SL Uradni list Evropske unije L 321/1

Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in datum začetka veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UNECE o statusu TRANS/WP.29/343/Rev. X, ki je dostopen na: http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Pravilnik št. 14 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji vozil glede na pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilne sisteme ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX

Dodatek 13: Pravilnik št. 14

Revizija 4

Dopolnilo 2 sprememb 06 – Datum veljavnosti: 18. januar 2006

VSEBINA

PRAVILNIK

1. Področje uporabe

2. Opredelitev pojmov

3. Vloga za podelitev homologacije

4. Homologacija

5. Specifikacije

6. Preskusi

7. Pregled med statičnimi preskusi pritrdišč varnostnih pasov in po njih

8. Spremembe in razširitev homologacije tipa vozila

9. Skladnost proizvodnje

10. Kazni za neskladnost proizvodnje

11. Navodila za uporabo

12. Dokončna prekinitev proizvodnje

13. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih služb

14. Prehodne določbe

PRILOGE

Priloga 1 – Sporočilo o podeljeni, razširjeni, zavrnjeni ali preklicani homologaciji ali dokončni prekinitvi proizvodnje tipa vozila glede na pritrdišča varnostnih pasov in pritrdilne sisteme ISOFIX ter morebitna pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX v skladu s Pravilnikom št. 14

Priloga 2 – Namestitev homologacijske oznake

Priloga 3 – Namestitev efektivnih pritrdišč varnostnih pasov

Priloga 4 – Postopek za določanje točke „H“ in dejanskega naklona trupa za položaje sedenja v motornih vozilih

Dodatek 1 – Opis tridimenzionalne naprave za točko „H“

Dodatek 2 – Tridimenzionalni referenčni sistem

Dodatek 3 – Referenčni podatki o sedežih

Priloga 5 – Potezna naprava

Priloga 6 – Najmanjše število pritrdišč in položaj spodnjih pritrdišč

Dodatek 1 – Položaj spodnjih pritrdišč – samo zahteve glede kotov

Priloga 7 – Dinamični preskus kot alternativa statičnemu preskusu trdnosti pritrdišč varnostnih pasov

Priloga 8 – Specifikacije preskusne lutke

Priloga 9 – Pritrdilni sistemi ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX

1. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za pritrdišča varnostnih pasov za odrasle potnike na sedežih, obrnjenih v smeri vožnje ali v nasprotni smeri, v vozilih kategorij M in N (1).

Uporablja se tudi za pritrdilne sisteme ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX, namenjena za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX, vgrajene v vozila kategorije M1. Vozila N1, opremljena s pritrdišči ISOFIX, morajo prav tako izpolnjevati določbe tega pravilnika.

2. OPREDELITEV POJMOV

Za namene tega pravilnika:

2.1 „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila, opremljenega s pritrdišči danih tipov varnostnih pasov;

2.2 „tip vozila“ pomeni kategorijo motornih vozil, ki se ne razlikujejo v tako bistvenih vidikih, kot so mere, oblika in materiali sestavnih delov konstrukcije vozila ali sedeža, na katero so nameščena pritrdišča varnostnih pasov in pritrdilni sistemi ISOFIX in morebitna pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX, ter, če je trdnost pritrdišč preskušena v skladu z dinamičnim preskusom, značilnosti katerega koli sestavnega dela sistema za zadrževanje potnikov, zlasti funkcija omejevalnika obremenitve, ki vpliva na sile, ki delujejo na pritrdišča varnostnih pasov;

2.3 „pritrdišča varnostnih pasov“ pomenijo dele konstrukcije vozila ali sedeža ali druge dele vozila, na katere se pritrdijo varnostni pasovi;

„efektivno pritrdišče varnostnega pasu“ pomeni točko, ki se po dogovoru v skladu z odstavkom 5.4 uporablja za določanje kota posameznega dela varnostnega pasu glede na uporabnika, tj. točko, na kateri bi moral biti varnostni pas pritrjen, da bi bil v položaju, ki je predviden za njegovo uporabo. Efektivno pritrdišče lahko sovpada ali pa ne s točko pritrditve, odvisno od oblike opreme za pritrjevanje varnostnih pasov v točki, na kateri je pas pritrjen.

2.4.1 Na primer,

2.4.1.1 če se na konstrukciji vozila ali na konstrukciji sedeža uporablja vodilo pasu, se srednja točka vodila na mestu, kjer trak zapušča vodilo na strani uporabnika pasu, šteje za efektivno pritrdišče varnostnega pasu, in

2.4.1.2 če pas teče neposredno od uporabnika na navijalo, pritrjeno na konstrukcijo vozila ali konstrukcijo sedeža, brez vmesnega vodila pasu, se za efektivno pritrdišče varnostnega pasu šteje presečišče osi koluta za navijanje traku, ki poteka skozi srednjo os traku na kolutu;

2.5 „tla“ pomeni spodnji del karoserije vozila, ki povezuje bočne stene vozila. V tem pomenu tla obsegajo rebra, narebritve in morebitne druge ojačitve, četudi so te pod njimi, na primer vzdolžni in prečni nosilci;

„sedež“ pomeni konstrukcijo, ki je bodisi vključena v konstrukcijo vozila ali ne, skupaj z oblogo, ki omogoča sedenje odrasle osebe. Izraz označuje posamezni sedež ali del sedežne klopi, ki se uporablja za sedenje ene osebe;

2.6.1 „prednji potniški sedež“ pomeni kateri koli sedež, pri katerem se „najbolj sprednja točka H“ zadevnega sedeža nahaja bodisi v navpični prečni ravnini, ki poteka skozi točko R voznika, ali pred njo;

2.7 „skupina sedežev“ pomeni bodisi sedežno klop ali ločene sedeže, vgrajene drugega ob drugem (tj. tako, da so prednja pritrdišča enega sedeža poravnana z zadnjimi pritrdišči ali pa so pred njimi in poravnana s sprednjimi pritrdišči drugega sedeža ali za njimi), in omogočajo sedenje ene ali več odraslih oseb;

2.8 „sedežna klop“ pomeni konstrukcijo skupaj z opremo, namenjeno sedenju več kot ene odrasle osebe;

2.9 „sklopni sedež“ pomeni pomožni sedež, ki je namenjen za občasno uporabo in je običajno zložen;

„tip sedeža“ pomeni kategorijo sedežev, ki se ne razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih:

2.10.1 obliki, merah in materialu konstrukcije sedeža,

2.10.2 tipih in merah sistemov za nastavljanje in vseh blokirnih sistemov,

2.10.3 tipu in merah pritrdišč varnostnih pasov na sedežu, pritrdišč sedeža in ustreznih delov konstrukcije vozila;

2.11 „pritrdišče sedeža“ pomeni sistem, s katerim je sklop sedeža pritrjen na konstrukcijo vozila, vključno z ustreznimi deli konstrukcije vozila;

„sistem za nastavljanje“ pomeni napravo, s katero se sedež ali njegovi deli lahko nastavijo v položaj, ki ustreza obliki telesa sedeče osebe; ta naprava lahko omogoča zlasti:

2.12.1 vzdolžni premik;

2.12.2 navpični premik;

2.12.3 kotni premik;

2.13 „sistem za odmikanje“ pomeni napravo, ki omogoča, da se sedež ali eden njegovih delov brez trajnega vmesnega položaja premaknejo ali zavrtijo za lažji dostop do prostora za tem sedežem;

2.14 „blokirni sistem“ pomeni vsako napravo, ki sedež in njegove dele ohranja v položaju uporabe, ter vključuje naprave za blokiranje naslona sedeža v določenem položaju glede na sedež in sedeža v določenem položaju glede na vozilo;

2.15 „referenčno območje“ pomeni prostor med dvema navpičnima vzdolžnima ravninama, ki sta med seboj oddaljeni 400 mm in simetrični glede na točko H ter sta določeni z vrtenjem preskusne glave, opisane v Prilogi 1 k Pravilniku št. 21, iz navpične v vodoravno lego. Naprava mora biti nameščena tako, kot je opisano v navedeni prilogi k Pravilniku št. 21, in nastavljena na največjo dolžino 840 mm;

2.16 „omejevalnik obremenitve prsnega koša“ pomeni kateri koli del varnostnega pasu in/ali sedeža in/ali vozila, namenjen za omejevanje stopnje zadrževalnih sil, ki delujejo na prsni koš potnika v primeru trka;

2.17 „ISOFIX“ je sistem za priključitev sistemov za zadrževanje otrok na vozila, ki imajo dve togi pritrdišči, dva ustrezna toga priključka na sistemu za zadrževanje otrok in napravo za omejevanje vrtenja sistema za zadrževanje otrok;

2.18 „pritrdilno mesto ISOFIX“ pomeni sistem, ki omogoča namestitev:

(a) bodisi univerzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

(b) ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

(c) ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega v nasprotni smeri vožnje, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

(d) ali poluniverzalnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX, obrnjenega vstran, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

(e) ali posebnega sistema za zadrževanje otrok ISOFIX v vozilu, kot je opredeljen v Pravilniku št. 44;

2.19 „spodnje pritrdišče ISOFIX“ pomeni tog okrogel vodoravni drog s premerom 6 mm, ki vodi od konstrukcije vozila ali sedeža, da sprejme in zadrži zadrževalni sistem za otroke ISOFIX s priključki ISOFIX;

2.20 „pritrdilni sistem ISOFIX“ pomeni sistem, sestavljen iz dveh spodnjih pritrdišč ISOFIX in namenjen za pritrditev sistema za zadrževanje otrok ISOFIX v povezavi z napravo za preprečevanje vrtenja;

2.21 „priključek ISOFIX“ pomeni enega od dveh priključkov, ki izpolnjuje zahteve iz Pravilnika št. 44, ki sega od konstrukcije sistema za zadrževanje otrok ISOFIX in je združljiv s spodnjim pritrdiščem ISOFIX;

2.22 „sistem ISOFIX za zadrževanje otrok“ pomeni sistem za zadrževanje otrok, ki izpolnjuje zahteve iz Pravilnika št. 44 in ki mora biti pritrjen na pritrdilni sistem ISOFIX;

2.23 „naprava za delovanje statične sile (SFAD)“ pomeni preskuševalno napravo, ki aktivira pritrdilne sisteme ISOFIX v vozilu in se uporablja za preverjanje njihove trdnosti in sposobnosti konstrukcije vozila ali sedeža za omejevanje vrtenja med statičnim preskusom. Preskuševalna naprava je opisana na slikah 1 in 2 v Prilogi 9;

2.24 „naprava za preprečevanje vrtenja“:

(a) napravo za preprečevanje vrtenja za univerzalni sistem za zadrževanje otrok ISOFIX sestavlja zgornja priveza ISOFIX;

(b) napravo za preprečevanje vrtenja za poluniverzalni sistem za zadrževanje otrok ISOFIX sestavlja bodisi zgornja priveza, armaturna plošča vozila ali podporna noga, namenjena za omejevanje vrtenja zadrževalnega sistema med čelnim trkom;

(c) za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX, tako univerzalne kot poluniverzalne, sam sedež vozila ne predstavlja naprave za preprečevanje vrtenja;

2.25 „pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni element, kot je na primer drog, nameščen na določenem območju in zasnovan tako, da sprejme sponko pasu za zgornjo privezo ISOFIX in prenese njeno zadrževalno silo na konstrukcijo vozila;

2.26 „sponka za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni napravo za pritrditev na pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX;

2.27 „sponka pasu za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni sponko za zgornjo privezo ISOFIX, ki se običajno uporablja za pritrditev pasu za zgornjo privezo ISOFIX na pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX, kot je opredeljeno na sliki 3 Priloge 9 k temu pravilnikmu;

2.28 „pas za zgornjo privezo ISOFIX“ pomeni pas iz tkanih trakov (ali enakovredno), ki sega od vrha sistema za zadrževanje otrok ISOFIX do pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX in je opremljen z napravo za nastavitev, napravo za sproščanje napetosti in sponko za zgornjo privezo ISOFIX;

2.29 „vodilna naprava“ je namenjena za pomoč osebi, ki namešča sistem za zadrževanje otrok ISOFIX, in sicer tako, da fizično vodi priključke ISOFIX na sistemu za zadrževanje otrok ISOFIX v pravilno poravnavo s spodnjimi pritrdišči ISOFIX ter tako olajša vklop;

2.30 „označevalna naprava ISOFIX“ pomeni nekaj, kar tistega, ki želi namestiti sistem za zadrževanje otrok ISOFIX, seznani s pritrdilnimi mesti ISOFIX v vozilu in s položajem vsakega ustreznega pritrdilnega sistema ISOFIX;

2.31 „naprava za zadrževanje otrok“ pomeni napravo v skladu z enim od sedmih velikostnih razredov ISOFIX, opredeljenih v odstavku 4 Priloge 17 – Dodatek 2 Pravilnika št. 16, zlasti tisto, katere mere so podane na slikah 1 do 7 v prej omenjenem odstavku 4. Takšne naprave za zadrževanje otrok se uporabljajo v Pravilniku št. 16 za preverjanje, kateri velikostni razredi sistema za zadrževanje otrok ISOFIX ustrezajo pritrdilnim mestom ISOFIX v vozilu. Ena od naprav za zadrževanje otrok, tako imenovani ISO/F2 (B), ki je opisan na sliki 2 v prej omenjenem odstavku 4, se v tem pravilniku uporablja tudi za preverjanje položaja in možnosti dostopa do katerega koli pritrdilnega sistema ISOFIX.

