SL Uradni list Evropske unije L 323/1

Le izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in datum veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343/Rev.X, ki je dostopen na:.

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 3 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo odsevnih naprav za motorna vozila in njihove priklopnike

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dodatka 12 k spremembam 02 – datum veljavnosti: 23. junij 2011

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitve pojmov

3. Vloga za podelitev homologacije

4. Oznake

5. Homologacija

6. Splošne specifikacije

7. Posebne specifikacije (preskusi)

8. Skladnost proizvodnje

9. Kazni za neskladnost proizvodnje

10. Dokončna prekinitev proizvodnje

11. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov

12. Prehodne določbe

PRILOGE

Priloga 1 – Odsevne naprave, simboli, enote

Priloga 2 – Sporočilo o podeljeni homologaciji (ali zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali dokončni prekinitvi proizvodnje) tipa odsevne naprave v skladu s Pravilnikom št. 3

Priloga 3 – Namestitev homologacijskih oznak

Priloga 4 – Preskusni postopek – razred IA in razred IIIA

Priloga 5 – Specifikacije za obliko in mere

Dodatek – Odsevniki za priklopnike – razreda IIIA in IIIB

Priloga 6 – Kolorimetrične specifikacije

Priloga 7 – Fotometrične specifikacije

Priloga 8 – Odpornost proti zunanjim vplivom

Priloga 9 – Obstojnost optičnih značilnosti odsevnih naprav pri staranju

Priloga 10 – Odpornost proti toploti

Priloga 11 – Obstojnost barve

Priloga 12 – Časovno zaporedje preskusov

Priloga 13 – Odpornost proti udarcem – razred IVA

Priloga 14 – Preskusni postopek – razred IVA

Priloga 15 – Časovno zaporedje preskusov za razred IVA

Priloga 16 – Preskusni postopek za naprave razredov IB in IIIB

Priloga 17 – Minimalne zahteve za nadzorne postopke za skladnost proizvodnje

Priloga 18 – Minimalne zahteve za vzorčenje s strani inšpektorja

1. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za odsevne naprave (1) za vozila kategorij L, M, N, O in T (2).

2. OPREDELITVE POJMOV (3)

V tem pravilniku:

2.1 Za ta pravilnik veljajo opredelitve pojmov iz Pravilnika št. 48 in njegovih sprememb, ki so veljale v času vloge za homologacijo tipa.

2.2 „Odsevanje“ pomeni odsevanje, pri katerem se svetloba odbija v smereh, ki so zelo blizu smeri, iz katere svetloba prihaja. Ta značilnost se vzdržuje za zelo širok obseg spreminjanja vpadnega kota.

2.3 „Odsevna optična enota“ pomeni kombinacijo optičnih elementov, ki odsevajo svetlobo.

2.4 „Odsevna naprava“ (1) pomeni sklop, ki je pripravljen za uporabo in sestavljen iz ene ali več odsevnih optičnih enot.

2.5 „Kot odmika“ pomeni kot med premicama, ki povezujeta referenčno središče s središčem sprejemnika in središčem vira svetlobe.

2.6 „Vpadni kot“ pomeni kot med referenčno osjo in premico, ki povezuje referenčno središče s središčem vira svetlobe.

2.7 „Kot zasuka“ pomeni kot, za katerega se odsevna naprava iz določene lege zasuče okoli referenčne osi.

2.8 „Kot premera odsevne naprave“ pomeni kot, v katerem je vidna največja mera vidne svetleče površine ali iz središča vira svetlobe ali iz središča sprejemnika.

2.9 „Osvetljenost odsevne naprave“ je okrajšan izraz, ki se navadno uporablja za opis osvetljenosti, izmerjene v ravnini, ki je pravokotna na vpadne žarke in poteka skozi referenčno središče.

2.10 „Koeficient svetilnosti (CIL)“ pomeni količnik svetilnosti svetlobe, ki odseva v določeni smeri, deljen s svetilnostjo odsevne naprave pri določenem vpadnem kotu, kotu odmika in kotu zasuka.

2.11 Simboli in enote, ki se uporabljajo v tem pravilniku, so navedeni v Prilogi 1 k temu pravilniku.

2.12 Tip „odsevne naprave“ je opredeljen z vzorci in dokumentacijo, ki se predložijo z vlogo za podelitev homologacije. Odsevne naprave se lahko obravnavajo kot odsevne naprave istega tipa, če imajo eno ali več „odsevnih optičnih enot“, enakih standardnemu modelu tega tipa, ali simetričnih in ustreznih za vgradnjo po ene naprave na levo in desno stran vozila, če niso enake in če se z njimi povezani deli od standardnih razlikujejo samo na način, ki ne more vplivati na značilnosti, za katere se uporablja ta pravilnik.

2.13 Odsevne naprave so razdeljene v tri razrede glede na fotometrične značilnosti: razred IA ali IB, razred IIIA ali IIIB in razred IVA.

2.14 Odsevne naprave za razreda IB in IIIB so naprave, združene z drugimi signalnimi svetilkami, ki niso vodoodporne v skladu z odstavkom 1.1 Priloge 8 ter so vgrajene v karoserijo vozila.

2.15 „Barva svetlobe, ki jo odbija naprava“. Barve odbite svetlobe so opredeljene v odstavku 2.30 Pravilnika št. 48.

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije vloži imetnik tovarniške ali blagovne znamke ali njegov ustrezno pooblaščen predstavnik, če je to potrebno. Glede na izbiro vlagatelja bo v vlogi določeno, da je napravo mogoče vgraditi v vozilo pod različnimi nakloni referenčne osi glede na referenčne ravnine vozila in tal ali da jih je mogoče zasukati okrog njihove referenčne osi v primeru odsevnikov razredov IA, IB in IVA; ti različni pogoji vgradnje se navedejo v sporočilu. Vlogi se priložijo: 3.1.1 risbe v treh izvodih, ki so dovolj natančne za identifikacijo tipa in predstavljajo geometrijsko lego za vgradnjo odsevnih naprav na vozilo, ter v primeru odsevnikov razreda IB ali IIIB tudi podrobne informacije o vgradnji. Risbe morajo prikazovati predvideno mesto za številko homologacije in navedbo razreda glede na krog homologacijske oznake; 3.1.2 kratek opis tehničnih specifikacij materialov, iz katerih je izdelana odsevna optična enota; 3.1.3 vzorci odsevnih naprav v barvi, ki jo določi proizvajalec, in sredstva za pritrditev, če je to potrebno; število vzorcev, ki jih je treba predložiti, je določeno v Prilogi 4 k temu pravilniku; 3.1.4 če je to potrebno, dva vzorca v drugi(-h) barvi(-ah) za istočasno ali naknadno razširitev homologacije za naprave v drugi(-h) barvi(-ah); 3.1.5 v primeru naprav razreda IVA: vzorci odsevnih naprav in sredstva za pritrditev, če je to potrebno; število vzorcev, ki jih je treba predložiti, je določeno v Prilogi 14 k temu pravilniku.

4. OZNAKE

4.1 Vse odsevne naprave, predložene v postopek homologacije, morajo imeti: 4.1.1 tovarniško ali blagovno znamko vlagatelja; 4.1.2 besedo „TOP“ (vrh) vtisnjeno vodoravno na najvišji del svetleče površine, če je takšna oznaka potrebna za nedvoumno določitev kota ali kotov vrtenja, ki ga predpiše proizvajalec.

4.2 Na vsaki napravi se zagotovi dovolj prostora za prilagoditev homologacijske oznake. Ta prostor se označi na risbah iz odstavka 3.1.1 zgoraj.

