SL Uradni list Evropske unije L 137/25

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in datum začetka veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343/Rev.X, ki je dostopen na: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html

Pravilnik št. 79 Gospodarske komisije ZN za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi za homologacijo vozil glede na krmilje

Dopolnilo 78: Pravilnik št. 79

Revizija 2

Vključuje vse veljavno besedilo do:

dopolnila 3 k spremembam 01 – datum veljavnosti: 4. april 2005

Popravek 20. januarja 2006

VSEBINA

PRAVILNIK

0. Uvod

1. Področje uporabe

2. Opredelitev pojmov

3. Vloga za podelitev homologacije

4. Homologacija

5. Določbe o izdelavi

6. Določbe o preskusih

7. Skladnost proizvodnje

8. Kazni za neskladnost proizvodnje

9. Sprememba in razširitev homologacije tipa vozila

10. Dokončna prekinitev proizvodnje

11. Imena in naslovi tehničnih služb, pristojnih za izvajanje homologacijskih preskusov, ter upravnih služb

PRILOGE

Priloga 1 – Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali dokončni prekinitvi proizvodnje tipa vozila glede na krmilje v skladu s Pravilnikom št. 79

Priloga 2 – Namestitev homologacijskih oznak

Priloga 3 – Delovanje zavor pri vozilih, ki uporabljajo isti vir energije za oskrbo krmilja in zavor

Priloga 4 – Dodatne določbe za vozila, opremljena s pomožnim krmiljem

Priloga 5 – Določbe za priklopna vozila, ki imajo hidravlični prenosni mehanizem

Priloga 6 – Posebne zahteve, ki se uporabljajo za varnostne vidike kompleksnih sistemov za elektronsko krmiljenje vozila

0. UVOD

Namen Pravilnika je določiti enotne predpise za zasnovo in delovanje krmilnih sistemov, vgrajenih v vozila, ki se uporabljajo na cesti. Tradicionalno je bila glavna zahteva ta, da osnovni krmilni sistem vključuje prisilno mehansko povezavo med napravo za upravljanje krmilja, tj. običajno volan, in kolesi, tako da lahko določi pot vozila. Za mehansko povezavo je, če je bila obsežno dimenzionirana, veljalo, da ni podvržena okvari.

Napredujoča tehnologija, skupaj z željo po izboljšanju varnosti potnikov z odpravo mehanskega volanskega droga, in prednosti proizvodnje, povezane z lažjim prenosom naprave za upravljanje krmilja med vozili z volanom na levi in vozili z volanom na desni strani, so narekovale presojo tradicionalnega pristopa, zato je Pravilnik zdaj spremenjen tako, da upošteva nove tehnologije. Skladno s tem bo zdaj mogoče imeti krmilne sisteme, v katerih ni nobene prisilne mehanske povezave med napravo za upravljanje krmilja in kolesi.

Sistemi, s pomočjo katerih voznik obdrži primarni nadzor nad vozilom, lahko pa mu pomaga tudi krmilni sistem, na katerega vplivajo signali, sproženi v vozilu, so opredeljeni kot „izpopolnjeni krmilni sistemi za pomoč vozniku“. Taki sistemi lahko vključujejo „krmilno funkcijo s samodejnim nadzorom“, na primer s pomočjo pasivnih infrastrukturnih elementov, ki vozniku pomagajo obdržati vozilo na idealni poti (usmerjanje na pravi vozni pas (ang. Lane Guidance), ohranjanje voznega pasu (ang. Lane Keeping) ali nadzor smeri (ang. Heading Control)), manevrirati vozilo pri nizki hitrosti v zaprtih prostorih ali ustaviti se na vnaprej določeni točki (vodenje po avtobusnih postajah (ang. Bus Stop Guidance)). Izpopolnjeni krmilni sistemi za pomoč vozniku lahko vključujejo tudi „korekcijsko krmilno funkcijo“, ki, na primer, voznika opozori na morebiten odmik od izbranega voznega pasu (opozarjanje na nenamerno spremembo voznega pasu (ang. Lane Departure Warning)), popravi odklon krmiljenih koles in tako prepreči odmik od izbranega voznega pasu (preprečevanje nenamerne spremembe voznega pasu (ang. Lane Departure Avoidance)) ali popravi odklon enega ali več krmiljenih koles in tako izboljša dinamično obnašanje oziroma stabilnost vozila.

V primeru kakršnega koli izpopolnjenega krmilnega sistema za pomoč vozniku se lahko voznik ob vsakem času odloči razveljaviti funkcijo pomoči z namernim dejanjem, na primer z namenom, da se izogne nepričakovanemu predmetu na cesti.

Predvideva se, da bo tehnologija prihodnosti omogočala tudi, da bodo na krmilje vplivali ali ga upravljali senzorji in signali, nameščeni oziroma ustvarjeni v vozilu ali izven njega. To je povzročilo kar nekaj skrbi glede odgovornosti za osnovo upravljanje vozila in odsotnosti vsakršnih mednarodno dogovorjenih protokolov o prenosu podatkov v zvezi z upravljanjem krmilja izven vozila oziroma zunanjim upravljanjem krmilja. Zato Pravilnik ne dovoljuje splošne odobritve sistemov, ki vključujejo funkcije, s pomočjo katerih se lahko krmilje upravlja z zunanjimi signali, ki se na primer prenašajo z radijskih oddajnikov ob cesti ali aktivnih elementov, vdelanih v cestišče. Taki sistemi, ki ne zahtevajo prisotnosti voznika, so opredeljeni kot „avtonomni krmilni sistemi“.

Ta pravilnik prav tako preprečuje homologacijo prisilnega krmilja priklopnih vozil, ki uporabljajo napravo za oskrbo z energijo in električno napravo za upravljanje vlečnega vozila, saj ni nobenih standardov, ki bi se uporabljali za priključke za oskrbo z energijo ali za izmenjavo digitalnih informacij o prenosu upravljanja. Pričakuje se, da bo standard ISO 11992 Mednarodne organizacije za standardizacijo (ISO) nekoč v prihodnosti spremenjen tako, da bo upošteval prenos podatkov o upravljanju krmilja.

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik se uporablja za krmilje vozil kategorij M, N in O. (1)

1.2 Ta pravilnik ne velja za:

1.2.1 krmilje s povsem pnevmatskim prenosom;

1.2.2 avtonomne krmilne sisteme, kot so opredeljeni v odstavku 2.3.3;

1.2.3 krmilne sisteme s polno močjo, vgrajene v priklopna vozila, pri katerih se energija, potrebna za delovanje, prenaša z vlečnega vozila;

1.2.4 električno napravo za upravljanje krmilnih sistemov s polno močjo, ki je vgrajena v priklopna vozila in ki ni dodatno krmilje, kot je opredeljeno v odstavku 2.5.2.4.

2. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku:

2.1 „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na njegovo krmilje;

2.2 „tip vozila“ pomeni vozilo, ki se ne razlikuje glede na proizvajalčevo oznako tipa vozila in v bistvenih značilnostih, kot so:

2.2.1 vrsta krmilja, naprava za upravljanje krmilja, prenosni mehanizem, krmiljena kolesa in vir energije.