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilne sisteme ISOFIX in morebitna pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX vloži proizvajalec vozila ali njegov zastopnik.

Vlogi je treba priložiti naslednje dokumente v treh izvodih in naslednje podatke:

3.2.1 risbe celotne konstrukcije vozila v ustreznem merilu, ki prikazujejo položaje pritrdišč varnostnih pasov, efektivnih pritrdišč varnostnih pasov (kadar je to primerno), pritrdilnih sistemov ISOFIX in morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX, ter podrobne risbe pritrdišč varnostnih pasov, morebitnih pritrdilnih sistemov ISOFIX, morebitnih pritrdišč za zgornje prevezi ISOFIX in točk, na katere so pritrjeni;

3.2.2 specifikacijo uporabljenih materialov, ki lahko vplivajo na trdnost pritrdišč varnostnih pasov, pritrdilnih sistemov ISOFIX in morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX;

3.2.3 tehnični opis pritrdišč varnostnih pasov, pritrdilnih sistemov ISOFIX in morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX;

pri pritrdiščih varnostnih pasovih, pritrdilnih sistemih ISOFIX in morebitnih pritrdiščih za zgornje privezi ISOFIX:

3.2.4.1 podroben opis tipa vozila glede na zasnovo sedežev, pritrdišča sedežev ter njihovo namestitev in blokirne sisteme;

3.2.4.2 risbe sedežev, njihovih pritrdišč na vozilu, sistema nastavitve in blokirnega sistema, ki morajo biti v ustreznem merilu in dovolj podrobne;

3.2.5 dokaz, da je sistem varnostnih pasov ali sistem za zadrževanje potnikov, uporabljen v homologacijskem preskusu pritrdišč, skladen s Pravilnikom št. 16, če proizvajalec avtomobila izbere alternativni dinamični preskus trdnosti.

3.3 Proizvajalec po lastni izbiri predloži tehnični službi bodisi vozilo, ki je predstavnik tipa, ki ga je treba homologirati, ali dele vozila, ki veljajo za bistvene za preskuse pritrdišč varnostnih pasov, za preskuse pritrdilnih sistemov ISOFIX in za preskuse morebitnih pritrdišč za zgornje privezi ISOFIX, ki jih opravlja tehnična služba, pristojna za opravljanje homologacijskih preskusov.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če vozilo, predloženo v homologacijo skladno s tem pravilnikom, izpolnjuje ustrezne zahteve iz tega pravilnika, se podeli homologacija za ta tip vozila.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (trenutno 06 v skladu s spremembami 06) navajata serijo sprememb, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika v času podelitve homologacije. Kot je opredeljeno v odstavku 2.2 zgoraj, ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila.

4.3 Obvestilo o podelitvi, razširitvi, zavrnitvi ali preklicu homologacije ali dokončnem prenehanju proizvodnje tipa vozila skladno s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

Na vsako vozilo, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, se na vidno in zlahka dostopno mesto, opredeljeno na homologacijskem obrazcu, pritrdi mednarodno homologacijsko oznako, sestavljeno iz:

4.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“, ki ji sledi številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo (2);

4.4.2 številke tega pravilnika, desno od kroga, predpisanega v odstavku 4.4.1;

4.4.3 črke „e“, desno od številke tega pravilnika pri homologaciji v skladu z dinamičnim preskusom iz Priloge 7.

4.5 Če je vozilo skladno s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilniku, ni treba ponoviti simbola, predpisanega v odstavku 4.4.1; v takem primeru se dodatne številke in simboli iz vseh pravilnikov, po katerih je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo po tem pravilniku, uvrstijo v navpične stolpce desno od simbola, predpisanega v odstavku 4.4.1.

4.6 Homologacijska oznaka je jasno čitljiva in neizbrisna.

4.7 Homologacijska oznaka je nameščena blizu tablice s podatki o vozilu, ki jo namesti proizvajalec, ali na njej.

4.8 Priloga 2 k temu pravilniku podaja primere namestitev homologacijske oznake.

5. SPECIFIKACIJE

5.1 Opredelitev pojmov (glej Prilogo 3)

Točka H je referenčna točka, kakor je opredeljena v odstavku 2.3 Priloge 4 k temu pravilniku, in se določi v skladu s postopkom iz te priloge.

5.1.1.1 Točka H' je referenčna točka, ki ustreza točki H, kakor je opredeljena v odstavku 5.1.1 in se določi za vse običajne lege, v katerih se sedež uporablja.

5.1.1.2 Točka R je referenčna točka sedeža, kakor je opredeljena v odstavku 2.4 Priloge 4 k temu pravilniku.

5.1.2 Tridimenzionalni referenčni sistem je opredeljen v Dodatku 2 k Prilogi 4 k temu pravilniku.

5.1.3 Točki L1 in L2 sta spodnji efektivni pritrdišči pasov.

5.1.4 Točka C je točka, ki leži 450 mm navpično nad točko R. Vendar če razdalja S, kot je določena v odstavku 5.1.6, ni krajša od 280 mm in če proizvajalec izbere nadomestno formulo BR = 260 mm + 0,8 S, določeno v odstavku 5.4.3.3, mora biti navpična razdalja med točkama C in R 500 mm.

5.1.5 Kota α1 in α2 sta kota med vodoravno ravnino in ravninama, ki sta pravokotni na vzdolžno srednjo ravnino vozila in potekata skozi točko H1 ali točki L1 in L2.

S je v milimetrih izražena oddaljenost efektivnega zgornjega pritrdišča od referenčne ravnine P, ki je vzporedna s srednjo vzdolžno ravnino vozila in je določena, kakor sledi:

5.1.6.1 če je položaj sedenja točno določen z obliko sedeža, je ravnina P srednja ravnina tega sedeža;

če položaj ni točno določen, je ravnina P:

5.1.6.2.1 za voznikov sedež: navpična ravnina, vzporedna s srednjo vzdolžno ravnino vozila, ki poteka skozi središče volana v ravnini volanskega obroča, kadar je volan, če je nastavljiv, v središčni legi;

5.1.6.2.2 za prednji zunanji sedež potnika: ravnina, simetrična z ravnino voznikovega sedeža;

5.1.6.2.3 za zadnji zunanji sedež: ravnina, ki jo je določil proizvajalec, če se upoštevajo naslednje mejne vrednosti za oddaljenost A med srednjo vzdolžno ravnino vozila in ravnino P:

A je dolga 200 mm ali več, če je sedežna klop predvidena samo za dva potnika;

A je dolga 300 mm ali več, če je sedežna klop predvidena za več kot dva potnika.

5.2 Splošne zahteve

Pritrdišča za varnostne pasove morajo biti zasnovana, izdelana in nameščena tako, da:

5.2.1.1 omogočajo vgradnjo ustreznega varnostnega pasu. Pritrdišča varnostnih pasov na prednjih zunanjih sedežih morajo ustrezati varnostnim pasovom, ki imajo navijalo in prekretno vodilo, pri čemer je treba upoštevati zlasti trdnostne lastnosti pritrdišč varnostnih pasov, razen če proizvajalec ne opremi vozila z drugimi tipi varnostnih pasov z navijalom. Če so pritrdišča primerna samo za določene tipe varnostnih pasov, je treba te tipe navesti na obrazcu, omenjenem v odstavku 4.3 zgoraj;

5.2.1.2 kar najbolj zmanjšajo nevarnost drsenja pravilno nameščenega pasu;

5.2.1.3 kar najbolj zmanjšajo nevarnost poškodbe pasu pri stiku z ostrimi trdimi deli konstrukcije vozila ali sedeža;

5.2.1.4 pri normalni uporabi omogočajo, da vozilo izpolnjuje določbe tega pravilnika;

5.2.1.5 pri pritrdiščih, ki zavzamejo različne položaje glede na to, ali potnikom omogočajo vstop v vozilo ali pa jih zadržujejo v vozilu, se uporabljajo specifikacije tega pravilnika za pritrdišča pasov v položaju za učinkovito zadrževanje potnikov.

Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX in morebitno pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX, vgrajena ali namenjena za vgradnjo, za sisteme za zadrževanje otrok ISOFIX morata biti zasnovana, izdelana in nameščena tako, da:

5.2.2.1 morebitni pritrdilni sistem ISOFIX in morebitno pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX pri normalni uporabi omogočata, da vozilo izpolnjuje določbe tega pravilnika.

Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX in pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX, ki ju je mogoče dodati na katero koli vozilo, prav tako izpolnjujeta določbe tega pravilnika. Zato morajo biti tovrstna pritrdišča opisana v vlogi za podelitev homologacije.

5.2.2.2 Upor pritrdilnega sistema ISOFIX in upor pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX ustrezata kateremu koli sistemu za zadrževanje otrok ISOFIX masne skupine 0; 0+; 1, kot je opredeljena v Pravilniku št. 44.

5.2.3 Pritrdilni sistemi ISOFIX, zasnova in namestitev:

5.2.3.1 Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX sestavlja(-jo) prečni vodoravni togi drog(-ovi), ki ima(-jo) premer 6 mm ± 0,1 mm in obsega(-jo) dve območji z dejansko dolžino najmanj 25 mm, ki se nahajata na isti osi, kot je opredeljena na sliki 4 v Prilogi 9.

5.2.3.2 Morebitni pritrdilni sistem ISOFIX, vgrajen na sedež vozila, mora biti nameščen najmanj 120 mm za konstrukcijsko določeno točko H, kot je določeno v Prilogi 4 k temu pravilniku, merjeno vodoravno in navzgor do središča droga.

5.2.3.3 Za vsak pritrdilni sistem ISOFIX, vgrajen v vozilo, se preveri možnost pritrditve naprave za zadrževanje otrok ISOFIX „ISO/F2“ (B), opisane v Pravilniku št. 16 (slika 2 v Dodatku 2 k Prilogi 17).

5.2.3.4 Spodnja površina naprave „ISO/F2“ (B), kot je opredeljena v Pravilniku št. 16 (slika 2 v Dodatku 2 k Prilogi 17), mora imeti kote položaja znotraj naslednjih mejnih vrednosti, pri čemer so koti merjeni glede na referenčne ravnine vozila, kot so opredeljene v Prilogi 4 k Dodatku 2 k temu pravilniku:

(a) naklon: 15° ± 10°;

(b) nagib: 0° ± 5°;

(c) odklon: 0° ± 10°.

5.2.3.5 Pritrdilni sistemi ISOFIX morajo biti stalno na svojem mestu ali shranljivi. Pri shranljivih pritrdiščih morajo biti zahteve glede pritrdilnega sistema ISOFIX izpolnjene v položaju uporabe.

