SL Uradni list Evropske unije L 326/1

Pravilnik št. 24 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) — Enotni predpisi v zvezi s:

I. Homologacijo motorjev na kompresijski vžig glede na emisijo vidnih onesnaževal

II. Homologacijo motornih vozil glede na vgradnjo homologiranih tipov motorjev na kompresijski vžig

III. Homologacijo motornih vozil, opremljenih z motorji na kompresijski vžig, glede na emisijo vidnih onesnaževal iz motorja

IV. Merjenje moči motorja na kompresijski vžig

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik se uporablja za:

1.1.1 DEL I : Emisija vidnih onesnaževal izpušnih plinov iz motorjev na kompresijski vžig, ki so namenjeni vgradnji v cestna vozila.

1.1.2 DEL II : Vgradnja motorjev na kompresijski vžig v cestna vozila, katerih tipi so bili homologirani v delu I tega pravilnika.

1.1.3 DEL III : Emisija vidnih onesnaževal izpušnih plinov iz motornega vozila, ki ima vgrajen motor, katerega tip ni bil ločeno homologiran v delu I tega pravilnika.

1.2 Drugotno področje uporabe tega pravilnika je postopek ECE, ki se uporablja, ko je treba izmeriti le izhodno moč motorjev na kompresijski vžig.

2. OPREDELITVE, SKUPNE DELOM I, II IN III

2.1 V tem pravilniku so delom I, II in III skupne naslednje opredelitve:

2.2 „koristna moč“ pomeni moč motorja na kompresijski vžig iz Priloge 10 k temu pravilniku;

2.3 „motor na kompresijski vžig“ pomeni motor, ki deluje po načelu kompresijskega vžiga (npr. dizelski motor);

2.4 „naprava za hladni zagon“ pomeni napravo, ki z delovanjem začasno poveča količino goriva, dovajano v motor, in je namenjena lažjemu zagonu motorja;

2.5 „merilnik motnosti“ pomeni instrument za stalno merjenje koeficientov absorpcije svetlobe v izpušnih plinih vozil iz Priloge 8 k temu pravilniku;

2.6 „največje nazivno število vrtljajev“ pomeni največje število vrtljajev, ki ga dovoljuje regulator pri polni obremenitvi;

2.7 „najmanjše nazivno število vrtljajev“ pomeni:

2.7.1 največje od naslednjih treh števil vrtljajev motorja: 45 % števila vrtljajev pri koristni moči, 1 000 vrt/min, najmanjše število vrtljajev, ki ga dovoljuje regulator prostega teka,

2.7.2 ali takšno majhno število vrtljajev, ki ga lahko zahteva proizvajalec.

2.8 Hibridna vozila

2.8.1 „hibridno vozilo“ pomeni vozilo, ki za pogon uporablja vsaj dva različna pretvornika energije in je opremljeno z dvema različnima sistemoma za shranjevanje energije (v vozilu).

2.8.2 „hibridno vozilo na električni pogon“ pomeni vozilo, ki za mehanski pogon uporablja energijo iz obeh naslednjih virov shranjene energije/moči v vozilu: — običajno gorivo, — naprava za shranjevanje električne energije/moči (npr. akumulator, kondenzator, vztrajnik/generator …).

DEL I — EMISIJA VIDNIH ONESNAŽEVAL IZPUŠNIH PLINOV IZ MOTORJEV NA KOMPRESIJSKI VŽIG

3. OPREDELITVE

V delu I tega pravilnika:

3.1 „homologacija motorja na kompresijski vžig“ pomeni homologacijo glede na omejevanje emisije vidnih onesnaževal izpušnih plinov iz motorja,

3.2 „tip motorja“ pomeni kategorijo motorja na kompresijski vžig za vgradnjo v motorno vozilo, katerega bistvene lastnosti se ne razlikujejo od lastnosti iz Priloge 1 k temu pravilniku, razen v primeru sprememb, ki jih dovoljujeta odstavka 7.2 in 7.3 tega pravilnika,

3.3 „vzorec motorja, katerega tip je treba homologirati“ pomeni motor, ki v tipu motorja doseže največjo koristno moč.

3.4 Druge opredelitve, veljavne za ta del I, so podane v odstavku 2 tega pravilnika.

4. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

4.1 Emisija vidnih onesnaževal

4.1.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa motorja glede na omejitve emisije vidnih onesnaževal iz motorja predloži proizvajalec motorja ali njegov pravilno pooblaščen zastopnik ali proizvajalec vozila.

4.1.2 Vlogi se priložijo naslednji dokumenti v treh izvodih: opis motorja, vključno z vsemi podrobnostmi iz Priloge 1 k temu pravilniku.

4.1.3 Vzorec motorja, katerega tip je treba homologirati, se z opremo iz Priloge 1 k temu pravilniku predloži tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse iz odstavka 6 tega pravilnika.

4.1.4 Pri ugotavljanju emisije vidnih onesnaževal se meritev opravi po dveh metodah iz prilog 4 in 5 k temu pravilniku, ki sta povezani s preskusi pri stalnih vrtljajih in s preskusi pri prostem pospeševanju.

4.1.5 Pri ugotavljanju emisije vidnih onesnaževal se moč in poraba goriva istega motorja, ki se predloži za podelitev homologacije, izmerita v skladu s Prilogo 10 k temu pravilniku.

4.2 Moč motorja

4.2.1 Proizvajalec ali njegov pravilno pooblaščen zastopnik lahko zahtevata, da se opravi le meritev moči motorja. V tem primeru:

4.2.1.1 proizvajalec dopolni Prilogo 1 k temu pravilniku z informacijami, ki so posebno povezane z merjenjem moči, tj. vse točke pred črko E,

4.2.1.2 motor, ki v vseh vidikih ustreza poročilu opisa v Prilogi 1, se predloži tehnični službi za preskušanje iz Priloge 10 k temu pravilniku. Takšni preskusi se izvajajo le na napravi za preskušanje.

4.2.2 Če se na zahtevo proizvajalca ali njegovih pravilno pooblaščenih zastopnikov v skladu s Prilogo 10 izvedejo le preskusi moči motorja, se ti ne štejejo za homologacijske preskuse, ampak se v skladu z dodatkom Priloge 10 k temu pravilniku izda uradna izjava o rezultatih preskusov.

5. HOMOLOGACIJA

5.1 Če motor, predložen v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz spodaj navedenega odstavka 6, se homologacija tega tipa motorja podeli.

5.2 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip motorja. Prvi dve števki (zdaj 03 v skladu s spremembami 03, ki so začele veljati 20. aprila 1986) navajata serijo sprememb, vključno z nedavnimi večjimi tehničnimi spremembami pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu motorja.

5.3 Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa motorja v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

5.4 Na vsakem motorju, ki je v skladu s tipom motorja, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

5.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (1),

5.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledi črka „R“, pomišljaja in številke homologacije na desni strani kroga iz odstavka 5.4.1,

5.4.3 naslednjega dodatnega simbola, pravokotnika, ki obkroža številko, ki v m-1 izraža absorpcijski koeficient, ugotovljen med homologacijo, in sicer med preskusom pri prostem pospeševanju, ter ob uporabi postopka iz Priloge 5 k temu pravilniku.

5.4.4 Namesto nameščanja teh homologacijskih oznak in simbolov na motor se lahko proizvajalec odloči, da ima vsak tip motorja, ki je homologiran v skladu s tem pravilnikom, priložen dokument s temi informacijami, tako da se lahko v skladu z odstavkom 14.4 tega pravilnika homologacijske oznake in simboli namestijo na vozilo.

5.5 Če je motor v skladu s homologiranim tipom po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je homologacijo podelila v skladu s tem pravilnikom, ni treba ponoviti simbola iz odstavka 5.4.1: v takem primeru se v vzdolžnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 5.4.1 vstavijo pravilnik in številke homologacije vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila odobrena homologacija, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

5.6 Homologacijska oznaka je jasno čitljiva in neizbrisna.

5.7 Homologacijska oznaka se namesti v bližino identifikacijskih številk motorja, ki jih zagotovi proizvajalec.

5.8 V Prilogi 3 k temu pravilniku so primeri namestitve homologacijskih oznak.

6. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

6.1 Splošno

Sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisijo vidnih onesnaževal, so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da motor ob običajni uporabi lahko kljub tresljajem, ki jim je lahko izpostavljen, izpolnjuje predpise tega pravilnika.

6.2 Specifikacije naprav za hladni zagon

6.2.1 Naprava za hladni zagon je izvedena in izdelana tako, da je ni mogoče pognati ali ohranjati pri delovanju, ko motor običajno teče.

6.2.2 Predpisi iz odstavka 6.2.1 zgoraj se ne uporabljajo, če je izpolnjen vsaj eden od naslednjih pogojev:

6.2.2.1 Koeficient absorpcije svetlobe v plinih, ki jih oddaja motor pri stalnih vrtljajih, izmerjen po postopku iz Priloge 4 k temu pravilniku ob delovanju naprave za hladni zagon, je v mejah iz Priloge 7 k temu pravilniku.

6.2.2.2 Vključena naprava za hladni zagon med delovanjem motorja povzroči, da se motor ustavi v primernem času.

6.2.3 Če je potrebno, se lahko vsak del sistema, ki je povezan z vozilom, simulira za homologacijski preskus.

6.3 Specifikacije v zvezi z emisijo vidnih onesnaževal

6.3.1 Emisija vidnih onesnaževal iz motorja, ki je predložen v homologacijo, se izmeri z metodami iz prilog 4 in 5 k temu pravilniku.

6.3.2 Moč motorja, ki je predložen v homologacijo, je v okviru dovoljenega odstopanja iz odstavka 3.1.5 Priloge 4 k temu pravilniku.

6.3.3 Emisija vidnih onesnaževal, kot je izmerjena po metodi iz Priloge 4 k temu pravilniku, ne presega meja iz Priloge 7 k temu pravilniku.

