SL Uradni list Evropske unije C 298/3

Sklepi Sveta in predstavnikov vlad držav članic, ki so se sestali v okviru Sveta, o učinkovitosti in pravičnosti v izobraževanju in usposabljanju

(2006/C 298/03)

SVET EVROPSKE UNIJE IN PREDSTAVNIKI VLAD DRŽAV ČLANIC, KI SO SE SESTALI V OKVIRU SVETA —

OB UPOŠTEVANJU:

1. strateškega cilja, ki ga je Evropski uniji zastavil Evropski svet 23. in 24. marca 2000 v Lizboni, namreč „naj EU postane najbolj konkurenčno in dinamično, na znanju temelječe gospodarstvo na svetu, sposobno trajnostne gospodarske rasti, ki bo zagotavljala številnejša in boljša delovna mesta ter večjo socialno kohezijo“, ter ob upoštevanju mandata lizbonskega Sveta Svetu za izobraževanje, naj „na splošno preuči konkretne prihodnje cilje izobraževalnih sistemov ter se pri tem osredotoči na zadeve in prednostne naloge skupnega pomena ob spoštovanju nacionalne raznolikosti“ (1);

2. poročila Sveta za izobraževanje z dne 12. februarja 2001 z naslovom „Konkretni prihodnji cilji sistemov izobraževanja in usposabljanja“, predloženega Evropskemu svetu v Stockholmu 23. in 24. marca 2001, ki določa tri strateške cilje in trinajst pripadajočih ciljev (2);

3. prvega in drugega strateškega cilja delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, namreč „Izboljšanje kakovosti in učinkovitosti sistemov izobraževanja in usposabljanja v EU“ — skupaj s pripadajočim ciljem „Najboljša možna izraba virov“ (3) — ter „Olajševanje dostopa do sistemov izobraževanja in usposabljanja za vse“ — skupaj s pripadajočima ciljema „Odprto učno okolje“ in „Podpora dejavnemu državljanstvu, enakim možnostim in socialni koheziji“;

4. sporočila Komisije z dne 10. januarja 2003„Učinkovito vlaganje v izobraževanje in usposabljanje: obveza za Evropo“, ki poziva k „trajnemu povečanju naložb v človeške vire“ ter k „učinkovitejši porabi obstoječih virov“ (4);

5. sklepov Sveta z dne 5. maja 2003 o referenčnih ravneh povprečne evropske uspešnosti pri izobraževanju in usposabljanju (merila uspešnosti), v katerih je bilo poudarjeno, da „Svet soglaša, da se določi vrsta referenčnih ravni povprečne evropske uspešnosti… ki bodo služile kot eno od orodij za spremljanje izvajanja“ delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ (5).

6. skupnega vmesnega poročila Sveta in Komisije z dne 26. februarja 2004 o izvajanju delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, ki izpostavlja „nujno potrebo po večjem ter učinkovitejšem in uspešnejšem vlaganju v človeške vire“ ter poziva k „višji stopnji naložb javnega sektorja … ter po potrebi k višji stopnji zasebnih naložb, zlasti v visokem šolstvu, izobraževanju odraslih in stalnem poklicnem usposabljanju“ (6);

7. skupnega vmesnega poročila Sveta in Komisije z dne 23. februarja 2006 o izvajanju delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“, ki poudarja, da je enako upoštevanje ciljev o učinkovitosti, kakovosti in pravičnosti sistemov izobraževanja in usposabljanja „osnovni pogoj za doseganje lizbonskih ciljev ob krepitvi evropskega socialnega modela“, in da „se ne sme izbirati med učinkovitostjo in pravičnostjo“ ter dalje da „so zlasti nadvse pomembne naložbe v predšolsko izobraževanje, da se preprečita neuspeh med šolanjem in socialna izključenost“ (7);