Vsi drogovi spodnjih pritrdišč ISOFIX (če so namenjeni za uporabo) ali vse trajno nameščene vodilne naprave morajo biti vidne, brez stiskanja blazine sedeža ali naslona sedeža, če je pogled usmerjen proti drogu ali vodilni napravi, v navpični vzdolžni ravnini, ki poteka skozi središče droga ali vodilne naprave, vzdolž črte, ki z vodoravno ravnino tvori kot z odklonom 30 stopinj navzgor.

Kot alternativa zgornji zahtevi se vozilo trajno označi ob vsakem drogu ali vodilni napravi. Ta oznaka mora po izbiri proizvajalca vključevati nekaj od naslednjega.

5.2.3.6.1 Vsaj simbol s slike 12 v Prilogi 9, sestavljen iz kroga s premerom najmanj 13 mm in s piktogramom; simbol pa mora izpolnjevati naslednje pogoje:

(a) piktogram mora biti v kontrastu z ozadjem kroga;

(b) piktogram mora biti nameščen blizu posameznega droga sistema.

5.2.3.6.2 Beseda „ISOFIX“ z velikimi črkami, visokimi najmanj 6 mm.

5.2.4 Pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX, zasnova in namestitev:

Na zahtevo proizvajalca avtomobilov se lahko namesto tega uporabijo tudi metode, opisane v odstavkih 5.2.4.1 in 5.2.4.2.

Metoda, opisana v odstavku 5.2.4.1, se lahko uporabi samo, če se na sedežu vozila nahaja pritrdilno mesto ISOFIX.

Ob upoštevanju odstavkov 5.2.4.3 in 5.2.4.4 se mora tisti del vsakega pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, ki je namenjen za povezavo s sponko za zgornjo privezo ISOFIX, nahajati največ 2 000 mm od referenčne točke rame in znotraj osenčenega območja (kot je prikazano na slikah 6 do 10 v Prilogi 9) določenega položaja sedenja, za katerega je vgrajeno, s sklicem na model, opisan v SAE J 826 (julij 1995) in prikazan na sliki 5 v Prilogi 9, v skladu z naslednjimi pogoji:

5.2.4.1.1 točka „H“ modela se nahaja na enotni konstrukcijsko določeni točki „H“ položaja sedeža popolnoma navzdol in popolnoma nazaj, le da se model nahaja ob strani na sredini med obema spodnjima pritrdiščema ISOFIX;

5.2.4.1.2 linija trupa modela je pod enakim kotom glede na prečno navpično ravnino kot naslon sedeža v najbolj pokončnem položaju, in

5.2.4.1.3 model je nameščen v navpični vzdolžni ravnini, ki vključuje točko H modela.

5.2.4.2 Druga možnost je, da se območje pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX namesti s pomočjo naprave „ISO/F2“ (B), kot je opredeljena v Pravilniku št. 16 (slika 2 v Dodatku 2 k Prilogi 17), na pritrdilno mesto ISOFIX, opremljeno s spodnjimi pritrdišči ISOFIX, kot je prikazano na sliki 11 v Prilogi 9.

Položaj sedenja je položaj sedeža najbolj zadaj in najnižje, z naslonom sedeža v predvidenem položaju, ali po priporočilu proizvajalca vozila.

V pogledu od strani se mora pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX nahajati za zadnjo stranico naprave „ISO/F2“ (B).

Presečišče zadnje strani naprave „ISO/F2“ (B) in vodoravne linije (Priloga 9, slika 11, sklic 3), ki vključuje zadnjo togo točko trdote, večje od 50 shore A, na vrhu naslona sedeža, določa referenčno točko 4 (Priloga 9, slika 11) na središčni črti naprave „ISO/F2“ (B). Na tej referenčni točki največji kot 45° nad vodoravno linijo določa zgornjo mejo območja pritrdišča za zgornjo privezo.

V pogledu od zgoraj na referenčni točki 4 (Priloga 9, slika 11) največji kot 90°, ki sega nazaj in vstran, v pogledu od zadaj pa največji kot 40° določa 2 količini, ki omejujeta območje pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX.

Izhodišče pasu za zgornjo privezo ISOFIX (5) se nahaja na presečišču naprave „ISO/F2“ (B) in ravnine 550 mm nad vodoravno stranico (1) naprave „ISO/F2“ (B) na središčni črti (6) naprave „ISO/F2“ (B).

Poleg tega mora biti pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX več kot 200 mm, vendar ne več kot 2 000 mm oddaljeno od izhodišča pasu za zgornjo privezo ISOFIX na zadnji stranici naprave „ISO/F2“ (B), merjeno vzdolž traku, kadar je ta potegnjen čez naslon sedeža do pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX.

Tisti del pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX v vozilu, ki je namenjen za povezavo s sponko za zgornjo privezo ISOFIX, se lahko nahaja zunaj osenčenih območij iz odstavka 5.2.4.1 ali 5.2.4.2, če lega znotraj območja ni primerna in če je vozilo opremljeno z usmerjevalno napravo, ki

5.2.4.3.1 zagotovi, da pas za zgornjo privezo ISOFIX deluje tako, kot da se tisti del pritrdišča, ki je namenjen za povezavo s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX, nahaja znotraj osenčenega območja; in

5.2.4.3.2 je najmanj 65 mm za linijo trupa pri netogi usmerjevalni napravi iz tkanih trakov ali premestljivi usmerjevalni napravi ali najmanj 100 mm za linijo trupa pri fiksni togi usmerjevalni napravi; ter

5.2.4.3.3 je, kadar je po vgradnji preskušena tako, kot naj bi se uporabljala, dovolj trdna, da s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX prenese obremenitev iz odstavka 6.6 tega pravilnika.

5.2.4.4 Pritrdišče za privezo se lahko vgradi v naslon sedeža, če ni na območju ovijanja pasu na vrhu naslona sedeža vozila.

5.2.4.5 Pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX mora imeti dimenzije, ki omogočajo pritrditev sponke pasu za zgornjo privezo ISOFIX, kakor je določeno na sliki 3.

Okrog posameznega pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX je treba zagotoviti prostor, da se omogoči odpiranje in zapiranje pritrdišča. Pri vsakem pritrdišču za zgornjo privezo ISOFIX pod pokrovom je treba pokrov označiti, na primer, z enim od simbolov ali z zrcalno sliko enega od simbolov, prikazanih na sliki 13 v Prilogi 9; pokrov mora biti snemljiv brez uporabe orodij.

5.3 Najmanjše število pritrdišč pasov, ki jih je treba predvideti

Vsa vozila v kategorijah M in N (razen vozil kategorij M2 in M3, ki spadajo v razred I ali II v skladu s Pravilnikom št. 36, v razred A v skladu s Pravilnikom št. 52 in v razreda I ali II in A v skladu s Pravilnikom št. 107) morajo biti opremljena s pritrdišči varnostnih pasov, ki izpolnjujejo zahteve iz tega pravilnika.

5.3.1.1 Pritrdišča sistema H-pasov, homologiranih kot pas tipa S (z navijalom/-i ali brez njega/njih) morajo v skladu s Pravilnikom št. 16 izpolnjevati zahteve iz Pravilnika št. 14, dodatno pritrdišče ali pritrdišča, predvidena za namestitev (sklopa) mednožnega traku, pa so izvzeta iz zahtev glede trdnosti in položaja iz tega pravilnika.

5.3.2 Najmanjše število pritrdišč varnostnih pasov za vse sedeže, obrnjene v smeri vožnje in v obratni smeri, je določeno v Prilogi 6.

5.3.3 Pri zunanjih sedežih vozil kategorije N1, prikazanih v Prilogi 6 in označenih s simbolom Ø, razen pri prednjih, pa sta dovoljeni dve spodnji pritrdišči, če je med sedežem in najbližjo bočno steno vozila prehod, ki omogoča dostop potnikov do ostalih delov vozila.

Prostor med sedežem in bočno steno se šteje za prehod, če je pri zaprtih vratih razdalja med to bočno steno in navpično vzdolžno ravnino skozi srednjico zadevnega sedeža – merjeno v legi točke R pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino vozila – več kot 500 mm.

5.3.4 Pri prednjih sredinskih sedežih, prikazanih v Prilogi 6 in označenih s simbolom *, se štejeta dve spodnji pritrdišči za zadostni, če je vetrobransko steklo nameščeno zunaj referenčnega območja, določenega v Prilogi 1 k Pravilniku št. 21; če je vetrobransko steklo znotraj referenčnega območja, so potrebna tri pritrdišča.

Glede na pritrdišča varnostnih pasov se vetrobransko steklo šteje za del referenčnega območja, če lahko pride v statični stik s preskusno napravo po postopku, opisanem v Prilogi 1 k Pravilniku št. 21.

Pri vseh sedežih, ki so v Prilogi 6 označeni s simbolom , se predvidijo tri pritrdišča. Dve pritrdišči se lahko predvidita samo, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

5.3.5.1 če se neposredno pred tem sedežem nahaja sedež ali drugi deli vozila, ki so v skladu z odstavkom 3.5 Dodatka 1 k Pravilniku št. 80, ali

5.3.5.2 če med premikanjem vozila noben del vozila ni v referenčnem območju ali se v njem ne more nahajati ali

5.3.5.3 če deli vozila znotraj omenjenega referenčnega območja izpolnjujejo zahteve za absorbiranje energije iz Dodatka 6 k Pravilniku št. 80.

5.3.6 Za vse sklopne sedeže, za sedeže, ki se uporabljajo, ko je vozilo v mirujočem stanju, in za vse tiste sedeže katerega koli vozila, ki niso zajeti v odstavkih 5.3.1 do 5.3.4, pritrdišča pasov niso obvezna. Če pa je vozilo opremljeno s pritrdišči za takšne sedeže, morajo ta pritrdišča izpolnjevati določbe tega pravilnika. V tem primeru zadostujeta dve spodnji pritrdišči.

5.3.7 Pri zgornjem nadstropju dvonadstropnega vozila se zahteve za sredinski prednji sedež uporabljajo tudi za zunanje prednje sedeže.

5.3.8 Najmanjše število pritrdilnih mest ISOFIX, ki jih je treba predvideti

5.3.8.1 Vsa vozila kategorije M1 morajo biti opremljena z najmanj dvema pritrdilnima mestoma ISOFIX.

Vsaj dve pritrdilni mesti ISOFIX morata biti opremljeni tako s pritrdilnim sistemom ISOFIX kot s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX.

Tip in število naprav ISOFIX, opredeljenih v Pravilniku št. 16, ki se jih lahko namesti na vsako pritrdilno mesto ISOFIX, sta določena v Pravilniku št. 16.

5.3.8.2 Ne glede na odstavek 5.3.8.1 pritrdilna mesta ISOFIX niso obvezna, če je vozilo opremljeno s samo eno vrsto sedežev.

5.3.8.3 Ne glede na odstavek 5.3.8.1 je treba v drugi vrsti sedežev namestiti vsaj enega od obeh sistemov pritrdilnih mest ISOFIX.

5.3.8.4 Če je pritrdilni sistem ISOFIX nameščen na prednjem sedežu, zavarovanem s čelno zračno blazino, mora biti vgrajena naprava za deaktiviranje te zračne blazine.

5.3.8.5 Ne glede na odstavek 5.3.8.1 mora biti pri enem ali več integriranih „vgrajenih“ sistemih za zadrževanje otrok število pritrdilnih mest ISOFIX, ki jih je treba predvideti, najmanj dva minus število integriranih „vgrajenih“ sistemov za zadrževanje otrok masnih skupin 0, ali 0 +, ali 1.

5.3.8.6 Ne glede na določbo odstavka 5.3.8.1 se kabriolete, kot so opredeljeni v odstavku 8.1 Priloge 7 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3) (3), z več kot eno vrsto sedežev opremi z najmanj dvema spodnjima pritrdiščema ISOFIX. Če so takšna vozila opremljena s pritrdiščem za zgornjo privezo ISOFIX, mora le-to izpolnjevati ustrezne določbe tega pravilnika.