4.3 Oznake morajo biti nameščene na svetlečo površino ali na eno od svetlečih površin odsevne naprave ter morajo biti vidne od zunaj, ko se odsevna naprava pritrdi na vozilo.

4.4 Oznake morajo biti jasno čitljive in neizbrisne.

5. HOMOLOGACIJA

5.1. Če predloženi vzorci izpolnjujejo zahteve tega pravilnika, se homologacija podeli.

5.2. Če se homologacija, podeljena za odsevno napravo, razširi na druge takšne naprave, ki se razlikujejo le po barvi, sta potrebna dva vzorca katere koli druge barve, predložena v skladu z odstavkom 3.1.4 tega pravilnika, za izpolnitev kolorimetričnih specifikacij, medtem ko drugi preskusi niso potrebni. Odstavek 5.2 ne velja za naprave razrede IVA.

5.3. Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip. Prvi dve števki (zdaj 02 v skladu s spremembami 02, ki so začele veljati 1. julija 1985) navajata spremembe, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne dodeli iste številke drugemu tipu odsevne naprave, ki jo zajema ta pravilnik, razen v primeru razširitve homologacije na napravo, ki se razlikuje le po barvi.

5.4. Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa odsevne naprave v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

5.5. Na vsako odsevno napravo, ki je v skladu s tipom, homologiranim po tem pravilniku, je na mestu iz zgornjega odstavka 4.2 poleg oznak iz odstavka 4.1 nameščena: 5.5.1 mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz: 5.5.1.1 kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (4); 5.5.1.2 številke homologacije; 5.5.1.3 skupine simbolov IA, IB, IIIA, IIIB ali IVA, ki kažejo razred homologirane odsevne naprave.

5.6. Kadar sta dve ali več svetilk del iste enote združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk (vključno z odsevnikom), se homologacija podeli le, če vsaka od teh svetilk izpolnjuje zahteve tega pravilnika ali drugega pravilnika. Svetilke, ki ne izpolnjujejo nobenega od teh pravilnikov, niso del takšne enote združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk. 5.6.1 Kadar združene, kombinirane ali integrirane svetilke izpolnjujejo zahteve več pravilnikov, se lahko uporabi enotna mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz kroga, ki obkroža črko „E“, sledita ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo, številka homologacije in zahtevana puščica, če je potrebno. Ta homologacijska oznaka je lahko nameščena kjer koli na združenih, kombiniranih ali integriranih svetilkah, če: 5.6.1.1. je vidna po vgradnji svetilke; 5.6.1.2. ni mogoče odstraniti nobenega dela združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, ki prenaša svetlobo, ne da bi pri tem odstranili tudi homologacijsko oznako. 5.6.2 Identifikacijski simbol za vsako svetilko, ki ustreza vsakemu pravilniku, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija, skupaj z ustreznimi spremembami, ki vključujejo zadnje večje tehnične spremembe Pravilnika ob izdaji homologacije, se označi: 5.6.2.1 ali na ustrezni svetleči površini 5.6.2.2 ali v skupini, tako da je jasno razpoznavna vsaka od združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk (glej mogoče primere iz Priloge 3). 5.6.3 Velikost različnih elementov enotne mednarodne homologacijske oznake ne sme biti manjša od najmanjše velikosti, potrebne za najmanjšo posamezno oznako pravilnika, v skladu s katerim je bila podeljena homologacija. 5.6.4 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip. Ista pogodbenica ne sme dodeliti enake številke za drug tip združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk, ki so zajete v tem pravilniku.

5.7. Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna.

5.8. Priloga 3 k temu pravilniku navaja primere namestitve homologacijskih oznak za samostojne svetilke (slika 1) in za združene, kombinirane ali integrirane svetilke (slika 2) z vsemi zgoraj omenjenimi dodatnimi simboli.

6. SPLOŠNE SPECIFIKACIJE

6.1 Odsevne naprave morajo biti izdelane tako, da je in bo njihov učinek pri običajni uporabi zadovoljiv. Poleg tega v konstrukciji ali izdelavi ne smejo imeti napak, ki škodljivo vplivajo na njihov učinek ali trajnost.

6.2 Delov odsevnih naprav ne sme biti mogoče enostavno razstaviti na sestavne dele.

6.3 Odsevne optične enote ne smejo biti zamenljive.

6.4 Zunanjo površino odsevne naprave mora biti mogoče enostavno očistiti. Zato ne sme biti hrapava; nobene morebitne izbokline ne smejo onemogočati enostavnega čiščenja.

6.5 Za naprave razreda IVA so sredstva za pritrditev takšna, da omogočajo stabilno in trajno vez med napravo in vozilom.

6.6 Pri običajni uporabi ni mogoč dostop do notranje površine odsevnikov.

7. POSEBNE SPECIFIKACIJE (PRESKUSI)

7.1 Odsevne naprave morajo izpolnjevati zahteve glede mer in oblike ter tudi kolorimetrične, fotometrične, fizične in mehanske zahteve iz prilog 5 do 11 in 13 k temu pravilniku. Preskusna postopka sta opisana v Prilogi 4 (razreda IA in IIIA), Prilogi 14 (razred IVA) in Prilogi 16 (razreda IB in IIIB).

7.2 Glede na vrsto materialov, iz katerih so izdelane odsevne naprave in zlasti njihove optične enote, lahko homologacijski organ dovoli laboratorijem opustitev nekaterih nepotrebnih preskusov. V takih primerih je treba v opombah v obvestilu o homologaciji navesti, kateri preskusi niso bili opravljeni.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

Skladnost proizvodnih postopkov je v skladu z Dodatkom 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) pri naslednjih zahtevah:

8.1 Odsevniki, homologirani po tem pravilniku, se izdelajo tako, da so skladni s homologiranim tipom, ker izpolnjujejo zahteve iz zgornjih odstavkov 6 in 7.

8.2 Minimalne zahteve za nadzorne postopke za skladnost proizvodnje iz Priloge 17 k temu pravilniku so izpolnjene.

8.3 Minimalne zahteve za vzorčenje s strani inšpektorja iz Priloge 18 k temu pravilniku so izpolnjene.

8.4 Organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri metode nadzora skladnosti, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu. To preverjanje se običajno opravi enkrat na dve leti.

9. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

9.1 Homologacija, ki se podeli za tip odsevne naprave, se lahko prekliče, če zahteve niso izpolnjene ali če odsevna naprava s homologacijsko oznako ni v skladu s homologiranim tipom.

9.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

10. DOKONČNA PREKINITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije dokončno preneha proizvajati tip odsevne naprave, za katero je bila podeljena homologacija v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov pošljejo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije.

12. PREHODNE DOLOČBE

Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik:

12.1 še naprej priznavajo podeljene homologacije za nekdanje razrede I, II in III v zvezi s pritrditvijo odsevnih naprav, ki so namenjene za uporabo kot nadomestek za vozila v uporabi;

12.2 lahko podelijo homologacije za razreda I in II na podlagi izvirnega pravilnika (dokument E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Add.2 z dne 23. septembra 1964), če so naprave namenjene za uporabo kot nadomestek za pritrditev na vozila v uporabi ter če ne bi bilo tehnično izvedljivo, da bi zadevne naprave izpolnile fotometrične zahteve za razred IA;

12.3 lahko prepovejo pritrditev odsevnih naprav, ki ne izpolnjujejo zahtev tega pravilnika: 12.3.1 na vozila, za katera je bila homologacija tipa ali posamezna homologacija podeljena 20. marca 1984 ali pozneje; 12.3.2 na vozila, ki so se prvič začela uporabljati 20. marca 1985 ali pozneje.

