SL Uradni list Evropske unije L 57/54

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je dostopen na:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 100 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo vozil v zvezi s posebnimi zahtevami za električni pogonski sistem

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Sprememb 01 – Začetek veljavnosti: 4. december 2010

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitve pojmov

3. Vloga za homologacijo

4. Homologacija

5. Zahteve in preskusi

6. Sprememba in razširitev homologacije za tip vozila

7. Skladnost proizvodnje

8. Kazni za neskladnost proizvodnje

9. Popolno prenehanje proizvodnje

10. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov

11. Prehodne določbe

PRILOGE

Priloga 1 – Sporočilo

Priloga 2 – Namestitev homologacijskih oznak

Priloga 3 – Zaščita pred neposrednimi stiki delov pod napetostjo

Priloga 4 – Način merjenja izolacijske upornosti

Priloga 5 – Način potrditve za delovanje vgrajenega sistema za nadzor izolacijske upornosti

Priloga 6 – Bistvene lastnosti cestnih vozil ali sistemov

Priloga 7 – Določanje emisij vodika med napajanjem pogonskega akumulatorja

1. PODROČJE UPORABE

Naslednji predpisi se uporabljajo za varnostne zahteve za električni pogonski sistem cestnih vozil kategorij M in N z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo, ki presega 25 km/h, opremljena z enim ali več električnimi pogonskimi motorji, ki niso stalno priključeni na omrežje, ter za zahteve za njihove visokonapetostne sestavne dele in sisteme, ki so galvansko spojeni z visokonapetostnim vodilom električnega pogonskega sistema.

Ta pravilnik ne zajema varnostnih zahtev za cestna vozila po trku.

2. OPREDELITVE POJMOV

V tem pravilniku se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

2.1 „Vožnja omogočena“ pomeni stanje vozila, pri katerem pritisk na stopalko za plin (ali aktiviranje enakovrednega upravljala) ali sprostitev zavornega sistema povzroči, da električni pogonski sistem premakne vozilo.

2.2 „Pregrada“ pomeni del, ki ščiti pred neposrednim stikom z deli pod napetostjo iz katerekoli smeri.

2.3 „Prevodna povezava“ pomeni povezavo med konektorji in zunanjim virom napajanja z električno energijo s konektorji pri napajanju sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja.

2.4 „Priklopni sistem za napajanje sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja“ pomeni električni tokokrog, ki se uporablja za napajanje sistema za shranjevanje energije, ki ga je mogoče napajati iz zunanjega vira napajanja z električno energijo, vključno z dovodom v vozilo.

2.5 „Neposredni stik“ pomeni stik oseb z deli pod napetostjo.

2.6 „Električno podvozje“ pomeni sklop električno povezanih prevodnih delov, katerih potencial se upošteva kot referenca.

2.7 „Električni tokokrog“ pomeni sklop povezanih delov pod napetostjo, ki so zasnovani tako, da so pri običajnem delovanju oskrbovani z električno energijo.

2.8 „Sistem za pretvorbo električne energije“ pomeni sistem, ki ustvarja in zagotavlja električno energijo za električni pogon.

2.9 „Električni pogonski sistem“ pomeni električni tokokrog, ki vključuje pogonski motor oziroma motorje in lahko vključuje sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, sistem za pretvorbo električne energije, elektronske pretvornike, ustrezne kable in konektorje ter priklopni sistem za napajanje sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja.

2.10 „Elektronski pretvornik“ pomeni napravo, ki omogoča krmiljenje in/ali pretvorbo električne energije za električni pogon.

2.11 „Ohišje“ pomeni del, ki obdaja notranje enote in jih ščiti pred neposrednim stikom iz katere koli smeri.

2.12 „Izpostavljeni prevodni del“ pomeni prevodni del, ki se ga je mogoče dotakniti v skladu z določbami stopnje zaščite IPXXB, in ki zaradi napake v izolaciji pride pod napetost.

2.13 „Zunanji vir napajanja z električno energijo“ pomeni vir napajanja z električno energijo z izmeničnim (AC) ali enosmernim tokom (DC) zunaj vozila.

2.14 „Visoka napetost“ pomeni razvrstitev električnega sestavnega dela ali tokokroga, če je njegova delovna napetost > 60 V in ≤ 1 500 V DC ali > 30 V in ≤ 1 000 V AC efektivne vrednosti (r.m.s.)

2.15 „Visokonapetostno vodilo“ pomeni električni tokokrog, vključno s priklopnim sistemom za napajanje sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, ki deluje pri visoki napetosti.