5.3.9 Pri sedežih, ki jih je mogoče obrniti ali namestiti v drugih smereh za uporabo pri mirujočem vozilu, se zahteve iz odstavka 5.3.1 uporabljajo samo za tiste smeri, ki so namenjene za običajno rabo med vožnjo po cesti, v skladu s tem pravilnikom. Opomba v tem pomenu mora biti zabeležena v opisnem listu.

5.4 Položaj pritrdišč varnostnih pasov (glej sliko 1 v Prilogi 3)

5.4.1 Splošno

5.4.1.1 Pritrdišča za kateri koli pas se lahko bodisi v celoti nahajajo na konstrukciji vozila, na konstrukciji sedeža ali na katerem koli drugem delu vozila ali pa so porazdeljena med temi lokacijamia.

5.4.1.2 Katero koli pritrdišče varnostnega pasu se lahko uporabi za pritrditev koncev dveh sosednjih varnostnih pasov, pod pogojem, da izpolnjuje preskusne zahteve.

5.4.2 Položaj efektivnih spodnjih pritrdišč varnostnih pasov

5.4.2.1 Prednji sedeži vozil kategorije M1

Pri motornih vozilih kategorije M1 mora biti kot α1 (razen na strani sponke) v območju med 30 in 80 stopinjami, kot α2 (na strani sponke) pa na območju med 45 in 80 stopinjami. Obe zahtevi glede kotov veljata za vse običajne lege prednjih sedežev med vožnjo. Če je vsaj eden izmed kotov α1 in α2 nespremenjen (npr. pritrdišče, pritrjeno na sedež) v vseh običajnih legah sedeža med vožnjo, mora imeti vrednost 60 ± 10°. Pri nastavljivih sedežih z napravo za nastavljanje, kakor je opisana v odstavku 2.12, s kotom naklona naslona sedeža manjšim od 20° (glej sliko 1 v Prilogi 3), je kot α1 lahko manjši od najmanjše zgoraj določene vrednosti (30°), če ni manjši od 20° v kateri koli običajni legi sedeža med vožnjo.

5.4.2.2 Zadnji sedeži vozil kategorije M1

Pri motornih vozilih kategorije M1 morata biti kota α1 in α2 v območju med 30 in 80 stopinjami pri vseh zadnjih sedežih. Če so zadnji sedeži nastavljivi, zgornja kota veljata za vse običajne lege sedežev med vožnjo.

5.4.2.3 Prednji sedeži vozil kategorij, drugačnih od kategorije M1

Pri motornih vozilih drugih kategorij kot M1 morata biti kota α1 in α2 med 30 in 80 stopinjami za vse običajne lege prednjih sedežev med vožnjo. Če je pri prednjih sedežih vozil, katerih največja dovoljena masa ne presega 3,5 tone, vsaj eden izmed kotov α1 in α2 nespremenjen za vse običajne lege sedežev med vožnjo, mora biti njegova vrednost 60 ± 10° (npr. pritrdišče, pritrjeno na sedež).

5.4.2.4 Zadnji sedeži in posebni prednji ali zadnji sedeži vozil kategorij, drugačnih od kategorije M1

Pri vozilih drugih kategorij, razen kategorije M1, sta lahko pri:

(a) sedežnih klopeh;

(b) nastavljivih sedežih (prednjih in zadnjih) z napravo za nastavljanje, kakor je opisana v odstavku 2.12, s kotom naklona naslona sedeža manjšim od 20° (glej sliko 1 v Prilogi 3) in

(c) drugih zadnjih sedežih

kota α1 in α2 med 20° in 80° za vse običajne lege uporabe. Če je pri prednjih sedežih vozil, katerih največja dovoljena masa ne presega 3,5 tone, vsaj eden izmed kotov α1 in α2 nespremenjen za vse običajne lege sedežev med vožnjo, mora biti njegova vrednost 60 ± 10° (npr. pritrdišče, pritrjeno na sedež).

Pri sedežih vozil kategorij M2 in M3, razen pri prednjih sedežih, morata biti kota α1 in α2 med 45 in 90 stopinjami za vse običajne lege uporabe.

5.4.2.5 Razdalja med obema navpičnima ravninama, ki sta vzporedni z vzdolžno srednjo ravnino vozila in potekata vsaka skozi drugo izmed obeh efektivnih spodnjih pritrdišč L1 in L2 istega varnostnega pasu, ne sme biti krajša od 350 mm. Pri sredinskih sedežih v zadnjih vrstah sedežev vozil kategorij M1 in N1 zgoraj omenjena razdalja ne sme biti krajša od 240 mm, pod pogojem, da sredinskega zadnjega sedeža ni mogoče zamenjati z nobenim od ostalih sedežev vozila. Vzdolžna srednja ravnina sedeža mora potekati med točkama L1 in L2 in mora biti od teh točk oddaljena najmanj 120 mm.

5.4.3 Položaj efektivnih zgornjih pritrdišč varnostnih pasov (glej Prilogo 3)

5.4.3.1 Če se uporablja vodilo varnostnega pasu ali podobna naprava, ki vpliva na položaj efektivnega zgornjega pritrdišča pasu, se ta položaj določi na običajen način ob upoštevanju položaja pritrdišča, če vzdolžna srednjica traku poteka skozi točko J1, ki se zaporedoma določi iz točke R s pomočjo naslednjih treh odsekov:

RZ : odsek linije trupa, ki se meri od točke R navzgor, dolg 530 mm; ZX : odsek, pravokoten na vzdolžno srednjo ravnino vozila, ki se meri od točke Z proti pritrdišču, dolg 120 mm; XJ1 : odsek, pravokoten na ravnino, določeno z odsekoma RZ in ZX, ki se meri od točke X naprej, dolg 60 mm.

Točka J2 je opredeljena kot točka, simetrična na točko J1 glede na navpično vzdolžno ravnino, ki poteka skozi linijo trupa (opisano v odstavku 5.1.2) preskusne lutke, ki sedi na zadevnem sedežu.

Če je uporabljena dvovratna izvedba, ki omogoča dostop do prednjih in zadnjih sedežev, in je zgornje pritrdišče vgrajeno na mesto „B“, mora biti sistem zasnovan tako, da ne ovira dostopa v vozilo ali izstopa iz njega.

5.4.3.2 Efektivno zgornje pritrdišče se mora nahajati pod ravnino FN, ki poteka pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino sedeža in z linijo trupa oklepa kot 65°. Pri zadnjih sedežih se ta kot lahko zmanjša na 60°. Ravnina FN mora biti postavljena tako, da seka linijo trupa v točki D, in sicer tako, da je DR = 315 mm + 1,8 S. Če pa je S ≤ 200 mm, potem je DR = 675 mm.

5.4.3.3 Efektivno zgornje pritrdišče pasu se mora nahajati za ravnino FK, ki poteka pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino sedeža in seka linijo trupa pod kotom 120° v točki B, in sicer tako, da je BR = 260 mm + S. Če je S ≥ 280 mm, lahko proizvajalec po lastni presoji uporabi enačbo BR = 260 mm + 0,8 S.

5.4.3.4 Vrednost S ne sme biti manjša od 140 mm.

5.4.3.5 Efektivno zgornje pritrdišče pasu se mora nahajati za navpično ravnino, ki je pravokotna na vzdolžno srednjo ravnino vozila in poteka skozi točko R, kot je prikazano v Prilogi 3.

5.4.3.6 Efektivno zgornje pritrdišče pasu se mora nahajati nad vodoravno ravnino, ki poteka skozi točko C, določeno v odstavku 5.1.4.

Razen zgornjega pritrdišča, določenega v odstavku 5.4.3.1, se lahko predvidijo še druga efektivna zgornja pritrdišča, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

5.4.3.7.1 dodatna pritrdišča izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 5.4.3.1 do 5.4.3.6;

5.4.3.7.2 dodatna pritrdišča se lahko uporabljajo brez pomoči orodij, izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 5.4.3.5 in 5.4.3.6 ter se nahajajo v enem od območij, ki se določijo s premikom območja, prikazanega na sliki 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku, za 80 mm v navpični smeri navzgor ali navzdol;

pritrdišče(-a) je (so) namenjeno(-a) za H-pas, izpolnjuje(-jo) zahteve iz odstavka 5.4.3.6, če se nahaja(-jo) za prečno ravnino, ki poteka skozi referenčno črto, in je (so) nameščeno(-a):

5.4.3.7.3.1 pri enem samem pritrdišču v območju, skupnem dvema ploskovnima kotoma, ki ju tvorita navpičnici, ki potekata skozi točki J1 in J2, kot sta opredeljeni v odstavku 5.4.3.1, in katerih vodoravni prerez je prikazan na sliki 2 v Prilogi 3 k temu pravilniku;

5.4.3.7.3.2 pri dveh pritrdiščih v ustreznem izmed zgoraj določenih ploskovnih kotov, če posamezno pritrdišče ni oddaljeno več kot 50 mm od simetrične in zrcalne lege drugega pritrdišča glede na ravnino P (kot je opredeljena v odstavku 5.1.6) zadevnega sedeža.

5.5 Mere navojnih izvrtin pritrdišč

5.5.1 Pritrdišče pasu mora imeti navojno izvrtino 11,11 mm oz. 7/16 palca (20 UNF 2B).

5.5.2 Če proizvajalec opremi vozilo z varnostnimi pasovi, ki so pritrjeni na vseh pritrdiščih, predpisanih za zadevni sedež, tem pritrdiščem ni treba izpolnjevati zahteve iz odstavka 5.5.1, če izpolnjujejo ostale določbe tega pravilnika. Poleg tega se zahteva iz odstavka 5.5.1 ne nanaša na dodatna pritrdišča, ki izpolnjujejo zahtevo iz odstavka 5.4.3.7.3.

5.5.3 Varnostni pas mora biti mogoče ločiti od pritrdišča brez poškodbe slednjega.

6. PRESKUSI

6.1 Splošni preskusi pritrdišč varnostnih pasov

Ob izpolnjevanju določb iz odstavka 6.2 in na zahtevo proizvajalca:

6.1.1.1 se lahko preskusi opravijo bodisi na konstrukciji vozila ali na dokončanem vozilu;

6.1.1.2 so lahko preskusi omejeni na pritrdišča za en sam sedež ali za skupino sedežev, če:

(a) imajo zadevna pritrdišča enake konstrukcijske lastnosti kot pritrdišča za ostale sedeže ali skupino sedežev in

(b) so, kadar so takšna pritrdišča nameščena v celoti ali delno na sedež ali skupino sedežev, konstrukcijske lastnosti sedeža ali skupine sedežev enake kot pri ostalih sedežih ali skupinah sedežev;

6.1.1.3 so lahko okna in vrata vgrajena ali ne in zaprta ali ne;

6.1.1.4 so lahko vgrajeni vsi običajno nameščeni pritrdilni elementi, ki prispevajo k trdnosti konstrukcije vozila.

6.1.2 Sedeži morajo biti vgrajeni in postavljeni v položaj za vožnjo ali uporabo, ki ga izbere tehnična služba, pristojna za opravljanje homologacijskih preskusov, in ki zagotavlja najbolj neugodne pogoje glede trdnosti sistema. Položaj sedežev mora biti naveden v poročilu. Če ima sedež naslon z nastavljivim naklonom, ga je treba blokirati, kot to določa proizvajalec, če pa tega podatka ni, mora biti v položaju, ki ustreza dejanskemu kotu naklona naslona sedeža, ki je pri vozilih kategorij M1 in N1 čim bližje 25°, pri vozilih vseh ostalih kategorij pa čim bližje 15°.

6.2 Zaščita vozila za preskuse pritrdišč varnostnih pasov in za preskuse pritrdišč ISOFIX

6.2.1 Način zaščite vozila med preskusom ne sme povzročiti ojačanja pritrdišč varnostnih pasov ali pritrdišč ISOFIX in območja namestitve teh pritrdišč kot tudi ne zmanjšanja običajnih deformacij konstrukcije.