(1) Imenovane tudi „odsevniki“.

(2) Kot je določeno v Prilogi 7 h Konsolidirani resoluciji o proizvodnji vozil (R.E.3) (dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, kakor je bila nazadnje spremenjena s Spremembo 4).

(3) Opredelitve tehničnih izrazov (razen izrazov iz Pravilnika št. 48) so opredelitve, ki jih je sprejela Mednarodna komisija za osvetlitev (CIE).

(4) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo, 11 za Združeno kraljestvo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podelijo države članice z uporabo svojih oznak ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo, 53 za Tajsko, 54 in 55 (prosto) ter 56 za Črno goro. Naslednje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo ali pristopijo k Sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali uporabijo na njih, in pogojih za vzajemno priznavanje homologacij, ki so podeljene na podlagi teh predpisov, generalni sekretar Združenih narodov pa tako podeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

PRILOGA 1

ODSEVNE NAPRAVE

Simboli in enote

A = velikost svetleče površine odsevne naprave (v cm2) C = referenčno središče NC = referenčna os Rr = sprejemnik, opazovalec ali merilna naprava Cr = središče sprejemnika Ør = premer sprejemnika Rr, če je ta krožen (cm) Se = vir svetlobe Cs = središče vira svetlobe Øs = premer vira svetlobe (v cm) De = oddaljenost središča Cs od središča C (v m) D'e = oddaljenost središča Cr od središča C (v m)

Opomba: Na splošno sta De in D'e skoraj enaka, zato se lahko pri običajnih pogojih opazovanja upošteva, da je De = D'e.

D = razdalja opazovanja, od katere naprej se svetleča površina vidi kot zvezna α = kot odmika β = vpadni kot. V zvezi s premico CsC, ki se je vedno štela za vodoravno, je ta kot vnaprej določen z znaki – (leva), + (desna), + (gor) ali – (dol), v skladu z lego vira Se glede na os NC, kot se vidi, ko gledamo proti odsevni napravi. Za vsako smer, ki jo opredeljujeta dva kota, navpični in vodoravni, se vedno najprej navede navpični kot. γ = kot premera merilne naprave Rr, kot je viden s točke C δ = kot premera vira Se, kot je viden s točke C ε = kot zasuka. Ta kot je pozitiven, kadar je zasuk v smeri urnega kazalca, kot se vidi, če gledamo proti svetleči površini. Če ima odsevna naprava oznako „TOP“, se lahko označena lega upošteva kot izhodišče. E = intenzivnost osvetlitve odsevne naprave (luks) CIL = koeficient svetilnosti (mcd/luks) Koti so izraženi v stopinjah in minutah.

ODSEVNIKI

Simboli

PRILOGA 2

SPOROČILO

(Največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 3

PRIMERI HOMOLOGACIJSKIH OZNAK

Slika 1

(Oznaka za samostojne svetilke)

VZOREC A

VZOREC B

VZOREC C

Opomba: Zgornja številka homologacije mora biti nameščena blizu kroga, ki obdaja črko „E“, vendar v kateri koli legi glede na ta krog. Števke, ki sestavljajo številko homologacije, morajo biti obrnjene v isto smer kot črka „E“. Skupina simbolov, ki kažejo razred, mora biti točno nasproti številke homologacije. Pristojni organi se izogibajo uporabi številk homologacije IA, IB, IIIA, IIIB in IVA, ki jih je mogoče zamenjati s simboli razredov IA, IB, IIIA, IIIB in IVA. Te slike kažejo različne možne namestitve in so navedene le kot primeri. Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na odsevno napravo, pomeni, da je bil zadevni tip naprave homologiran na Nizozemskem (E4) pod številko homologacije 02216. Številka homologacije pomeni, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami Pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 02.

Slika 2

(Poenostavljeno označevanje za združene, kombinirane ali integrirane svetilke)

VZOREC D

VZOREC E

VZOREC F

Opomba: Trije primeri homologacijske oznake, vzorci D, E in F, predstavljajo tri mogoče različice označevanja svetlobne naprave, če sta dve ali več svetilk del istega sklopa združenih, kombiniranih ali integriranih svetilk. Te homologacijske oznake kažejo, da je bila naprava homologirana na Nizozemskem (E4) pod številko homologacije 3333 in vključuje: odsevnik razreda IA, homologiran v skladu s spremembami 02 Pravilnika št. 3; zadnji smerni kazalec kategorije 2a, homologiran v skladu s Pravilnikom št. 6 v njegovi izvirni obliki; rdečo zadnjo pozicijsko luč (R), homologirano v skladu s spremembami 01 Pravilnika št. 7; žaromet za meglo (F), homologiran v skladu s Pravilnikom št. 38 v njegovi izvirni obliki; žaromet za vzvratno vožnjo (AR), homologiran v skladu s Pravilnikom št. 23 v njegovi izvirni obliki; zavorno luč z dvema ravnema osvetljave (S2), homologirano v skladu s spremembami 01 Pravilnika št. 7.

PRILOGA 4

PRESKUSNI POSTOPEK – RAZRED IA IN RAZRED IIIA

1. Vlagatelj predloži za homologacijo deset vzorcev, ki se preskusijo po časovnem vrstnem redu iz Priloge 12.

2. Po preverjanju skladnosti s splošnimi specifikacijami (odstavek 6 Pravilnika) ter specifikacijami za obliko in mere (Priloga 5) se na desetih vzorcih opravi preskus odpornosti proti toploti, opisan v Prilogi 10 k temu pravilniku, vsaj eno uro po tem preskusu pa se preverijo njihove kolorimetrične značilnosti in koeficient svetilnosti (Priloga 7) za kot odmika 20′ in vpadni kot V = H = 0° ali, če je potrebno, v legi, ki je opredeljena v odstavkih 4 in 4.1 Priloge 7. Nato se na dveh odsevnih napravah, ki sta pokazali najmanjšo oziroma največjo vrednost, opravi celoten preskus, kot je prikazan v Prilogi 7. Ta dva vzorca laboratoriji obdržijo za dodatne preskuse, ki bi bili lahko potrebni. Ostalih osem vzorcev se razdeli v štiri skupine po dva: Prva skupina : Na obeh vzorcih se zaporedno opravi preskus neprepustnosti za vodo (odstavek 1.1 Priloge 8), ter nato, če je rezultat tega preskusa zadovoljiv, preskus odpornosti proti gorivom in mazivom (odstavka 3 in 4 Priloge 8). Druga skupina : Na obeh vzorcih se, če je to potrebno, opravi preskus korozije (odstavek 2 Priloge 8) in nato preskus odpornosti zadnjega dela odsevne naprave proti obrabi (odstavek 5 Priloge 8). Tretja skupina : Na obeh vzorcih se opravi preskus obstojnosti optičnih značilnosti odsevne naprave pri staranju (Priloga 9). Četrta skupina : Na obeh vzorcih se opravi preskus obstojnosti barve (Priloga 11).

3. Po preskusih iz zgornjega odstavka morajo odsevne naprave iz vsake skupine imeti: 3.1 barvo, ki ustreza zahtevam iz Priloge 6. To se preveri po kvalitativnem postopku, v primeru dvoma pa potrdi po kvantitativnem postopku; 3.2 koeficient svetilnosti, ki ustreza zahtevam iz Priloge 7. Preverjanje se opravi le za kot odmika 20′ in vpadni kot V = H = 0° ali, če je potrebno, pri legi, ki je določena v odstavkih 4 in 4.1 Priloge 7.

