različnih velikosti pnevmatik, ki jih je mogoče namestiti na vozilo; (b) spremembe, ki omogočajo namestitev samodejnega aktiviranja zavorne naprave; (c) vse druge spremembe zavornega sistema so prepovedane. 4.1.2.2 Merilna oprema Vozilo se opremi s tipalom, primernim za merjenje hitrosti na mokri površini in razdalje, prevožene med dvema hitrostma. Za merjenje hitrosti vozila se uporablja peto kolo ali brezkontaktni sistem za merjenje hitrosti. 4.1.3 Priprava preskusne steze in stanje namočenosti Površina preskusne steze se namoči vsaj pol ure pred preskušanjem, da se temperatura površine izenači s temperaturo vode. Zunanje močenje poteka med preskušanjem neprekinjeno. Na celotnem preskusnem območju znaša globina vode 1,0 ± 0,5 mm, merjeno z najvišjega dela tlaka. Tedaj se preskusna steza pripravi z izvedbo vsaj desetih potekov preskusa s pnevmatikami, ki niso vključene v program preskušanja, pri 90 km/h. 4.1.4 Pnevmatike in platišča 4.1.4.1 Priprava in utekanje pnevmatik Preskusne pnevmatike se obrežejo, tako da se odstranijo vse izbokline na tekalni površini, ki so nastale zaradi odzračevalnih kanalov kalupa ali izlivov na stikih kalupov. Preskusne pnevmatike se namestijo na platišča, ki ustrezajo specifikaciji priznane organizacije za standardizacijo pnevmatik in platišč iz Dodatka 4 k Prilogi 6 k temu pravilniku. 4.1.4.2 Obremenitev pnevmatik Statična obremenitev vsake pnevmatike na osi znaša med 60 odstotkov in 90 odstotkov nosilnosti preskušane pnevmatike. Obremenitev pnevmatik na isti osi se ne sme razlikovati za več kot 10 odstotkov. 4.1.4.3 Tlak v pnevmatikah Tlak v pnevmatikah na sprednji in zadnji osi je 220 kPa (za standardne pnevmatike in pnevmatike s povečano nosilnostjo). Neposredno pred preskušanjem je treba tlak v pnevmatikah preveriti pri temperaturi okolice in ga po potrebi prilagoditi. 4.1.5 Postopek 4.1.5.1 Potek preskusa Za vsak potek preskusa velja naslednji preskusni postopek: 4.1.5.1.1 Osebni avtomobil vozi naravnost do hitrosti 85 ± 2 km/h. 4.1.5.1.2 Ko osebni avtomobil doseže hitrost 85 ± 2 km/h, se zavore vedno aktivirajo na istem kraju na preskusni stezi, ki je opredeljen kot „začetna točka zaviranja“, z vzdolžno toleranco 5 m in prečno toleranco 0,5 m. 4.1.5.1.3 Zavore se aktivirajo samodejno ali ročno. 4.1.5.1.3.1 Samodejno aktiviranje zavor se izvede z zaznavnim sistemom, ki je sestavljen iz dveh delov. En del je povezan s preskusno stezo, drugi pa je na osebnem avtomobilu. 4.1.5.1.3.2 Ročno aktiviranje zavor je odvisno od vrste menjalnika. V obeh primerih je potreben pritisk na stopalko s silo najmanj 600 N. Pri ročnem menjalniku voznik sprosti sklopko in močno pritisne na zavorno stopalko, ki jo drži toliko časa, kolikor je potrebno za izvedbo meritve. Pri avtomatskem menjalniku voznik preklopi v nevtralni položaj, nato pa močno pritisne na zavorno stopalko, ki jo drži toliko časa, kolikor je potrebno za izvedbo meritve. 4.1.5.1.4 Izračuna se povprečni pojemek med 80 km/h in 20 km/h. Če med izvajanjem poteka preskusa ni izpolnjena katera izmed zgornjih specifikacij (vključno s toleranco hitrosti, vzdolžno in prečno toleranco za začetno točko zaviranja ter zavornim časom), se meritev izloči in se opravi nov potek preskusa. 