6.3.4 Na zahtevo proizvajalca se izvedejo dodatni preskusi iz prilog 4 in 5 za ugotavljanje vrednosti diferencialnih koeficientov pri prostem pospeševanju homologiranega motorja, kar dovoljujeta odstavka 7.2 in 7.3 tega pravilnika.

6.3.4.1 Če proizvajalec motorja želi vidno onesnaženje izmeriti na manjšem območju navora in/ali števila vrtljajev, kot je dovoljeno v odstavku 7.3 tega pravilnika, bo homologacija tipa motorja veljala za omejeno območje navora in števila vrtljajev.

6.3.4.2 Če se želi pozneje homologacijo motorja razširiti, da zajema celotno območje navora/števila vrtljajev, ki je dovoljeno v odstavku 7.3 tega pravilnika, je treba za preskušanje predložiti dodaten motor, da se lahko ugotovi vidno onesnaženje za ta del območja obremenitve/števila vrtljajev, ki je bil prej izpuščen.

6.3.5 Če so za doseganje nekaterih delov območij navora in števila vrtljajev potrebne dodatne specifikacije, se navedejo v obliki Priloge 1 in priložijo predloženi dokumentaciji.

6.3.6 Vrednost absorpcijskih koeficientov pri prostem pospeševanju, dodeljena motorju, se ustrezno izbere v skladu z njegovim nazivnim številom vrtljajev in navorom iz matrike vrednosti, določene z metodo iz Priloge 5 k temu pravilniku.

6.3.7 Pri motorjih s turbinskim tlačnim polnilcem na izpušne pline absorpcijski koeficient, izmerjen pri prostem pospeševanju, ne sme preseči meje iz Priloge 7 za vrednost pri nazivnem pretoku, ki ustreza največjemu absorpcijskemu koeficientu, izmerjenemu med preskusi pri stalnih vrtljajih, povečanemu za 0,5 m-l.

6.4 Dovoljeni so enakovredni merilni instrumenti. Če se uporablja instrument, drugačen od navedenih v Prilogi 8 k temu pravilniku, se zahteva dokaz o njegovi enakovrednosti za zadevni motor.

7. SPREMEMBA TIPA MOTORJA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

7.1 Vsaka sprememba motorja, izvedena na tipu motorja, se ob upoštevanju lastnosti iz Priloge 1 sporoči upravnemu organu, ki je homologiral tip motorja. Podrobnosti teh sprememb se objavi na obrazcu iz Priloge 1. Glede na omejitve iz odstavkov 7.2 in 7.3 organ lahko:

7.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov in da motor v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali

7.1.2 od tehnične službe, odgovorne za opravljanje preskusov, zahteva nadaljnje poročilo o preskusu.

7.2 V tem pravilniku so glede na emisijo vidnih onesnaževal spremembe lahko: (1) spremembe, ki zahtevajo novo homologacijo s preskusi, (2) spremembe, ki zahtevajo novo homologacijo brez preskusov, (3) spremembe, ki lahko zahtevajo nove preskuse, vendar brez homologacije, (4) spremembe, ki ne zahtevajo dodatnih preskusov ali novih homologacij. Zgoraj navedene razvrstitve (1), (2), (3) in (4) so označene na vsaki točki ustreznih lastnosti v Prilogi 1.

7.3 Ne glede na razvrstitve v odstavku 7.2 bo samodejno zahtevana nova homologacija s preskusi, tj. razvrstitev (1), razen če motor izpolnjuje tudi naslednje pogoje: največje nazivno število vrtljajev ni večje od 100 % ali manjše od 75 % največjega nazivnega števila vrtljajev motorja pri homologacijskem preskusu, najmanjše nazivno število vrtljajev ni manjše od najmanjšega nazivnega števila vrtljajev motorja pri homologacijskem preskusu, učinek navora ni večji od 100 % ali manjši od 70 % navora motorja pri vrtljajih pri homologacijskem preskusu, vrednosti absorpcije v ustaljenem stanju vrednosti, ugotovljene pri homologacijskem preskusu, ne presegajo za več kot 1,1-krat in ne presegajo vrednosti iz Priloge 7, protitlak v izpušnem sistemu ne presega protitlaka v izpušnem sistemu tipa motorja pri homologacijskem preskusu, prostornina izpušnega sistema se ne razlikuje za več kot 40 %, podtlak v sesalni cevi ne presega podtlaka v sesalni cevi tipa motorja pri homologacijskem preskusu, vztrajnostni moment novega kombiniranega vztrajnika in prenosa se giblje znotraj 15 % homologiranega vztrajnika in prenosnega sistema. Opomba: motor pri homologacijskih preskusih v vseh primerih pomeni „vzorec motorja, katerega tip je treba homologirati“ iz odstavka 3.3.

7.4 Če proizvajalec zahteva, da se zajame območje motorjev z omejeno močjo in omejenim številom vrtljajev, ki je dovoljeno v odstavku 7.3 dela I tega pravilnika, se izvedejo preskusi na območju števila vrtljajev iz odstavka 2.2 Priloge 5 s ponastavitvijo motorja, da doseže 90 %, 80 % in 70 % polne moči. Če se motorju omeji moč, se najmanjše število vrtljajev iz odstavka 2.2 Priloge 5 k temu pravilniku izračuna iz diferencialnega koeficienta z najmanjšim številom vrtljajev pri največji moči. Če želi proizvajalec vidno onesnaženje izračunati na manjšem območju navora in/ali števila vrtljajev, kot je dovoljeno z odstavkom 7.3 dela I tega pravilnika, bo homologacija tipa motorja veljala le za omejeno območje navora in/ali števila vrtljajev.

7.5 Za takšne spremembe je treba izvesti dodatne preskuse, da se v skladu z odstavkom 6.3.1 tega pravilnika ugotovijo stopnje dimljenja pri prostem pospeševanju, razen če se lahko ugotovijo iz preskusov, ki so bili že izvedeni v skladu z odstavkom 6.3.4.

7.6 Potrditev ali zavrnitev homologacije, ki opredeljuje spremembe, se po postopku iz odstavka 5.3 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

7.7 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko vsakemu obrazcu za sporočanje, ki je bil sestavljen za takšno razširitev.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Vsak motor, ki ima nameščeno homologacijsko oznako in/ali je opremljen z dokumentom iz odstavka 5.4 tega pravilnika, je glede na sestavne dele, ki vplivajo na emisijo vidnih onesnaževal, v skladu s homologiranim tipom motorja.

8.2 Za preverjanje skladnosti iz odstavka 8.1 zgoraj se uporabi serijski motor.

8.3 Skladnost motorja s homologiranim tipom se v skladu s Prilogo 2 k temu pravilniku preveri na podlagi opisa, podanega v certifikatu o homologaciji. Hkrati se v skladu z naslednjimi pogoji izvedejo preskusi preverjanja:

8.3.1 Na neutečenem motorju se opravi preskus pri prostem pospeševanju iz Priloge 5 k temu pravilniku. Motor je v skladu s homologiranem tipom, če ugotovljeni absorpcijski koeficient številke s homologacijske oznake ali dokumenta tega motorja (glej odstavek 8.1 zgoraj) ne preseže za več kot 0,5 m-1. Na zahtevo proizvajalca se lahko uporabi na tržišču razpoložljivo gorivo in ne referenčno gorivo.

8.3.2 Če številka, ugotovljena v preskusu iz odstavka 8.3.1 zgoraj, presega številko s homologacijskega dokumenta tega motorja za več kot 0,5 m-1, se na njem opravi preskus pri stalnih vrtljajih na krivulji polne obremenitve iz Priloge 4 k temu pravilniku. Ravni emisij ne presegajo omejitev iz Priloge 7 k temu pravilniku.

9. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

9.1 Homologacija, odobrena v zvezi s tipom motorja v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 zgoraj ali če motor preskusov iz odstavka 8.3 zgoraj ne opravi uspešno.

9.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej že podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano: „HOMOLOGACIJA PREKLICANA“.

10. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati motor, ki je homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Po prejemu ustreznega sporočila ta organ obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano: „PRENEHANJE PROIZVODNJE“.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA OPRAVLJANJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, odgovornih za opravljanje homologacijskih preskusov, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije.

DEL II — VGRADNJA HOMOLOGIRANIH TIPOV MOTORJEV NA KOMPRESIJSKI VŽIG V CESTNA VOZILA

12. OPREDELITVE

V delu II tega pravilnika:

12.1 „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na vgradnjo homologiranega tipa motorja za omejevanje emisije vidnih onesnaževal iz motorja,

12.2 „tip vozila“ pomeni kategorijo vozil na motorni pogon, katerih lastnosti se bistveno ne razlikujejo od lastnosti vozila in motorja iz Priloge 1 k temu pravilniku,

12.3 druge opredelitve, veljavne za ta del II, so podane v odstavku 2 tega pravilnika.

13. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

13.1 Emisija vidnih onesnaževal

13.1.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na vgradnjo motorja na kompresijski vžig za omejitev emisije vidnih onesnaževal iz motorja predloži proizvajalec vozila ali njegov pravilno pooblaščen zastopnik.

13.1.2 Vlogi se priložijo naslednji dokumenti v treh izvodih; opis vozila, ki vsebuje vse pomembne podatke o vozilu in motorju iz Priloge 1 k temu pravilniku, in sporočilo o homologaciji tipa za motor v Prilogi 2, skupaj z dokumenti iz točke 19 Priloge 2. V Prilogi 1 je treba izpolniti le točke, ki se razlikujejo od tistih v homologaciji tipa motorja.

13.1.3 Vzorec vozila, katerega tip je treba homologirati, se predloži tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse iz odstavka 15 tega pravilnika.

14. HOMOLOGACIJA

14.1 Če vozilo, predloženo v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz spodaj navedenega odstavka 15, se homologacija tega tipa vozila podeli.