PRILOGA 5

SPECIFIKACIJE ZA OBLIKO IN MERE

1. OBLIKA IN MERE ODSEVNIH NAPRAV V RAZREDU IA ALI IB

1.1 Oblika svetlečih površin mora biti enostavna in je z običajne oddaljenosti opazovanja ne sme biti enostavno zamenjati za črko, števko ali trikotnik.

1.2 Ne glede na zgornji odstavek je dovoljena oblika, ki je podobna črkam ali številkam enostavne oblike O, I, U ali 8.

2. OBLIKA IN MERE ODSEVNIH NAPRAV V RAZREDIH IIIA in IIIB (glej Dodatek k tej prilogi)

2.1 Svetleče površine odsevnih naprav razredov IIIA in IIIB morajo imeti obliko enakostraničnega trikotnika. Če je v enem kotu natisnjena beseda „TOP“, mora biti konica tega kota usmerjena navzgor.

2.2 Svetleča površina lahko ima v središču trikotno neodsevno površino, katere stranice so vzporedne s stranicami zunanjega trikotnika.

2.3 Svetleča površina je lahko zvezna ali tudi ne. V vsakem primeru najmanjša razdalja med sosednjima odsevnima optičnima enotama ne sme presegati 15 mm.

2.4 Svetleča površina odsevne naprave se šteje za zvezno, če so robovi svetlečih površin sosednjih samostojnih optičnih enot vzporedni in če so navedene optične enote enakomerno razporejene po celotni odsevni površini trikotnika.

2.5 Če svetleča površina ni zvezna, število ločenih odsevnih optičnih enot, vključno z enotami v kotu, ne sme biti manjše kot štiri na vsaki strani trikotnika.

2.5.1 Samostojne odsevne optične enote ne smejo biti zamenljive, razen če so sestavljene iz homologiranih odsevnih naprav razreda IA.

2.6 Zunanji robovi svetlečih površin trikotnih odsevnih naprav v razredih IIIA in IIIB so dolgi med 150 in 200 mm. Pri votlih trikotnih napravah je širina stranic, merjena na desnih robovih slednje, enaka najmanj 20 odstotkom dejanske dolžine med skrajnimi robovi svetleče površine.

3. OBLIKA IN MERE ODSEVNIH NAPRAV V RAZREDU IVA

3.1 Oblika svetlečih površin mora biti enostavna in je z običajne oddaljenosti opazovanja ne sme biti enostavno zamenjati za črko, števko ali trikotnik. Vendar je dovoljena oblika, ki je podobna črkam ali števkam enostavne oblike O, I, U in 8.

3.2 Svetleča površina odsevnih naprav mora obsegati najmanj 25 cm2.

4. Skladnost z zgornjimi specifikacijami se preveri z vizualnim pregledom.

PRILOGA 6

KOLORIMETRIČNE SPECIFIKACIJE

1. Te specifikacije veljajo le za prozorne, rdeče ali oranžne odsevne naprave. 1.1 Odsevne naprave so lahko sestavljene tudi iz odsevnih optičnih enot in filtra, ki morajo biti izdelani tako, da jih pri običajnih pogojih uporabe ni mogoče ločiti. 1.2 Barvanje odsevnih optičnih enot in filtrov z barvo ali lakom ni dovoljeno.

2. Pri osvetlitvi odsevne naprave s svetilom A po standardu CIE ter pri kotu odmika 1/3° in vpadnem kotu V = H = 0° oziroma pri brezbarvnem odsevanju pri kotu V = ± 5°, H = 0° morajo biti trikromatske koordinate odsevane svetlobe znotraj mejnih vrednosti iz odstavka 2.30 Pravilnika št. 48.

3. Prozorne odsevne naprave ne smejo ustvarjati selektivnega odseva, to pomeni, da se trikromatske koordinate „x“ in „y“ standardnega svetila „A“, ki se uporablja za osvetljevanje odsevne naprave, ne smejo spremeniti za več kot 0,01 po odsevanju odsevne naprave.

PRILOGA 7

FOTOMETRIČNE SPECIFIKACIJE

1. V vlogi za podelitev homologacije vlagatelj določi eno ali več ali razpon referenčnih osi, ki ustrezajo vpadnemu kotu V = H = 0°, v tabeli koeficientov svetilnosti (CIL).

Kadar proizvajalec določi več kot eno ali razpon različnih referenčnih osi, se ponovi več fotometričnih meritev, pri čemer se pri vsaki meritvi kot referenca uporabi druga referenčna os ali skrajna referenčna os iz razpona, ki ga določi proizvajalec.

2. Pri fotometričnih meritvah se uporabi samo tisti del svetleče površine, ki ga določajo ravnine, ki ležijo ob najbolj zunanjih delih optičnega sistema odsevne naprave, kot to določi proizvajalec, ter ki se pri odsevnikih razreda IA ali IB nahaja v krogu s premerom 200 mm, pri čemer se svetleča površina omeji na 100 cm2, ne da bi površina odsevnih optičnih enot morala doseči to velikost. Proizvajalec navede obris površine, ki jo je treba uporabiti. Pri razredu IIIA, razredu IIIB in razredu IVA se uporabi celotna svetleča površina brez omejitev velikosti.

3. Vrednosti koeficienta svetilnosti

3.1 Razred IA, razred IB, razred IIIA in razred IIIB

3.1.1 Vrednosti koeficienta svetilnosti (CIL) rdečih odsevnih naprav morajo biti vsaj enake vrednostim iz spodnje tabele, izraženim v mcd/lx, za navedene kote odmika in osvetljenost. (v stopinjah) Razred Kot odmika Vpadni koti Navpično V 0 ± 10 ± 5 Vodoravno H 0 0 ± 20 IA, IB 20′ 300 200 100 1°30′ 5 2,8 2,5 IIIA, IIIB 20′ 450 200 150 1° 30′ 12 8 8 Vrednosti koeficienta svetilnosti, ki so manjše od navedenih vrednosti v zadnjih dveh stolpcih zgornje tabele, niso dovoljene znotraj prostorskega kota, katerega referenčno središče je njegov vrh in ki je omejen z ravninama, ki imata presečišče v naslednjih premicah: (V = ± 10°, H = 0°) (V = ± 5°, H = ± 20°).

3.1.2 Vrednosti koeficienta svetilnosti za oranžne odsevne naprave razreda IA ali IB morajo biti vsaj enake vrednostim iz tabele v odstavku 3.1.1 zgoraj, pomnožene s koeficientom 2,5.

3.1.3 Vrednosti koeficienta svetilnosti za brezbarvne odsevne naprave razreda IA ali IB morajo biti vsaj enake vrednostim iz tabele v odstavku 3.1.1 zgoraj, pomnožene s koeficientom 4.

3.2 Za naprave razreda IVA morajo biti vrednosti koeficienta svetilnosti (CIL) vsaj enake vrednostim iz spodnje tabele, izraženim v mcd/lx, za navedene kote odmika in osvetljenost.

(v stopinjah) Barva Kot odmika α Vpadni koti Navpično V 0 ± 10 0 0 0 0 Vodoravno H 0 0 ± 20 ± 30 ± 40 ± 50 Bela 20′ 1 800 1 200 610 540 470 400 1°30′ 34 24 15 15 15 15 Oranžna 20′ 1 125 750 380 335 290 250 1° 30′ 21 15 10 10 10 10 Rdeča 20′ 450 300 150 135 115 100 1° 30′ 9 6 4 4 4 4

4. Kadar se meri koeficient svetilnosti odsevne naprave za kot β V = H = 0°, se preveri, ali nastane učinek ogledala, tako da se naprava rahlo zasuče. Če se takšen učinek pojavi, se odčitavanje opravi pri kotu β V = ± 5°, H = 0°. Sprejeta lega mora ustrezati najmanjšemu koeficientu svetilnosti za eno od teh leg.