2.16 „Posredni stik“ pomeni stik oseb z izpostavljenimi prevodnimi deli.

2.17 „Deli pod napetostjo“ pomeni prevodne dele, ki so pri običajni uporabi oskrbovani z električno energijo.

2.18 „Prtljažni prostor“ pomeni prostor v vozilu za prtljago, ki ga omejujejo streha, pokrov motorja, pod, bočne stene ter pregrada in ohišje za zaščito pogonskega sistema pred neposrednim stikom z deli pod napetostjo, ki je od prostora za potnike ločen s prednjo ali zadnjo pregradno steno.

2.19 „Vgrajeni sistem nadzora izolacijske upornosti“ pomeni napravo, ki nadzira izolacijsko upornost med visokonapetostnimi vodili in električnim podvozjem.

2.20 „Pogonski akumulator odprtega tipa“ pomeni tekočinski akumulator, ki ga je treba polniti z vodo in ustvarja vodikov plin, ki se sprošča v ozračje.

2.21 „Prostor za potnike“ pomeni prostor v vozilu, namenjen potnikom, ki ga omejujejo streha, pod, bočne stene, vrata, okenska stekla, prednja in zadnja pregradna stena ali zadnja vrata ter pregrade in ohišja za zaščito pogonskega sistema pred neposrednim stikom z deli pod napetostjo.

2.22 „Stopnja zaščite“ pomeni zaščito, ki jo zagotavlja pregrada/ohišje v zvezi s stikom preskusne sonde, kot so preskusni zobci (IPXXB) ali preskusna žica (IPXXD), z deli pod napetostjo, kot je opredeljeno v Prilogi 3.

2.23 „Sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja“ pomeni sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, ki zagotavlja električno energijo za električni pogon.

2.24 „Vzdrževalno stikalo“ pomeni napravo za izklop električnega tokokroga pri opravljanju pregledov in vzdrževalnih del na sistemu za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, na gorivnih celicah itd.

2.25 „Trden izolator“ pomeni izolacijsko prevleko kablov, ki pokriva in ščiti dele pod napetostjo pred neposrednim stikom iz katere koli smeri; pokrovi za izolacijo delov konektorjev, ki so pod napetostjo, in lak ali barva za izolacijo.

2.26 „Tip vozila“ pomeni vozila, ki se ne razlikujejo v tako bistvenih vidikih, kot so: (a) vgradnja električnega pogonskega sistema in galvansko spojenega visokonapetostnega vodila; (b) narava in vrsta električnega pogonskega sistema in galvansko spojenih visokonapetostnih sestavnih delov.

2.27 „Delovna napetost“ pomeni največjo efektivno vrednost (r.m.s.) napetosti električnega tokokroga, ki jo določi proizvajalec in se lahko pojavi med katerimi koli prevodnimi deli v pogojih odprtega vezja ali v običajnih pogojih delovanja. Če je električni tokokrog galvansko ločen, se delovna napetost določi za vsak ločen tokokrog.

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1 Vlogo za homologacijo tipa vozila v zvezi s posebnimi zahtevami za električni pogonski sistem vloži proizvajalec vozila ali njegov ustrezno pooblaščen predstavnik.

3.2 Vlogi se priložijo spodaj navedeni dokumenti v treh izvodih in naslednji podatki:

3.2.1 Podroben opis tipa vozila glede električnega pogonskega sistema in galvansko spojenega visokonapetostnega vodila.

3.3 Tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse, se predloži vozilo, ki je predstavnik tipa v postopku homologacije.

3.4 Pristojni organ pred podelitvijo homologacije preveri, ali obstajajo zadovoljivi ukrepi za zagotovitev učinkovitega preverjanja skladnosti proizvodnje.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če vozilo, predloženo v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5 spodaj in iz prilog 3, 4, 5 in 7 k temu pravilniku, se homologacija za ta tip vozila podeli.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (zdaj 01 za Pravilnik v tej obliki) označujeta spremembe, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

4.3 Obvestilo o podelitvi, zavrnitvi ali razširitvi ali preklicu homologacije ali popolnem prenehanju proizvodnje tipa vozila v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

4.4 Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, mora biti na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

4.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo; (1)/

4.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in številka homologacije na desni strani kroga iz odstavka 4.4.1.

4.5 Če je vozilo skladno s tipom vozila, homologiranim po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom, simbola iz odstavka 4.4.1 ni treba ponoviti; v tem primeru se v navpičnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 4.4.1 navedejo številke pravilnika, homologacije in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

4.6 Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna.