6.2.2 Naprava za pritrditev se šteje za ustrezno, če ne vpliva na območje, ki se razteza preko celotne širine konstrukcije, in če blokira ali drži vozilo ali konstrukcijo spredaj na razdalji najmanj 500 mm od pritrdišča, ki ga je treba preskusiti, zadaj pa najmanj 300 mm od tega pritrdišča.

6.2.3 Priporočljivo je, da konstrukcija stoji na nosilcih, nameščenih približno vzporedno z osmi koles, ali, če to ni mogoče, vzporedno s točkami pritrditve vzmetenja.

6.2.4 Če se uporablja postopek pritrditve, drugačen od tistega, predpisanega v odstavkih 6.2.1 do 6.2.3 tega pravilnika, je treba predložiti dokaze o njegovi ustreznosti.

6.3 Splošne zahteve za preskus pritrdišč varnostnih pasov

6.3.1 Vsa pritrdišča varnostnih pasov v isti skupini sedežev se preskušajo sočasno. Če pa obstaja nevarnost, da bi nesimetrična obremenitev sedežev in/ali pritrdišč varnostnih pasov lahko povzročila okvare, se lahko opravi dodaten preskus z nesimetrično obremenitvijo.

6.3.2 Natezna sila mora delovati v smeri, ki ustreza položaju sedenja pod kotom 10 stopinj ± 5° nad vodoravnico v ravnini, ki je vzporedna z vzdolžno srednjo ravnino vozila.

Uporabiti je treba 10-odstotno predobremenitev z dovoljenim odstopanjem ± 30 odstotkov ciljne obremenitve; obremenitev je treba povečati na 100 odstotkov ustrezne ciljne obremenitve.

6.3.3 Polno delovanje obremenitve je treba doseči čim hitreje in v času delovanja obremenitve, ki ni daljši od 60 sekund.

Vendar pa lahko proizvajalec zahteva, da se delovanje obremenitve doseže v 4 sekundah.

Pritrdišča pasov morajo zdržati predpisano obremenitev najmanj 0,2 sekunde.

6.3.4 Naprave za obremenitev z natezno silo, ki se uporabljajo pri preskusih, opisanih v odstavku 6.4 spodaj, so prikazane v Prilogi 5. Naprave, prikazane na sliki 1 v Prilogi 5, se postavijo na blazino sedeža in se nato, ko je to mogoče, potisnejo nazaj v naslon sedeža, medtem ko se jih tesno ovije s pasom. Napravo, prikazano na sliki 2 v Prilogi 5, se postavi na svoje mesto in čez njo namesti pas, ki se tesno zategne. Med tem postopkom se na pritrdiščih varnostnih pasov ne sme izvajati predobremenitve, ki bi bila večja od najmanjše predobremenitve, potrebne za pravilno namestitev preskusne naprave.

Naprava za obremenitev z natezno silo bodisi 254 mm ali 406 mm, ki se uporabi na vseh sedežih, mora biti taka, da je njena širina čim bližja razdalji med spodnjimi pritrdišči.

Položaj naprave za obremenitev z natezno silo mora preprečevati medsebojne vplive med vlečnim preskusom, ki negativno vpliva na obremenitev in porazdelitev obremenitve.

Pritrdišča pasov za sedeže, opremljene z zgornjimi pritrdišči pasov, morajo biti preskušena pod naslednjimi pogoji:

Prednji zunanji sedeži:

Na pritrdiščih se opravi preskus iz odstavka 6.4.1, pri katerem se ta obremenijo z napravo, ki posnema geometrijo tritočkovnega varnostnega pasu z vgrajenim navijalom in prekretnim vodilom na zgornjem pritrdišču pasu. Če je vgrajenih več pritrdišč, kot je predpisano v odstavku 5.3, je treba na teh pritrdiščih opraviti tudi preskus iz odstavka 6.4.5, pri katerem se pritrdišča obremenijo s silami z napravo, ki posnema geometrijo tipa varnostnega pasu, ki naj bi bil nanje pritrjen.

6.3.5.1.1 Če na obvezno spodnje zunanje pritrdišče ni nameščeno navijalo ali če je le-to nameščeno na zgornjem pritrdišču, se preskus iz odstavka 6.4.3 opravi tudi na spodnjih pritrdiščih pasov.

6.3.5.1.2 V zgornjem primeru se lahko na zahtevo proizvajalca preskusi, predpisani v odstavkih 6.4.1 in 6.4.3, opravijo na dveh različnih konstrukcijah.

6.3.5.2 Zadnji zunanji sedeži in vsi sredinski sedeži:

Na pritrdiščih se opravita preskus iz odstavka 6.4.2, pri katerem se pritrdišča obremenijo s silami z napravo, ki posnema geometrijo tritočkovnega varnostnega pasu brez navijala, in preskus iz odstavka 6.4.3, pri katerem se obremenitve prenašajo na spodnja pritrdišča z napravo, ki posnema geometrijo trebušnega varnostnega pasu. Preskusa se lahko na zahtevo proizvajalca opravita na dveh različnih konstrukcijah.

6.3.5.3 Če proizvajalec vozilo opremi z varnostnimi pasovi, se lahko na ustreznih pritrdiščih na zahtevo proizvajalca opravi samo preskus, pri katerem se obremenitve nanje prenašajo z napravo, ki posnema geometrijo tipa pasov, ki naj bi bili pritrjeni na ta pritrdišča.

6.3.6 Če na zunanjih sedežih in sredinskih sedežih ni zgornjih pritrdišč pasov, se na spodnjih pritrdiščih opravi preskus iz odstavka 6.4.3, pri katerem se obremenitve nanje prenašajo z napravo, ki posnema geometrijo trebušnega varnostnega pasu.

6.3.7 Če je vozilo zasnovano tako, da se lahko vanj namestijo tudi naprave, ki ne omogočajo pritrjevanja varnostnih pasov neposredno na pritrdišča brez vmesnih kolutov ali drugih podobnih naprav ali zahtevajo dodatna pritrdišča poleg tistih iz odstavka 5.3, mora biti varnostni pas ali sklop žic, kolutov itd., ki sestavljajo opremo varnostnega pasu, pritrjen na pritrdišča na vozilu s takšno napravo, na pritrdiščih pa se opravijo preskusi iz odstavka 6.4.

6.3.8 Pri preskušanju se lahko uporablja tudi metoda, ki je drugačna od predpisane v odstavku 6.3, vendar je treba v tem primeru dokazati njeno enakovrednost.

6.4 Posebne zahteve za preskuse pritrdišč varnostnih pasov

6.4.1 Preskus pri tritočkovnem varnostnem pasu z navijalom in prekretnim vodilom na zgornjem pritrdišču varnostnega pasu

6.4.1.1 Na zgornje pritrdišče se namesti posebno prekretno vodilo za žico ali pas, primerno za prenos obremenitve s potezne naprave, ali prekretno vodilo, ki ga dobavi proizvajalec.

6.4.1.2 Potezno napravo (glej sliko 2 v Prilogi 5), pritrjeno na pritrdišča ustreznega varnostnega pasu, se z napravo, ki posnema geometrijo prsnega traku varnostnega pasu, obremeni s preskusno silo 1 350 daN ± 20 daN. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.1.3 Istočasno mora delovati na potezno napravo, pritrjeno na spodnji pritrdišči pasu, vlečna sila 1 350 daN ± 20 daN (glej sliko 1 v Prilogi 5). Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.2 Preskus pri tritočkovnem varnostnem pasu brez navijala ali z navijalom na zgornjem pritrdišču varnostnega pasu

6.4.2.1 Potezno napravo (glej sliko 2 v Prilogi 5), pritrjeno na zgornje pritrdišče varnostnega pasu, in nasprotno spodnje pritrdišče istega varnostnega pasu se obremeni s preskusno silo 1 350 daN ± 20 daN, pri čemer se uporabi navijalo (če ga proizvajalec dobavlja), pritrjeno na zgornje pritrdišče varnostnega pasu. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.2.2 Sočasno z natezno silo 1 350 daN ± 20 daN se obremeni potezna naprava (glej sliko 1 v Prilogi 5), pritrjena na spodnji pritrdišči pasov. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.3 Preskus pri trebušnem varnostnem pasu

Potezno napravo (glej sliko 1 v Prilogi 5), pritrjeno na obe spodnji pritrdišči pasov, se obremeni z preskusno silo 2 225 daN ± 20 daN. Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 1 110 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 740 ± 20 daN.

6.4.4 Preskus pritrdišč pasov, ki so bodisi v celoti nameščena na konstrukciji sedeža ali pa porazdeljena med konstrukcijo vozila in konstrukcijo sedeža

6.4.4.1 Opravijo se preskusi iz odstavkov 6.4.1, 6.4.2 in 6.4.3 zgoraj, pri tem pa se vsak sedež in vsaka skupina sedežev obremenijo še z dodatno silo, navedeno spodaj.

6.4.4.2 Obremenitvam, navedenim v odstavkih 6.4.1, 6.4.2 in 6.4.3 zgoraj, se doda še sila, enaka dvajsetkratni teži celotnega sedeža. Na sedeže ali ustrezne dele sedeža se usmeri pospešek, ki ustreza fizikalnemu učinku teže zadevnega sedeža na pritrdišča sedežev. Dodatno obremenitev ali obremenitve in porazdelitev le-te(-h) določi proizvajalec in potrdi tehnična služba.

Pri vozilih kategorij M2 in N2 mora biti ta sila enaka desetkratni teži celotnega sedeža, pri kategorijah M3 in N3 pa 6,6-kratni teži celotnega sedeža.

6.4.5 Preskus pri uporabi posebnih tipov varnostnih pasov

6.4.5.1 Potezno napravo (glej sliko 2 v Prilogi 5), pritrjeno na pritrdišča takega varnostnega pasu, se z napravo, ki posnema geometrijo trebušnega varnostnega pasu oz. pasov obremeni s preskusno silo 1 350 ± 20 daN.

6.4.5.2 Hkrati se z vlečno silo 1 350 ± 20 daN obremeni potezno napravo (glej sliko 3 v Prilogi 5), ki je pritrjena na obe spodnji pritrdišči varnostnega pasu.

6.4.5.3 Pri vozilih drugih kategorij kot M1 in N1 mora biti preskusna sila 675 ± 20 daN, razen za vozila kategorij M3 in N3, pri katerih mora biti preskusna sila 450 ± 20 daN.

6.4.6 Preskus pri nazaj obrnjenih sedežih

6.4.6.1 Točke pritrdišča se preskusijo s silami, predpisanimi v odstavkih 6.4.1, 6.4.2 ali 6.4.3. V vsakem primeru mora preskusna sila ustrezati obremenitvi, predpisani za vozila kategorije M3 ali N3.

6.4.6.2 Skladno s postopkom, predpisanim v odstavku 6.3, mora biti preskusna sila usmerjena naprej glede na zadevni sedež.

6.5 Pri skupini sedežev, kot je opisano v odstavku 1 Priloge 7, se lahko po izbiri proizvajalca avtomobila opravi dinamični preskus iz Priloge 7 kot alternativa statičnemu preskusu, predpisanemu v odstavkih 6.3 in 6.4.

6.6 Zahteve za statični preskus

6.6.1 Trdnost sistemov pritrdišč ISOFIX se preskusi, kot je predpisano v odstavku 6.6.4.3, z delovanjem sil na napravo za delovanje statičnih sil (NDSS) ob dobro pritrjenih priključkih ISOFIX.

Pri pritrdišču za zgornjo privezo ISOFIX se opravi dodatni preskus, kot je predpisano v odstavku 6.6.4.4.

Vsa pritrdilna mesta ISOFIX iste vrste sedežev, ki se lahko uporabljajo istočasno, se preskusijo istočasno.

6.6.2 Preskus se lahko opravi bodisi na dokončanem vozilu ali na zadostnih delih vozila, da je reprezentativen za trdnost in togost konstrukcije vozila.

Okna in vrata so lahko vgrajena ali ne in zaprta ali ne.