14.2 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip vozila. Prvi dve števki (zdaj 03 v skladu s spremembami 03, ki so začele veljati 20. aprila 1986) navajata vrsto sprememb, vključno z nedavnimi večjimi tehničnimi spremembami pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

14.3 Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

14.4 Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

14.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (2),

14.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledi črka „R“, pomišljaja in številke homologacije na desni strani kroga iz odstavka 14.4.1,

14.4.3 naslednjega dodatnega simbola, pravokotnika, ki obkroža številko, ki v m-1 izraža absorpcijski koeficient, ugotovljen med preskusom pri prostem pospeševanju iz Priloge 5 k temu pravilniku.

14.5 Če je vozilo v skladu s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je homologacijo podelila v skladu s tem pravilnikom, simbola iz odstavka 14.4.1 ni treba ponoviti, v takem primeru pa se v vzdolžnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 14.4.1 vstavijo pravilnik, številke homologacije in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila odobrena homologacija, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

14.6 Homologacijska oznaka in dodatni simbol sta jasno čitljiva in neizbrisna.

14.7 Proizvajalec homologacijsko oznako namesti v bližino deklaracijske tablice vozila ali nanjo.

14.8 V Prilogi 3 k temu pravilniku so primeri namestitve homologacijske oznake in dodatnega simbola.

15. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

15.1 Splošno

Dizelski motor, vgrajen v vozilo, ustreza homologiranemu tipu iz dela I tega pravilnika. Sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisijo vidnih onesnaževal, so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da lahko vozilo ob običajni uporabi kljub tresljajem, ki jim je lahko izpostavljeno, izpolnjuje predpise tega pravilnika.

Vozilo je mogoče tehnično pregledati z ugotavljanjem njegovega delovanja v zvezi s podatki, zbranimi za homologacijo tipa iz odstavka 11.1.2.2 Priloge 2 k temu pravilniku. Če pregled zahteva poseben postopek, se to natančno navede v servisnem priročniku (ali podobnemu mediju). Ta poseben postopek ne zahteva uporabe posebne opreme, ki se razlikuje od serijske opreme vozila.

15.2 Specifikacije v zvezi z napravami za hladni zagon

15.2.1 Naprava za hladni zagon je zasnovana in izdelana tako, da je ni mogoče pognati ali ohranjati pri delovanju, ko motor običajno teče.

15.2.2 Predpisi iz odstavka 15.2.1 zgoraj se ne uporabljajo, če je izpolnjen vsaj eden od naslednjih pogojev:

15.2.2.1 Koeficient absorpcije svetlobe v plinih, ki jih oddaja motor pri stalnih vrtljajih, izmerjen po postopku iz Priloge 4 k temu pravilniku ob delovanju naprave za hladni zagon, je v mejah iz Priloge 7 k temu pravilniku.

15.2.2.2 Vključena naprava za hladni zagon med delovanjem motorja povzroči, da se motor ustavi v primernem času.

15.3 Vgradnja

15.3.1 Pri vgradnji motorja se glede na homologacijo tipa motorja upoštevajo zlasti naslednje omejitve: — podtlak v sesalni cevi ne presega podtlaka v sesalni cevi homologiranega tipa motorja, — protitlak v izpušnem sistemu ne presega protitlaka v izpušnem sistemu homologiranega tipa motorja, — prostornina izpušnega sistema se giblje znotraj + 40 % homologiranega tipa motorja, — vztrajnostni moment kombiniranega vztrajnika in prenosa se giblje znotraj 15 % motorja, katerega tip je bil homologiran.

16. SPREMEMBA TIPA VOZILA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

16.1 Vsaka sprememba tipa vozila v zvezi z lastnostmi v Prilogi 1 se sporoči upravnemu organu, ki je homologiral tip vozila. Organ lahko:

16.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov in da motor še vedno izpolnjuje zahteve; ali

16.1.2 od tehnične službe, odgovorne za opravljanje preskusov, zahteva nadaljnje poročilo o preskusu.

16.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije, ki opredeljuje spremembe, se po postopku iz odstavka 14.3 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

16.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko vsakemu obrazcu za sporočanje, ki je bil sestavljen za takšno razširitev.

17. SKLADNOST PROIZVODNJE

17.1 Vsako vozilo, ki ima nameščeno homologacijsko oznako in/ali je opremljeno z dokumentom v primeru tipa motorja, nameščenega v skladu z odstavkoma 5.4 in 14.4 tega pravilnika, je ob upoštevanju sestavnih delov, ki vplivajo na emisijo vidnih onesnaževal, v skladu s homologiranim tipom vozila.

17.2 Za preverjanje skladnosti iz odstavka 17.1 zgoraj se uporabi serijsko vozilo.

17.3 Skladnost vozila s homologiranim tipom se v skladu s Prilogo 2 k temu pravilniku preveri na podlagi opisa v certifikatu o homologaciji. Razen tega se v skladu z naslednjimi pogoji izvedejo preskusi preverjanja:

17.3.1 Na vozilu z neutečenim motorjem se opravi preskus pri prostem pospeševanju iz Priloge 5 k temu pravilniku. Vozilo je v skladu s homologiranim tipom vozila, če ugotovljeni absorpcijski koeficient številke s homologacijske oznake ali dokumenta (glej odstavek 17.1 zgoraj) ne preseže za več kot 0,5 m-1. Na zahtevo proizvajalca se lahko uporabi na tržišču razpoložljivo gorivo in ne referenčno gorivo. V primeru spora je treba uporabiti referenčno gorivo.

17.3.2 Če številka, ugotovljena v preskusu iz odstavka 17.3.1 zgoraj, za več kot 0,5 m-1 presega številko s homologacijske oznake ali dokumenta (glej odstavek 17.1 zgoraj), se na motorju opravi preskus pri stalnih vrtljajih na krivulji polne obremenitve iz Priloge 4 k temu pravilniku. Ravni vidnih emisij ne presegajo omejitev iz Priloge 7 k temu pravilniku.

18. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

18.1 Homologacija, odobrena v zvezi s tipom vozila v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 17.1 zgoraj ali če vozilo preskusov iz odstavka 17.3 zgoraj ne opravi uspešno.

18.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej že podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano: „HOMOLOGACIJA PREKLICANA“.

19. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati vozilo, ki je homologirano v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Po prejemu ustreznega sporočila ta organ obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano: „PRENEHANJE PROIZVODNJE“.

20. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA OPRAVLJANJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, odgovornih za opravljanje homologacijskih preskusov, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev ali preklic homologacije.

DEL III — EMISIJA VIDNIH ONESNAŽEVAL MOTORNIH VOZIL, KATERIH TIPI MOTORJEV NISO BILI LOČENO HOMOLOGIRANI

21. OPREDELITVE

V delu III tega pravilnika:

21.1 „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na omejevanje emisije vidnih onesnaževal iz motorja;

21.2 „tip vozila“ pomeni kategorijo vozil na motorni pogon, katerih lastnosti se bistveno ne razlikujejo od lastnosti vozila in motorja iz Priloge 1 k temu pravilniku,

21.3 druge opredelitve, veljavne za ta del III, so podane v odstavku 2 tega pravilnika.

22. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

22.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na omejevanje emisije vidnih onesnaževal iz motorja vloži proizvajalec vozila ali njegov pravilno pooblaščen zastopnik.

22.2 Vlogi se priložijo spodaj navedeni dokumenti v treh izvodih in naslednji podatki:

22.2.1 Opis vozila in tipa motorja, vključno z vsemi podrobnostmi iz Priloge 1.

22.3 Motor in oprema iz Priloge 1 k pravilniku za vgradnjo v vozilo v postopku homologacije se predložita tehnični službi, ki opravlja homologacijske preskuse iz odstavka 24 tega pravilnika. Če pa proizvajalec tako zahteva in se tehnična služba, ki opravlja homologacijske preskuse, strinja, se preskus lahko opravi na vozilu, ki je vzorec tipa vozila, ki ga je treba homologirati.

23. HOMOLOGACIJA

23.1 Če vozilo, predloženo v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz spodaj navedenega odstavka 24, se homologacija tega tipa vozila podeli.

23.2 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip vozila. Prvi dve števki (zdaj 03 v skladu s spremembami 03, ki so začele veljati 20. aprila 1986) navajata vrsto sprememb, vključno z nedavnimi večjimi tehničnimi spremembami pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

23.3 Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

23.4 Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

23.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (3),

23.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledi črka „R“, pomišljaja in številke homologacije na desni strani kroga iz odstavka 5.4.1,

23.4.3 naslednjega dodatnega simbola, pravokotnika, ki obkroža številko, ki v m-1 izraža popravljen absorpcijski koeficient, ugotovljen med homologacijo, in sicer med preskusom pri prostem pospeševanju, in med homologacijo ob uporabi postopka iz odstavka 3.2 Priloge 5 k temu pravilniku.

23.5 Če je vozilo v skladu s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je homologacijo podelila v skladu s tem pravilnikom, ni treba ponoviti simbola iz odstavka 23.4.1; v takem primeru se v vzdolžnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 23.4.1 vstavijo pravilnik, številke homologacije in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila odobrena homologacija, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

23.6 Homologacijska oznaka in dodatni simbol sta jasno čitljiva in neizbrisna.

23.7 Proizvajalec homologacijsko oznako namesti v bližino deklaracijske tablice vozila ali nanjo.

23.8 V Prilogi 3 k temu pravilniku so primeri namestitve homologacijske oznake in dodatnega simbola.

24. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

24.1 Splošno

Sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisijo onesnaženja, so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da lahko vozilo ob običajni uporabi kljub tresljajem, ki jim je lahko izpostavljeno, izpolnjuje predpise tega pravilnika.

Vozilo je mogoče tehnično pregledati z ugotavljanjem njegovega delovanja v zvezi s podatki, zbranimi za homologacijo tipa iz odstavka 11.1.2.2 Priloge 2 k temu pravilniku. Če pregled zahteva poseben postopek, se to natančno navede v servisnem priročniku (ali podobnemu mediju). Ta poseben postopek ne zahteva uporabe posebne opreme, ki se razlikuje od serijske opreme vozila.

24.2 Specifikacije v zvezi z napravami za hladni zagon

24.2.1 Naprava za hladni zagon je zasnovana in izdelana tako, da je ni mogoče pognati ali ohranjati pri delovanju, ko motor običajno teče.