8. sklepov spomladanskega Evropskega sveta 23. in 24. marca 2006, v katerih je poudarjeno, da „sta izobraževanje in usposabljanje odločilna dejavnika za razvoj dolgoročnih zmogljivosti EU na področju konkurenčnosti in socialne kohezije“ ter da „je treba… okrepiti reforme za zagotovitev visokokakovostnih izobraževalnih sistemov, ki so hkrati učinkoviti in pravični“ in da „naložbe v izobraževanje in usposabljanje prinašajo visoke dobičke, ki znatno presegajo stroške in sežejo mnogo dlje kot do leta 2010“ (8);

9. sporočila Komisije „Učinkovitost in pravičnost v evropskih sistemih izobraževanja in usposabljanja“ (9), v katerem so države članice pozvane, naj razvijajo kulturo vrednotenja; pripravljeno je bilo v sodelovanju z raziskovalnimi mrežami in predstavlja pozitiven korak k nadaljnjemu razvoju z dokazi podprte politike na področju izobraževanja in usposabljanja —

UGOTAVLJAJO, da:

sta izobraževanje in usposabljanje področji, ki ju urejajo in jim zagotavljajo sredstva pristojni organi posameznih držav članic v skladu z nacionalno zakonodajo, politikami in praksami. Vendar pa istočasno obstaja tudi potreba po evropskem sodelovanju, da bi se učili iz izkušenj in dobrih praks drug drugega, ter po kazalcih in merilih uspešnosti, da bi sledili napredku. Za uspešne politike na področju izobraževanja in usposabljanja v okviru vseživljenjskega učenja je potreben medsektorski pristop v povezavi z drugimi zadevnimi politikami, zlasti tistimi na področju raziskav in inovacij, zaposlovanja, gospodarskih dejavnosti, zdravstva in socialnega varstva, mladine in kulture;

UGOTAVLJAJO, da:

1. bi bilo treba izobraževanje in usposabljanje, ki ključno prispevata k demokraciji, socialni koheziji in trajnostni gospodarski rasti, obravnavati kot prednostno naložbo za prihodnost. Izziv za države članice v okviru njihovih strategij za vseživljenjsko učenje je, da opredelijo tiste prednostne naloge za naložbe v izobraževanje, ki bodo najučinkoviteje vplivale na kakovost in pravičnost učnih rezultatov;

2. je izboljšanje učinkovitosti in pravičnosti v izobraževanju in usposabljanju ključnega pomena ob izzivih, ki jih predstavljajo globalizacija, demografske spremembe, hiter tehnološki razvoj in vse večji pritiski na javna sredstva. Kljub strogim omejitvam glede javne porabe obstaja splošna zavest o potrebi po zagotovitvi ustreznega — in po potrebi povečanega — financiranja za človeške vire in torej po razmisleku o tem, kako povečati in/ali najbolje uporabiti zasebne prispevke;

3. nepravičnost v sistemih izobraževanja in usposabljanja, ki ima za posledico pojave, kot so slab uspeh, šolski osip in zgodnje prenehanje šolanja, povzroča velike prikrite socialne stroške za prihodnost, ki lahko močno presegajo naložbe. Razvoj učinkovitih in pravičnih visokokakovostnih sistemov izobraževanja in usposabljanja znatno prispeva k zmanjšanju nevarnosti za brezposelnost, socialno izključenost in izgubljen človeški potencial v sodobnem, na znanju temelječem gospodarstvu;

4. je kakovost skupni cilj vseh oblik izobraževanja in usposabljanja v Evropski uniji in bi jo bilo treba redno spremljati in vrednotiti. Kakovost ne zadeva samo učnih rezultatov ali pouka, temveč tudi vprašanje o ustreznosti sistemov izobraževanja in usposabljanja glede na posameznikove, družbene in gospodarske potrebe, pa tudi krepitev pravičnosti in izboljšanje dobrega počutja;