4.1.5.2 Preskusni cikel Pri merjenju indeksa oprijema na mokri podlagi za komplet preskušanih pnevmatik (T) se, skladno z naslednjim postopkom, opravi več potekov preskusa. Vsak potek preskusa mora biti opravljen v isti smeri, v enem preskusnem ciklu pa se lahko opravijo meritve z največ tremi kompleti preskušanih pnevmatik: 4.1.5.2.1 Najprej se na osebni avtomobil, opremljen z merilnimi instrumenti, namesti komplet referenčnih pnevmatik. 4.1.5.2.2 Po izvedbi najmanj treh veljavnih meritev, skladnih z odstavkom 4.1.5.1, se komplet referenčnih pnevmatik nadomesti s kompletom preskušanih pnevmatik. 4.1.5.2.3 Po izvedbi šestih veljavnih meritev preskušanih pnevmatik se lahko opravijo meritve dveh dodatnih kompletov preskušanih pnevmatik. 4.1.5.2.4 Preskusni cikel se zaključi s tremi dodatnimi veljavnimi meritvami istega kompleta referenčnih pnevmatik kot na začetku preskusnega cikla. Primeri: (a) Vrstni red potekov za preskusni cikel s tremi kompleti preskušanih pnevmatik (T1 do T3) in kompletom referenčnih pnevmatik (R) je: R – T1 – T2 – T3 – R. (b) Vrstni red potekov za preskusni cikel s petimi kompleti preskušanih pnevmatik (T1 do T5) in kompletom referenčnih pnevmatik (R) je: R – T1 – T2 – T3 – R – T4 – T5 – R. 4.1.6 Obdelava rezultatov meritev 4.1.6.1 Izračun povprečnega pojemka (AD) Povprečni pojemek (AD) v m/s2 se izračuna za vsak veljavni potek preskusa po naslednji formuli: pri čemer je: Sf končna hitrost v m/s; Sf = 20 km/h = 5,556 m/s, Si začetna hitrost v m/s; Si = 80 km/h = 22,222 m/s, d razdalja v metrih, prevožena med Si in Sf. 4.1.6.2 Potrjevanje rezultatov Koeficient variacije AD se izračuna: (standardno odstopanje/povprečje) × 100. Za referenčne pnevmatike (R): če je koeficient variacije AD za kateri koli dve zaporedni skupini treh potekov preskusa s kompletom referenčnih pnevmatik večji od 3 odstotkov, se vsi podatki izločijo, preskus pa se ponovi z vsemi preskusnimi pnevmatikami (preskušanimi in referenčnimi pnevmatikami). Za preskušane pnevmatike (T): koeficienti variacije AD se izračunajo za vsak komplet preskušanih pnevmatik. Če je en koeficient variacije večji od 3 odstotkov, se podatki izločijo, preskus s tem kompletom preskušanih pnevmatik pa se ponovi. 4.1.6.3 Izračun prilagojenega povprečnega pojemka (Ra) Povprečni pojemek (AD) kompleta referenčnih pnevmatik, ki se uporabi v izračunu njegovega koeficienta zavorne sile, se prilagodi glede na položaj posameznega kompleta preskušanih pnevmatik v danem preskusnem ciklu. Ta prilagojeni AD referenčne pnevmatike (Ra) se izračuna v m/s2 v skladu s preglednico 1, pri čemer je R1 povprečje vrednosti AD v prvem preskusu kompleta referenčnih pnevmatik (R), R2 pa povprečje vrednosti AD v drugem preskusu istega kompleta referenčnih pnevmatik (R). Preglednica 1 Število kompletov preskušanih pnevmatik v enem preskusnem ciklu Komplet preskušanih pnevmatik Ra 1 (R1 – T1 – R2) T1 Ra = 1/2 (R1 + R2) 2 (R1 – T1 – T2 – R2) T1 Ra = 2/3 R1 + 1/3 R2 T2 Ra = 1/3 R1 + 2/3 R2 3 (R1 – T1 – T2 – T3 – R2) T1 Ra = 3/4 R1 + 1/4 R2 T2 Ra = 1/2 (R1 +R2) T3 Ra = 1/4 R1 + 3/4 R2 4.1.6.4 Izračun koeficienta zavorne sile (BFC) Koeficient zavorne sile (BFC) se izračuna za zaviranje na dveh oseh v skladu s preglednico 2, pri čemer je Ta (a = 1, 2 ali 3) povprečje vrednosti AD za vsak komplet preskušanih pnevmatik (T), ki je vključen v preskusni cikel. Preglednica 2 Preskusna pnevmatika Koeficient zavorne sile Referenčna pnevmatika Preskušana pnevmatika g je gravitacijski pospešek, g = 9,81 m/s2. 