Vgrajeni so lahko vsi običajno nameščeni pritrdilni elementi, ki prispevajo k trdnosti konstrukcije vozila.

Preskus je lahko omejen na pritrdilno mesto ISOFIX za en sam sedež ali za skupino sedežev, če:

(a) ima zadevno pritrdilno mesto ISOFIX enake konstrukcijske lastnosti kot pritrdilno mesto ISOFIX za ostale sedeže ali skupino sedežev in

(b) so, kadar so takšna pritrdilna mesta ISOFIX nameščena v celoti ali delno na sedež ali skupino sedežev, konstrukcijske lastnosti sedeža ali skupine sedežev enake kot pri ostalih sedežih ali skupinah sedežev.

6.6.3 Če so sedeži in naslon za glavo nastavljivi, se preskusijo v položaju, ki ga določi tehnična služba, v omejenem obsegu, ki ga predpiše proizvajalec avtomobila, kot je določeno v Dodatku 3 k Prilogi 17 k Pravilniku št. 16.

6.6.4 Sile, smeri in omejitve poti

6.6.4.1 Na sredino spodnje sprednje prečke naprave za delovanje statičnih sil (NDSS) se usmeri sila 135 N ± 15 N za nastavitev vzdolžnega položaja zadnjega podaljška naprave NDSS in odpravo morebitne ohlapnosti ali napetosti med NDSS in njenim nosilcem.

6.6.4.2 Sile se usmerijo na NDSS v smeri naprej in pod kotom v skladu s tabelo 1.

Tabela 1

Smeri sil med preskusom

Naprej 0° ± 5° 8 kN ± 0,25 kN Pod kotom 75° ± 5° (z obeh strani, pri čemer kot merimo s sprednje strani, če pa je ena stran šibkejša ali sta obe strani simetrični, pa samo z ene strani) 5 kN ± 0,25 kN

Če proizvajalec tako zahteva, se lahko vsak od teh preskusov opravi na različnih konstrukcijah.

Sile v smeri naprej se usmerijo pod kotom delovanja začetne sile 10 ± 5° nad vodoravno ravnino. Poševne sile se usmerijo vodoravno 0° ± 5°. Sila predobremenitve 500 N ± 25 N se usmeri v predpisano točko obremenitve X, označeno na sliki 2 v Prilogi 9. Polno delovanje sile se doseže v času 2 s ali manj. Sila se ohranja najmanj 0,2 s.

Vse meritve je treba opraviti v skladu s standardom ISO 6487 z razredom kanalske frekvence (CFC) 60 Hz ali s katero koli drugo enakovredno metodo.

Preskusi izključno sistema pritrdišč ISOFIX:

6.6.4.3.1 Preskus s silo v smeri naprej:

Vodoravna vzdolžna pot (po predobremenitvi) točke X naprave za delovanje statičnih sil mora biti med delovanjem sile 8 kN ± 0,25 kN omejena na 125 mm, trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli spodnjega pritrdišča ISOFIX ali površine okrog njega, pa ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas.

6.6.4.3.2 Preskus s silo v poševni smeri:

Pot v smeri sile (po predobremenitvi) točke X naprave za delovanje statičnih sil mora biti med delovanjem sile 5 kN ± 0,25 kN omejena na 125 mm, trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli spodnjega pritrdišča ISOFIX ali površine okrog njega, pa ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas.

6.6.4.4 Preskus sistemov pritrdišč ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX:

Med napravo za delovanje statičnih sil in pritrdišče za zgornjo privezo je treba usmeriti napetostno silo 50 N ± 5 N. Vodoravna pot (po predobremenitvi) točke X mora biti med delovanjem sile 8 kN ± 0,25 kN omejena na 125 mm, trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli spodnjega pritrdišča ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ali površine okrog njiju, pa ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas.

Tabela 2

Omejitve poti

Smer sile Največja pot točke X naprave NDSS Naprej 125 mm vzdolžno Pod kotom 125 mm v smeri sile

6.6.5 Dodatne sile

6.6.5.1 Vztrajnostne sile na sedežu

Pri položaju namestitve, pri katerem se obremenitev prenaša v sklop sedeža vozila in ne neposredno v konstrukcijo vozila, se opravi preskus, s katerim se zagotovi, da je trdnost pritrdišč sedežev vozila na konstrukciji vozila zadovoljiva. V tem preskusu se na sedež ali ustrezni del sklopa sedeža vodoravno in vzdolžno v smeri naprej usmeri sila, enaka 20-kratni teži ustreznih delov sklopa sedeža, kar ustreza fizikalnemu učinku teže zadevnega sedeža na pritrdišča sedežev. Dodatno obremenitev ali obremenitve in porazdelitev le-te(-h) določi proizvajalec in potrdi tehnična služba.

Na zahtevo proizvajalca se lahko med zgoraj opisanimi statičnimi preskusi dodatna obremenitev usmeri v točko X naprave za delovanje statičnih sil.

Če je v sedež vozila vgrajeno pritrdišče za zgornjo privezo, je treba ta preskus izvesti s pasom za zgornjo privezo ISOFIX.

Ne sme priti do preloma in izpolnjene morajo biti zahteve glede poti iz tabele 2.

Opomba: Tega preskusa ni treba izvesti, če je v konstrukcijo sedeža vozila vgrajeno pritrdišče sistema varnostnih pasov vozila in je sedež vozila že preskušen in homologiran, da je prestal preskuse obremenitve pritrdišč, ki jih za sistem za zadrževanje odraslih potnikov zahteva ta pravilnik.

7. PREGLED MED STATIČNIMI PRESKUSI PRITRDIŠČ VARNOSTNIH PASOV IN PO NJIH

Vsa pritrdišča morajo biti zmožna prestati preskus, predpisan v odstavkih 6.3 in 6.4. Trajna deformacija, vključno s pretrgom ali prelomom katerega koli pritrdišča ali površine okrog njega, ne predstavlja okvare, če zdrži predpisano silo za določen čas. Med preskusom je treba upoštevati najmanjše razdalje med efektivnimi spodnjimi pritrdišči varnostnih pasov iz odstavka 5.4.2.5 in zahteve iz odstavka 5.4.3.6 za efektivna zgornja pritrdišča varnostnih pasov.

7.1.1 Pri vozilih kategorije M1, katerih skupna dovoljena masa ne presega 2,5 tone, se, če je na konstrukcijo sedeža pritrjeno zgornje pritrdišče varnostnega pasu, efektivno zgornje pritrdišče varnostnega pasu med preskusom ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki poteka skozi točko R in točko C zadevnega sedeža (glej sliko 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku).

Pri vozilih, razen tistih, omenjenih zgoraj, se efektivno zgornje pritrdišče varnostnega pasu med preskusom ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki je nagnjena za 10° naprej in poteka skozi točko R sedeža.

Med preskusom se meri največji premik točke efektivnega zgornjega pritrdišča.

Če premik točke efektivnega zgornjega pritrdišča preseže zgoraj omenjeno omejitev, mora proizvajalec tehnični službi zadovoljivo dokazati, da ni nevarnosti za potnika. Kot dokaz zadostnega prostora za preživetje se lahko, na primer, izvede preskusni postopek v skladu s Pravilnikom št. 94 ali preskus z vozičkom z ustreznim impulzom.

7.2 Pri vozilih, pri katerih se uporabljajo takšne naprave, mora biti po odstranitvi vlečne sile še vedno mogoče ročno upravljanje naprav za odmikanje in blokiranje sedežev, ki omogočajo potnikom na vseh sedežih, da zapustijo vozilo.

7.3 Po preskušanju je treba zabeležiti vse poškodbe pritrdišč varnostnih pasov in konstrukcij, ki so bili obremenjeni med preskusom.

7.4 Z odstopanjem od omenjenega ni potrebno, da zgornja pritrdišča, pritrjena na enem ali več sedežih vozil kategorije M2, katerih največja dovoljena masa presega 3,5 tone, in vozil kategorije M3, ki izpolnjujejo zahteve iz Pravilnika št. 80, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.1 v zvezi s skladnostjo z odstavkom 5.4.3.6.

8. SPREMEMBE IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA

O vseh spremembah tipa vozila se uradno obvesti upravno službo, ki je ta tip vozila homologirala. Služba lahko bodisi:

8.1.1 meni, da ni verjetno, da bi imele spremembe znaten škodljiv vpliv in da v vsakem primeru vozilo še vedno izpolnjuje zahteve, ali

8.1.2 od tehnične službe, pristojne za opravljanje preskusov, zahteva poročilo o nadaljnjih preskusih.

8.2 O potrditvi ali zavrnitvi homologacije, z opredelitvijo sprememb, se po postopku iz odstavka 4.3 zgoraj obvesti pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

8.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko te razširitve in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, skladnem z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

9. SKLADNOST PROIZVODNJE

Skladnost proizvodnih postopkov mora biti taka, kot je določeno v Dodatku 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), ob izpolnjevanju naslednjih zahtev:

9.1 Vsa vozila s homologacijsko oznako, predpisano po tem pravilniku, morajo biti skladna s tipom vozila, homologiranim glede na podrobnosti, ki vplivajo na lastnosti pritrdišč varnostnih pasov, sistema pritrdišč ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX.

9.2 Za preverjanje skladnosti, kot je predpisano v odstavku 9.1 zgoraj, je treba opraviti naključni pregled na zadostnem številu serijsko proizvedenih vozil s homologacijsko oznako, ki jo zahteva ta pravilnik.

9.3 Praviloma se zgoraj omenjene preglede omeji na opravljanje meritev. Po potrebi pa se na vozilih opravi tudi nekatere izmed preskusov, opisanih v odstavku 6 zgoraj, po izboru tehnične službe, ki opravlja homologacijske preskuse.

10. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

10.1 Če zahteva iz odstavka 9.1 zgoraj ni izpolnjena ali če pritrdišča varnostnih pasov ali sistem pritrdišč ISOFIX in pritrdišče za zgornjo privezo ISOFIX niso prestali pregledov, predpisanih v odstavku 9 zgoraj, se homologacija, podeljena za tip vozila skladno s tem pravilnikom, lahko prekliče.

10.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej podelila, o tem nemudoma obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, skladnem z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

11. NAVODILA ZA UPORABO

Nacionalni organi lahko zahtevajo, da pri njih registrirani proizvajalci vozil v navodilih za uporabo vozila jasno navedejo,

11.1 kje so pritrdišča in

11.2 za kakšne tipe varnostnih pasov so pritrdišča namenjena (glej točko 5 v Prilogi 1).

12. DOKONČNA PREKINITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip pritrdišč varnostnih pasov ali tip sistema pritrdišč ISOFIX in pritrdišča za zgornjo privezo ISOFIX, homologirane v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, skladnem z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

13. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA IZVAJANJE HOMOLOGACIJSKIH PRESKUSOV, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki opravljajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo obrazci, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije.

14. PREHODNE DOLOČBE

14.1 Od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 06 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacij ECE po tem pravilniku, kakor je bil spremenjen s spremembami 06.

14.2 Po preteku 2 let od začetka veljavnosti sprememb 06 tega pravilnika pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije ECE samo, če so izpolnjene zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen s spremembami 06.

14.3 Po preteku 7 let od začetka veljavnosti sprememb 06 tega pravilnika lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo priznanje homologacij, ki niso bile podeljene v skladu s spremembami 06 tega pravilnika.

14.4 Za vozila, na katera se ne nanaša odstavek 7.1.1 zgoraj, ostanejo veljavne homologacije, podeljene v skladu s spremembami 04 tega pravilnika.

14.5 Za vozila, na katera se ne nanaša Dopolnilo 4 k spremembam 05 tega pravilnika, ostanejo veljavne obstoječe homologacije, če so bile podeljene v skladu s spremembami 05 do Dopolnila 3.

14.6 Od uradnega datuma začetka veljavnosti Dopolnila 5 k spremembam 05 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacij ECE po tem pravilniku, kakor je bil spremenjen z Dopolnilom 5 k spremembam 05.