2.3 „krmilje“ pomeni vso opremo, katere namen je določanje smeri gibanja vozila.

Krmilje vključuje:

— napravo za upravljanje krmilja,

— prenos upravljanja krmilja,

— krmiljena kolesa,

— napravo za oskrbo z energijo, če je potrebno;

2.3.1 „naprava za upravljanje krmilja“ pomeni del krmilja, ki upravlja njegovo delovanje; deluje z neposrednim poseganjem voznika ali brez njega. Pri krmilju, pri katerem sile krmiljenja izključno ali delno zagotavlja mišična moč voznika, naprava za upravljanje krmilja vključuje vse dele do točke, v kateri se sila na volanu pretvarja z mehanskimi, hidravličnimi ali električnimi sredstvi;

2.3.2 „prenos upravljanja krmilja“ pomeni vse sestavne dele, ki predstavljajo funkcionalno povezavo med napravo za upravljanje krmilja in kolesi.

Prenos se deli na dve samostojni funkciji:

prenos upravljanja in prenos energije.

Kadar se v tem pravilniku izraz „prenos“ uporablja samostojno, pomeni tako prenos upravljanja kot prenos energije. Razlikujemo med mehanskimi, električnimi in hidravličnimi prenosnimi sistemi ali kombinacijami le-teh, glede na način, na katerega se prenašajo signali in/ali energija;

2.3.2.1 „prenos upravljanja“ pomeni vse sestavne dele, s pomočjo katerih se prenašajo signali za namen upravljanja krmilja;

2.3.2.2 „prenos energije“ pomeni vse sestavne dele, s pomočjo katerih se prenaša energija, potrebna za upravljanje/regulacijo krmilne funkcije koles;

2.3.3 „avtonomni krmilni sistem“ pomeni sistem, ki vključuje funkcijo v kompleksnem elektronskem krmilnem sistemu, ki povzroči, da se vozilo drži določene poti ali da spremeni svojo pot kot odziv na signale, ki se sprožijo in prenašajo izven vozila. Voznik nima nujno primarnega nadzora nad vozilom;

2.3.4 „izpopolnjeni krmilni sistem za pomoč vozniku“ pomeni sistem, ki kot dodatek osnovnemu krmilnemu sistemu zagotavlja pomoč vozniku pri krmiljenju vozila, pri katerem pa voznik vedno obdrži primarni nadzor nad vozilom. Vključuje eno ali obe naslednji funkciji:

2.3.4.1 „krmilna funkcija s samodejnim nadzorom“ pomeni funkcijo v kompleksnem elektronskem krmilnem sistemu, pri kateri je lahko aktiviranje krmilnega sistema posledica samodejnega vrednotenja signalov, sproženih v vozilu, verjetno v povezavi s pasivnimi infrastrukturnimi elementi, kar sproži neprekinjeno krmiljenje z namenom zagotavljanja pomoči vozniku pri sledenju določeni poti, pri manevriranju pri nizki hitrosti oziroma pri parkiranju;

2.3.4.2 „korekcijska krmilna funkcija“ pomeni prekinjeno krmilno funkcijo v kompleksnem elektronskem krmilnem sistemu, pri kateri so lahko za določen čas spremembe odklona enega ali več krmiljenih koles posledica samodejnega vrednotenja signalov, sproženih v vozilu, s čimer se obdrži osnovna želena pot vozila ali vpliva na dinamično obnašanje vozila. Sistemi, ki sami prisilno ne aktivirajo krmilnega sistema, pač pa, verjetno v povezavi s pasivnimi infrastrukturnimi elementi, le opozorijo voznika na odmik od idealne poti vozila ali na neopaženo nevarnost, in sicer z otipnim opozorilom, ki se prenaša prek naprave za upravljanje krmilja, se prav tako štejejo za korekcijsko krmilje;

2.3.5 „krmiljena kolesa“ pomeni kolesa, katerih naravnanost glede na vzdolžno os vozila se lahko spremeni neposredno ali posredno, da se določi smer gibanja vozila. (Krmiljena kolesa vključujejo os, okrog katere se vrtijo, za namen določitve smeri gibanja vozila);

2.3.6 „naprava za oskrbo z energijo“ vključuje tiste dele krmilja, ki slednjega oskrbujejo z energijo, le-to uravnavajo ter jo po potrebi predelujejo in hranijo. Vključuje tudi morebitne posode za shranjevanje sredstva za delovanje in povratne vòde, ne pa tudi motorja vozila (razen za namen odstavka 5.3.2.1) ali njegovega prenosa do vira energije;

2.3.6.1 „vir energije“ pomeni tisti del naprave za oskrbo z energijo, ki zagotavlja energijo v potrebni obliki;

2.3.6.2 „zbiralnik energije“ pomeni tisti del naprave za oskrbo z energijo, v katerem se hrani energija, ki jo zagotavlja energijski vir, na primer posoda s tekočino pod pritiskom ali akumulator vozila;

2.3.6.3 „posoda za shranjevanje“ pomeni tisti del naprave za oskrbo z energijo, v katerem se hrani sredstvo za delovanje pri atmosferskem tlaku ali blizu njega, na primer posoda s tekočino;

2.4 Parametri krmiljenja

2.4.1 „sila na napravi za upravljanje krmilja“ pomeni silo, ki deluje na napravo za upravljanje krmilja za namen krmiljenja vozila;

2.4.2 „čas krmiljenja“ pomeni čas od začetka premikanja naprave za upravljanje krmilja do trenutka, ko krmiljena kolesa dosežejo določen odklon krmiljenih koles;

2.4.3 „odklon krmiljenih koles“ pomeni kot med projekcijo vzdolžne osi vozila ter presečnico ravnine koles (srednje ravnine kolesa, pravokotne na os, okrog katere se vrti) in cestišča;

2.4.4 „sile krmiljenja“ pomenijo vse sile, ki delujejo v prenosnem mehanizmu;

2.4.5 „povprečno krmilno razmerje“ pomeni razmerje med kotnim premikom naprave za upravljanje krmilja in povprečnim zajetim odklonom krmiljenih koles za celoten obrat od ene do druge skrajne lege;

2.4.6 „obračalni krog“ pomeni krog, znotraj katerega se med krožno vožnjo vozila nahajajo projekcije vseh točk vozila na ravnino tal, razen zunanjih ogledal in prednjih smernih kazalnikov;

2.4.7 „nazivni polmer naprave za upravljanje krmilja“ pri volanu pomeni najkrajšo dimenzijo od njegovega središča vrtenja do zunanjega roba obroča. Pri vseh drugih oblikah naprav pomeni razdaljo med središčem vrtenja in točko, v kateri deluje sila na napravi. Če je takšnih točk več, se uporabi tisto, ki zahteva največjo silo.