4.7 Homologacijska oznaka se namesti v bližino podatkovne tablice vozila, ki jo je namestil proizvajalec, ali nanjo.

4.8 V Prilogi 2 k temu pravilniku so navedeni primeri namestitev homologacijskih oznak.

5. ZAHTEVE IN PRESKUSI

5.1 Zaščita pred električnim udarom

Te zahteve za električno varnost se uporabljajo za visokonapetostna vodila, kadar niso povezana z visokonapetostnimi zunanjimi viri napajanja.

5.1.1 Zaščita pred neposrednim stikom

Zaščita pred neposrednim stikom z deli pod napetostjo mora izpolnjevati zahteve iz odstavkov 5.1.1.1 in 5.1.1.2. Teh zaščit (trdnega izolatorja, pregrade, ohišja itd.) ne sme biti mogoče odpreti, razstaviti ali odstraniti brez uporabe orodja.

5.1.1.1 V prostoru za potnike ali prtljago morajo biti deli pod napetostjo zaščiteni s stopnjo zaščite IPXXD.

5.1.1.2 V prostorih, ki niso prostori za potnike ali prtljago, morajo biti deli pod napetostjo zaščiteni s stopnjo zaščite IPXXB.

5.1.1.3 Konektorji

Šteje se, da konektorji (vključno z dovodom v vozilo) to zahtevo izpolnjujejo, če:

(a) izpolnjujejo zahteve odstavkov 5.1.1.1 in 5.1.1.2, potem ko se ločijo brez uporabe orodja, ali

(b) so nameščeni pod podom in imajo mehanizem za blokiranje, ali

(c) imajo mehanizem za blokiranje in je treba za ločitev konektorja z orodjem odstraniti druge sestavne dele, ali

(d) napetost delov pod napetostjo v eni sekundi po ločitvi konektorja pade na DC 60 V ali manj ali na AC 30 V (r.m.s.) ali manj.

5.1.1.4 Vzdrževalno stikalo

Za vzdrževalno stikalo, ki ga je mogoče odpreti, razstaviti ali odstraniti brez orodja, je sprejemljivo, če, potem ko se odpre, razstavi ali odstrani brez orodja, dosega stopnja zaščite IPXXB.

5.1.1.5 Oznake

5.1.1.5.1 Na sistemu za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja ali blizu tega sistema mora biti simbol, prikazan na sliki 1. Simbol mora imeti rumeno ozadje, rob in puščica morata biti črna.

Slika 1

Oznaka visokonapetostne opreme

5.1.1.5.2 Simboli morajo biti vidni tudi na ohišjih in pregradah, ki ščitijo dele pod visoko napetostjo. Ta določba ni obvezna za konektorje za visokonapetostna vodila. Ta določba se ne uporablja v naslednjih primerih:

(a) kjer pregrad ali ohišij fizično ni mogoče doseči, odpreti ali odstraniti; razen če se z orodjem odstranijo drugi sestavni deli vozila;

(b) kadar so pregrade in ohišja pod podom vozila.

5.1.1.5.3 Kabli za visokonapetostna vodila, ki niso v ohišjih, morajo imeti zunanji ovoj oranžne barve.

5.1.2 Zaščita pred posrednim stikom

5.1.2.1 Za zaščito pred električnim udarom zaradi posrednega stika morajo biti izpostavljeni prevodni deli, kot sta prevodna pregrada in ohišje, dobro galvansko spojeni z električnim podvozjem z električno žico ali ozemljitvenim kablom ali zvarjeni ali povezani s sorniki itd., tako da se ne ustvarja nevarni potencial.

5.1.2.2 Upornost med vsemi izpostavljenimi prevodnimi deli in električnim podvozjem mora biti nižja od 0,1 ohma, če je tok najmanj 0,2 ampera.

Ta zahteva je izpolnjena, če je galvanski spoj zvarjen.

5.1.2.3 Pri motornih vozilih, ki bodo z ozemljenim zunanjim virom napajanja z električno energijo povezana prek prevodne povezave, mora biti zagotovljena naprava, ki omogoča galvansko povezavo električnega podvozja z ozemljitvijo.

Naprava mora omogočati povezavo z ozemljitvijo, preden se vozilo priključi na zunanjo napetost, in vzdrževanje te povezave, dokler zunanja napetost ni odstranjena iz vozila.

Izpolnjevanje te zahteve se lahko dokaže bodisi z uporabo konektorja, ki ga določi proizvajalec avtomobila, bodisi z analizo.