24.2.2 Predpisi iz odstavka 24.2.1 zgoraj se ne uporabljajo, če je izpolnjen vsaj eden od naslednjih pogojev:

24.2.2.1 koeficient absorpcije svetlobe v plinih, ki jih oddaja motor pri stalnih vrtljajih, izmerjen po metodi iz Priloge 4 k temu pravilniku ob delovanju naprave za hladni zagon, je v mejah iz Priloge 7 k temu pravilniku.

24.2.2.2 Vključena naprava za hladni zagon med delovanjem motorja povzroči, da se motor ustavi v primernem času.

24.3 Specifikacije v zvezi z emisijo vidnih onesnaževal

24.3.1 Emisija vidnih onesnaževal tipa vozila, ki se predloži v homologacijo, se izmeri po dveh metodah iz prilog 4 in 5 k temu pravilniku, ki sta povezani s preskusi pri stalnih vrtljajih in s preskusi pri prostem pospeševanju. Če izvajanje teh preskusov na hibridnih vozilih na električni pogon zahteva poseben postopek, se to natančno navede v servisnem priročniku (ali podobnemu mediju). Ta poseben postopek ne zahteva uporabe posebne opreme, ki se razlikuje od serijske opreme vozila.

24.3.2 Emisija vidnih onesnaževal, kot je izmerjena po metodi iz Priloge 4 k temu pravilniku, ne sme preseči meja iz Priloge 7 k temu pravilniku.

24.3.3 Pri motorjih s turbinskim tlačnim polnilnikom na izpušne pline absorpcijski koeficient, izmerjen pri prostem pospeševanju, ne sme preseči meje iz Priloge 7 za vrednost pri nazivnem pretoku, ki ustreza največjemu absorpcijskemu koeficientu, izmerjenemu med preskusi pri stalnih vrtljajih, povečanemu za 0,5 m-1.

24.3.4 Dovoljeni so enakovredni merilni instrumenti. Če se uporablja instrument, drugačen od navedenih v Prilogi 8 k temu pravilniku, se zahteva dokaz o njegovi enakovrednosti za zadevni motor.

25. SPREMEMBA TIPA VOZILA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

25.1 Vsaka sprememba vozila ali sestavnega dela tipa glede na lastnosti v Prilogi 1 se sporoči upravnemu organu, ki je homologiral tip vozila. Organ lahko:

25.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov in da vozilo v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali

25.1.2 od tehnične službe, odgovorne za opravljanje preskusov, zahteva nadaljnje poročilo o preskusu.

25.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije, ki opredeljuje spremembe, se po postopku iz odstavka 23.3 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

25.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko vsakemu obrazcu za sporočanje, ki je bil sestavljen za takšno razširitev.

26. SKLADNOST PROIZVODNJE

26.1 Vsako vozilo, ki ima v skladu s tem pravilnikom nameščeno homologacijsko oznako, je glede na sestavne dele, ki vplivajo na emisijo vidnih onesnaževal motorja, v skladu s homologiranim tipom vozila.

26.2 Za preverjanje skladnosti iz odstavka 26.1 zgoraj se uporabi serijsko vozilo, ki ima v skladu s tem pravilnikom nameščeno homologacijsko oznako.

26.3 Skladnost vozila s homologiranim tipom se preveri na podlagi opisa, podanega v certifikatu o homologaciji. Razen tega se v skladu z naslednjimi pogoji izvedejo preskusi preverjanja:

26.3.1 Na neutečenem vozilu se opravi preskus pri prostem pospeševanju iz Priloge 5 k temu pravilniku. Vozilo je v skladu s homologiranem tipom, če ugotovljeni absorpcijski koeficient številke s homologacijske oznake (glej odstavek 26.1 zgoraj) ne preseže za več kot 0,5 m-1. Na zahtevo proizvajalca se lahko uporabi na tržišču razpoložljivo gorivo in ne referenčno gorivo. V primeru spora je treba uporabiti referenčno gorivo.

26.3.2 Če številka, ugotovljena v preskusu iz odstavka 26.3.1 zgoraj, za več kot 0,5 m-1 presega številko s homologacijske oznake, se na motorju vozila opravi preskus pri stalnih vrtljajih na krivulji polne obremenitve iz Priloge 4 k temu pravilniku. Ravni vidnih emisij ne presegajo omejitev iz Priloge 7 k temu pravilniku.

27. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

27.1 Homologacija, odobrena v zvezi s tipom vozila v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 26.1 zgoraj ali če vozilo ali vozila uspešno ne prestane/prestanejo preskusov iz odstavka 26.3 zgoraj.

27.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej že podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano: „HOMOLOGACIJA PREKLICANA“.

28. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati vozilo, ki je homologirano v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Po prejemu ustreznega sporočila ta organ obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom certifikata o homologaciji, na koncu katerega je s podpisom in datumom z velikimi črkami napisano: „PRENEHANJE PROIZVODNJE“.

29. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA OPRAVLJANJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, odgovornih za opravljanje homologacijskih preskusov, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev ali preklic homologacije.

(1) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Jugoslavijo, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35–36 (prosto), 37 za Turčijo, 38–39 (prosto), 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko. Naslednje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo ali pristopijo k Sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, dodeljenih na podlagi teh predpisov, in generalni sekretar Združenih narodov tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(2) Glej opombo 1.

(3) Glej opombo 1.

PRILOGA 1 BISTVENE LASTNOSTI VOZILA IN MOTORJA NA KOMPRESIJSKI VŽIG TER INFORMACIJE O IZVAJANJU PRESKUSOV (1) (2) Opomba: Črka „E“ pred številkami pomeni: informacije, ki jih je treba predložiti za homologacijo emisij. Če pred številkami ni črke, to pomeni: informacije, ki jih je treba predložiti v vsakem primeru. Za opombe glej zadnji del te priloge. 0. OPIS VOZILA 0.1 Oznaka 0.2 Tip 0.3 Ime in naslov proizvajalca 0.4 Tip motorja in številka homologacije 1. OPIS MOTORJA 1.1 Oznaka 1.2 Blagovna znamka 1.3 Ime in naslov proizvajalca 1.4 Tip/tipi: 1.5 Cikel: štiritaktni/dvotaktni/drugo (3) 1.6 Vrtina: ………… mm 1.7 Gib: ………… mm 1.8 Prostornina valja ………… cm3 1.9 Število in postavitev valjev ter zaporedje vžiga 1.10 Sistem zgorevanja: opis 1.11 Risbe zgorevalne komore in čela bata 1.12 Kompresijsko razmerje (4): 1.13 Najmanjši premer sesalnih in izpušnih kanalov (4) 2. HLADILNI SISTEM: TEKOČINSKO/ZRAČNO HLAJENJE (3) 2.1 Lastnosti tekočinskega hladilnega sistema 2.1.1 Lastnosti tekočine 2.1.2 Vodna črpalka (3): opis ali oznaka/oznake in tip/tipi 2.1.3 Opis sistema radiatorjev/ventilatorjev 2.1.4 Stopnja prenosa pogona (3) 2.1.5 Najvišja temperatura na izhodu (3) ………… °C 2.2 Lastnosti zračnega hladilnega sistema 2.2.1 Sistem puhal: lastnosti ali oznaka (oznake) in tip (tipi) 2.2.2 Stopnja (stopnje) prenosa pogona (3) 2.2.3 Sistemi za uravnavanje temperature da/ne (3) — kratek opis 2.2.4 Dovajanje zraka: opis 2.2.5 Najvišja temperatura na značilnem mestu (5) ………… °C 3. SESALNI SISTEM IN NAPAJANJE Z GORIVOM 3.1 Sesalni sistem: 3.1.1 Opis in risbe sesalnega sistema in njegovih dodatnih naprav (gorilnik, dušilnik zvoka, zračni filter, itd.) ali oznaka/oznake in tip/tipi, če se preskus opravlja s popolnim sistemom, kot ga je dobavil proizvajalec vozila, na vozilu ali napravi za preskušanje: 3.1.2 Največji dovoljen podtlak sesanja na značilnem mestu (navedba mesta meritve) (4) (5) ………… kPa 3.2 Tlačni polnilnik (3): da/ne 3.2.1 Opis sistema nadtlačnega polnjenja 3.2.2 Lastnosti ali oznaka/oznake in tip/tipi 3.2.3 Najvišja temperatura zraka na izhodu iz hladilnika polnilnega zraka (4) (5) ………… °C 3.3 Sistem za vbrizgavanje 3.3.1 Nizkotlačni del 3.3.1.1 Napajanje z gorivom 3.3.1.2 Značilen tlak ali oznaka/oznake in tip/tipi: 3.3.2 Visokotlačni del 3.3.2.1 Opis sistema za vbrizgavanje: 3.3.2.1.1 Črpalka: opis ali oznaka/oznake in tip/tipi: 3.3.2.1.2 Dobava: …………mm3 na gib pri številu vrtljajev motorja ………… vrt/min pri največji količini vbrizga ali značilen graf (3) (4) (5) Omemba metode, uporabljene na motorju/preskusni črpalki (3) Če je dobavljeno samodejno krmiljene vbrizgane količine goriva v odvisnosti od tlaka, se navede značilna dobava goriva in tlak polnilnega zraka proti številu vrtljajev motorja. 3.3.2.1.3 Statično krmiljenje vbrizga (4) (5) 3.3.2.1.4 Samodejno območje predvbrizga (4) 3.3.3 Visokotlačne cevi 3.3.3.1 Dolžina (4) (5) 3.3.3.2 Notranji premer (4) (5) 3.3.4 Vbrizgalna šoba/vbrizgalne šobe 3.3.4.1 Oznaka/oznake: 3.3.4.2 Tip/tipi: 3.3.4.3 Tlak odpiranja (4) ………… Mpa 3.3.5 Regulator 3.3.5.1 Opis regulatorskega sistema ali oznaka/oznake in tip/tipi: 3.3.5.2 Število vrtljajev, pri katerem se pri polni obremenitvi začne zapiranje dovoda goriva: (5) (5) ………… vrt/min (največje nazivno število vrtljajev) 3.3.5.3 Največje število vrtljajev brez obremenitve (4) (5) ………… vrt/min 3.3.5.4 Število vrtljajev v prostem teku (4) (5) ………… vrt/min E 3.4 Naprava za zagon hladnega motorja opis ali oznaka/oznake in tip/tipi: E 3.5 Dodatne naprave proti dimljenju (če obstajajo in če niso opisane drugje): Opis lastnosti: 4. KRMILNI ČASI VENTILOV Največji dvig ventilov ter koti odpiranja in zapiranja glede na mrtve točke (nominalne vrednosti) (4) (5) 5. Izpušni sistem (3) 5.1 Opis opreme izpušnega sistema, če se preskus izvede s popolno opremo izpušnega sistema, ki jo zagotovi proizvajalec motorja ali vozila: Natančna navedba protitlaka pri največjem izkoristku in mesto meritve ………… kPa Navedba efektivne prostornine izpušne cevi (4) (5): ………… cm3 5.2 Če se uporabi naprava za preskušanje, navedite protitlak pri največjem izkoristku in mesto meritve: kPa Navedba efektivne prostornine izpušne cevi (4) (5) ………… cm3 6. MAZALNI SISTEM 6.1 Opis sistema 6.2 Krožne črpalke (3): da/ne Opis ali oznaka/oznake in tip/tipi: 6.3 Oljni hladilnik (3): da/ne Opis ali oznaka/oznake in tip/tipi: 6.4 Mešanica z gorivom (3): da/ne (mazalno olje/razmerje goriva) 7. DRUGA DODATNA OPREMA MOTORJA 7.1 Dodatna oprema, potrebna za delovanje motorja na napravi za preskušanje, ki pa ni enaka opremi za navedbo lastnosti ventilatorja ali oznake/oznak in tipa/tipov 7.1.1 Regulator/generator (3): da/ne (3) 7.1.2 Drugo (3): E 7.2 Dodatna oprema v delovanju, ko se na vozilu izvaja preskus Navedba lastnosti ali oznake/oznak in tipa/tipov: E 7.3 Prenos Navedba vztrajnostnega momenta kombiniranega vztrajnika in prenosa v prostem teku (5) ali opis, oznaka/oznake in tip/tipi (za pretvornik vrtilnega momenta): 8. DELOVANJE MOTORJA (navedba proizvajalca) 8.1 Število vrtljajev v prostem teku (4): vrt/min 8.2 Največje nazivno število vrtljajev (4): vrt/min 8.3 Najmanjše nazivno število vrtljajev (4): vrt/min 8.4 Največji nazivni navor motorja na napravi za preskušanje (4): Nm pri ………… vrt/min 8.5 Največja nazivna moč motorja na napravi za preskušanje (4): kW pri ………… vrt/min navedba moči, absorbirane z ventilatorjem kW 8.5.1 Preskusi na preskusni napravi Deklarirana moč na merilnih točkah iz odstavka 2.2 Priloge 4 se navede v tabeli 1. Tabela 1 Deklarirano število vrtljajev in moč motorja/vozila (3), predloženega v homologacijo (število vrtljajev podeli homologacijski organ) Merilne točke (7) Št. vrtljajev motorja: n (vrt/min) Moč: P (6)/ kW . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . (1) Za nekonvencionalne tipe motorjev in sisteme proizvajalec zagotovi podatke, ki ustrezajo tu navedenim. (2) Za vzorec tipa motorja, ki ga je treba homologirati, se predloži celotni podatkovni niz. Za spremenjene (3) Neustrezno preti (4) Navesti odstopanje. (5) Navesti zmogljivost, če je to ustrezno. (6) Glejte odstavek 2.2 Priloge 5. (7) Koristna moč motorja v skladu s Prilogo 10.