2.5 Vrste krmilja:

Odvisno od načina proizvajanja sil krmiljenja ločimo naslednje vrste krmilja:

2.5.1 Pri motornih vozilih: 2.5.1.1 „osnovni krmilni sistem“ pomeni krmilje vozila, ki je odgovorno zlasti za določanje smeri vožnje. Obsega lahko: 2.5.1.1.1 „ročno krmilje“, pri katerem sile krmiljenja izhajajo izključno iz mišične moči voznika; 2.5.1.1.2 „krmilje s pomožno silo“, pri katerem sile krmiljenja izhajajo iz mišične moči voznika in vira (virov) energije; 2.5.1.1.2.1 krmilje, pri katerem, kadar je brezhibno, sile krmiljenja izhajajo izključno iz enega ali več virov energije, pri katerem pa se v primeru napake v krmilju sile krmiljenja lahko zagotovijo samo z mišično močjo voznika (integrirani pogonski sistemi), se prav tako šteje za krmilje s pomožno silo; 2.5.1.1.3 „krmilje s polno močjo“, pri katerem se sile krmiljenja zagotavljajo izključno iz enega ali več virov energije; 2.5.1.2 „samosledno krmilje“ pomeni sistem, ki povzroči spremembo odklona na enem ali več krmiljenih kolesih le takrat, kadar nanj delujejo sile in/ali momenti, ki delujejo prek pnevmatike na cestišče; 2.5.1.3 „pomožno krmilje“ pomeni sistem, pri katerem so poleg koles osnovnega krmilja krmiljena tudi kolesa na osi (oseh) vozil kategorij M in N, in sicer v isto ali nasprotno smer od smeri osnovnega krmilja, in/ali je odklon prednjih in/ali zadnjih krmiljenih koles mogoče nastavljati glede na obnašanje vozila;

2.5.2 Pri priklopnih vozilih: 2.5.2.1 „samosledno krmilje“ pomeni sistem, ki povzroči spremembo odklona na enem ali več krmiljenih kolesih le takrat, kadar nanj delujejo sile in/ali momenti, ki delujejo prek pnevmatike na cestišče; 2.5.2.2 „zgibno krmilje“ pomeni krmilje, pri katerem se sile krmiljenja ustvarjajo s spremembo smeri vlečnega vozila in je premikanje krmiljenih koles priklopnega vozila tesno povezano z relativnim kotom med vzdolžnima osema vlečnega in priklopnega vozila; 2.5.2.3 „avtomatsko krmilje“ pomeni krmilje, pri katerem se sile krmiljenja ustvarjajo s spremembo smeri vlečnega vozila in je premikanje krmiljenih koles priklopnega vozila tesno povezano z relativnim kotom med vzdolžno osjo okvirja priklopnega vozila oziroma tovora, ki ga nadomešča, in vzdolžno osjo pomožnega okvirja šasije, na katerega je pritrjena os (so pritrjene osi); 2.5.2.4 „dodatno krmilje“ pomeni sistem, ki je neodvisen od osnovnega krmilnega sistema in s katerim je mogoče za potrebe manevriranja selektivno vplivati na odklon krmiljenih koles ene ali več osi krmilnega sistema;

2.5.3 Odvisno od namestitve krmiljenih koles ločimo naslednje vrste krmilja: 2.5.3.1 „krmilje na prednja kolesa“, pri katerem so krmiljena samo kolesa prednje(-ih) osi. To vključuje vsa kolesa, ki so krmiljena v isto smer; 2.5.3.2 „krmilje na zadnja kolesa“, pri katerem so krmiljena samo kolesa zadnje(-ih) osi. To vključuje vsa kolesa, ki so krmiljena v isto smer; 2.5.3.3 „krmilje na več koles“, pri katerem so krmiljena kolesa ene ali več prednjih in zadnjih osi; 2.5.3.3.1 „krmilje na vsa kolesa“, pri katerem so krmiljena vsa kolesa; 2.5.3.3.2 „spojno krmilje“, pri katerem sile krmiljenja neposredno povzročajo medsebojno odvisno premikanje delov šasije;

2.6 Vrste prenosnega mehanizma:

Odvisno od načina prenašanja sil krmiljenja ločimo naslednje vrste prenosnega mehanizma:

2.6.1 „povsem mehanski prenosni mehanizem“ pomeni prenosni mehanizem, pri katerem se sile krmiljenja prenašajo izključno z mehanskimi sredstvi;

2.6.2 „povsem hidravlični prenosni mehanizem“ pomeni prenosni mehanizem, pri katerem se sile krmiljenja nekje v mehanizmu prenašajo izključno s hidravličnimi sredstvi;

2.6.3 „povsem električni prenosni mehanizem“ pomeni prenosni mehanizem, pri katerem se sile krmiljenja nekje v mehanizmu prenašajo izključno z električnimi sredstvi;

2.6.4 „hibridni prenosni mehanizem“ pomeni prenosni mehanizem, pri katerem se del sil krmiljenja prenaša z enim, drugi del pa z drugim od zgoraj omenjenih sredstev. Toda če je kateri koli mehanski del mehanizma namenjen izključno posredovanju povratnih informacij o položaju in je prešibek za prenos vseh sil krmiljenja, se ta sistem šteje kot povsem hidravlični oziroma povsem električni prenosni mehanizem;

2.7 „električni upravljalni vod“ pomeni električno povezavo, ki priklopnemu vozilu zagotavlja funkcijo upravljanja krmilja. Obsega električno napeljavo in priključek ter vključuje dele za sporočanje podatkov in oskrbo z električno energijo za prenos upravljanja priklopnega vozila.

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije za tip vozila glede na krmilje mora predložiti proizvajalec vozila ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

3.2 Vlogi je treba priložiti spodaj navedene dokumente v treh izvodih in naslednje podatke:

3.2.1 opis tipa vozila glede na elemente, omenjene v odstavku 2.2; navesti je treba tip vozila;

3.2.2 kratek opis krmilja s shemo krmilja kot celote, na kateri mora biti prikazan položaj različnih naprav na vozilu, ki vplivajo na krmiljenje;

3.2.3 v primeru krmilnih sistemov s polno močjo in sistemov, za katere se uporablja Priloga 6 k temu pravilniku, pregled sistema, ki prikazuje filozofijo sistema in odpovedno varne postopke, redundance in opozorilne sisteme, potrebne za zagotavljanje varnega delovanja v vozilu. Potrebne tehnične spise, ki se nanašajo na te sisteme, je treba dati na voljo za razpravo s homologacijskim organom in/ali tehnično službo. Razprava o teh spisih bo zaupna.

3.3 Vozilo, ki je predstavnik tipa vozila v postopku homologacije, se predloži tehnični službi, pristojni za izvajanje homologacijskih preskusov.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če vozilo, predloženo v homologacijo skladno s tem pravilnikom, izpolnjuje vse ustrezne zahteve, določene v tem pravilniku, se homologacija za krmilje podeli.

4.1.1 Pred podelitvijo homologacije tipa homologacijski organ preveri, ali obstaja zadovoljiv režim za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje, kot je določena v odstavku 7 tega pravilnika.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli številka homologacije. Prvi dve števki (trenutno 01) pomenita serijo sprememb, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika v času izdaje homologacije. Ista pogodbenica te številke ne sme dodeliti drugemu tipu vozila ali istemu tipu vozila, predloženemu z drugačnim krmiljem od tistega, ki je opisano v dokumentih, zahtevanih v odstavku 3.