4.1.6.5 Izračun indeksa oprijema na mokri podlagi za preskušano pnevmatiko Indeks oprijema na mokri podlagi za preskušano pnevmatiko (G(T)) se izračuna po naslednji formuli: pri čemer je: t izmerjena temperatura mokre površine v stopinjah Celzija med preskusom preskušane pnevmatike (T), t0 referenčno stanje temperature mokre površine, t0 = 20 °C za običajne pnevmatike in t0 = 10 °C za zimske pnevmatike, BFC(R0) koeficient zavorne sile za referenčno pnevmatiko v referenčnih pogojih, BFC(R0) = 0,68, a = – 0,4232 in b = – 8,297 za običajne pnevmatike, a = 0,7721 in b = 31,18 za zimske pnevmatike (a je izražen kot (1/°C)). 4.1.7 Primerjava oprijema na mokri podlagi med preskušano pnevmatiko in referenčno pnevmatiko s kontrolno pnevmatiko 4.1.7.1 Splošno Kadar je velikost preskušane pnevmatike bistveno drugačna od velikosti referenčne pnevmatike, se lahko zgodi, da ju ni mogoče neposredno primerjati na istem osebnem avtomobilu, opremljenem z merilnimi instrumenti. Pri tej preskusni metodi se uporabi vmesna pnevmatika (v nadaljnjem besedilu: kontrolna pnevmatika), v skladu z opredelitvijo iz odstavka 2.5. 4.1.7.2 Načelo pristopa V načelu gre za uporabo kompleta kontrolnih pnevmatik in dveh različnih osebnih avtomobilov, opremljenih z merilnimi instrumenti, pri izvedbi preskusnega cikla za primerjavo kompleta preskušanih pnevmatik s kompletom referenčnih pnevmatik. En osebni avtomobil se najprej opremi s kompletom referenčnih pnevmatik, nato pa s kompletom kontrolnih pnevmatik, drugi pa najprej s kompletom kontrolnih pnevmatik, nato pa s kompletom preskušanih pnevmatik. Uporabljajo se specifikacije iz odstavkov 4.1.2 do 4.1.4. Prvi preskusni cikel je primerjava med kompletom kontrolnih pnevmatik in kompletom referenčnih pnevmatik. Drugi preskusni cikel je primerjava med kompletom preskušanih pnevmatik in kompletom kontrolnih pnevmatik. Izvede se na isti preskusni stezi in na isti dan kot prvi preskusni cikel. Temperatura namočene površine je v območju ± 5 °C od temperature pri prvem preskusnem ciklu. V prvem in drugem preskusnem ciklu se uporabi isti komplet kontrolnih pnevmatik. Indeks oprijema na mokri podlagi za preskušano pnevmatiko (G(T)) se izračuna po naslednji formuli: G(T) = G1 × G2, pri čemer je: G1 relativni indeks oprijema kontrolne pnevmatike (C) na mokri podlagi v primerjavi z referenčno pnevmatiko (R), izračunan po naslednji formuli: G2 relativni indeks oprijema preskušane pnevmatike (T) na mokri podlagi v primerjavi s kontrolno pnevmatiko (C), izračunan po naslednji formuli: 4.1.7.3 Skladiščenje in zaščita Vse pnevmatike iz kompleta kontrolnih pnevmatik morajo biti skladiščene v enakih pogojih. Takoj po izvedbi preskusa kompleta kontrolnih pnevmatik v primerjavi z referenčno pnevmatiko se uporabijo posebni pogoji skladiščenja, ki so opredeljeni v standardu ASTM E 1136-93 (ponovno odobreno v letu 2003). 4.1.7.4 Zamenjava referenčnih in kontrolnih pnevmatik Če med preskušanjem nastopijo neenakomerna obraba ali poškodbe ali če obraba vpliva na rezultate preskusa, se pnevmatika preneha uporabljati. 