5. motiviranost, usposobljenost in sposobnosti učiteljev, inštruktorjev, drugega učiteljskega osebja ter svetovalnih služb in služb socialnega skrbstva, pa tudi kakovost vodenja v šolah so ključni dejavniki pri doseganju visokokakovostnih učnih rezultatov. Prizadevanja učiteljskega osebja bi bilo treba podpreti s stalnim poklicnim razvojem in z dobrim sodelovanjem s starši, službami socialnega skrbstva za učence in širšo skupnostjo. Poleg tega visoko kakovostna okolja poučevanja in učenja zagotavljajo dobre pogoje za učenje in prispevajo k pozitivnim učnim rezultatom;

6. so rezultati raziskav pokazali, da predšolsko izobraževanje in usmerjeni programi zgodnjega ukrepanja dolgoročno lahko prinesejo najvišje stopnje donosnosti skozi celotni vseživljenjski učni proces, zlasti najbolj prikrajšanim. Ustvarjajo pozitivne človeške in družbenogospodarske rezultate, ki se prenašajo v nadaljnje izobraževanje in odraslo dobo. Medtem ko je treba spoštovati odgovornost držav članic, da organizirajo svoje lastne sisteme izobraževanja in usposabljanja, pa je iz nekaterih rezultatov raziskav mogoče sklepati, da v nekaterih primerih razvrščanje učencev v različne vrste šol glede na njihovo sposobnost, ko so še premladi, lahko negativno vpliva na dosežke prikrajšanih učencev;

7. bi se morale izobraževalne ustanove kot učne skupnosti osredotočiti na širše učno okolje, da bi spodbujale in ohranjale učinkovitost, pravičnost in splošno blaginjo. Potrebni so posebni ukrepi za odkrivanje in podporo učencem s posebnimi izobraževalnimi potrebami. Ti ukrepi vključujejo zagotavljanje zadostnega števila posebej za to usposobljenega učiteljskega in svetovalnega osebja, skupaj z visoko ravnijo služb socialnega skrbstva za učence in ustrezne vire. Čeprav medsektorsko sodelovanje, potrebno za zgodnje ukrepanje, ter drugi posebni ukrepi, usmerjeni k zagotavljanju pravičnosti v izobraževanju in usposabljanju, s seboj neizogibno prinašajo dodatne stroške, dolgoročno pa se obrestujejo, saj pripomorejo k izogibanju kasnejšim stroškom, ki so posledica izključenosti;

8. sta izboljšanje dostopa do višjega srednješolskega izobraževanja in zniževanje zgodnjega prenehanja šolanja ključnega pomena za povečevanje zaposljivosti posameznikov v sodobni, na znanju temelječi družbi, ter za pospeševanje socialne vključenosti in dejavnega državljanstva, pa tudi za krepitev evropskega socialnega modela. Ko na trgu dela povpraševanje po kvalificirani delovni sili raste, je vse bolj pomembno, da se mlajši generaciji omogoči dostop do kvalifikacij in usposobljenosti in se tako izboljšajo njene možnosti za zaposlitev in vključevanje v družbo;

9. potreba po posodobitvi evropskih univerz, glede na njihove medsebojno povezane vloge na področjih izobraževanja, raziskav in inovacij, je bila priznana ne samo kot predpogoj za uspeh širše lizbonske strategije, temveč tudi kot del splošnega premika k vse bolj globalnemu in na znanju temelječemu gospodarstvu. Rast števila študentov ter stroškov visoko kakovostnega izobraževanja in raziskav bo terjala povečano in/ali učinkovitejšo uporabo javnih in zasebnih sredstev. Visokokakovostno visoko šolstvo ima prav tako ključno vlogo v izobraževanju in usposabljanju kot celoti, in sicer z izobraževanjem bodočega učiteljskega osebja ter posodabljanjem in obnavljanjem celotne baze znanja na področju izobraževanja;