4.3 Obvestilo o podelitvi ali razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila skladno s tem pravilnikom se predloži podpisnicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

4.4 Na vsako vozilo, skladno s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, se na vidno in zlahka dostopno mesto, navedeno na homologacijskem obrazcu, pritrdi mednarodno homologacijsko oznako, ki jo sestavlja:

4.4.1 krog, ki obdaja črko „E“, ki ji sledi številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo; (2)

4.4.2 številka tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in številka homologacije na desni strani kroga iz odstavka 4.4.1.

4.5 Če je vozilo skladno s tipom vozila, homologiranim po enem pravilniku ali več drugih pravilnikih, priloženih Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo po tem pravilniku, simbola, predpisanega v odstavku 4.4.1, ni treba ponoviti; v takem primeru se številka pravilnika in homologacije ter dodatni simboli iz vseh pravilnikov, po katerih je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo po tem pravilniku, uvrstijo v navpične stolpce desno od simbola, predpisanega v odstavku 4.4.1.

4.6 Homologacijska oznaka mora biti jasno čitljiva in neizbrisna.

4.7 Homologacijska oznaka se namesti v bližini tablice s podatki o vozilu, ki jo pritrdi proizvajalec, ali nanjo.

4.8 Priloga 2 k temu pravilniku podaja primere namestitev homologacijskih oznak.

5. DOLOČBE O IZDELAVI

5.1 Splošne določbe:

5.1.1 Krmilni sistem mora zagotavljati preprosto in varno upravljanje vozila do njegove največje konstrukcijsko določene hitrosti oziroma, pri priklopnem vozilu, do njegove največje tehnično dovoljene hitrosti. Pri preskusu v skladu z odstavkom 6.2 z brezhibnim krmiljem mora obstajati težnja po samodejnem vračanju v središčno lego. V primeru motornih vozil mora vozilo ustrezati zahtevam iz odstavka 6.2, v primeru priklopnih vozil pa zahtevam iz odstavka 6.3. Če je vozilo opremljeno s pomožnim krmilnim sistemom, mora poleg tega ustrezati zahtevam iz Priloge 4. Priklopna vozila, opremljena s hidravličnimi prenosnimi mehanizmi, morajo biti skladna tudi s Prilogo 5.

5.1.2 Vozilo mora biti mogoče voziti po ravnem delu ceste z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo, ne da bi moral voznik pri tem opravljati neobičajne korekture krmiljenja in ne da bi v krmilnem sistemu prihajalo do neobičajnega tresenja.

5.1.3 Smer delovanja naprave za upravljanje krmilja mora ustrezati nameravani spremembi smeri vozila, prav tako pa mora obstajati stalno razmerje med odklonom naprave za upravljanje krmilja in odklonom krmiljenih koles. Te zahteve ne veljajo za sisteme, ki vključujejo krmilno funkcijo s samodejnim nadzorom ali korekcijsko krmilno funkcijo, ali za pomožno krmilje.

Prav tako ni nujno, da se te zahteve uporabljajo za krmilje s polno močjo, kadar vozilo miruje in kadar sistem ni oskrbovan z energijo.

5.1.4 Krmilje mora biti zasnovano, izdelano in vgrajeno tako, da lahko vzdrži obremenitve, ki nastanejo pri normalnem delovanju vozila oziroma skupine vozil. Največji odklon krmiljenih koles ne sme biti omejen z nobenim delom prenosnega mehanizma, razen če je le-ta posebej izdelan v ta namen. Če ni določeno drugače, se za namen tega pravilnika predpostavlja, da v krmilju ne sme nikoli nastopiti več kot ena okvara hkrati, dve osi na eni kolesni dvojici pa se štejeta kot ena os.

5.1.5 Magnetna ali električna polja ne smejo negativno vplivati na učinkovitost krmilja, vključno z električnimi upravljalnimi vodi. Dokazati je treba skladnost s tehničnimi zahtevami iz Pravilnika št. 10, in sicer s spremembo, veljavno v času homologacije.

5.1.6 Izpopolnjeni krmilni sistemi za pomoč vozniku se homologirajo v skladu s tem pravilnikom le, kadar ta funkcija ni vzrok za poslabšanje delovanja osnovnega krmilnega sistema. Poleg tega morajo biti zasnovani tako, da lahko voznik kadar koli in z namernim dejanjem funkcijo razveljavi.

5.1.6.1 Kadar koli krmilna funkcija s samodejnim nadzorom začne delovati, mora biti na to opozorjen voznik, krmiljenje pa se mora samodejno deaktivirati, če hitrost vozila preseže določeno omejitev 10 km/h za več kot 20 % ali če se je končalo prejemanje signalov, ki morajo biti ovrednoteni. Vsako prenehanje krmiljenja mora izzvati kratko, vendar značilno opozorilo za voznika v obliki vizualnega signala in bodisi zvočnega signala ali otipnega opozorilnega signala, ki se ga vsili napravi za upravljanje krmilja.

5.1.7 Prenosni mehanizem

5.1.7.1 Naprave za nastavitev geometrije krmiljenja morajo biti take, da je po nastavitvi mogoče z ustreznimi blokirnimi napravami vzpostaviti pozitivno povezavo med nastavljivimi sestavnimi deli.

5.1.7.2 Prenosni mehanizem, ki se lahko izklopi, da se zajamejo različne konfiguracije vozila (npr. pri raztegljivih polpriklopnikih), mora imeti blokirne naprave, ki zagotavljajo pozitivno premestitev sestavnih delov; kadar je blokiranje samodejno, mora obstajati dodatna varnostna ključavnica, ki se upravlja ročno.

5.1.8 Krmiljena kolesa

Krmiljena kolesa ne smejo biti izključno zadnja kolesa. Ta zahteva ne velja za polpriklopnike.

5.1.9 Naprava za oskrbo z energijo

Ista naprava za oskrbo z energijo se lahko uporablja za krmilje in druge sisteme. Vendar pa je treba v primeru okvare v katerem koli sistemu, ki souporablja isto napravo za oskrbo z energijo, zagotoviti krmiljenje v skladu z ustreznimi določbami o okvarah iz odstavka 5.3.

5.1.10 Krmilni sistemi

Zahteve iz Priloge 6 se uporabljajo za varnostne vidike sistemov za elektronsko krmiljenje vozila, ki predstavljajo oziroma so del prenosa upravljanja krmilne funkcije, vključno z izpopolnjenimi krmilnimi sistemi za pomoč vozniku. Toda sistemi ali funkcije, ki uporabljajo krmilni sistem kot sredstvo za doseganje cilja višje ravni, so predmet Priloge 6 samo, če imajo neposredni učinek na krmilni sistem. Če so na voljo taki sistemi, se jih med homologacijskim preskušanjem krmilnega sistema ne sme deaktivirati.

5.2 Posebne določbe za priklopna vozila

5.2.1 Priklopna vozila (razen polpriklopnikov in priklopnikov s centralno osjo), ki imajo več kot eno os s krmiljenimi kolesi, ter polpriklopniki in priklopniki s centralno osjo, ki imajo najmanj eno os s krmiljenimi kolesi, morajo izpolnjevati pogoje, določene v odstavku 6.3. Vendar pri priklopnih vozilih s samoslednim krmiljem preskus v skladu z odstavkom 6.3 ni potreben, če je razmerje med obremenitvijo nekrmiljenih in samosledljivih osi pri vseh pogojih obremenitve enako ali večje od 1,6.