4.2 Preskusna metoda (b) z uporabo priklopnika, ki ga vleče vozilo, ali vozila za preskušanje pnevmatik 4.2.1 Načelo Meritve se izvajajo na preskusnih pnevmatikah, nameščenih na priklopniku, ki ga vleče vozilo (v nadaljnjem besedilu: vlečno vozilo), ali na vozilu za preskušanje pnevmatik. Močno se aktivira zavora na preskusnem položaju, dokler se ne ustvari zadosten zavorni navor za povzročitev največje zavorne sile, ki nastopi pred blokado koles pri preskusni hitrosti 65 km/h. 4.2.2 Oprema 4.2.2.1 Vlečno vozilo s priklopnikom ali vozilo za preskušanje pnevmatik Vlečno vozilo ali vozilo za preskušanje pnevmatik omogoča ohranjanje predpisane hitrosti, ki znaša 65 ± 2 km/h, tudi pri največjih zavornih silah. Priklopnik ali vozilo za preskušanje pnevmatik je opremljeno z enim položajem, kamor je mogoče namestiti pnevmatiko za namene preskušanja (v nadaljnjem besedilu: preskusni položaj), in naslednjim priborom: (a) opremo za aktiviranje zavor na preskusnem položaju; (b) posodo za vodo, ki vsebuje dovolj vode za napajanje sistema za močenje vozne površine, razen ob uporabi zunanjega močenja; (c) zapisovalno opremo za zapisovanje signalov iz pretvornikov, nameščenih na preskusnem položaju, in za nadzor stopnje močenja, če se uporablja možnost samostojnega močenja. Največje odstopanje stekanja in previsnega kota na preskusnem položaju pri največji navpični obremenitvi je v območju ± 0,5°. Vodila in puše obes so dovolj togi, da kar najbolj zmanjšajo zračnost in zagotovijo skladnost ob uporabi največjih zavornih sil. Sistem obes zagotavlja primerno nosilnost in je zasnovan tako, da izolira resonanco obes. Preskusni položaj je opremljen s serijskim ali posebnim avtomobilskim zavornim sistemom, ki lahko deluje z zadostnim zavornim navorom, da ob predpisanih pogojih povzroči najvišjo vrednost zavorne vzdolžne sile na kolo, ki se preskuša. Sistem za aktiviranje zavor omogoča nadzor časovnega presledka med začetnim aktiviranjem zavor in največjo vzdolžno silo, ki je določen v odstavku 4.2.7.1. Priklopnik ali vozilo za preskušanje pnevmatik je zasnovano tako, da je nanj mogoče namestiti preskušane pnevmatike različnih velikosti, predvidenih za preskušanje. Priklopnik ali vozilo za preskušanje pnevmatik ima možnost prilagoditve navpične obremenitve, kot je določeno v odstavku 4.2.5.2. 4.2.2.2 Merilna oprema Položaj preskusnega kolesa na priklopniku ali vozilu za preskušanje pnevmatik je opremljen s sistemom za merjenje vrtilne hitrosti kolesa ter s pretvorniki za merjenje zavorne sile in navpične obremenitve na preskusnem kolesu. Splošne zahteve za merilni sistem: pri temperaturi okolice med 0 °C in 45 °C sistem instrumentov ustreza naslednjim skupnim zahtevam: (a) skupna točnost sistema, sila: ± 1,5 odstotka celotne lestvice za navpično obremenitev ali zavorno silo; (b) skupna točnost sistema, hitrost: večja izmed naslednjih dveh vrednosti: ± 1,5 odstotka hitrosti ali ± 1,0 km/h. Hitrost vozila: za merjenje hitrosti vozila se uporablja peto kolo ali precizni brezkontaktni sistem za merjenje hitrosti. Zavorne sile: pretvorniki za merjenje zavorne sile merijo vzdolžno silo, ki nastane na stiku med pnevmatiko in vozno površino kot posledica aktiviranja zavor, v obsegu od 0 odstotkov do najmanj 125 odstotkov navpične obremenitve. Zasnova in položaj pretvornika kar najbolj zmanjšata učinke vztrajnosti in mehansko resonanco, ki jo povzročajo tresljaji. Navpična obremenitev: pretvornik za merjenje navpične obremenitve meri navpično obremenitev na preskusnem položaju med uporabo zavor. Pretvornik ima enake specifikacije kot v predhodnem opisu. Sistem za obdelavo signala in zapisovanje: vsa oprema za obdelavo signala in zapisovanje zagotavlja