10. imata poklicno izobraževanje in usposabljanje pomemben vpliv na zaposlovanje in vključevanje v družbo. Zagotavljanje primernih, visoko kakovostnih kvalifikacij za mlade ljudi ter izboljševanje usposobljenosti in sposobnosti nizko kvalificiranih in prikrajšanih skupin prinašata precejšnje gospodarske koristi, tudi kratkoročno. Na sposobnostih temelječi okviri kvalifikacij in drugi mehanizmi za priznavanje predhodnega učenja spodbujajo učinkovitost in pravičnost, in sicer z upoštevanjem neformalnih in priložnostnih učnih rezultatov poleg formalnih kvalifikacij. Spodbujanje partnerstev med interesnimi skupinami – tudi med socialnimi partnerji in sektorskimi organizacijami – lahko prav tako okrepi učinkovitost in privlačnost programov poklicnega izobraževanja in usposabljanja;

11. je treba zaradi hitrega tehnološkega razvoja in sprememb v demografski strukturi Evrope več vlagati v posodabljanje in nadgrajevanje usposobljenosti, kvalifikacij in ključnih sposobnosti odraslih, zlasti nizko kvalificiranih. Kratkoročno je usmerjanje naložb v posodabljanje in nadgrajevanje obstoječih usposobljenosti in sposobnosti delovne sile način, na katerega je mogoče hitro prispevati h gospodarski rasti in konkurenčnosti, starajočo se delovno silo pa odvrniti od zgodnjega upokojevanja. Učenje odraslih mora prav tako igrati ključno vlogo pri zagotavljanju novih ključnih sposobnosti, kot je računalniška pismenost, ter tako prispevati k večji socialni vključenosti in aktivnemu sodelovanju v skupnosti in družbi, tudi po upokojitvi;

DRŽAVE ČLANICE POZIVAJO, naj:

1. še temeljiteje razmislijo, ali sedanja ureditev financiranja, vodenja in upravljanja njihovih sistemov izobraževanja in usposabljanja dovolj dobro odraža potrebo po zagotavljanju učinkovitosti in pravičnosti in tako omogoča najboljšo rabo virov. Ob upoštevanju tega naj preučijo, kako bi bilo mogoče izboljšati sedanjo ureditev, da bi se izognili prikritim, a visokim stroškom nepravičnosti v izobraževanju;

2. zagotovijo učinkovito usmerjanje reform izobraževanja in usposabljanja ter naložb vanju, tako dolgoročno kot kratkoročno, da bi izpolnili potrebe na znanju temelječe družbe, in sicer z izboljšano kakovostjo in pravičnostjo, zlasti z osredotočenjem na predšolsko izobraževanje, usmerjene programe zgodnjega ukrepanja ter pravične sisteme izobraževanja in usposabljanja, katerih namen je zagotavljanje priložnosti, dostopa, obravnave in rezultatov, ki niso odvisno od družbenogospodarskega položaja ali drugih dejavnikov, ki lahko vodijo do izobrazbene prikrajšanosti. Poleg tega bi bilo treba še posebej spodbujati zagotavljanje visokokakovostnega poučevanje na najbolj prikrajšanih območjih;

3. zagotovijo ustrezna sredstva za človeške vire ter po potrebi povečajo javno financiranje in spodbudijo obsežnejše dopolnilne zasebne prispevke, da se zagotovi pravičnejši dostop do visokošolske izobrazbe. Prav tako je pomembno, da se modernizirata visokošolski in raziskovalni sektor, če naj se poveča njuna učinkovitost. Posvetiti bi se bilo treba tudi spodbujanju sodelovanja s podjetji na področju raziskav in razvoja;

4. zagotovijo ustrezna sredstva za izobraževanje odraslih in nadaljnje poklicno izobraževanje in usposabljanje, in spodbujajo dejavna partnerstva med delodajalci, da bi se bilo mogoče osredotočiti na potrebe gospodarstva, vključno na regionalni in lokalni ravni;