Pri priklopnih vozilih s samoslednim krmiljem pa mora biti razmerje med obremenitvijo nekrmiljenih oziroma zgibno krmiljenih osi in torno krmiljenih osi pri vseh pogojih obremenitve najmanj 1.

5.2.2 Če vlečno vozilo skupine vozil vozi naravnost naprej, morata priklopno in vlečno vozilo ostati poravnana. Če se poravnava ne ohranja samodejno, mora biti priklopno vozilo opremljeno z ustrezno nastavitveno napravo za vzdrževanje.

5.3 Določbe o okvarah in delovanje

5.3.1 Splošno

5.3.1.1 Za potrebe tega pravilnika za krmiljena kolesa, napravo za upravljanje krmilja in vse mehanske dele prenosnega mehanizma velja, da niso podvrženi okvari, če so obsežno dimenzionirani, če so zlahka dostopni za vzdrževanje in če so njihove varnostne značilnosti vsaj enakovredne tistim, ki so predpisane za druge bistvene sestavne dele (na primer zavorni sistem) vozila. Če obstaja verjetnost, da bi okvara katerega koli takšnega dela povzročila izgubo nadzora nad vozilom, mora biti ta del izdelan iz kovine ali materiala z enakovrednimi lastnostmi in pri normalnem delovanju krmilnega sistema ne sme biti podvržen bistveni deformaciji.

5.3.1.2 Zahteve iz odstavkov 5.1.2, 5.1.3 in 6.2.1 morajo biti izpolnjene tudi z okvaro v krmilju, če je vozilo mogoče voziti s hitrostmi, predpisanimi v zadevnih odstavkih.

V tem primeru se odstavek 5.1.3 ne uporablja za krmilne sisteme s polno močjo, kadar vozilo miruje.

5.3.1.3 Voznik mora biti jasno opozorjen na vsako okvaro v prenosu, ki ni povsem mehanski, kot je določeno v odstavku 5.4. Ob nastopu okvare je dopustna sprememba povprečnega krmilnega razmerja, če ni presežena sila na volanu, določena v odstavku 6.2.6.

5.3.1.4 Če zavorni sistem vozila uporablja isti vir energije kot krmilni sistem in tega vira energije zmanjka, ima krmilni sistem prednost in mora biti sposoben izpolniti zahteve iz odstavka 5.3.2 oziroma 5.3.3. Poleg tega učinek zaviranja ob prvi naslednji uporabi ne sme pasti pod predpisani učinek delovne zavore, kot je določen v odstavku 2 Priloge 3 k temu pravilniku.

5.3.1.5 Če zavorni sistem vozila uporablja isto naprava za oskrbo z energijo kot krmilni sistem in pride do napake v oskrbi z energijo, ima krmilni sistem prednost in mora biti sposoben izpolniti zahteve iz odstavka 5.3.2 oziroma 5.3.3. Poleg tega mora učinek zaviranja ob prvi naslednji uporabi ustrezati predpisom iz odstavka 3 Priloge 3 k temu pravilniku.

5.3.1.6 V primeru priklopnih vozil morajo biti zahteve iz odstavkov 5.2.2 in 6.3.4.1 izpolnjene tudi, kadar pride do okvare v krmilnem sistemu.

5.3.2 Krmilni sistemi s pomožno silo

5.3.2.1 Če bi se motor ustavil ali del prenosa odpovedal, razen tistih delov, naštetih v odstavku 5.3.1.1, ne sme biti takojšnjih sprememb odklona krmiljenih koles. Če je vozilo mogoče voziti s hitrostjo, večjo od 10 km/h, morajo biti izpolnjene zahteve, določene v odstavku 6, v zvezi s sistemom z okvaro.

5.3.3 Krmilni sistemi s polno močjo

5.3.3.1 Sistem mora biti zasnovan tako, da vozila ni mogoče voziti v nedogled s hitrostmi nad 10 km/h, kadar je prisotna kakršna koli napaka, ki zahteva delovanje opozorilnega signala iz odstavka 5.4.2.1.1.

5.3.3.2 V primeru okvare v prenosu upravljanja, razen tistih delov, naštetih v odstavku 5.1.4, mora biti še vedno mogoče krmiliti z zmogljivostjo, določeno v odstavku 6 za brezhibni krmilni sistem.

5.3.3.3 V primeru izpada vira energije prenosa upravljanja mora biti mogoče izvesti najmanj 24 manevrov „osmice“, v katerih ima vsaka zanka figure pri hitrosti 10 km/h in pri ravni zmogljivosti, določeni za brezhibni sistem v odstavku 6, premer 40 m.

Preskusni manevri se začnejo pri ravni zalog energije, določeni v odstavku 5.3.3.5.

5.3.3.4 V primeru okvare v prenosu energije, razen tistih delov, naštetih v odstavku 5.3.1.1, ne sme biti takojšnjih sprememb odklona krmiljenih koles. Če je vozilo mogoče voziti s hitrostjo, večjo od 10 km/h, morajo biti po končanju najmanj 25 manevrov „osmice“, v katerih ima vsaka zanka figure pri najmanjši hitrosti 10 km/h premer 40 m, izpolnjene zahteve, določene v odstavku 6 za sistem z okvaro.

Preskusni manevri se začnejo pri ravni zalog energije, določeni v odstavku 5.3.3.5.

5.3.3.5 Raven energije, ki se uporablja za preskuse iz odstavkov 5.3.3.3 in 5.3.3.4, mora biti tista raven zalog energije, pri kateri je voznik opozorjen na okvaro.

V primeru sistemov na električni pogon, ki so predmet Priloge 6, mora biti ta raven najslabši možni primer, ki ga proizvajalec oriše v dokumentaciji, predloženi v zvezi s Prilogo 6, in mora upoštevati vplive npr. temperature in staranja na zmogljivost akumulatorja.

5.4 Opozorilni signali

5.4.1 Splošne določbe

5.4.1.1 Voznik mora biti jasno opozorjen na vsako napako, ki prizadene krmilno funkcijo in po svoji naravi ni mehanska.

Kljub zahtevam iz odstavka 5.1.2 pa je dovoljena namerna uporaba tresenja v krmilnem sistemu kot dodatno opozorilo na stanje z napako v tem sistemu.

V primeru motornega vozila se povečanje sile krmiljenja šteje kot opozorilni znak; v primeru priklopnega vozila je dovoljen mehanski indikator.

5.4.1.2 Če se za oskrbo krmilnega sistema in drugih sistemov uporablja isti vir energije, mora biti voznik opozorjen z zvočnim ali optičnim opozorilom, kadar shranjena energija/tekočina v zbiralniku energije/posodi za shranjevanje pade na raven, ki lahko povzroči povečanje sile na volanu. To opozorilo je lahko kombinirano z napravo za opozarjanje na okvaro zavore, če zavorni sistem uporablja isti vir energije. Voznik mora imeti možnost preprosto preveriti zadovoljivo stanje opozorilne naprave.