4.1 Pri vpadnem kotu β V = H = 0° ali kotu, ki je določen v odstavku 4 zgoraj, ter kotu odmika 20′ se odsevne naprave, ki nimajo oznake „TOP“, zasučejo okrog referenčne osi v lego z najmanjšim koeficientom svetilnosti, ki mora biti v skladu z vrednostjo, določeno v odstavku 3 zgoraj. Kadar se koeficient svetilnosti meri za druge vpadne kote in kote odmika, se odsevna naprava postavi v lego, ki ustreza tej vrednosti ε. Če določene vrednosti niso dosežene, se lahko naprava zasuče okrog referenčne osi ± 5° od te lege.

4.2 Pri vpadnem kotu β V = H = 0° ali kotu, ki je določen v odstavku 4 zgoraj, ter kotu odmika 20′ se odsevne naprave z oznako „TOP“ zasučejo okrog svojih osi za ± 5°. Koeficient svetilnosti ne sme biti nižji od predpisane vrednosti v nobeni legi, v katero se postavi naprava med tem zasukom.

4.3 Če za smer V = H = 0° in za kot ε = 0° koeficient svetilnosti preseže določeno vrednost za 50 odstotkov ali več, se vse meritve za vse vpadne kote in kote odmika opravijo za kot ε = 0°.

PRILOGA 8

ODPORNOST PROTI ZUNANJIM VPLIVOM

1. ODPORNOST PROTI VODI IN UMAZANIJI

1.1 Preskus s potopitvijo v vodo

1.1.1 Z odsevnih naprav se ne glede na to, ali so del žarometa ali ne, odstranijo vsi odstranljivi deli ter se za 10 minut potopijo v vodo pri temperaturi 50 ± 5 °C, pri čemer je najvišja točka zgornjega dela svetleče površine 20 mm pod gladino vode. Ta preskus se ponovi, potem ko se odsevna naprava zasuče za 180°, da je svetleča površina na dnu, medtem ko je njena hrbtna površina približno 20 mm pod gladino vode. Te optične enote se pod enakimi pogoji nato takoj potopijo v vodo pri temperaturi 25 ± 5 °C.

1.1.2 Voda ne sme prodreti do odsevne površine odsevne optične enote. Če vizualni pregled jasno pokaže prisotnost vode, se šteje, da naprava ni uspešno opravila preskusa.

1.1.3 Če vizualni pregled ne pokaže prisotnosti vode ali v primeru dvoma, se vrednost koeficienta svetilnosti (CIL) izmeri z metodo, opisano v odstavku 3.2 Priloge 4 ali odstavku 4.2 Priloge 14, potem ko je bila z zunanje površine odsevne naprave z rahlim stresanjem odstranjena odvečna voda.

1.2 Nadomestni preskusni postopek za naprave razredov IB in IIIB

Kot nadomestna možnost se na zahtevo proizvajalca naslednji preskus (preskus odpornosti proti vlagi in prahu) uporabi namesto preskusa s potapljanjem, ki je določen v odstavku 1.1 zgoraj.

1.2.1 Preskus odpornosti proti vlagi

Preskus ocenjuje odpornost vzorčne naprave proti vlagi, ki nastane pri pršenju z vodo, ter določa zmožnost odvajanja vode pri napravah z odprtinami za odvajanje ali drugimi izpostavljenimi odprtinami v napravi.

1.2.1.1 Oprema za preskus s pršenjem z vodo

Uporabi se komora za pršenje z vodo z naslednjimi značilnostmi:

1.2.1.1.1 Komora

Komora je opremljena s šobo(-ami), ki zagotavlja(-jo) stalno stožčasto pršenje vode pod zadostnim kotom, da se vzorčna naprava popolnoma pokrije. Središčna linija šobe je usmerjena navzdol pod kotom 45° ± 5° na navpično os vrtljive preskusne plošče.

1.2.1.1.2 Vrtljiva preskusna plošča

Vrtljiva preskusna plošča ima premer najmanj 140 mm in se vrti okrog navpične osi v središču komore.

1.2.1.1.3 Stopnja pršenja

Stopnja pršenja vode na napravo je 2,5 (+ 1,6/– 0) mm/min ter se meri z navpičnim valjastim zbiralnikom, postavljenim v središče navpične osi vrtljive preskusne plošče. Zbiralnik je visok 100 mm, pri čemer notranji premer znaša najmanj 140 mm.

1.2.1.2 Postopek preskusa s pršenjem z vodo

Na vzorčno napravo, pritrjeno na preskusno ogrodje z izmerjenim in zabeleženim začetnim koeficientom svetilnosti, prši voda:

1.2.1.2.1 Odprtine v napravi

Vse odprtine za odvajanje vode in druge odprtine ostanejo odprte. Kadar se uporabljajo odtoki, se ti preskusijo na napravi.

1.2.1.2.2 Hitrost vrtenja

Naprava se vrti okrog svoje navpične osi s hitrostjo 4 ± 0,5 min-1.

1.2.1.2.3 Če je odsevnik vključen v signalne ali svetlobne funkcije ali je združen z njimi, te funkcije delujejo pri napetosti modela v ciklu 5 min ON (vklop) (v utripajočem načinu, kadar je to primerno) ter 55 min OFF (izklop).

1.2.1.2.4 Trajanje preskusa

Preskus s pršenjem vode traja 12 ur (12 ciklov po 5/55 min).

1.2.1.2.5 Obdobje sušenja

Vrtenje in pršenje vode se izklopita, medtem ko ostane naprava 1 uro v komori z zaprtimi vrati, da se posuši.

1.2.1.2.6 Vrednotenje vzorca

Ob koncu sušenja. Opazuje se kopičenje vlage v notranjosti naprave. Oblikovati se ne sme noben bazenček stoječe vode, prav tako ta ne sme nastati zaradi udarjanja po napravi ali nagibanja naprave. Koeficient svetilnosti se meri z metodo, ki je določena v odstavku 3.2 Priloge 4, potem ko se zunanjost naprave osuši s suho bombažno krpo.

1.2.2 Preskus izpostavljenosti prahu

Ta preskus ocenjuje odpornost vzorčne naprave proti prahu, ki lahko močno vpliva na fotometrični rezultat odsevnika.

1.2.2.1 Oprema za preskus izpostavljenosti prahu

Spodnja oprema se uporablja za preskušanje izpostavljenosti prahu:

1.2.2.1.1 Komora za preskus izpostavljenosti prahu

Notranjost preskusne komore ima obliko kocke s stranicami od 0,9 do 1,5 m. Dno je v obliki lijaka, kar pripomore k nabiranju prahu. Notranja prostornina komore brez dna v obliki lijaka obsega največ 2 m3 in vsebuje od 3 do 5 kg preskusnega prahu. Komora ima funkcijo za tresenje preskusnega prahu s stisnjenim zrakom ali puhali, tako da se prah razprši po vsej komori.

1.2.2.1.2 Prah

Uporabljen preskusni prah je droben cementni prah v skladu s standardom ASTM C 150-84 (1).

1.2.2.2 Postopek preskusa izpostavljenosti prahu

Vzorčna naprava, pritrjena na preskusno ogrodje z izmerjenim in zabeleženim začetnim koeficientom svetilnosti, se izpostavi prahu:

1.2.2.2.1 Odprtine v napravi

Vse odprtine za odvajanje in druge odprtine ostanejo odprte. Kadar se uporabljajo odtoki, se ti preskusijo na napravi.