14.7 Za vozila, na katera se ne nanaša Dopolnilo 5 k spremembam 05 tega pravilnika, ostanejo veljavne obstoječe homologacije, če so bile podeljene v skladu s spremembami 05 do Dopolnila 3.

14.8 Od 20. februarja 2005 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacije ECE za vozila kategorije M1 samo, če so izpolnjene zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen z Dopolnilom 5 k spremembam 05.

14.9 Od 20. februarja 2007 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo priznanje homologacij za vozila kategorije M1, ki niso bile podeljene v skladu z Dopolnilom 5 k spremembam 05 tega pravilnika.

14.10 Od 16. julija 2006 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, podelijo homologacijo za vozila kategorije N samo, če tip vozila izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika, kakor je bil spremenjen z Dopolnilom 5 k spremembam 05.

14.11 Od 16. julija 2008 lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo priznanje homologacij za vozila kategorije N, ki niso bile podeljene v skladu z Dopolnilom 5 k spremembam 05 tega pravilnika.

(1) Kot je opredeljeno v Konsolidirani resoluciji (R.E.3, Priloga 7), dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, kakor je bil nazadnje spremenjen s Spremembo 4.

(2) 1 za Nemčijo, 2 za Francijo, 3 za Italijo, 4 za Nizozemsko, 5 za Švedsko, 6 za Belgijo, 7 za Madžarsko, 8 za Češko, 9 za Španijo, 10 za Srbijo in Črno goro, 11 za Veliko Britanijo, 12 za Avstrijo, 13 za Luksemburg, 14 za Švico, 15 (prosto), 16 za Norveško, 17 za Finsko, 18 za Dansko, 19 za Romunijo, 20 za Poljsko, 21 za Portugalsko, 22 za Rusko federacijo, 23 za Grčijo, 24 za Irsko, 25 za Hrvaško, 26 za Slovenijo, 27 za Slovaško, 28 za Belorusijo, 29 za Estonijo, 30 (prosto), 31 za Bosno in Hercegovino, 32 za Latvijo, 33 (prosto), 34 za Bolgarijo, 35 (prosto), 36 za Litvo, 37 za Turčijo, 38 (prosto), 39 za Azerbajdžan, 40 za Nekdanjo jugoslovansko republiko Makedonijo, 41 (prosto), 42 za Evropsko skupnost (homologacije podeljujejo njene države članice z uporabo svojih simbolov ECE), 43 za Japonsko, 44 (prosto), 45 za Avstralijo, 46 za Ukrajino, 47 za Južno Afriko, 48 za Novo Zelandijo, 49 za Ciper, 50 za Malto, 51 za Republiko Korejo, 52 za Malezijo in 53 za Tajsko. Naslednje številčne oznake se dodelijo drugim državam v kronološkem zaporedju, po katerem ratificirajo ali pristopijo k Sporazumu o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za kolesna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v kolesna vozila in/ali uporabijo na njih, in pogojih za vzajemno priznavanje homologacij, podeljenih na podlagi teh predpisov, generalni sekretar Združenih narodov pa tako dodeljene številčne oznake sporoči pogodbenicam Sporazuma.

(3) Dokument TRANS/WP29/78/Rev.1/Amend.2, kakor je bil nazadnje spremenjen s spremembo 4.

PRILOGA 1 SPOROČILO O HOMOLOGACIJI

PRILOGA 2 NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKE OZNAKE VZOREC A (glej odstavek 4.4 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) skladno s Pravilnikom št. 14 pod številko 062439 in glede na pritrdišča varnostnih pasov. Prvi dve števki homologacijske številke pomenita, da je ob podelitvi homologacije Pravilnik št. 14 že vseboval spremembe 06. VZOREC B (glej odstavek 4.5 tega pravilnika) Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) skladno s pravilnikoma št. 14 in 24 (1). (V primeru slednjega pravilnika je korigirani absorpcijski koeficient 1,30 m–1.) Homologacijski številki pomenita, da je na dan, ko sta bili ti homologaciji podeljeni, Pravilnik št. 14 že vseboval spremembe 06, za Pravilnik št. 24 pa so se spremembe 03 že sprejemale. (1) Druga številka je navedena zgolj kot primer.

PRILOGA 3 NAMESTITEV EFEKTIVNIH PRITRDIŠČ VARNOSTNIH PASOV Slika 1 Območja namestitve efektivnih pritrdišč varnostnih pasov (Risba prikazuje primer, kadar je zgornje pritrdišče pritrjeno na bočno steno vozila) Slika 2 Efektivna zgornja pritrdišča, skladna z odstavkom 5.4.3.7.3 Pravilnika