5.1.3 Izolacijska upornost

5.1.3.1 Električni pogonski sistem, sestavljen iz ločenih vodil za enosmerni in izmenični tok

Če so visokonapetostna vodila za izmenični tok in visokonapetostna vodila za enosmerni tok galvansko izolirana ena od drugih, mora izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električnim podvozjem znašati najmanj 100 Ω/volt delovne napetosti za vodila za enosmerni tok in najmanj 500 Ω/volt delovne napetosti za vodila za izmenični tok.

Meritev se izvede v skladu s Prilogo 4 „Merjenje izolacijske upornosti“.

5.1.3.2 Električni pogonski sistem, sestavljen iz kombiniranih vodil za enosmerni in izmenični tok

Če so visokonapetostna vodila za izmenični tok in visokonapetostna vodila za enosmerni tok galvansko spojena, mora izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električnim podvozjem znašati najmanj 500 Ω/volt delovne napetosti.

Če pa so vsa visokonapetostna vodila za izmenični tok zaščitena z enim od naslednjih dveh ukrepov, mora izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električnim podvozjem znašati najmanj 100 Ω/volt delovne napetosti:

(a) dvema ali več sloji trdnih izolatorjev, pregrad ali ohišij, ki neodvisno izpolnjujejo zahtevo iz odstavka 5.1.1, na primer kabli;

(b) mehansko robustnimi zaščitami z ustrezno vzdržljivostjo glede na življenjsko dobo vozil, kot so ohišja motorja, ohišja elektronskih pretvornikov ali konektorji,

Izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električnim podvozjem se lahko dokaže z izračunom, meritvijo ali kombinacijo obojega.

Merjenje se izvede v skladu s Prilogo 4 „Merjenje izolacijske upornosti“.

5.1.3.3 Vozila na gorivne celice

Če najmanjše predpisane izolacijske upornosti ni mogoče vzdrževati, je treba zagotoviti zaščito z eno od naslednjih možnosti:

(a) dva ali več slojev trdnih izolatorjev, pregrad ali ohišij, ki neodvisno izpolnjujejo zahteve iz odstavka 5.1.1;

(b) vgrajenim sistemom nadzora izolacijske upornosti skupaj z opozorilom vozniku, če izolacijska upornost pade pod najmanjšo zahtevano vrednost. Izolacijske upornosti med visokonapetostnim vodilom priklopnega sistema za napajanje sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, ki je oskrbovan z energijo samo med napajanjem sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, in električnim podvozjem ni treba nadzirati. Delovanje vgrajenega sistema nadzora izolacijske upornosti se potrdi, kakor je opisano v Prilogi 5.

5.1.3.4 Zahteva za izolacijo upornost za priklopni sistem za napajanje sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja

Za dovod v vozilo, ki je namenjen za prevodno priključitev na ozemljen zunanji vir napajanja z izmeničnim tokom in električni tokokrog, ki je galvansko spojen z dovodom v vozilo med napajanjem sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja, mora biti izolacijska upornost med visokonapetostnim vodilom in električnim podvozjem pri izklopljenem spojniku polnilnika najmanj 1 ΜΩ. Med merjenjem se pogonski akumulator lahko izklopi.

5.2 Sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja

5.2.1 Zaščita pred prekomernim tokom

Sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja se ne sme pregreti.

Če se sistem za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja pregreje zaradi prekomernega toka, mora biti opremljen z zaščitnimi napravami, kot so varovalke, prekinjevalci toka ali glavni kontaktorji.

Ta zahteva se ne uporablja, če proizvajalec predloži podatke, da je pregretje zaradi prekomernega toka preprečeno brez zaščitne naprave.

5.2.2 Kopičenje plina

Prostori za namestitev pogonskega akumulatorja odprtega tipa, ki lahko proizvaja vodikov plin, morajo biti opremljeni z ventilatorjem ali prezračevalnim vodom, da se prepreči kopičenje vodikovega plina.

5.3 Funkcionalna varnost

Voznik mora dobiti vsaj kratkotrajno opozorilo, ko je vozilo v stanju „vožnja omogočena“.

Ta določba se ne uporablja v pogojih, ko pogonsko moč vozila neposredno ali posredno zagotavlja motor z notranjim izgorevanjem.

Voznik mora biti pri zapuščanju vozila opozorjen (npr. z optičnim ali zvočnim signalom), če je vozilo še vedno v stanju vožnja omogočena.

Če se za napajanje sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja lahko uporabi zunanji vir napajanja, mora biti gibanje vozila z lastnim pogonskim sistemom onemogočeno, dokler je konektor zunanjega vira napajanja z električno energijo fizično povezan z dovodom v vozilo.

Izpolnjevanje te zahteve se dokaže z uporabo konektorja, ki ga določi proizvajalec vozila.