PRILOGA 2 (Največji format: A4 (210 x 297 mm)) (1) ( 2 ) Sporočilo o: ali: PODELITVI HOMOLOGACIJE, ZAVRNITVI HOMOLOGACIJE, RAZŠIRITVI HOMOLOGACIJE, PREKLICU HOMOLOGACIJE, POPOLNEM PRENEHANJU PROIZVODNJE (3) VOZILA/MOTORJA TIPA (3) V ZVEZI Z EMISIJAMI ali: MERJENJU IZKLJUČNO MOČI MOTORJA, v skladu s Pravilnikom št. 24 Št. homologacije: Št. razširitve: 1. Tovarniška ali blagovna znamka vozila (4): 9. Tovarniška ali blagovna znamka motorja: 3. Tip vozila (4): 10. Tip motorja: ………… št. homologacije motorja (4): 11. Ime in naslov proizvajalca: 12. Po potrebi ime in naslov zastopnika proizvajalca: 13. Vozilo, predloženo//motor, predložen v homologacijo dne (3): 14. Tehnična služba, ki opravlja homologacijske preskuse: 15. Datum poročila, ki ga je izdala ta služba: 16. Številka poročila, ki ga je izdala ta služba: 17. Rezultati preskusa 17.1 Emisije (3) 17.1.1 Preskusi pri stalnih vrtljajih: Vozilo na dinamometru z valji/motor na napravi za preskušanje (3) Merilne točke Št. vrtljajev motorja: n (vrt/min) Moč: P (kW) Nazivni pretok G (l/s) Izmerjene vrednosti absorpcije (m–1) 1 2 3 4 5 6 Za homologacijo tipa motorja, moč, ki jo absorbira ventilator med preskusi (4): ………… kW 17.1.2 Preskusi pri prostem pospeševanju 17.1.2.1 Preskus motorja v skladu s Prilogo 5 (4) Odstotek največjega števila vrtljajev (5) Odstotek največjega navora pri vrtljajih m-1 Izmerjena vrednost absorpcije m-1 Popravljena vrednost absorpcije m-1 100 100 90 100 100 90 90 90 100 80 90 80 17.1.2.2 Preskus motorja v skladu z delom I tega pravilnika ali preskus vozila v skladu z delom III (4) Popravljena vrednost absorpcije: ………… m-1 Vrt/min na začetku: ………… vrt/min 17.2 Določena največja koristna moč (4): ………… kW pri ………… vrt/min 18. Oznaka in tip merilnika motnosti: 19. Bistvene lastnosti tipa motorja Način delovanja motorja: štiritaktni/dvotaktni (3) Število in razporeditev valjev: Prostornina valja: ………… cm3 Napajanje z gorivom: neposredno vbrizgavanje/posredno vbrizgavanje (3) Oprema za tlačno polnjenje: DA/NE (3) 20. Odobrena/zavrnjena/razširjena/preklicana homologacija (3) Razlog/razlogi za razširitev homologacije: Kraj: Datum: Podpis: K temu sporočilu se priloži seznam dokumentov iz homologacijske dokumentacije, poslane upravni službi, ki je podelila homologacijo. (1) Za opombe pod črto glej konec te priloge. (2) Ime homologacijskega organa. (3) Neustrezno prečrtati. (4) Izpolniti ali vstaviti „neustrezno“ v skladu z zahtevanim tipom homologacije. (5) Najnižjo mejo lahko doloèi proizvajalec v skladu z odstavkom 6.3.4 dela I tega pravilnika.

PRILOGA 3 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKIH OZNAK Vzorec A (Glej odstavke 5.8, 14.8 in 23.8 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na motor/vozilo, pomeni, da je bil zadevni motor homologiran/da je bilo zadevno vozilo homologirano na Nizozemskem (E 4) v skladu s Pravilnikom št. 24 pod homologacijsko številko 032439 glede na emisije vidnih onesnaževal iz motorja; Pravilnik je v času podelitve že vključeval spremembe 03. Popravljeni absorpcijski koeficient je 1,30 m–1 (v primeru homologacije vozila). Vzorec B (Glej odstavke 5.5, 14.5 in 23.5 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E 4) v skladu s Pravilnikoma št. 24 in 33 (1). Številke homologacije pomenijo, da je na dan podelitve zadevnih homologacij Pravilnik št. 24 že vključeval spremembe 03, Pravilnik št. 33 pa je ohranil prvotno obliko. (1) Zadnja številka je navedena le kot primer.