5.4.2 Posebne določbe za krmilje s polno močjo

5.4.2.1 Vozila na motorni pogon morajo biti sposobna dajati opozorilne signale v zvezi z okvarami in napakami krmilja, in sicer:

5.4.2.1.1 rdeč opozorilni signal, ki opozarja na okvare, opredeljene v odstavku 5.3.1.3, v osnovnem krmilju;

5.4.2.1.2 kjer je primerno, rumen opozorilni signal, ki opozori na električno zaznano napako v krmilju, na katero ne opozori rdeč opozorilni signal;

5.4.2.1.3 če se uporablja simbol, mora biti skladen s simbolom J 04, registrska številka ISO/IEC 7000-2441, kot je opredeljen v standardu ISO 2575: 2000;

5.4.2.1.4 Opozorilni signal(-i), omenjen(-i) zgoraj, se mora(-jo) prižgati, kadar je električna oprema vozila (in krmilnega sistema) oskrbovana z energijo. Če vozilo miruje, mora krmilni sistem, preden ugasne signal, potrditi, da ni prisotne nobene od navedenih okvar oziroma napak. Navedene okvare oziroma napake, ki naj bi aktivirale opozorilni signal, omenjen zgoraj, vendar niso zaznane v statičnih pogojih, se morajo po zaznavi shraniti, poleg tega pa se morajo izpisati ob zagonu in vedno, kadar je stikalo za vžig (zagon) v položaju „on“ (vklopljeno), vse dokler se okvara ne odpravi.

5.4.3 Če dodatno krmilje deluje in/ali se odklon krmiljenih koles, ki ga to krmilje ustvarja, ni vrnil v normalni položaj za vožnjo, mora biti voznik opozorjen z opozorilnim signalom.

5.5 Določbe za redni tehnični pregled krmilja

5.5.1 Če je izvedljivo ter ob upoštevanju dogovora med proizvajalcem vozila in homologacijskim organom, morata biti krmilje in njegova inštalacija zasnovana tako, da je mogoče njuno delovanje, brez demontaže, preveriti s pomočjo, če je treba, običajno uporabljenih merilnih instrumentov, metod ali preskusne opreme.

5.5.2 Na preprost način mora biti mogoče preveriti pravilno stanje delovanja tistih elektronskih sistemov, ki nadzorujejo krmiljenje. Če so potrebne posebne informacije, morajo biti le-te prosto dostopne.

5.5.2.1 V času homologacije mora biti zaupno orisan način, uporabljen za zaščito pred preprostim nepooblaščenim spreminjanjem delovanja načina preverjanja, ki ga izbere proizvajalec (npr. opozorilni signal).

Ta zahteva glede zaščite pa je izpolnjena tudi, če je na voljo sekundarni način preverjanja pravilnega stanja delovanja.

6. DOLOČBE O PRESKUSIH

6.1 Splošne določbe

6.1.1 Preskus se izvede na ravni površini, ki zagotavlja dober oprijem.

6.1.2 Med preskusom(-i) mora biti vozilo obremenjeno do svoje največje tehnično dovoljene mase in do svoje največje tehnično dovoljene obremenitve na krmiljeno(-e) os(-i).

Pri oseh, opremljenih s pomožnim krmiljem, se ta preskus ponovi z vozilom, obremenjenim do svoje največje tehnično dovoljene mase, in osjo, opremljeno s pomožnim krmiljem, obremenjeno do svoje največje dovoljene mase.

6.1.3 Pred začetkom preskusa mora tlak v pnevmatikah ustrezati tlaku, ki ga je predpisal proizvajalec za maso, določeno v odstavku 6.1.2, pri mirujočem vozilu.

6.1.4 V primeru kakršnih koli sistemov, ki za del oskrbe ali vso oskrbo z energijo uporabljajo električno energijo, se vsi preskusi delovanja izvedejo v pogojih dejanske ali simulirane električne obremenitve vseh bistvenih sistemov oziroma sestavnih delov sistemov, ki souporabljajo isto napravo za oskrbo z energijo. Bistveni sistemi morajo obsegati vsaj svetlobne sisteme, brisalnike vetrobranskega stekla, sisteme upravljanja motorja in zavorne sisteme.

6.2 Določbe za motorna vozila

6.2.1 Vozilo mora biti sposobno tangencialno zapustiti zavoj s polmerom 50 m brez neobičajnega tresenja v krmilnem sistemu, in sicer z naslednjo hitrostjo:

vozila kategorije M1: 50 km/h;

vozila kategorij M2, M3, N1, N2 in N3: 40 km/h ali največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo, če je le-ta nižja od hitrosti, določenih zgoraj.

6.2.2 Ko vozilo vozi v krogu s približno polovično zasukanimi krmiljenimi kolesi in konstantno hitrostjo najmanj 10 km/h, mora obračalni krog, če voznik sprosti napravo za upravljanje krmilja, ostati enak ali pa se povečati.

6.2.3 Med merjenjem sile, potrebne za upravljanje krmilja, se ne upoštevajo sile, ki trajajo manj kot 0,2 sekunde.

6.2.4 Merjenje sil na volanu pri motornih vozilih z brezhibnim krmiljem.

6.2.4.1 Vozilo se zapelje iz smeri naravnost naprej v spiralo s hitrostjo 10 km/h. Sila, potrebna za upravljanje volana, se meri na nazivnem polmeru naprave za upravljanje krmilja, dokler položaj te naprave ni enak obračalnemu polmeru, določenemu v spodnji tabeli za posamezno kategorijo vozila z brezhibnim krmiljem. Napravi se en premik krmilja v levo in en v desno.

6.2.4.2 Najdaljši dovoljeni čas krmiljenja in največja dovoljena sila na napravi za upravljanje krmilja pri brezhibnem krmilju sta določena v spodnji tabeli za posamezne kategorije vozila.

6.2.5 Merjenje sil na volanu pri motornih vozilih z okvaro v krmilju.

6.2.5.1 Preskus, opisan v odstavku 6.2.4, se ponovi z okvaro v krmilju. Sila na volanu se meri, dokler položaj naprave za upravljanje krmilja ni enak obračalnemu polmeru, določenemu v spodnji tabeli za posamezno kategorijo vozila z okvaro v krmilju.

6.2.5.2 Najdaljši dovoljeni čas krmiljenja in največja dovoljena sila na napravi za upravljanje krmilja pri okvari v krmilju sta določena v spodnji tabeli za posamezne kategorije vozil.

Tabela

Zahteve glede sil na napravi za upravljanje krmiljenja

Kategorija vozila Brezhibno Z okvaro Največja sila (daN) Čas (s) Obračalni polmer (m) Največja sila (daN) Čas (s) Obračalni polmer (m) M1 15 4 12 30 4 20 M2 15 4 12 30 4 20 M3 20 4 12 (4) 45 (3) 6 20 N1 20 4 12 30 4 20 N2 25 4 12 40 4 20 N3 20 4 12 (4) 45 (3) 6 20

6.3 Določbe za priklopna vozila

6.3.1 Priklopno vozilo mora voziti brez prevelikega odklona ali neobičajnega tresenja v krmilju, kadar vlečno vozilo vozi naravnost po gladki in vodoravni cesti s hitrostjo 80 km/h oziroma z največjo tehnično dovoljeno hitrostjo po navedbi proizvajalca priklopnega vozila, če je ta nižja od 80 km/h.