Vozniku mora biti prikazano stanje krmilne enote za smer vožnje.

5.4 Določanje emisij vodika

5.4.1 Ta preskus je treba opraviti na vseh vozilih, ki so opremljena s pogonskimi akumulatorji odprtega tipa.

5.4.2 Preskus se izvede v skladu z metodo iz Priloge 7 tega pravilnika. Vzorčenje in analiza vodika morata biti taka, kot je predpisano. Druge analitske metode se lahko odobrijo, če se dokaže, da dajejo enakovredne rezultate.

5.4.3 Med običajnim postopkom napajanja v pogojih iz Priloge 7 morajo biti emisije vodika 5 ur nižje od 125 g ali t2 (v urah) nižje od 25 x t2 g.

5.4.4 Med napajanjem z vgrajenim polnilnikom, ki ima okvaro (pogoji iz Priloge 7), morajo biti emisije vodika nižje od 42 g. Vgrajeni polnilnik mora tudi omejiti to možno okvaro na 30 minut.

5.4.5 Vsi postopki, povezani z napajanjem akumulatorja, se samodejno nadzirajo, vključno s prenehanjem napajanja.

5.4.6 Faz napajanja ne sme biti mogoče ročno krmiliti.

5.4.7 Običajni priklop na električno omrežje ali odklop z omrežja ali prekinitev električnega toka ne smejo vplivati na sistem za krmiljenje faz napajanja.

5.4.8 Pomembne napake pri napajanju morajo biti vozniku trajno prikazane. Pomembna napaka pri napajanju je napaka, ki lahko pri poznejšem napajanju povzroči motnje v delovanju vgrajenega polnilnika.

5.4.9 Proizvajalec mora v navodilih za uporabo navesti, da vozilo izpolnjuje te zahteve.

5.4.10 Homologacija, podeljena tipu vozil glede emisije vodika, se lahko razširi na različne tipe vozil iz iste družine v skladu z opredelitvijo družine iz dodatka 2 Priloge 7.

6. SPREMEMBE IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE ZA TIP VOZILA

6.1 Vsaka sprememba tipa vozila se sporoči upravnemu organu, ki je podelil homologacijo tipa vozila. Organ lahko potem:

6.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo imele nobenega znatnega škodljivega vpliva in da vozilo v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve; ali

6.1.2 od tehnične službe, ki izvaja preskuse, zahteva nadaljnje poročilo o preskusu.

6.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije, ki opredeljuje spremembo, se po postopku iz zgornjega odstavka 4.3 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

6.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, tej razširitvi dodeli serijsko številko in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

7. SKLADNOST PROIZVODNJE

7.1 Vsako vozilo, homologirano v skladu s tem pravilnikom, se izdela tako, da izpolnjuje zahteve iz odstavka 5.

7.2 Za preverjanje izpolnjevanja zahtev iz odstavka 7.1. se izvajajo ustrezna preverjanja proizvodnje.

7.3 Imetnik homologacije mora zlasti:

7.3.1 zagotavljati obstoj postopkov za učinkovit nadzor kakovosti vozil;

7.3.2 imeti dostop do preskusne opreme, ki je potrebna za preverjanje skladnosti vsakega homologiranega tipa;

7.3.3 zagotoviti, da se podatki o rezultatih preskusov zabeležijo in da je priložena dokumentacija na voljo tako dolgo, kot se določi v dogovoru z upravnim organom;

7.3.4 analizirati rezultate vseh vrst preskusov za potrditev in zagotovitev stalnosti lastnosti vozila, pri čemer so dovoljena dopustna odstopanja pri industrijski proizvodnji;

7.3.5 zagotoviti, da se za vsak tip vozila opravijo vsaj preskusi iz odstavka 5 tega pravilnika;

7.3.6 zagotoviti, da se vsaka serija vzorcev ali preskušancev, ki pokažejo neskladnost v zadevni vrsti preskusa, dodatno vzorči in preskusi. Sprejmejo se vsi potrebni ukrepi za ponovno vzpostavitev skladnosti zadevne proizvodnje.

7.4 Pristojni organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri metode nadzora skladnosti, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu.

7.4.1 Pri vsakem pregledu se inšpektorju predložijo zapisi o preskusih in proizvodnji.

7.4.2 Inšpektor lahko naključno izbere vzorce za preskus v proizvajalčevem laboratoriju. Najmanjše število vzorcev se lahko določi v skladu z rezultati preverjanja, ki ga opravi proizvajalec.