PRILOGA 4 PRESKUS PRI STALNIH VRTLJAJIH MOTORJA NA KRIVULJI POLNE OBREMENITVE 1. UVOD 1.1 Ta priloga opisuje metodo določanja emisij vidnih onesnaževal pri različnih stalnih vrtljajih na krivulji polne obremenitve. 1.2 Preskus se lahko opravi na motorju ali vozilu. 2. PRINCIP MERJENJA 2.1 Motnost izpušnih plinov, ki jih proizvaja motor, se meri, ko motor deluje pri polni obremenitvi in pri stalnih vrtljajih. 2.2 Izvede se zadostno število meritev med največjim in najmanjšim nazivnim številom vrtljajev. Skrajne merilne točke so na mejah zgoraj določenega intervala, ena merilna točka sovpada s hitrostjo, pri kateri motor doseže največjo moč, in hitrostjo, pri kateri doseže največji navor. 3. PRESKUSNI POGOJI 3.1 Vozilo ali motor 3.1.l Motor ali vozilo se predloži v dobrem mehanskem stanju. Motor mora biti utečen. 3.1.2 Motor se preskusi z opremo, predpisano v Prilogi 1 k temu pravilniku. 3.1.3 Motor se nastavi tako, kakor predpisuje proizvajalec in kaže Priloga 1 k temu pravilniku. 3.1.4 V primeru preskusa motorja se moč motorja izmeri v skladu s Prilogo 10 k temu pravilniku, čeprav veljajo odstopanja iz odstavka 3.1.5 te priloge. V primeru preskusa vozila je treba določiti, da tok goriva ni manjši kot tisti, ki ga določi proizvajalec. 3.1.5 Moč motorja, ki se izmeri na napravi za preskušanje pri stalnih vrtljajih na krivulji polne obremenitve, se lahko razlikuje od moči, ki jo določi proizvajalec: največja moč + 2 odstotka, pri drugih meritvah točke + 6 odstotkov, – 2 odstotka. 3.1.6 Izpušna naprava nima odprtine, skozi katero bi se lahko redčili plini, ki jih oddaja motor. V primeru, da ima motor več izpušnih odprtin, so povezane z eno odprtino, v kateri se izvede meritev motnosti. 3.1.7 Motor je v običajnih pogojih delovanja, ki jih predpiše proizvajalec. Zlasti hladilna voda in olje imata običajno temperaturo, ki jo predpiše proizvajalec. 3.2 Gorivo Gorivo je referenčno gorivo, katerega lastnosti so podane v Prilogi 6 k temu pravilniku. 3.3 Preskusni laboratorij 3.3.1 Absolutna temperatura T zraka (1) na vstopu v motor, izmerjena v območju do 0,15 m od točke vstopa v filter za zrak, ali če se filter za zrak ne uporablja, v območju do 0,15 m od vstopne odprtine za zrak, izražena v Kelvinih, in atmosferski tlak (ps), izražen v kPa, se izmerita, atmosferski faktor (fa) pa se določi v skladu z odstavkom 6.4.2.1 Priloge 10 k temu pravilniku, kar je v skladu z naslednjimi predpisi: 3.3.1.1 Sesalni motorji in mehansko tlačno polnjeni motorji: 3.3.1.2 Tlačno polnjeni motorji s turbopuhalom na izpušne pline s hlajenjem vstopnega zraka ali brez njega: 3.3.2 Da se preskus prizna za veljavnega, je parameter tak, da je 0,98 ≤ fa ≤ 1,02. 3.4 Oprema za vzorčenje in merjenje Koeficient absorpcije svetlobe v izpušnih plinih se izmeri z merilnikom motnosti, ki izpolnjuje pogoje iz Priloge 8 in je nameščen v skladu s Prilogo 9 k temu pravilniku. 4. OCENA POPRAVLJENEGA ABSORPCIJSKEGA KOEFICIENTA 4.1 Za vsakega od vrtljajev motorja, pri katerih se meri absorpcijski koeficient v skladu s točko 2.2 zgoraj, se po naslednjih enačbah izračuna nazivni pretok plina: za dvotaktne motorje : G = V.n/60 za štiritaktne motorje : G = V.n/120 pri čemer je: G = nazivni pretok plina v litrih na sekundo (l/s), V = prostornina valja motorja v litrih (l), n = število vrtljajev motorja v vrtljajih na minuto (min-1). 4.2 Kjer vrednost nazivnega pretoka ni ena od vrednosti v tabeli iz Priloge 7 k temu pravilniku, se mejna vrednost, uporabljena v tem primeru, dobi z interpolacijo po načelu sorazmernih delov. (1) Preskus se lahko izvede v klimatiziranih preskusnih prostorih, kjer se atmosferski pogoji lahko nadzorujejo.

PRILOGA 5 PRESKUS PRI PROSTEM POSPEŠEVANJU 1. PRESKUSNI POGOJI 1.1 Preskus se izvaja na motorju na napravi za preskušanje ali na vozilu. 1.1.1 Če se motor preskuša na napravi za preskušanje, se preskus opravi čim hitreje po preskusu za meritev motnosti ob polni obremenitvi pri stalnih vrtljajih. Zlasti hladilna voda in olje imata običajno temperaturo, ki jo predpiše proizvajalec. 1.1.2 Če se preskus izvaja na mirujočem vozilu, se najprej z vožnjo po cesti ali z dinamičnim preskusom za motor omogočijo običajni pogoji delovanja. Preskus se izvede čim hitreje po koncu ogrevanja. 1.2 Zgorevalna komora ni ohlajena ali onesnažena zaradi daljšega delovanja v prostem teku pred preskusom. 1.3 Veljajo preskusni pogoji, navedeni v odstavkih 3.1, 3.2 in 3.3 Priloge 4. 1.4 Za opremo za vzorčenje in merjenje veljajo pogoji iz odstavka 3.4 Priloge 4. 2. PRESKUSNE METODE 2.1 Vidno onesnaženje pri prostem pospeševanju se izmeri na motorju z največjim nazivnim številom vrtljajev in največjo močjo. 2.2 Na zahtevo proizvajalca se meritve izvedejo tudi na matriki do pet drugih kombinacij moči/števila vrtljajev za motor z omejenim številom vrtljajev in omejeno močjo, da se doseže območje števila vrtljajev in moči, dovoljeno v odstavku 6.3.4. dela I tega pravilnika o spremembi tipa motorja. V tem primeru bo stalno vidno onesnaženje izmerjeno tudi z motorjem na tem območju z metodo iz Priloge 4 k temu pravilniku, da se lahko popravi koeficient absorpcije pri prostem pospeševanju v skladu z odstavkom 3 te priloge. Te vrednosti se zapišejo v tabelo 2 iz Priloge 2 k temu pravilniku. Spodnji graf prikazuje šest mogočih merilnih točk matrike ter območje moči in števila vrtljajev na vsaki točki. Odstotek največjega števila vrtljajev Odstotek največjega navora pri tem številu vrtljajev 1 100 100 2 90 100 3 100 90 4 90 90 5 100 80 6 90 80 Vsaka merilna točka obsega območje nazivne moči in območje števila vrtljajev na levi strani točke in pod njo ter je merilna točka za vse motorje na tem območju. Na primer merilna točka „A“ z 90 odstotki polne obremenitve in 100 odstotki nazivnega števila vrtljajev velja za območje nazivne moči/števila vrtljajev, ki ga določajo točke A, B, C, D na grafu. 2.3 Če se preskus opravlja na napravi za preskušanje, se motor odklopi od zavore, ki se nadomesti z vrtečimi deli menjalnika v prostem teku ali z vztrajnostjo, ki je v osnovi enakovredna vztrajnosti omenjenih delov (glej odstavek 7.3 Priloge 1 k temu pravilniku). 2.4 Če se preskus opravlja na vozilu, se menjalna ročica prestavi v nevtralni položaj, pogon pa med motor in menjalnik. 2.5 Pri prostem teku motorja se hitro, vendar ne sunkovito pritisne na pedal za plin, tako da se doseže največji dovod goriva iz tlačilke. Ta položaj pedala se vzdržuje, dokler ni doseženo največje število vrtljajev motorja in začne delovati regulator. Kakor hitro se doseže to število vrtljajev, se sprosti pedal za plin, da se motor vrne v prosti tek in se merilnik motnosti povrne v ustrezno stanje. 2.6 Postopek iz zgornjega odstavka 2.5 se ponovi najmanj šestkrat, da se očisti izpušni sistem in omogočijo vse potrebne nastavitve naprave. Največje vrednosti motnosti, odčitane ob vsaki zaporedni pospešitvi, se zapišejo, dokler se vrednosti ne ustalijo. Vrednosti, odčitane medtem ko je motor v prostem teku po vsakem pospeševanju, se ne upoštevajo. Odčitane vrednosti se štejejo za ustaljene, ko so štiri zaporedne vrednosti v pasovni širini 0,25 m–1 in ne kažejo padajočega zaporedja. Absorpcijski koeficient XM, ki se zapiše, je aritmetično povprečje teh štirih vrednosti. 2.7 Za motorje, opremljene s tlačnim polnilnikom veljajo, kjer je primerno, naslednje posebne zahteve: 2.7.1 Pri motorjih s tlačnim polnilnikom, povezanim z motorjem ali pa ga ta mehansko poganja in ga je mogoče izključiti, se opravita dva popolna merilna cikla s predhodnimi pospeševanji, pri čemer je tlačni polnilnik enkrat vključen in drugič izključen. Zapiše se višji od obeh dobljenih rezultatov meritev; in 2.7.2 Pri motorju z več izpušnimi odprtinami se preskus izvede pri vseh odprtinah, ki se združijo v ustrezni napravi za mešanje plinov z enim izhodom. Vseeno se preskusi pri prostem pospeševanju izvajajo na vsaki odprtini. V tem primeru je vrednost, uporabljena za izračun popravljene vrednosti absorpcijskega koeficienta, aritmetično povprečje vrednosti, zapisane za vsako izpušno odprtino, preskus pa se šteje za veljaven le, če skrajne izmerjene vrednosti ne odstopajo za več kot 0,15 m–1. 3. DOLOČANJE POPRAVLJENE VREDNOSTI ABSORPCIJSKEGA KOEFICIENTA To se uporablja, ko je absorpcijski koeficient pri stalnih vrtljajih določen za isti motorni derivat. 3.1 Zapis XM = vrednost absorpcijskega koeficienta pri prostem pospeševanju, izmerjena, kot je navedeno v odstavku 2.4 te priloge XL = korigirana vrednost absorpcijskega koeficienta v prostem pospeševanju SM = vrednost absorpcijskega koeficienta, izmerjena pri stalnih vrtljajih (odstavek 2.1 Priloge 4), ki je najbližja predpisani mejni vrednosti, ki ustreza istemu nazivnemu pretoku SL = vrednost absorpcijskega koeficienta, predpisana v odstavku 4.2 Priloge 4, za nazivni pretok, ki ustreza merilni točki, pri kateri je bila določena vrednost SM. 3.2 Če so absorpcijski koeficienti, izraženi v m–1, je popravljena vrednost XL izražena s krajšim izrazom:

PRILOGA 6 SPECIFIKACIJE REFERENČNEGA GORIVA, PREDPISANEGA ZA HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE IN PREVERJANJE SKLADNOSTI PROIZVODNJE Lastnost Mejne vrednosti in enote Metoda ASTM (1) Gostota pri 15 °C najmanj 0,835 kg/l D 1298 največ 0,845 kg/1 Cetansko število najmanj 51 D 976 največ 57 Destilacija (2) D 86 50 % vol. točke najmanj 245 °C 90 % vol. točke najmanj 320 °C največ 340 Zaključno vrelišče največ 370 °C Viskoznost pri 40 °C najmanj 2,5 mm2/s D 445 največ 3,5 mm2/s Vsebnost žvepla najmanj 0,20 % mase D 1266, D 2622, ali D 2785 največ 0,50 Plamenišče najmanj 55 °C D 93 Točka mašenja hladnega filtra največ – 5 °C osnutek CEN Pr EN116 ali IP309 Ostanki ogljika po Conradsonu največ 0,20 % mase D 189 na 10 % dist. ostanka Vsebnost pepela največ 0,01 % mase D 482 Vsebnost vode največ 0,05 % mase D 95 ali D 1744 Korozija bakra pri 100 °C največ 1 D 130 Nevtralizacijsko (močno kislinsko) število največ 0,20 mg KOH/g D 974 Opomba 1: Ustrezne metode ISO bodo sprejete, ko bodo določene za vse zgoraj navedene lastnosti. Opomba 2: Navedene številke ponazarjajo celotne količine hlapov (odstotek ujetih + odstotek izgubljenih). Opomba 3: To gorivo lahko temelji na ločenih in razcepljenih destilatih; razžveplanje je dovoljeno. Ne sme vsebovati kovinskih dodatkov. Opomba 4: V specifikaciji navedene vrednosti so „prave vrednosti“. Pri določanju njihovih mejnih vrednosti so bili uporabljeni izrazi ASTM D 3244 „Določanje osnove za spore o kakovosti naftnih proizvodov“ in pri določanju največje vrednosti upoštevana najmanjša razlika 2R nad ničlo; pri določanju največje in najmanjše vrednosti je najmanjša razlika 4R (R = možnost ponovljivosti). Ne glede na ta ukrep, potreben zaradi statističnih razlogov, si mora proizvajalec goriva kljub vsemu prizadevati, da doseže ničelno vrednost, kjer je določena najvišja vrednost 2 R, in srednjo vrednost, kjer sta navedeni zgornja in spodnja meja. Če je treba odgovoriti na vprašanje, ali gorivo izpolnjuje zahteve iz specifikacije, se mora uporabiti izraz ASTM D 3244. Opomba 5: Če je treba izračunati toplotno učinkovitost motorja ali vozila, se lahko kalorična vrednost goriva izračuna po naslednji enačbi: Specifična energija (kalorična vrednost) (neto) MJ/kg = (46,423 – 8,792d2 + 3,170d) (1 – (x + y + s)) + 9,420s – 2,499x, pri čemer velja: d je gostota pri 15 °C, x je razmerje vode glede na maso (odstotek, deljen s 100), y je razmerje pepela glede na maso (odstotek, deljen s 100), s je razmerje žvepla glede na maso (odstotek, deljen s 100). (1) Začetnice American Society for Testing and Materials (Ameriške družbe za preskušanje in materiale), 1916 Race St., Philadelphia, Pennsylvania 19103, United States of America.

PRILOGA 7 MEJNE VREDNOSTI, UPORABLJENE PRI PRESKUSIH PRI STALNIH VRTLJAJIH MOTORJA Nazivni pretok G l/s Absorpcijski koeficient m-1 m-2 42 2,26 45 2,19 50 2,08 55 1,985 60 1,90 65 1,84 70 1,775 75 1,72 80 1,665 85 1,62 90 1,575 95 1,535 100 1,495 105 1,465 110 1,425 115 1,395 120 1,37 125 1,345 130 1,32 135 1,30 140 1,27 145 1,25 150 1,225 155 1,205 160 1,19 165 1,17 170 1,155 175 1,14 180 1,125 185 1,11 190 1,095 195 1,08 200 1,065 Opomba: Čeprav se zgornje vrednosti zaokrožijo na najbližjo 0,01 ali 0,005, to ne pomeni, da je treba meritve izvesti do te stopnje točnosti.

PRILOGA 8 LASTNOSTI MERILNIKOV MOTNOSTI 1. PODROČJE UPORABE Ta priloga opredeljuje pogoje, ki jih morajo izpolnjevati merilniki motnosti, uporabljeni v preskusih iz prilog 4 in 5 k temu pravilniku. 2. OSNOVNE SPRECIFIKACIJE ZA MERILNIKE MOTNOSTI 2.1 Plin, katerega motnost se meri, je v zaprtem prostoru, katerega notranja površina ne odbija svetlobe. 2.2 Pri določanju dejanske dolžine svetlobne poti skozi plin se upošteva možen vpliv naprav, ki ščitijo svetlobni vir in fotoelektrično celico. Ta dejanska dolžina je označena na instrumentu. 2.3 Kazalni instrument merilnika motnosti ima dve merilni skali, eno na absolutnih točkah absorpcije svetlobe od 0 do ∞ (m–1) in drugo linearno od 0 do 100; obe skali imata razpon od 0 pri popolnem svetlobnem toku do obsega skale pri popolni zamračitvi. 3. SPECIFIKACIJE IZVEDBE 3.1 Splošno Izvedba je taka, da se ob preskušanju pri stalnih vrtljajih dimna komora napolni z enakomerno motnim dimom. 3.2 Dimna komora in ohišje merilnika motnosti 3.2.1 Delež razpršene svetlobe, ki pade na fotoelektrično celico zaradi notranjih odbojev ali difuzije svetlobe, je čim manjši (npr. s prebarvanjem notranjih površin v črno mat barvo in z ustrezno razporeditvijo). 3.2.2 Optične lastnosti so take, da kombinirani učinek difuzije in odboja svetlobe ne preseže ene enote na linearni lestvici, kadar je dimna komora napolnjena z dimom z absorpcijskim koeficientom blizu 1,7 m–1. 3.3 Svetlobni vir Svetlobni vir je žarnica z žarilno nitko z barvo temperature v območju od 2 800 do 3 250 K ali zelena svetleča dioda (LED) s temensko spektralno vrednostjo med 550 in 570 nm. Svetlobni vir je proti sajam zaščiten s sredstvi, ki na ne vplivajo na dolžino optične poti izven specifikacij, ki jih je postavil proizvajalec. 3.4 Sprejemnik 3.4.1 Sprejemnik sestavlja fotoelektrična celica s spektralno odzivno krivuljo, podobno fotopični krivulji človeškega očesa (največji odziv v obsegu 550/570 nm; manj kot 4 odstotke tega največjega odziva pod 430 nm in nad 680 nm). 3.4.2 Izvedba električnega tokokroga vključno s kazalnim instrumentom je taka, da je izhodni tok iz fotoelektrične celice linearna funkcija intenzivnosti svetlobe, prejete v okviru celotnega temperaturnega obsega delovanja fotoelektrične celice. 3.5 Merilne skale 3.5.1 Koeficient absorpcije svetlobe se izračuna po enačbi Ø = Øo e–kL, kjer je L dejanska dolžina svetlobne poti skozi plin, Øo vpadni svetlobni tok in Ø izstopni svetlobni tok. Če se dejanske dolžine L tipa merilnika motnosti ne da oceniti neposredno z njegovimi geometrijskimi lastnostmi, se dejanska dolžina L določi ali z metodo iz odstavka 4 te priloge; ali s primerjavo z merilnikom motnosti drugega tipa, katerega dejanska dolžina je poznana. 3.5.2 Razmerje med linearno skalo z delitvijo 0–100 in absorpcijskim koeficientom k je podano z enačbo kjer sta N odčitek na linearni lestvici in k ustrezna vrednost absorpcijskega koeficienta. 3.5.3 Kazalni instrument merilnika motnosti omogoča odčitanje absorpcijskega koeficienta 1,7 m–1 s točnostjo 0,025 m–1. 3.6 Nastavitev in umerjanje merilne naprave 3.6.1 Električni tokokrog fotoelektrične celice in kazalni instrument sta nastavljiva, tako da se lahko kazalec ponovno nastavi na ničlo, ko gre svetlobni tok skozi dimno komoro, napolnjeno s čistim zrakom ali skozi komoro z enakimi lastnostmi. 3.6.2 Ko je svetilka izklopljena in električni merilni tokokrog odprt ali v kratkem stiku, je odčitanje absorpcijskega koeficienta ∞ in ostaja pri ∞, ko je merilni tokokrog ponovno vzpostavljen. 3.6.3 Opravi se vmesni kontrolni pregled, tako da se v dimno komoro postavi filter, ki predstavlja plin, katerega znani absorpcijski koeficient k je, izmerjen, kakor je navedeno v točki 3.5.1, med 1,6 m–1 in 1,8 m–1. Vrednost k mora biti poznana s točnostjo 0,025 m–1. Kontrolni pregled vključuje preverjanje, da se ta vrednost ne razlikuje za več kot 0,05 m–1 od vrednosti, odčitane na kazalniku merilnika motnosti, kadar se filter postavi med svetlobni vir in fotoelektrično celico. 3.7 Odziv merilnika motnosti 3.7.1 Odzivni čas električnega merilnega tokokroga, to je čas, potreben da kazalnik merilnega instrumenta doseže 90 odstotkov odklona celotne lestvice po vstavitvi svetlobno povsem neprepustnega zaslona pred fotoelektrično celico, je 0,9 do 1,1 sekunde. 3.7.2 Dušenje električnega merilnega tokokroga mora biti tako, da začetni presežni nihaj, ki presega končni stalni odčitek po vsaki trenutni spremembi vhodnih vrednosti (npr. umerjevalni filter), ne presega 4 odstotkov tega odčitka v linearnih enotah lestvice. 3.7.3 Odzivni čas merilnika motnosti na fizikalni pojav v dimni komori, to je čas med vstopom plina v merilno napravo in popolno napolnitvijo dimne komore, ne sme preseči 0,4 sekunde. 3.7.4 Te določbe veljajo samo za merilnike motnosti, ki se uporabljajo za merjenje motnosti pri prostem pospeševanju. 3.8 Tlak merjenega plina in splakovalnega zraka 3.8.1 Tlak izpušnega plina v dimni komori se ne razlikuje za več kot 75 mm (vodnega stolpca) od atmosferskega tlaka. 3.8.2 Spremembe tlaka merjenega plina in splakovalnega zraka ne povzročajo spremembe absorpcijskega koeficienta za več kot 0,05 m–1 pri plinu, ki ima absorpcijski koeficient 1,7 m–1. 3.8.3 Merilnik motnosti je opremljen z ustreznimi napravami za merjenje tlaka v dimni komori. 3.8.4 Meje spremembe tlaka plina in splakovalnega zraka v dimni komori navede proizvajalec naprave. 3.9 Temperatura merjenega plina 3.9.1 Na vsaki točki v dimni komori je temperatura plina v trenutku merjenja med 70 °C in najvišjo temperaturo, ki jo navede proizvajalec merilnika motnosti, tako da se odčitki v tem temperaturnem območju ne razlikujejo za več kot 0,1 m–1, če je komora napolnjena s plinom z absorpcijskim koeficientom 1,7 m–1. 3.9.2 Merilnik motnosti je opremljen z ustreznimi napravami za merjenje temperature v dimni komori. 4. DEJANSKA DOLŽINA „L“ MERILNIKA MOTNOSTI 4.1 Splošno 4.1.1 Pri nekaterih tipih merilnikov motnosti plin med svetlobnim virom in fotoelektrično celico ali med prozornimi deli, ki ščitijo vir, in fotoelektrično celico, ni enakomerne motnosti. V takih primerih je dejanska dolžina L enaka dolžini stolpca plina z enakomerno motnostjo, ki absorbira svetlobo enako kot plini, ki običajno tečejo skozi merilnik motnosti. 4.1.2 Dejanska dolžina svetlobne poti se dobi s primerjavo odčitka N na običajno delujočem merilniku motnosti z odčitkom No, dobljenim z merilnikom, spremenjenim tako, da preskusni plin napolni točno določeno dolžino Lo. 4.1.3 Za popravek ničelne točke se uporabijo primerjalni odčitki, ki si sledijo v hitrem zaporedju. 4.2 Metoda ocene dejanske dolžine L 4.2.1 Preskusni plin je izpušni plin z nespremenljivo motnostjo ali plin, ki absorbira svetlobo, z gostoto, podobno gostoti izpušnega plina. 4.2.2 Pri merilniku motnosti se točno določi stolpec dolžine Lo, katerega osnovne ploskve so pravokotne na pot svetlobe, ki se lahko enakomerno napolni s preskusnim plinom. Ta dolžina Lo je blizu dejanski dolžini merilnika motnosti. 4.2.3 Izmeri se povprečna temperatura preskusnega plina v dimni komori. 4.2.4 Če je treba, se lahko v linijo vzorčenja čim bližje sondi vgradi dovolj prostorna ekspanzijska posoda kompaktne konstrukcije, ki duši nihanja. Namesti se lahko tudi hladilnik. Vgradnja te ekspanzijske posode in hladilnika ne sme bistveno vplivati na sestavo izpušnega plina. 4.2.5 Preskus za določanje dejanske dolžine se naredi tako, da se enkrat spusti preskusni plin skozi merilnik motnosti, ki deluje običajno, ter potem skozi isto napravo, spremenjeno tako, kakor je navedeno v točki 4.1.2. 4.2.5.1 Odčitki merilnika motnosti se med preskusom stalno zapisujejo z registracijskim instrumentom, katerega odzivni čas je enak ali krajši od odzivnega časa merilnika motnosti. 4.2.5.2 Če merilnik motnosti deluje običajno, je odčitek na linearni lestvici motnosti N in odčitek povprečne temperature plina, izražene v Kelvinih, T. 4.2.5.3 Pri znani dolžini Lo, napolnjeni z istim preskusnim plinom, je odčitek na linearni lestvici motnosti No in odčitek povprečne temperature plina, izražene v Kelvinih, To. 4.2.6 Dejanska dolžina je: 4.2.7 Preskus se ponovi z vsaj štirimi preskusnimi plini, ki dajejo odčitke, enakomerno razmaknjene na linearni lestvici med 20 in 80. 4.2.8 Dejanska dolžina L merilnika motnosti je aritmetično povprečje dejanskih dolžin, dobljenih z vsakim od plinov tako, kakor je navedeno v odstavku 4.2.6.