1.2.2.2.2 Izpostavljenost prahu

Pritrjena naprava se postavi v komoro za prah vsaj 150 mm stran od stene. Naprave dolžine več kot 600 mm se postavijo v vodoravni legi v središče preskusne komore. Preskusni prah se čim bolj pretrese z uporabo stisnjenega zraka ali puhala, in sicer za od 2 do 15 sekund s 15-minutnimi presledki v časovnem okviru 5 ur. Prah se lahko v premorih med tresenjem usede.

1.2.2.2.3 Vrednotenje izmerjenega vzorca

Ob koncu preskusa izpostavljenosti prahu se zunanjost naprave očisti in posuši s suho bombažno krpo, nato se izmeri koeficient svetilnosti po metodi, ki je določena v odstavku 3.2 Priloge 4.

2. ODPORNOST PROTI KOROZIJI

2.1 Odsevniki morajo biti izdelani tako, da ne glede na vplive vlage in korozije, ki so jim pri običajni uporabi izpostavljeni, ohranijo predpisane fotometrične in kolorimetrične značilnosti. Odpornost sprednje površine proti izgubi sijaja in varovalne plasti hrbtne površine proti obrabi se preverja, zlasti če je pomemben kovinski del dovzeten za poškodbe.

2.2 Z odsevne naprave ali svetilke, če ima naprava tudi svetilno funkcijo, se odstranijo vsi odstranljivi deli, naprava se nato za 50 ur izpostavi delovanju slane megle. Preskus traja dvakrat po 24 ur z dveurnim presledkom, med katerim se vzorec pusti, da se posuši.

2.3 Slana megla se ustvari z razprševanjem solne raztopine pri temperaturi 35 ± 2 °C, pri čemer se za solno raztopino raztopi 20 ± 2 utežnih delov natrijevega klorida v 80 delih destilirane vode, ki lahko vsebuje največ 0,02 odstotka nečistoč.

2.4 Takoj po končanem preskusu na vzorcu ne sme biti znakov čezmerne korozije, ki bi lahko škodovala učinkovitosti naprave.

3. ODPORNOST PROTI GORIVOM

Zunanja površina odsevne naprave in zlasti svetleče površine se narahlo zdrgne z bombažno krpo, prepojeno z mešanico 70 % n-heptana in 30 % toluola. Po približno petih minutah se površina vidno pregleda. Na površini ne sme biti nobenih očitnih sprememb, dovoljene so le manjše razpoke.

4. ODPORNOST PROTI MAZALNIM OLJEM

Zunanja površina odsevne naprave, zlasti svetleča površina, se narahlo zdrgne z bombažno krpo, prepojeno z mazivi z detergentskim učinkom. Po približno petih minutah je površina očiščena. Nato se izmeri koeficient svetilnosti (odstavek 3.2 Priloge 4 ali odstavek 4.2 Priloge 14).

5. ODPORNOST DOSTOPNE HRBTNE STRANI ZRCALNIH ODSEVNIKOV

5.1 Potem ko se hrbtna stran odsevne naprave skrtači s krtačo s ščetinami iz najlona, se na hrbtno stran za eno minuto položi bombažna krpa, namočena v mešanici, določeni v odstavku 3. Bombažna krpa se nato odstrani in se pusti, da se odsevna naprava posuši.

5.2 Po končanem izparevanju se hrbtna stran še enkrat skrtači z isto krtačo z najlonskimi ščetinami.

5.3 Nato se izmeri koeficient svetilnosti (odstavek 3.2 Priloge 4 ali odstavek 4.2 Priloge 14), potem ko se celotna površina zrcalne hrbtne strani prekrije s črnilom.

(1) Ameriško združenje za testiranje in materiale.

PRILOGA 9

OBSTOJNOST OPTIČNIH ZNAČILNOSTI ODSEVNIH NAPRAV (1) PRI STARANJU

1. Organ, ki je podelil homologacijo, ima pravico preveriti obstojnost optičnih značilnosti tipa odsevne naprave, ki se uporablja, pri staranju.

2. Pristojni organi držav, ki niso podelile homologacije naprave, lahko opravijo enake preskuse na svojem ozemlju. Če se pri tipu odsevne naprave, ki se uporablja, pojavi sistematična napaka, navedeni organi pošljejo organu, ki je podelil homologacijo, odvzete sestavne dele za pregled z zahtevo za mnenje.

3. Če ni dodatnih meril, se pojem „sistematična napaka“ tipa odsevne naprave, ki se uporablja, razlaga v skladu z namenom iz odstavka 6.1 tega pravilnika.

(1) Ne glede na pomembnost preskusov za preverjanje obstojnosti optičnih značilnosti odsevnih naprav pri staranju zdaj te obstojnosti še ni mogoče oceniti z laboratorijskimi preskusi z omejenim trajanjem.

PRILOGA 10

ODPORNOST PROTI TOPLOTI

1. Odsevna naprava se v suhem okolju 48 ur nepretrgano izpostavi temperaturi 65 ± 2 °C.

2. Po opravljenem preskusu na odsevni napravi, zlasti na optičnih enotah, ne smejo biti vidne deformacije ali razpoke.

PRILOGA 11

OBSTOJNOST BARVE (1)

1. Organ, ki je podelil homologacijo, ima pravico preveriti obstojnost barve tipa odsevne naprave, ki se uporablja.

2. Pristojni organi držav, ki niso podelile homologacije naprave, lahko opravijo podobne preskuse na svojem ozemlju. Če se pri tipu odsevne naprave, ki se uporablja, pojavi sistematična napaka, navedeni organi pošljejo organu, ki je podelil homologacijo, odstranjene sestavne dele za pregled z zahtevo za mnenje.

3. Če ni dodatnih meril, se pojem „sistematična napaka“ tipa odsevne naprave, ki se uporablja, razlaga v skladu z namenom iz odstavka 9.1 tega pravilnika.

(1) Ne glede na pomen preskusov za preverjanje obstojnosti barve odsevnih naprav zdaj te obstojnosti barve še ni mogoče oceniti na podlagi laboratorijskih preskusov z omejenim trajanjem.

PRILOGA 12

ČASOVNO ZAPOREDJE PRESKUSOV

Številka priloge Številka odstavka Preskusi Vzorci a b c d e f g h i j — 6 (1) Splošne specifikacije: vizualni pregled x x x x x x x x x x 5 — Oblike in mere: vizualni pregled x x x x x x x x x x 10 — Toplota: 48 ur pri 65 ± 2 °C x x x x x x x x x x Vizualni pregled odstopanja x x x x x x x x x x 6 — Kolorimetrija: vizualni pregled x x x x x x x x x x Trikromatske koordinate v primeru dvoma x 7 — Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x x x x x x x x x 7 3 Popolna fotometrija x x 8 1 Voda: 10 min. v običajni legi x x 10 min. v obrnjeni legi x x vizualni pregled x x 4 3.1 Kolorimetrija: vizualni pregled x x Trikromatske koordinate v primeru dvoma x x 4 3.2 Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x 8 3 Motorna goriva: 5 min. x x vizualni pregled x x 8 4 Olja: 5 min. x x vizualni pregled x x 4 3.1 Kolorimetrija: vizualni pregled Trikromatske koordinate v primeru dvoma x x 4 3.2 Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x 8 2 Korozija: 24 ur x x dveurni interval x x 24 ur x x vizualni pregled x x 8 5 Hrbtna stran: 1 min. x x vizualni pregled x x 4 3.1 Kolorimetrija: vizualni pregled x x Trikromatske koordinate v primeru dvoma x x 4 3.2 Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x 9 — Obstojnost pri staranju 4 3.1 Kolorimetrija: vizualni pregled ali trikromatske koordinate 4 3.2 Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° 11 — Obstojnost barve 4 3.1 Kolorimetrija: vizualni pregled ali trikromatske koordinate 4 3.2 Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° 4 2 Odlaganje vzorcev pri upravi x x

(1) Pravilnika.