7.4.3 Če je stopnja kakovosti nezadovoljiva ali se zdi, da je treba potrditi veljavnost opravljenih preskusov iz odstavka 7.4.2., inšpektor izbere vzorce, ki se pošljejo tehnični službi, ki je izvedla homologacijske preskuse.

7.4.4 Pristojni organ lahko opravi kateri koli preskus iz tega pravilnika.

7.4.5 Pregledi, ki jih odobri pristojni organ, se ponavadi izvedejo enkrat na leto. Če se med enim od teh obiskov rezultati niso zadovoljivi, pristojni organ zagotovi, da se sprejme vse potrebno za čim prejšnjo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

8. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Homologacija, podeljena za tip vozila v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 7 ali če vozilo ali njegovi sestavni deli ne prestanejo uspešno preskusov iz odstavka 7.3.5.

8.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

9. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila, za katerega je bila podeljena homologacija v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

10. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije ali popolno prenehanje proizvodnje.

11. PREHODNE DOLOČBE

11.1 Od uradnega začetka veljavnosti sprememb 01 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacije v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

11.2 Po 24 mesecih od začetka veljavnosti pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije le, če tip vozila, ki je v homologacijskem postopku, izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

11.3 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitve homologacij v skladu s prejšnjimi spremembami tega pravilnika.

11.4 V 24-mesečnem obdobju po začetku veljavnosti sprememb 01 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej podeljujejo homologacije za tiste tipe vozil, ki izpolnjujejo zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen s prejšnjimi spremembami.

11.5 Ne glede na zgornje prehodne določbe pogodbenicam, ki začnejo uporabljati ta pravilnik po začetku veljavnosti najnovejših sprememb, ni treba sprejeti homologacij, ki so bile podeljene v skladu s katerimi koli prejšnjimi spremembami tega pravilnika.

(1) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo, 53 za Tajsko, 54 in 55 (prosto), 56 za Črno goro, 57 (prosto) ter 58 za Tunizijo. Nadaljnje številčne oznake se drugim državam podelijo v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo Sporazum o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, ali pristopijo k njemu, generalni sekretar Združenih narodov pa tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

PRILOGA 1 SPOROČILO (največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 2 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKIH OZNAK VZOREC A (Glej odstavek 4.4 tega pravilnika) VZOREC B (Glej odstavek 4.5 tega pravilnika) (1) Slednja številka je navedena samo kot primer.

PRILOGA 3 ZAŠČITA DELOV POD NAPETOSTJO PRED NEPOSREDNIM STIKOM 1. SONDE DOSTOPA Sonde dostopa za preverjanje zaščite oseb pred dostopom do delov pod napetostjo so navedene v preglednici 1. 2. PRESKUSNI POGOJI Sonda dostopa se potisne v vse odprtine ohišja s silo, določeno v preglednici 1. Če deloma ali popolnoma prodre, se namesti v vsak možen položaj, vendar zaustavitvena površina v nobenem primeru ne sme popolnoma prodreti skozi odprtino. Notranje pregrade se štejejo za del ohišja. Med sondo in deli pod napetostjo znotraj pregrade ali ohišja na nizkonapetostno napajanje (ne manj kakor 40 V in ne več kakor 50 V) je treba zaporedno priključiti ustrezno luč. Metoda signalnega tokokroga se uporablja tudi za premične dele pod napetostjo visokonapetostne opreme. Če je to mogoče, lahko notranji premični deli delujejo počasi. 3. POGOJI SPREJEMLJIVOSTI Sonda dostopa se ne sme dotikati delov pod napetostjo. Če signalni tokokrog med sondo in deli pod napetostjo potrdi, da je ta zahteva izpolnjena, luč ne zasveti. Pri preskusu za IPXXB spojeni preskusni zobci lahko prodrejo do dolžine 80 mm, vendar zaustavitvena površina (premer 50 mm × 20 mm) ne sme prodreti skozi odprtino. Začne se v iztegnjenem položaju, nato pa se oba spoja preskusnih zobcev zaporedno upogneta pod kotom do 90° glede na os sosednjega dela zobcev in se namestita v vsak možen položaj. Pri preskusih za IPXXD sonda dostopa lahko prodre za celotno dolžino, vendar zaustavitvena površina ne sme popolnoma prodreti skozi odprtino. Preglednica 1 Sonde dostopa za preskuse zaščite oseb pred dostopom do nevarnih delov Slika 1 Spojeni preskusni zobci Material: kovina, če ni določeno drugače Dolžinske mere v milimetrih Dovoljena odstopanja za mere brez posebnih dovoljenih odstopanj: (a) za kote: 0/– 10° (b) za dolžinske mere: do 25 mm: 0/– 0,05 mm preko 25 mm: ± 0,2 mm Oba spoja morata omogočati gibanje v isti ravnini in v isti smeri pod kotom 90° z dovoljenim odstopanjem 0 do + 10°.