PRILOGA 9 NAMESTITEV IN UPORABA MERILNIKA MOTNOSTI 1. PODROČJE UPORABE Ta priloga določa namestitev in uporabo merilnikov motnosti za preskuse, opisane v prilogah 4 in 5 k temu pravilniku. 2. MERILNIK MOTNOSTI PRI PRESKUSIH Z DELNIM TOKOM PLINA 2.1 Namestitev za preskuse pri stalnih vrtljajih 2.1.1 Razmerje med prečnim prerezom sonde in prerezom izpušne cevi ni manjše od 0,05. Protitlak, izmerjen v izpušni cevi pri vstopu sonde, ne presega 75 mm (vodnega stolpca). 2.1.2 Sonda je sestavljena iz cevi z odprtim koncem, ki gleda naprej v osi izpušne cevi ali podaljška cevi, če je ta potreben. Nameščena je v delu, kjer je porazdelitev dima približno enakomerna. To se doseže tako, da se sonda namesti v izpušno cev čim bližje koncu izpušne cevi ali njenega podaljška, tako da je konec sonde nameščen v del cevi, ki je raven vsaj 6 D pred točko odvzema plinov in 3 D za to točko, pri čemer je D premer izpušne cevi na izhodu. Če se uporablja podaljšek cevi, na stiku ne sme vstopati zrak v cev. 2.1.3 Tlak v izpušni cevi in lastnosti padca tlaka v liniji vzorčenja omogočajo, da sonda zajame vzorec, v osnovi enak dobljenemu z izokinetičnim vzorčenjem. 2.1.4 Če je treba, se lahko v linijo vzorčenja čim bližje sondi vgradi dovolj prostorna ekspanzijska posoda kompaktne konstrukcije, ki duši nihanja. Namesti se lahko tudi hladilnik. Izvedba ekspanzijske posode in hladilnika ne vpliva bistveno na sestavo izpušnega plina. 2.1.5 V izpušno cev se lahko namesti dušilna loputa ali druge naprave za povečanje tlaka pri vzorčenju, in sicer vsaj 3 D za sondo za vzorčenje. 2.1.6 Cevi, ki povezujejo sondo, hladilno napravo, ekspanzijsko posodo (če je potrebna) in merilnik motnosti, so čim krajše, pri čemer izpolnjujejo zahteve glede tlaka in temperature, navedene v odstavkih 3.8 in 3.9 Priloge 8. Cev je nagnjena navzgor od točke vzorčenja do merilnika motnosti, izogibati se je treba ostrim krivinam, kjer bi se lahko nabirale saje. Če v merilniku motnosti ni vgrajen obhodni ventil, se ga namesti v toku pred njim. 2.1.7 Med preskusom se s kontrolnim pregledom zagotovi, da se upoštevajo zahteve iz odstavka 3.8 priloge 8 v zvezi s tlakom in zahteve iz odstavka 3.9 priloge 8 v zvezi s temperaturo v merilni komori. 2.2 Namestitev za preskuse pri prostem pospeševanju 2.2.1 Razmerje med prečnim prerezom sonde in izpušne cevi ni manjše od 0,05. Protitlak, izmerjen v izpušni cevi pri vstopu sonde, ne presega 75 mm (vodnega stolpca). 2.2.2 Sonda je cev z odprtim koncem, ki gleda naprej v osi izpušne cevi ali podaljška cevi, če je ta potreben. Nameščena je v delu, kjer je porazdelitev dima približno enakomerna. To se doseže tako, da se sonda namesti v izpušno cev čim bližje koncu izpušne cevi ali njenega podaljška, tako da je konec sonde nameščen v del cevi, ki je raven vsaj 6 D pred točko odvzema plinov in 3 D za to točko, pri čemer je D premer izpušne cevi pri izhodu. Če se uporablja podaljšek cevi, na stiku ne sme vstopati zrak v cev. 2.2.3 Sistem vzorčenja je tak, da je pri vseh vrtljajih motorja tlak vzorca izpušnih plinov v merilniku motnosti v mejah, določenih v odstavku 3.8.2 Priloge 8. To se lahko preveri z ugotavljanjem tlaka vzorca, ko je motor v prostem teku, in pri najvišjih vrtljajih neobremenjenega motorja. Odvisno od lastnosti merilnika motnosti je mogoče nadzor nad tlakom vzorca doseči z vgradnjo omejevalnika tlaka ali dušilne lopute v izpušno cev ali njen podaljšek. Ne glede na uporabljeno metodo protitlak, izmerjen v izpušni cevi pri vstopu sonde, ne presega 75 mm (vodnega stolpca). 2.2.4 Cevi, ki so povezane z merilnikom motnosti, so čim krajše. Cev je nagnjena navzgor od točke vzorčenja do merilnika motnosti, izogibati se je treba ostrim krivinam, kjer bi se lahko nabirale saje. Po potrebi se v cev pred merilnikom motnosti lahko vgradi obvodni ventil, da se zavaruje pred dotokom izpušnih plinov, kadar se meritve ne izvajajo. 3. MERILNIK MOTNOSTI V CELOTNEM TOKU Edini splošni previdnostni ukrepi, ki jih je treba upoštevati pri preskusih pri stalnih vrtljajih motorja in prostem pospeševanju, so naslednji: 3.1 spoji povezovalnih cevi med izpušno cevjo in merilnikom motnosti, ne smejo dopuščati vstopa zunanjega zraka; 3.2 cevi, ki povezujejo merilnik motnosti, so čim krajše, kot pri merilnikih motnosti pri preskusih z delnim tokom plina. Cev je nagnjena navzgor od točke vzorčenja do merilnika motnosti, izogibati se je treba ostrim krivinam, kjer bi se lahko nabirale saje. Po potrebi se v cev pred merilnikom motnosti lahko vgradi obvodni ventil, da se zavaruje pred dotokom izpušnih plinov, kadar se meritve ne izvajajo; 3.3 pred merilnikom motnosti se lahko vgradi hladilna naprava.