linearni izhodni signal z ojačitvijo in ločljivostjo odčitanih podatkov, ki sta potrebni za izpolnjevanje predhodno določenih zahtev. Poleg tega se uporabljajo naslednje zahteve: (a) najmanjši frekvenčni odziv je ploske oblike od 0 Hz do 50 Hz (100 Hz) v obsegu ± 1 odstotek od celotne lestvice; (b) razmerje med signalom in šumom znaša vsaj 20:1; (c) ojačanje je zadostno, da omogoča prikaz v polnem merilu za najvišjo raven vhodnega signala; (d) vhodna impedanca je vsaj desetkrat večja od izhodne impedance vira signala; (e) oprema je neobčutljiva za tresljaje, pospeševanje in spremembe temperature okolice. 4.2.3 Priprava preskusne steze Preskusna steza se pripravi z izvedbo vsaj desetih potekov preskusa s pnevmatikami, ki niso vključene v program preskušanja, pri 65 ± 2 km/h. 4.2.4 Pogoji za močenje Vlečno vozilo s priklopnikom ali vozilo za preskušanje pnevmatik je lahko dodatno opremljeno s sistemom za močenje tlaka brez posode, ki je pri uporabi priklopnika nameščena na vlečnem vozilu. Voda, ki se nanaša na tlak pred preskusnimi pnevmatikami, se dovaja skozi primerno zasnovano šobo, ki zagotavlja, da ima vodna plast, s katero prihaja v stik preskusna pnevmatika, pri preskusni hitrosti enakomeren prečni presek ob najmanjšem škropljenju in pršenju. Sestava in položaj šobe zagotavljata, da so vodni curki usmerjeni proti preskusni pnevmatiki in nagnjeni proti tlaku pod kotom 20° do 30°. Voda zadeva tlak od 250 mm do 450 mm pred središčem stika pnevmatike. Šoba je nameščena 25 mm nad tlakom ali na najmanjši višini, ki je potrebna za izogibanje oviram, ki jih lahko pričakuje preskuševalec, nikakor pa več kot 100 mm nad tlakom. Vodna plast je vsaj za 25 mm širša od tekalne plasti preskusne pnevmatike in je izvedena tako, da je položaj pnevmatike na sredini med robovoma. Količina dovajane vode zagotavlja globino vode 1,0 ± 0,5 mm in sme med preskusom odstopati za največ ± 10 odstotkov. Prostornina vode na enoto namočene širine je premo sorazmerna s preskusno hitrostjo. Količina vode, nanesene pri 65 km/h, mora pri globini vode 1,0 mm znašati 18 l/s na meter širine namočene površine. 4.2.5 Pnevmatike in platišča 4.2.5.1 Priprava in utekanje pnevmatik Preskusne pnevmatike se obrežejo, tako da se odstranijo vse izbokline na tekalni površini, ki so nastale zaradi odzračevalnih kanalov kalupa ali izlivov na stikih kalupov. Preskusna pnevmatika se namesti na preskusno platišče, ki ga je predpisal proizvajalec pnevmatike. Pravilno naleganje roba se doseže z uporabo primernega maziva. Pretirani rabi maziva se je treba izogibati, da ne bi pnevmatika drsela po platišču. Preskusne pnevmatike, nameščene na platišča, se hranijo na primernem kraju vsaj dve uri, tako da imajo pred preskušanjem vse enako temperaturo okolice. Zaščitene morajo biti pred soncem, da se ne bi zaradi sončnega sevanja preveč segrele. Utekanje pnevmatik se izvede z dvema potekoma zaviranja pri obremenitvi, tlaku in hitrosti, določenih v odstavkih 4.2.5.2, 4.2.5.3 oziroma 4.2.7.1. 4.2.5.2 Obremenitev pnevmatik Obremenitev preskusne pnevmatike med preskušanjem znaša 75 ± 5 odstotkov nosilnosti pnevmatike. 4.2.5.3 Tlak v pnevmatikah Tlak v hladni preskusni pnevmatiki je pri pnevmatikah s standardno nosilnostjo 180 kPa. Pri pnevmatikah s povečano nosilnostjo je tlak v hladni pnevmatiki 220 kPa. Neposredno pred preskušanjem je treba tlak v pnevmatikah p