PRILOGA 4 MERJENJE IZOLACIJSKE UPORNOSTI 1. SPLOŠNO Izolacijska upornost za vsako visokonapetostno vodilo vozila se izmeri ali izračuna z meritvami iz vsakega dela ali sestavne enote visokonapetostnega vodila (v nadaljnjem besedilu: deljeno merjenje). 2. MERILNA METODA Izolacijska upornost se meri tako, da se izmed metod iz odstavkov 2.1 do 2.2 izbere ustrezna merilna metoda, glede na električni naboj delov pod napetostjo ali izolacijsko upornost itd. S pomočjo diagrama električnega tokokroga itd. je treba vnaprej pojasniti razpon električnega tokokroga, ki se bo meril. Poleg tega so za merjenje izolacijske upornosti morebiti potrebne spremembe, kot je na primer odstranitev pokrova zaradi dostopa do delov pod napetostjo, risanje črt za merjenje, sprememba programske opreme itd. Kadar izmerjene vrednosti zaradi delovanja vgrajenega sistema za nadzor izolacijske upornosti itd. niso obstojne, so za izvajanje meritve morebiti potrebne spremembe, kot je zaustavitev delovanja zadevne naprave ali njena odstranitev. Ko se naprava odstrani, je treba z risbami itd. dokazati, da ne bo spremenila izolacijske upornosti med deli pod napetostjo in električnim podvozjem. Potrebna je izredna previdnost glede kratkega stika, električnega udara itd., ker ta potrditev lahko zahteva neposredno delovanje visokonapetostnega tokokroga. 2.1 Merilna metoda z uporabo enosmerne napetosti iz virov zunaj vozila 2.1.1 Merilni instrument Uporablja se instrument za preskušanje izolacijske upornosti, ki lahko uporablja enosmerno napetost, ki je višja od delovne napetosti visokonapetostnega vodila. 2.1.2 Merilna metoda Instrument za preskušanje izolacijske upornosti se poveže med deli pod napetostjo in električnim podvozjem. Nato se izolacijska upornost izmeri tako, da se uporabi enosmerna napetost, ki je najmanj polovična delovna napetost visokonapetostnega vodila. Če ima sistem več razponov napetosti (npr. zaradi pretvornika povečevanja) v galvansko spojenem tokokrogu in nekateri sestavni deli ne prenesejo delovne napetosti celotnega tokokroga, se lahko izolacijska upornost med temi sestavnimi deli in električnim podvozjem izmeri ločeno z vsaj polovično vrednostjo njihove delovne napetosti, pri čemer so ti sestavni deli izklopljeni. 2.2 Merilna metoda z uporabo sistema vozila za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja kot vira enosmerne napetosti 2.2.1 Pogoji preskusnega vozila Visokonapetostno vodilo se napaja z energijo iz sistema vozila za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja in/ali iz sistema za pretvorbo energije in napetost sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja in/ali sistema za pretvorbo energije mora ves čas preskusa ustrezati najmanj nazivni delovni napetosti, ki jo določi proizvajalec vozila. 2.2.2 Merilni instrument V tem preskusu se uporablja voltmeter, ki meri vrednosti enosmernega toka in ima notranjo upornost večjo od 10 ΜΩ. 2.2.3 Merilna metoda 2.2.3.1 Prvi korak Napetost se meri tako, kot je prikazano na sliki 1 in zapiše se napetost visokonapetostnega vodila (Vb). Vb je enaka ali višja od nominalne delovne napetosti sistema za shranjevanje energije z možnostjo ponovnega polnjenja in/ali sistema za pretvorbo energije, ki jo določi proizvajalec. Slika 1 Merjenje Vb, V1, V2 2.2.3.2 Drugi korak Izmeri in zapiše se napetost (V1) med negativno stranjo visokonapetostnega vodila in električnim podvozjem (glej sliko 1). 2.2.3.3 Tretji korak Izmeri in zapiše se napetost (V2) med pozitivno stranjo visokonapetostnega vodila in električnim podvozjem (glej sliko 1). 2.2.3.4 Četrti korak Če je V1 višja ali enaka V2, se med negativno stranjo visokonapetostnega vodila in električnim podvozjem vstavi standardna znana upornost (Ro). Ko je Ro nameščena, se izmeri napetost (V1’) med negativno stranjo visokonapetostnega vodila in električnim podvozjem (glej sliko 2). Električna izolacija (Ri) se izračuna po naslednji enačbi: Ri = Ro * (Vb / V1’ – Vb / V1) ali Ri = Ro * Vb * (1 / V1’ – 1 / V1) Slika 2 Merjenje V1’ Če je V2 višja kot V1, se med pozitivno stranjo visokonapetostnega vodila in električnim podvozjem vstavi standardna znana upornost (Ro). Ko je Ro nameščena, se izmeri napetost (V2’) med pozitivno stranjo visokonapetostnega vodila in električnim podvozjem. (Glej sliko 3). Električna izolacija (Ri) se izračuna po prikazani enačbi. Ta vrednost električne izolacije (v Ω) se deli z nazivno delovno napetostjo visokonapetostnega vodila (v voltih). Električna izolacija (Ri) se izračuna po naslednji enačbi: Ri = Ro * (Vb / V2’ – Vb / V2) ali Ri = Ro * Vb * (1 / V2’ – 1 / V2) Slika 3 Merjenje V2’ 2.2.3.5 Peti korak Izolacijska upornost (v Ω/V) se dobi tako, da se vrednost električne izolacije Ri (v Ω) delimo z delovno napetostjo visokonapetostnega vodila (v voltih). Opomba 1: Standardna znana upornost Ro (v Ω) mora biti vrednost najmanjše zahtevane izolacijske upornosti (v Ω/V), pomnožena z delovno napetostjo vozila plus/minus 20 odstotkov (v voltih). Ni potrebno, da je Ro natančno ta vrednost, ker so enačbe veljavne za katero koli Ro; vendar Ro v tem razponu zagotavlja dobro rešitev za merjenje napetosti.