6.3.2 Ko vlečno in priklopno vozilo vozita v krogu, ki ustreza polmeru obračalnega kroga 25 m (glej odstavek 2.4.6), s konstantno hitrostjo 5 km/h, se izmeri krog, ki ga opiše skrajni zadnji zunanji rob priklopnega vozila. Ta manever se ponovi v enakih pogojih, vendar s hitrostjo 25 km/h ± 1 km/h. Med temi manevri se skrajni zadnji zunanji rob priklopnega vozila, ki vozi s hitrostjo 25 km/h ± 1 km/h, ne sme premakniti za več kot 0,7 m izven kroga, opisanega pri konstantni hitrosti 5 km/h.

6.3.3 Noben del priklopnega vozila se, kadar ga vleče vozilo, ki zapusti krožno pot, opisano v odstavku 6.3.2, vzdolž tangente in vozi s hitrostjo 25 km/h, ne sme odmakniti za več kot 0,5 m izven tangente proti krogu s polmerom 25 m. Ta zahteva mora biti izpolnjena od točke, ko se tangenta dotakne kroga, do točke 40 m naprej po tangenti. Od te točke naprej mora priklopno vozilo izpolnjevati pogoj iz odstavka 6.3.1.

6.3.4 Izmeriti je treba obročasti talni del, ki ga zajame kombinacija vlečnega in priklopnega vozila z brezhibnim krmilnim sistemom, ki vozi s hitrostjo največ 5 km/h v krogu s stalnim polmerom, pri čemer sprednji zunanji rob vlečnega vozila opisuje polmer 0,67-kratne dolžine skupine vozil, vendar ne manjši kot 12,5 m.

6.3.4.1 Če je, z napako v krmilnem sistemu, izmerjena zajeta obročasta širina > 8,3 m, potem to ne sme biti povečanje za več kot 15 % v primerjavi z ustrezno vrednostjo, izmerjeno z brezhibnim krmilnim sistemom.

Zunanjega polmera zajete obročaste širine se ne sme povečati.

6.3.5 Preskusi, opisani v odstavkih 6.3.2, 6.3.3 in 6.3.4, se izvedejo tako v smeri urinega kazalca kot v nasprotni smeri urinega kazalca.

7. SKLADNOST PROIZVODNJE

Postopki za zagotavljanje skladnosti proizvodnje morajo biti skladni s tistimi iz Dodatka 2 Sporazuma iz leta 1958 (E/ECE/324–E/ECE/TRANS/505/Rev.2), in sicer z naslednjimi zahtevami:

7.1 Imetnik homologacije mora zagotoviti, da se rezultati preskusov skladnosti proizvodnje zabeležijo in da so priloženi dokumenti na voljo za obdobje, določeno v dogovoru s homologacijskim organom ali tehnično službo. To obdobje ne sme biti daljše od 10 let, šteto od dokončne prekinitve proizvodnje.

7.2 Homologacijski organ ali tehnična služba, ki je podelila homologacijo, lahko kadar koli preveri metode nadzora skladnosti, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu. Običajna pogostnost teh preverjanj je enkrat na vsaki dve leti.

8. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Homologacija, podeljena za tip vozila skladno s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če zahteva iz odstavka 7.1 ni izpolnjena ali če vzorčna vozila niso skladna z zahtevami iz odstavka 6 tega pravilnika.

8.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je predhodno podelila, o tem nemudoma uradno obvesti ostale pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki sporočila o homologaciji, ki je skladno z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

9. SPREMEMBA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA

9.1 O vseh spremembah tipa vozila se uradno obvesti homologacijski organ, ki je podelil homologacijo. Homologacijski organ lahko nato:

9.1.1 meni, da je malo verjetno, da bi te spremembe imele znaten škodljiv vpliv in da vozilo v vsakem primeru še vedno ustreza zahtevam, ali

9.1.2 od tehnične službe, pristojne za izvajanje preskusov, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

9.2 O potrditvi ali razširitvi ali zavrnitvi homologacije, ki opredeljuje spremembe, se po postopku iz odstavka 4.3 obvesti podpisnice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

9.3 Homologacijski organ, ki izda razširitev homologacije, za táko razširitev določi zaporedno številko in o tem obvesti ostale podpisnice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki sporočila o homologaciji, ki je skladno z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

10. DOKONČNA PREKINITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije popolnoma preneha proizvajati tip vozila, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Po prejemu ustreznega sporočila ta organ o tem obvesti ostale podpisnice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki sporočila o homologaciji, ki je skladno z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, PRISTOJNIH ZA IZVAJANJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV, TER UPRAVNIH SLUŽB

Podpisnice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, pristojnih za izvajanje homologacijskih preskusov, ter upravnih služb, ki podeljujejo homologacije in katerim se pošljejo v drugih državah izdani obrazci, ki potrjujejo podelitev oziroma razširitev oziroma zavrnitev oziroma preklic homologacije.

(1) Kot je opredeljeno v Prilogi 7 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3) (TRANS/SC.1/WP.29/78/Rev.1).

(2) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo in Črno goro, 11 za Veliko Britanijo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podeljujejo njene države članice z uporabo svojih ECE simbolov), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto in 51 za Republiko Korejo. Nadaljnje številke se za druge države določijo po kronološkem vrstnem redu, po katerem ratificirajo ali pristopajo k Sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali na njih uporabijo, in pogojih za vzajemno priznavanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, generalni sekretar Združenih narodov pa tako določene številke sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(3) 50 za toga vozila z 2 ali več krmiljenimi osmi, z izjemo samoslednega krmilja

(4) ali polni zasuk, če 12-metrskega polmera ni mogoče doseči.

PRILOGA 1 SPOROČILO (Največji format: A4 (210 × 297 mm))

PRILOGA 2 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKIH OZNAK VZOREC A (Glej odstavek 4.4 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran, glede na krmilje, na Nizozemskem (E4) skladno s Pravilnikom št. 79 pod št. homologacije 012439. Številka homologacije pomeni, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami iz Pravilnika št. 79, vključno s serijo sprememb 01. VZOREC B (Glej odstavek 4.5 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) skladno s pravilnikoma št. 79 in 31 (1). Številki homologacije pomenita, da sta na dan podelitve zadevnih homologacij Pravilnik št. 79, vključno s serijo sprememb 01, in Pravilnik št. 31 vključevala serijo sprememb 01. (1) Druga številka je podana zgolj kot primer.