PRILOGA 13

ODPORNOST PROTI UDARCEM – RAZRED IVA

1. Odsevna naprava se vgradi na način, ki je podoben načinu vgradnje na vozilo, vendar morajo biti leče postavljene vodoravno in biti usmerjene navzgor.

2. Z višine 0,76 m enkrat spustite trdno jekleno kroglico s premerom 13 mm navpično na osrednji del leče. Kroglico lahko usmerjate, vendar je ne smete omejevati pri prostem padanju.

3. Kadar se odsevna naprava po tej metodi preskusi pri sobni temperaturi, leče ne počijo.

PRILOGA 14

PRESKUSNI POSTOPEK – RAZRED IVA

1. Vlagatelj predloži za homologacijo deset vzorcev, ki se preskusijo po časovnem vrstnem redu, navedenem v Prilogi 15.

2. Po preverjanju skladnosti s specifikacijami iz odstavkov 6.1 do 6.5 ter specifikacijami glede oblike in mer (Priloga 5) se na desetih vzorcih opravi preskus odpornosti proti toploti (Priloga 10), eno uro po tem preskusu pa se preverijo njihove kolorimetrične značilnosti in koeficient svetilnosti (Priloga 7) za kot odmika 20′ in vpadni kot V = H = 0° ali, če je potrebno, v legah, ki so opredeljene v Prilogi 7. Nato se na dveh odsevnih napravah, ki sta pokazali najmanjšo oziroma največjo vrednost, opravi celoten preskus, kot je prikazano v Prilogi 7. Ta dva vzorca laboratoriji obdržijo za dodatne preskuse, ki bi bili lahko potrebni.

3. Od preostalih osmih vzorcev se naključno izberejo štirje in se razdelijo v dve skupini po dva vzorca. Prva skupina : Na obeh vzorcih se zaporedno opravi preskus neprepustnosti za vodo (odstavek 1 Priloge 8) ter nato, če je rezultat tega preskusa zadovoljiv, preskus odpornosti proti gorivom in mazivom (odstavka 3 in 4 Priloge 8). Druga skupina : Na obeh vzorcih se, če je to potrebno, opravi preskus korozije (odstavek 2 Priloge 8) in nato preskus odpornosti hrbtne površine odsevne naprave proti obrabi (odstavek 5 Priloge 8). Na obeh vzorcih se opravi preskus odpornosti proti udarcem (Priloga 13).

4. Po preskusih iz zgornjega odstavka morajo odsevne naprave iz vsake skupine imeti: 4.1 barvo, ki ustreza zahtevam iz Priloge 6. Ta se preveri po kvalitativnem postopku, v primeru dvoma pa potrdi po kvantitativnem postopku; 4.2 koeficient svetilnosti, ki ustreza zahtevam iz Priloge 7. Preverjanje se opravi le za kot odmika 20' in vpadni kot V = H = 0° ali, če je potrebno, v legah, ki so določene v Prilogi 7.

5. Štiri preostale vzorce je mogoče uporabiti, če je to potrebno, za katere koli druge namene.

PRILOGA 15

ČASOVNO ZAPOREDJE PRESKUSOV ZA RAZRED IVA

Številka priloge Številka odstavka Preskusi Vzorci a b c d e f g h i j — 6 (1) Splošne specifikacije: vizualni pregled x x x x x x x x x x 5 — Oblika in mere: vizualni pregled x x x x x x x x x x 10 — Toplota: 48 ur pri 65 ± 20 °C x x x x x x x x x x Vizualni pregled odstopanja x x x x x x x x x x 6 — Kolorimetrija: vizualni pregled x x x x x x x x x x Trikromatske koordinate v primeru dvoma x 7 — Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x x x x x x x x x 7 — Popolna fotometrija x x 8 1 Voda: 10 min. v običajni legi x x 10 min. v obrnjeni legi x x vizualni pregled x x 8 3 Motorna goriva: 5 min. x x vizualni pregled x x 8 4 Olja: 5 min. x x vizualni pregled x x 6 — Kolorimetrija: vizualni pregled x x Trikromatske koordinate v primeru dvoma x x 7 — Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x 8 2 Korozija: 24 ur x x dveurni interval x x 24 ur x x vizualni pregled x x 8 5 Hrbtna stran: 1 min. x x vizualni pregled x x 13 — Udarec x x vizualni pregled x x 6 — Kolorimetrija: vizualni pregled x x Trikromatske koordinate v primeru dvoma x x 7 — Fotometrija: omejena na 20′ in V = H = 0° x x 14 2 Odlaganje vzorcev pri upravi x x

(1) Pravilnika.

PRILOGA 16

PRESKUSNI POSTOPEK ZA NAPRAVE RAZREDOV IB IN IIIB

Odsevne naprave razredov IB in IIIB se preskusijo v skladu s preskusnimi postopki iz Priloge 4 po časovnem zaporedju preskusov iz Priloge 12, razen preskusa v skladu z odstavkom 1 Priloge 8, ki se lahko za naprave razredov IB in IIIB nadomesti s preskusom, določenim v odstavku 1.2 Priloge 8.

PRILOGA 17

MINIMALNE ZAHTEVE ZA NADZORNE POSTOPKE ZA SKLADNOST PROIZVODNJE

1. SPLOŠNO

1.1 Zahteve glede skladnosti so z mehanskega in geometrijskega stališča izpolnjene, če razlike ne presegajo neizogibnega proizvodnega odstopanja glede na zahteve iz tega pravilnika.

1.2 Glede fotometričnega delovanja se skladnost odsevnikov iz serijske proizvodnje ne izpodbija, kadar pri preskušanju fotometričnega delovanja naključno izbranih odsevnikov nobena izmerjena vrednost ne odstopa za več kot 20 odstotkov od minimalnih vrednosti, predpisanih v tem pravilniku.

1.3 Upoštevajo se kromatske koordinate.

2. MINIMALNE ZAHTEVE ZA PREVERJANJE SKLADNOSTI S STRANI PROIZVAJALCA

Za vsak tip odsevnika imetnik homologacijske oznake opravi vsaj naslednje preskuse v ustreznih časovnih presledkih. Preskusi se izvedejo v skladu z določbami iz tega pravilnika.

Če katero koli vzorčenje pokaže neskladnost v zvezi s tipom ustreznega preskusa, se vzamejo in preskusijo novi vzorci. Proizvajalec sprejme ukrepe za zagotovitev skladnosti ustrezne proizvodnje.

2.1 Vrsta preskusov

Preskusi skladnosti v tem pravilniku zajemajo fotometrične in kolorimetrične značilnosti ter preskus neprepustnosti za vodo.

2.2 Metode, ki se uporabljajo pri preskusih

2.2.1 Preskusi se na splošno izvajajo v skladu z metodami iz tega pravilnika.

2.2.2 Pri katerem koli preskusu skladnosti, ki ga izvede proizvajalec, se lahko uporabijo enakovredne metode s soglasjem pristojnega organa, ki izvaja homologacijske preskuse. Proizvajalec je odgovoren, da dokaže enakovrednost uporabljenih metod s tistimi iz tega pravilnika.

2.2.3 Uporaba odstavkov 2.2.1 in 2.2.2 zahteva redno umerjanje preskusne naprave in njeno skladnost z meritvami, ki jih izvede pristojni organ.