PRILOGA 5 NAČIN POTRDITVE ZA DELOVANJE VGRAJENEGA SISTEMA ZA NADZOR IZOLACIJSKE UPORNOSTI Delovanje vgrajenega sistema za nadzor izolacijske upornosti se potrdi na naslednji način: Vstavi se upor, ki ne povzroči, da bi izolacijska upornost med terminalom, ki se opazuje, in električnim podvozjem padla pod najnižjo zahtevano vrednost izolacijske upornosti. Sproži se opozorilo.

PRILOGA 6 BISTVENE ZNAČILNOSTI CESTNIH VOZIL ALI SISTEMOV 1. SPLOŠNO 1.1 Znamka (blagovna znamka proizvajalca): … 1.2 Tip: … 1.3 Kategorija vozila: … 1.4 Trgovska imena (če obstajajo): … 1.5 Ime in naslov proizvajalca: … 1.6 Po potrebi ime in naslov zastopnika proizvajalca: … 1.7 Načrti in/ali fotografije vozila: … 2. ELEKTRIČNI MOTOR (POGONSKI MOTOR) 2.1 Tip (način navitja, vzbujanje): … 2.2 Največja urna moč (kW): … 3. AKUMULATOR (ČE JE SISTEM ZA SHRANJEVANJE ENERGIJE Z MOŽNOSTJO PONOVNEGA POLNJENJA AKUMULATOR) 3.1 Blagovna znamka akumulatorja: … 3.2 Navedba vseh tipov elektrokemičnih celic: … 3.3 Nazivna napetost (V): … 3.4 Število akumulatorskih celic: … 3.5 Stopnja kombinacije plinov (v odstotkih): … 3.6 Vrste prezračevanja za akumulatorski modul/sklop: … 3.7 Vrsta hladilnega sistema (če se uporablja): … 3.8 Zmogljivost (Ah): … 4. GORIVNA CELICA (ČE SE UPORABLJA) 4.1 Tovarniška in blagovna znamka gorivne celice: … 4.2 Tipi gorivne celice: … 4.3 Nazivna napetost (V): … 4.4 Število celic: … 4.5 Vrsta hladilnega sistema (če se uporablja): … 4.6 Največja moč (kW): … 5. VAROVALKA IN/ALI PREKINJEVALEC TOKA 5.1 Tip: … 5.2 Graf, ki prikazuje funkcionalni razpon: … 6. MOČNOSTNI KABLI 6.1 Tip: … 7. ZAŠČITA PRED ELEKTRIČNIM UDAROM 7.1 Opis koncepta zaščite: … 8. DODATNI PODATKI 8.1 Kratek opis vgradnje sestavnih delov električnega tokokroga ali načrti/slike, ki kažejo mesto vgradnje sestavnih delov električnega tokokroga: … 8.2 Shema vseh električnih funkcij, vključenih v električni tokokrog: … 8.3 Delovna napetost (V): …