5. spodbujajo raziskave rezultatov izobraževalnih reform in naložb ter iz njih izhajajočih družbenih koristi. Usklajene, ustrezne, zanesljive in na dokazih temelječe informacije so osnova za nadzor odgovornosti, pa tudi za sprejemanje ukrepov, ki so potrebni za doseganje kakovosti, pravičnosti in učinkovitosti v celotnem sistemu izobraževanja in usposabljanja. Obenem bi moralo spremljanje, vrednotenje in zagotavljanje kakovosti nuditi objektivne in pregledne povratne informacije ter oporo pri razvoju metod in prakse poučevanja in učenja;

KOMISIJO IN DRŽAVE ČLANICE POZIVAJO, naj

1. si skupaj z ustreznimi raziskovalnimi mrežami prizadevajo za bolj obsežne in integrirane analize, na katere se bo mogoče opreti pri reformah na področju izobraževanja in usposabljanja, za razvoj mednarodno primerljivih kazalcev učinkovitosti in pravičnosti sistemov izobraževanja in usposabljanja;

2. spodbujajo in podpirajo raziskave družbenega in gospodarskega vpliva reform izobraževanja in usposabljanja ter naložb vanju na nacionalni in mednarodni ravni. Potrebno je več raziskovanja, zlasti na področjih, ki se sedaj ne raziskujejo v zadostni meri – denimo predšolsko izobraževanje, poklicno usposabljanje, vseživljenjsko učenje in ekonomija izobraževanja, zlasti vpliva zasebnih prispevkov;

3. uporabijo izsledke raziskav s tega področja in obstoječe podatke tako, da bodo razsežnosti kakovosti, pravičnosti in učinkovitosti ustrezno prepletene tako pri pripravi nacionalnih poročil v okviru programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ in skupnega vmesnega poročila za leto 2008 kot tudi v povezavi z morebitnim predlogom skupnih ciljev za evropske sisteme izobraževanja in usposabljanja in njihovega spodbujanja po letu 2010;

4. oblikujejo in izvedejo dejavnosti vzajemnega učenja na področju učinkovitosti in pravičnosti v okviru delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“;

5. primerno uporabijo program vseživljenjskega učenja, strukturne sklade in 7. okvirni program za raziskave kot temelj za vidike učinkovitosti in pravičnosti sistemov izobraževanja in usposabljanja.

(1) Sklepi predsedstva, Evropski svet v Lizboni 23. in 24. marca 2000 (dok. SN 100/1/00 REV 1).

(2) „Konkretni prihodnji cilji sistemov izobraževanja in usposabljanja“, poročilo Sveta za izobraževanje Evropskemu svetu (dok. 5980/01).

(3) Podrobni delovni program o nadaljnjih ukrepih v zvezi s cilji sistemov izobraževanja in usposabljanja v Evropi (UL C 142, 14.6.2002).

(4) „Učinkovito vlaganje v izobraževanje in usposabljanje: obveza za Evropo“, sporočilo Komisije (dok. 5269/03).

(5) UL C 134, 7.6.2003, str. 3.

(6) „‚Izobraževanje in usposabljanje 2010‘: uspeh lizbonske strategije je odvisen od nujnih reform“, skupno vmesno poročilo Sveta in Komisije o izvajanju podrobnega delovnega programa o nadaljnjih ukrepih v zvezi s cilji sistemov izobraževanja in usposabljanja vEvropi (dok. 6905/04).

(7) „Posodobitev izobraževanja in usposabljanja: bistven prispevek k blaginji in socialni kohezijiv Evropi“, Skupno vmesno poročilo Sveta in Komisije o napredku v okviru delovnega programa „Izobraževanje in usposabljanje 2010“ za leto 2006 (UL C 79, 1.4.2006, str. 1).

(8) Sklepi predsedstva, Evropski svet v Bruslju, 23. in 24. marca 2006 (dok. 7775/06).

(9) „Učinkovitost in pravičnost v evropskih sistemih izobraževanja in usposabljanja“, sporočilo Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu (dok. 12677/06).