PRILOGA 3 Delovanje zavor pri vozilih, ki uporabljajo isti vir energije za oskrbo krmilja in zavor 1. Za preskuse, ki se izvajajo v skladu s to prilogo, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji glede vozila: 1.1 Vozilo mora biti obremenjeno do svoje največje tehnično dovoljene mase, porazdeljene med osi, kot to določi proizvajalec vozila. Če je predvidenih več razporeditev mase na osí, mora biti porazdelitev največje dovoljene mase med osi taka, da je masa na vsaki osi sorazmerna z največjo dovoljeno maso za posamezno os; Pri traktorjih za polpriklopnike se lahko masa premesti približno na sredini med položajem kraljevega čepa kot posledico zgornjih pogojev obremenitve, in središčnico zadnje(-ih) osi. 1.2 Pnevmatike je treba napolniti do tlaka v mrzlih pnevmatikah, predpisanega za maso, ki jo morajo pnevmatike nositi, kadar vozilo miruje. 1.3 Pred začetkom preskusov morajo biti zavore hladne, kar pomeni, da morata imeti disk ali zunanja površina zavornega bobna temperaturo, nižjo od 100 °C. 2. Če pride do izpada vira energije, mora učinek delovne zavore ob prvem zaviranju doseči vrednosti, določene v spodnji tabeli. Kategorija V (km/h) m/s2 FdaN M1 80 5,8 50 M2 in M3 60 5,0 70 N1 80 5,0 70 N2 in N3 60 5,0 70 3. Po morebitni okvari v krmilnem sistemu ali v napravi za oskrbo z energijo mora biti mogoče po osmih popolnih aktiviranjih komande delovne zavore pri devetem aktiviranju doseči najmanj učinek, kakršen je predpisan za pomožni (zasilni) zavorni sistem (glej spodnjo tabelo). Če se pomožni zavorni učinek, ki zahteva uporabo shranjene energije, doseže z ločeno napravo, mora biti še vedno mogoče po osmih popolnih aktiviranjih komande delovne zavore pri devetem aktiviranju doseči preostali zavorni učinek (glej spodnjo tabelo). Pomožni in preostali zavorni učinek Kategorija V (km/h) Pomožno zaviranje m/s2 Preostalo zaviranje m/s2 M1 80 2,9 1,7 M2 60 2,5 1,5 M3 60 2,5 1,5 N1 70 2,2 1,3 N2 50 2,2 1,3 N3 40 2,2 1,3

PRILOGA 4 Dodatne določbe za vozila, opremljena s pomožnim krmiljem 1. SPLOŠNE DOLOČBE Vozila, opremljena s pomožnim krmiljem, morajo poleg zahtev, določenih v besedilu tega pravilnika, izpolnjevati tudi določbe te priloge. 2. POSEBNE DOLOČBE 2.1 Prenos 2.1.1 Mehanski prenosni mehanizmi Uporablja se odstavek 5.3.1.1 tega pravilnika. 2.1.2 Hidravlični prenosni mehanizmi Hidravlični prenosni mehanizem mora biti zaščiten pred prekoračenjem največjega dovoljenega delovnega tlaka T. 2.1.3 Električni prenosni mehanizmi Električni prenosni mehanizem mora biti zaščiten pred preveliko oskrbo z energijo. 2.1.4 Kombinacija prenosnih mehanizmov Kombinacija mehanskega, hidravličnega in električnega prenosa mora ustrezati zahtevam, opredeljenim v odstavkih 2.1.1, 2.1.2 in 2.1.3 zgoraj. 2.2 Zahteve za preskušanje glede okvare 2.2.1 Motnja v delovanju oziroma okvara katerega koli dela pomožnega krmilja (razen delov, za katere velja, da niso podvrženi okvari, kot je določena v odstavku 5.3.1.1 tega pravilnika) ne sme povzročiti nenadne bistvene spremembe v obnašanju vozila, in še naprej morajo biti izpolnjene zahteve iz odstavka 6 tega pravilnika. Poleg tega mora biti mogoče upravljati vozilo brez neobičajnih korektur krmiljenja. To se preverja z naslednjimi preskusi: 2.2.1.1 Krožni test Vozilo se vozi v preskusnem krogu s premerom „R“ m in hitrostjo „V“ km/h, ki ustrezata njegovi kategoriji in vrednostim, podanim v spodnji tabeli: Kategorija vozila R (3) V (1) (2) M1 in N1 100 80 M2 in N2 50 50 M3 in N3 50 45 Ko doseže določeno preskusno hitrost, se uvede okvara. Ta preskus vključuje vožnjo v smeri urinega kazalca in v nasprotni smeri urinega kazalca. 2.2.1.2 Prehodni preskus 2.2.1.2.1 Do dogovora o enotnih preskusnih postopkih mora proizvajalec vozila tehničnim službam posredovati podatke o preskusnih postopkih in rezultatih preskusov glede prehodnega obnašanja vozila v primeru okvare. 2.3 Opozorilni signali v primeru okvare 2.3.1 Razen pri delih pomožnega krmilja, za katere velja, da niso podvrženi okvari, kot je določena v odstavku 5.3.1.1 tega pravilnika, mora biti voznik jasno opozorjen na naslednje okvare pomožnega krmilja: 2.3.1.1 splošen izklop električne ali hidravlične naprave za upravljanje pomožnega krmilja; 2.3.1.2 izpad oskrbe pomožnega krmilja z energijo; 2.3.1.3 prekinitev zunanjega vezja električne naprave za upravljanje, če je vgrajena. (1) Če je pomožno krmilje pri tej določeni hitrosti v mehansko blokiranem položaju, se bo preskusna hitrost spremenila tako, da bo enaka najvišji hitrosti, kadar sistem deluje. Najvišja hitrost pomeni hitrost, ko se pomožno krmilje blokira, zmanjšano za 5 km/h. (2) Če dimenzijske značilnosti vozila pomenijo nevarnost prevrnitve, mora proizvajalec tehnični službi posredovati podatke o simulaciji obnašanja, ki predstavljajo nižjo zgornjo mejo varne hitrosti za izvajanje preskusa. Nato bo tehnična služba izbrala to preskusno hitrost. (3) Če zaradi konfiguracije kraja preskušanja ni mogoče opazovati vrednosti polmerov, se preskusi lahko izvedejo na stezah z drugimi polmeri (največja razlika: ± 25 %), pod pogojem, da se hitrost spreminja z namenom doseči prečni pospešek, ki je rezultat polmera in hitrosti, navedene v tabeli za posamezno kategorijo vozila.

PRILOGA 5 Določbe za priklopna vozila, ki imajo hidravlični prenosni mehanizem 1. SPLOŠNE DOLOČBE Vozila, opremljena s hidravličnim prenosnim mehanizmom, morajo poleg zahtev, določenih v besedilu tega pravilnika, izpolnjevati tudi določbe te priloge. 2. POSEBNE DOLOČBE 2.1 Zmogljivost hidravličnih vodov in gibkih cevi. 2.1.1 Hidravlični vodi hidravličnega prenosa morajo biti sposobni vzdržati porušitveni tlak, ki je najmanj štirikrat večji od največjega normalnega delovnega tlaka (T), kot ga je določil proizvajalec vozila. Gibke cevi morajo izpolnjevati standarde ISO 1402:1994, 6605:1986 in 7751:1991. 2.2 V sistemih, odvisnih od oskrbe z energijo, 2.2.1 mora biti naprava za oskrbo z energijo zaščitena pred nadtlakom z ventilom za omejevanje tlaka, ki deluje pri tlaku T. 2.3 Zaščita prenosnega mehanizma; 2.3.1 prenosni mehanizem mora biti zaščiten pred nadtlakom z ventilom za omejevanje tlaka, ki deluje pri tlaku med 1,5 T in 2,2 T.