2.2.4 V vseh primerih veljajo referenčne metode iz Pravilnika, zlasti za upravno preverjanje in vzorčenje.

2.3 Vrsta vzorčenja

Vzorci odsevnikov se naključno izberejo iz proizvodnje enotne serije. Enotna serija pomeni vrsto odsevnikov istega tipa, ki je opredeljen v skladu s proizvodnimi metodami proizvajalca.

Ocena na splošno zajema serijsko proizvodnjo posameznih tovarn. Vseeno lahko proizvajalec združi zapisnike o istem tipu iz več tovarn, če vse uporabljajo enak sistem kakovosti in enako upravljanje kakovosti.

2.4 Izmerjene in zapisane fotometrične značilnosti

Fotometrične meritve za najmanjše vrednosti se opravijo na točkah vzorčenega odsevnika in kromatskih koordinatah, določenih v Pravilniku.

2.5 Merila sprejemljivosti

Proizvajalec je odgovoren za izvajanje statistične študije rezultatov preskusa in za določanje meril v soglasju s pristojnim organom, ki urejajo sprejemljivost njegovih proizvodov, da bi izpolnil zahteve za preverjanje skladnosti proizvodov iz odstavka 8.1 tega pravilnika.

Merila sprejemljivosti so takšna, da bi bila pri 95-odstotni stopnji zanesljivosti najmanjša verjetnost za uspešen pregled po naključnem izboru v skladu s Prilogo 18 (prvo vzorčenje) 0,95.

PRILOGA 18

MINIMALNE ZAHTEVE ZA VZORČENJE S STRANI INŠPEKTORJA

1. SPLOŠNO

1.1 Zahteve glede skladnosti so izpolnjene z mehanskega in geometrijskega stališča v skladu z zahtevami, če so te določene, iz tega pravilnika, če razlike ne presegajo neizogibnega proizvodnega odstopanja.

1.2 Glede fotometričnega delovanja se skladnost odsevnikov iz serijske proizvodnje ne izpodbija, kadar pri preskušanju fotometričnega delovanja naključno izbranih odsevnikov:

1.2.1 nobena izmerjena vrednost ne odstopa za več kot 20 odstotkov od minimalnih vrednosti, predpisanih v tem pravilniku.

1.2.2 Pri tem se ne upoštevajo odsevniki z očitnimi okvarami.

1.3 Upoštevajo se kromatske koordinate.

2. PRVO VZORČENJE

Pri prvem vzorčenju se naključno izberejo štirje odsevniki. Prvi vzorec dveh odsevnikov je označen kot A, drugi vzorec dveh odsevnikov je označen kot B.

2.1 Skladnost se ne izpodbija

2.1.1 Po postopku vzorčenja, prikazanem na sliki te priloge, se skladnost odsevnikov iz serijske proizvodnje ne izpodbija, če je odstopanje izmerjenih vrednosti odsevnikov neugodno: 2.1.1.1 vzorec A A1: en odsevnik 0 odstotkov en odsevnik ne več kot 20 odstotkov A2: oba odsevnika več kot 0 odstotkov vendar ne več kot 20 odstotkov glej vzorec B 2.1.1.2 vzorec B B1: oba odsevnika 0 odstotkov

2.2 Skladnost se izpodbija

2.2.1 Po postopku vzorčenja, prikazanem na sliki te priloge, se skladnost odsevnikov iz serijske proizvodnje izpodbija, pri čemer se od proizvajalca zahteva, da njegova proizvodnja izpolnjuje zahteve (uskladitev), če je odstopanje izmerjenih vrednosti odsevnikov: 2.2.1.1 vzorec A A3: en odsevnik ne več kot 20 odstotkov en odsevnik več kot 20 odstotkov vendar ne več kot 30 odstotkov 2.2.1.2 vzorec B B2: v primeru A2 en odsevnik več kot 0 odstotkov vendar ne več kot 20 odstotkov en odsevnik ne več kot 20 odstotkov B3: v primeru A2 en odsevnik 0 odstotkov en odsevnik več kot 20 odstotkov vendar ne več kot 30 odstotkov

2.3 Preklic homologacije

Skladnost se izpodbija in uporabi se odstavek 9, če je po postopku vzorčenja, prikazanem na sliki te priloge, odstopanje izmerjenih vrednosti odsevnika:

2.3.1 vzorec A A4: en odsevnik ne več kot 20 odstotkov en odsevnik več kot 30 odstotkov A5: oba odsevnika več kot 20 odstotkov

2.3.2 vzorec B B4: v primeru A2 en odsevnik več kot 0 odstotkov vendar ne več kot 20 odstotkov en odsevnik več kot 20 odstotkov B5: v primeru A2 oba odsevnika več kot 20 odstotkov B6: v primeru A2 en odsevnik 0 odstotkov en odsevnik več kot 30 odstotkov

3. PONOVLJENO VZORČENJE

V primerih A3, B2, B3 je treba v dveh mesecih po obvestilu ponoviti vzorčenje tako, da se med izdelki, serijsko izdelanimi po uskladitvi proizvodnje, vzameta tretji vzorec C, sestavljen iz dveh odsevnikov, in četrti vzorec D, sestavljen iz dveh odsevnikov.

3.1 Skladnost se ne izpodbija

3.1.1 Po postopku vzorčenja, prikazanem na sliki te priloge, se skladnost odsevnikov iz serijske proizvodnje ne izpodbija, če je odstopanje izmerjenih vrednosti odsevnikov: 3.1.1.1 vzorec C C1: en odsevnik 0 odstotkov en odsevnik ne več kot 20 odstotkov C2: oba odsevnika več kot 0 odstotkov vendar ne več kot 20 odstotkov glej vzorec D 3.1.1.2 vzorec D D1: v primeru C2 oba odsevnika 0 odstotkov

3.2 Skladnost se izpodbija

3.2.1 Po postopku vzorčenja, prikazanem na sliki te priloge, se skladnost odsevnikov iz serijske proizvodnje izpodbija, pri čemer se od proizvajalca zahteva, da njegova proizvodnja izpolnjuje zahteve (uskladitev), če je odstopanje izmerjenih vrednosti odsevnikov: 3.2.1.1 vzorec D D2: v primeru C2 en odsevnik več kot 0 odstotkov vendar ne več kot 20 odstotkov en odsevnik ne več kot 20 odstotkov

3.3 Preklic homologacije

Skladnost se izpodbija in uporabi se odstavek 9, če je po postopku vzorčenja, prikazanem na sliki te priloge, odstopanje izmerjenih vrednosti odsevnika:

3.3.1 vzorec C C3: en odsevnik ne več kot 20 odstotkov en odsevnik več kot 20 odstotkov C4: oba odsevnika več kot 20 odstotkov

3.3.2 vzorec D D3: v primeru C2 en odsevnik 0 ali več kot 0 odstotkov en odsevnik več kot 20 odstotkov

4. ODPORNOST PROTI PREPUSTNOSTI ZA VODO

Za preverjanje odpornosti proti prepustnosti vode se uporabi naslednji postopek:

Eden od odsevnikov iz vzorca A se po postopku vzorčenja s slike te priloge preskusi v skladu s postopkom, opisanim v odstavku 1 Priloge 8, ter v skladu s postopkom iz odstavka 3 Priloge 14 za odsevnike razreda IVA.

Odsevniki so sprejemljivi, če je preskus uspešno opravljen.

Vendar če preskus na vzorcu A ni ustrezen, se na obeh odsevnikih vzorca B opravi isti postopek in oba uspešno opravita preskus.

Slika