PRILOGA 4 POSTOPEK ZA DOLOČANJE TOČKE „H“ IN DEJANSKEGA NAKLONA TRUPA ZA POLOŽAJE SEDENJA V MOTORNIH VOZILIH 1. NAMEN Postopek iz te priloge se uporablja za določanje točke „H“ in dejanskega naklona trupa za enega ali več sedežev v motornem vozilu ter za preverjanje razmerja med izmerjenimi vrednostmi in konstrukcijsko določenimi vrednostmi po navedbi proizvajalca vozila (1). 2. OPREDELITEV POJMOV Za namene te priloge: „referenčni podatki“ pomenijo eno ali več naslednjih značilnosti sedeža: 2.1.1 točko „H“ in točko „R“ ter odnos med njima, 2.1.2 dejanski naklon trupa in konstrukcijsko določen naklon trupa ter odnos med njima; 2.2 „tridimenzionalna naprava za določanje točke ‚H‘“ (naprava 3-D H) pomeni napravo, ki se uporablja za določanje točk „H“ in dejanskih naklonov trupa. Ta naprava je opisana v Dodatku 1 k tej prilogi; 2.3 „točka ‚H‘“ pomeni vrtišče med trupom in stegnom naprave 3-D H, nameščene na sedež vozila skladno z odstavkom 4 spodaj. Točka „H“ se nahaja v središču središčne osi naprave, ki poteka med vizirnima gumboma točke „H“ na obeh straneh naprave 3-D H. Točka „H“ teoretično ustreza točki „R“ (za odstopanja glej odstavek 3.2.2 spodaj). Ko je točka „H“ določena v skladu s postopkom iz odstavka 4, se šteje, da je fiksna glede na strukturo oblazinjenega sedeža in se premika skupaj s sedežem, ko se ta nastavlja; 2.4 „točka ‚R‘ ali referenčna točka sedeža“ pomeni konstrukcijsko določeno točko, ki jo določi proizvajalec vozila za vsak sedež, in sicer glede na tridimenzionalni referenčni sistem; 2.5 „linija trupa“ pomeni središčnico droga trupa naprave 3-D H v skrajni zadnji legi naslona; 2.6 „dejanski naklon trupa“ pomeni kot med navpičnico skozi točko „H“ in linijo trupa, izmerjen s kotomerom za kot naklona hrbta na napravi 3-D H. Dejanski naklon trupa teoretično ustreza konstrukcijsko določenemu naklonu trupa (za odstopanja glej odstavek 3.2.2 spodaj); 2.7 „konstrukcijsko določen naklon trupa“ pomeni kot med navpičnico skozi točko „R“ in linijo trupa v legi, ki ustreza konstrukcijsko določeni legi naslona sedeža, kakor jo je določil proizvajalec vozila; 2.8 „srednja ravnina potnika“ (C/LO) pomeni srednjo ravnino naprave 3-D H, postavljene na vsako konstrukcijsko določeno sedežno mesto; predstavljena je s koordinato točke „H“ na osi „y“. Pri posameznih sedežih srednja ravnina sedeža ustreza srednji ravnini potnika. Pri ostalih sedežih srednjo ravnino potnika določi proizvajalec; 2.9 „tridimenzionalni referenčni sistem“ pomeni sistem, kot je opisan v Dodatku 2 k tej prilogi; 2.10 „izhodiščne oznake“ so fizične točke (odprtine, površine, oznake ali vdolbine) na karoseriji vozila, kakor jih je določil proizvajalec; 2.11 „postavitev vozila za meritve“ pomeni lego vozila, določeno s koordinatami izhodiščnih oznak v tridimenzionalnem referenčnem sistemu. 3. ZAHTEVE 3.1 Navajanje podatkov Za vsako sedežno mesto, za katero so potrebni referenčni podatki zaradi dokazovanja skladnosti z določbami tega pravilnika, se na obrazcu iz Dodatka 3 k tej prilogi, predložijo vsi naslednji podatki ali ustrezen izbor le-teh: 3.1.1 koordinate točke „R“ glede na tridimenzionalni referenčni sistem; 3.1.2 konstrukcijsko določen naklon trupa; 3.1.3 vsi podatki, potrebni za nastavitev sedeža (če je nastavljiv) v položaj za merjenje, kakor je določeno v odstavku 4.3 spodaj. 3.2 Razmerje med izmerjenimi vrednostmi in konstrukcijsko določenimi vrednostmi 3.2.1 Koordinate točke „H“ in vrednost dejanskega naklona trupa, dobljena po postopku iz odstavka 4 spodaj, se primerjajo s koordinatami točke „R“ in vrednostjo konstrukcijsko določenega naklona trupa, ki jih je določil proizvajalec vozila. 3.2.2 Legi točke „R“ in točke „H“ ter razmerje med konstrukcijsko določenim naklonom trupa in dejanskim naklonom trupa se štejejo za ustrezne za zadevno sedežno mesto, če točka „H“, kakor je določena s svojimi koordinatami, leži v kvadratu s stranico 50 mm, katerega stranice potekajo v vodoravni in navpični smeri ter katerega diagonali se sekata v točki „R“, in če je dejanski naklon trupa v območju 5 stopinj glede na konstrukcijsko določen naklon trupa. 3.2.3 Če so ti pogoji izpolnjeni, se za dokazovanje skladnosti z določbami tega pravilnika uporabita točka „R“ in konstrukcijsko določen naklon trupa. 3.2.4 Če točka „H“ ali dejanski naklon trupa ne izpolnjujeta zahtev iz odstavka 3.2.2 zgoraj, se točka „H“ in dejanski naklon trupa določita še dvakrat (skupaj trikrat). Če rezultati dveh od teh treh meritev izpolnjujejo zahteve, veljajo pogoji iz odstavka 3.2.3 zgoraj. 3.2.5 Če rezultati vsaj dveh od treh postopkov iz odstavka 3.2.4 ne izpolnjujejo zahtev iz odstavka 3.2.2 zgoraj ali če ni mogoče opraviti preverjanja, ker proizvajalec vozila ni posredoval podatkov o legi točke „R“ ali o konstrukcijsko določenem naklonu trupa, se uporabi srednja vrednost treh izmerjenih točk ali povprečna vrednost treh izmerjenih naklonov in se ti vrednosti štejeta za veljavni v vseh primerih, kadar se ta pravilnik sklicuje na točko „R“ ali na konstrukcijsko določen naklon trupa. 4. POSTOPEK ZA DOLOČANJE TOČKE „H“ IN DEJANSKEGA NAKLONA TRUPA 4.1 Po presoji proizvajalca se vozilo predhodno pripravi pri temperaturi 20 ± 10 °C, da material blazinjenja sedeža doseže sobno temperaturo. Če sedež, ki ga je treba preskušati, še ni bil uporabljen, se sedež dvakrat po eno minuto obremeni z osebo ali napravo z maso 70 do 80 kg, da bi blazinjenje sedeža postalo prožno. Na zahtevo proizvajalca morajo ostati vsi sklopi sedežev najmanj 30 minut pred postavitvijo naprave 3-D H neobremenjeni. 4.2 Vozilo mora biti v položaju za merjenje, kakor je določeno v odstavku 2.11 zgoraj. 4.3 Če je sedež nastavljiv, se najprej nastavi v običajno zadnjo lego, ki se uporablja med vožnjo, kakor je določil proizvajalec vozila, pri tem pa se upoštevajo izključno vzdolžne nastavitve sedeža, brez nastavitev sedeža za druge namene. Če obstajajo druge možne nastavitve sedeža (po višini, naklonu, naslonu ipd.), je treba uporabiti nastavitev, kakor jo je določil proizvajalec vozila. Pri vzmetenih sedežih se navpična lega togo fiksira za običajno uporabo med vožnjo, kakor je določil proizvajalec. 4.4 Površina sedežnega mesta, na katerem je naprava 3-D H, se prekrije z bombažno tkanino, ki je dovolj velika in s primerno teksturo, opisano kot čista bombažna tkanina z 18,9 vlakna na cm2 in s težo 0,228 kg/m2 ali kot pletena ali netkana tkanina z enakovrednimi lastnostmi. Če se preskus opravlja na sedežu zunaj vozila, morajo imeti tla, na katerih je sedež, enake bistvene lastnosti (2) kakor tla v vozilu, za katero je sedež namenjen. 4.5 Sedalo in hrbtišče naprave 3-D H postavite tako, da srednja ravnina potnika (C/LO) sovpade s srednjo ravnino naprave 3-D H. Na zahtevo proizvajalca se lahko naprava 3-D H premakne bolj navznoter glede na C/LO, če je naprava 3-D H postavljena proti zunanjosti tako, da rob sedeža ne dopušča izravnave naprave 3-D H. 4.6 Stopalo in spodnji del noge pritrdite na površino sedala posamično ali z uporabo T-profila in sklopa spodnjega dela noge. Črta, ki poteka skozi vizirne gumbe točke „H“, je vzporedna s tlemi in pravokotna na vzdolžno srednjo ravnino sedeža. Nastavite položaj stopal in noge naprave 3-D H na naslednji način: Predvideno sedežno mesto: voznik in sopotnik na zunanjem prednjem sedežu 4.7.1.1 Sklopi stopal in nog se pomaknejo naprej tako, da so stopala v naravni legi na tleh, po potrebi med pedali za upravljanje. Če je mogoče, je levo stopalo približno enako oddaljeno od levega roba srednje ravnine naprave 3-D H, kakor desno stopalo od desnega roba. Libela za preverjanje prečne lege naprave 3-D H se namesti v vodoravno lego, po potrebi z nastavitvijo sedala ali pa sklopa noge in stopala nazaj. Črta, ki poteka skozi vizirne gumbe točke „H“, ostane pravokotno na vzdolžno srednjo ravnino sedeža. 4.7.1.2 Če leve noge ni mogoče obdržati vzporedno z desno nogo in levega stopala oprtega na vozilo, premikajte levo stopalo toliko časa, dokler ne pride v takšno lego. Lega vizirnih gumbov ostane nespremenjena. 4.7.2 Predvideno sedežno mesto: zadnje zunanje Za zadnje sedeže ali pomožne sedeže se noge nastavijo tako po navedbi proizvajalca. Če so stopala naslonjena na dele tal z različnimi ravnmi, je stopalo, ki pride prvo v stik s prednjim sedežem, referenčno, drugo stopalo pa se namesti tako, da prečna libela sedala naprave kaže vodoravni položaj. 4.7.3 Druga predvidena sedežna mesta Uporabi se splošni postopek iz odstavka 4.7.1 zgoraj, le da se stopala postavijo, kakor je določil proizvajalec vozila. 4.8 Namestite uteži spodnjega dela noge in stegna ter poravnajte napravo 3-D H. Hrbtno ploščo nagnite naprej do prednjega omejevalnika in s T-profilom odmaknite napravo 3-D H od naslona sedeža. Nato napravo 3-D H postavite nazaj na sedež po enem od naslednjih postopkov: 4.9.1 Če naprava 3-D H drsi nazaj, uporabite naslednji postopek. Pustite, da naprava 3-D H zdrsne nazaj, dokler vodoravna, naprej usmerjena zadrževalna sila na T-profilu ni več potrebna, tj. dokler sedalo ne pride v stik z naslonom sedeža. Po potrebi prestavite spodnji del noge. 4.9.2 Če naprava 3-D H ne drsi nazaj, uporabite naslednji postopek. Z obremenitvijo T-profila z vodoravno vzvratno silo premikajte napravo 3-D H nazaj, dokler se sedalo ne dotakne naslona sedeža (glej sliko 2 Dodatka 1 k tej prilogi). 4.10 S silo 100 ± 10 N se deluje na sklop naslonjala in sedala naprave 3-D H v presečišču kvadranta za kot kolka in ohišja T-profila. Obremenitev mora biti v smeri črte, ki poteka vzdolž zgornjega presečišča do točke neposredno nad ohišjem stegenskega droga (glej sliko 2 v Dodatku 1 k tej prilogi). Nato hrbtno ploščo previdno naslonite na naslon sedeža. Pri nadaljevanju postopka je treba paziti, da naprava 3-D H ne zdrsne naprej. 4.11 Namestite desno in levo utež sedala, nato pa izmenično vseh osem uteži trupa. Napravo 3-D H obdržite v vodoravni legi. 4.12 Hrbtno ploščo nagnite naprej, da se zmanjša pritisk na naslon sedeža. Napravo 3-D H trikrat premaknite z ene strani na drugo v loku 10° (5° v vsako stran od navpične srednje ravnine), da odpravite morebitno trenje, nastalo med napravo 3-D H in sedežem. Med premikanjem se lahko zgodi, da se T-profil naprave 3-D H premakne iz predpisane vodoravne in navpične lege. Zato je treba T-profil med premikanjem naprave zadrževati s primerno bočno obremenitvijo. Pri zadrževanju T-profila in premikanju naprave 3-D H je treba paziti, da ne pride do naključnih zunanjih obremenitev v navpični smeri ali v smeri naprej in nazaj. Med tem postopkom se stopala naprave 3-D H ne smejo zadrževati. Če stopala spremenijo položaj, jih je treba pustiti v tem položaju. Hrbtno ploščo previdno pomaknite nazaj na naslon sedeža in preverite, ali sta obe libeli na ničli. Če so se stopala med premikanjem naprave 3-D H premaknila, jih je treba vrniti v prvotni položaj po naslednjem postopku: vsako stopalo posebej dvignite od tal vsaj toliko, da ga ni več mogoče premakniti. Med tem dviganjem mora biti možno stopala prosto obračati; ne sme se uporabiti sile v smeri naprej ali bočne sile. Ko se posamezno stopalo postavi nazaj v prvotni položaj, se morajo pete dotikati za to predvidenega dela konstrukcije. bočna libela mora kazati ničlo; po potrebi se na zgornjem del hrbtne plošče uporabi bočno silo, ki zadošča za izravnavo sedala naprave 3-D H na sedežu. 4.13 Da bi med držanjem T-profila preprečili drsenje naprave 3-D H na sedežu naprej, storite naslednje: (a) hrbtno ploščo naslonite na naslon sedeža; (b) izmenično uporabite vodoravno vzvratno silo, ki ne presega 25 N in pritiska na drog naklona hrbta na višini približno na sredi uteži trupa, dokler kotomer za kot kolka ne pokaže, da je stabilna lega dosežena tudi po prenehanju uporabe sil. Paziti je treba, da na napravo 3-D H ne delujejo zunanje sile v smeri navzdol ali bočne sile. Če je potrebna dodatna izravnava naprave 3-D H, zasukajte hrbtno ploščo naprej, jo ponovno izravnajte in ponovite postopek iz odstavka 4.12. Opravite vse meritve: 4.14.1 Izmerijo se koordinate točke „H“ glede na tridimenzionalni referenčni sistem. 4.14.2 Na kotomeru za kot naklona hrbta na napravi 3-D H se odčita dejanski kot naklona trupa, pri čemer je drog trupa skrajno zadaj. 4.15 Pri ponovni postavitvi naprave 3-D H mora sklop sedeža ostati neobremenjen najmanj 30 minut pred ponovno postavitvijo. Naprava 3-D H ne sme ostati na sedežu dlje, kakor je potrebno za izvedbo preskusa. Če se sedeži v isti vrsti lahko štejejo za podobne (sedežna klop, enaki sedeži ipd.), se za vsako vrsto sedežev določi samo ena točka „H“ in en „dejanski naklon trupa“, pri čemer se naprava 3-D H, opisana v Dodatku 1 k tej prilogi, postavi na prostor, ki se šteje za značilnega za to vrsto. Ta prostor je: 4.16.1 v prednji vrsti voznikov sedež; 4.16.2 v zadnji vrsti ali vrstah zunanji sedež. (1) Za vse sedeže – razen za sprednje – pri katerih točke „H“ ni mogoče določiti s pomočjo „tridimenzionalne naprave za točko ‚H‘“ ali drugih postopkov, se lahko po lastni presoji pristojnega organa kot referenca uporabi točka „R“ po navedbi proizvajalca. (2) Kot naklona, razlika v višini pri okovju sedeža, površinska struktura itd. Dodatek 1 OPIS TRIDIMENZIONALNE NAPRAVE ZA TOČKO „H“ (1) (Naprava 3-D H) 1. NASLONJALO IN SEDALO Hrbtna plošča in sedalo sta izdelana iz ojačane plastike in kovine; simulirata človeški trup in stegno in sta mehansko pritrjena v točki „H“. Za merjenje dejanskega kota trupa je v točki „H“ na sondo pritrjen kotomer. Nastavljivi stegenski drog, pritrjen na sedalo, določa središčnico stegna in se uporablja kot izhodišče za kotomer za kot kolka. 2. ELEMENTI TRUPA IN NOG Segmenti spodnjega dela noge so povezani s sedalom na T-profilu, ki povezuje kolena in je bočni podaljšek nastavljivega stegenskega droga. V segmentih spodnjega dela nog so vgrajeni kotomeri za merjenje kotov kolen. Sklopi čevlja in stopala so umerjeni za meritev kota stopala. Libeli se uporabljata za uravnavanje naprave v prostoru. Uteži elementov trupa, ki ustrezajo moškemu s 76 kg, so nameščene v ustreznih težiščih, da se zagotovi ugrezanje sedeža. Preveriti je treba gibljivost vseh sklepov naprave 3-D H, pri čemer ne sme nastati omembe vredno trenje. Slika 1 Poimenovanje elementov naprave 3-D H Slika 2 Mere elementov naprave 3-D H in porazdelitev obremenitve (1) Za podrobnosti o konstrukciji naprave 3-D H se obrnite na Society of Automotive Engineers (SAE), 400 Commonwealth Drive, Warrendale, Pennsylvania 15096, USA. Naprava ustreza napravi, opisani v standardu ISO Standard 6549:1980. Dodatek 2 TRIDIMENZIONALNI REFERENČNI SISTEM 1. Tridimenzionalni referenčni sistem je določen s tremi pravokotnimi ravninami, kakor jih je določil proizvajalec vozila (glej sliko) (1). 2. Pri meritvah se vozilo postavi na nosilno površino tako, da koordinate izhodiščnih oznak ustrezajo vrednostim po navedbi proizvajalca. 3. Koordinate točke „R“ in točke „H“ se določijo glede na izhodiščne oznake, kakor jih je določil proizvajalec vozila. Slika Tridimenzionalni referenčni sistem (1) Referenčni sistem ustreza standardu ISO 4130:1978. Dodatek 3 REFERENČNI PODATKI O SEDEŽIH 1. Šifriranje referenčnih podatkov Referenčni podatki so navedeni zaporedoma za vsak sedež. Sedeži so označeni z dvomestno oznako. Prva števka je arabska številka in označuje vrsto sedežev, ki se šteje od prednjega proti zadnjemu delu vozila. Druga števka je velika črka, ki označuje mesto sedeža v vrsti, gledano v smeri premikanja vozila naprej; uporabijo se naslednje črke: L = levi C = sredinski R = desni 2. Opis položaja vozila za merjenje 2.1 Koordinate izhodiščnih oznak X … Y … Z … 3. Seznam referenčnih podatkov Sedežno mesto: … 3.1.1 Koordinate točke „R“ X … Y … Z … 3.1.2 Konstrukcijsko določen naklon trupa: … 3.1.3 Specifikacije za nastavitev sedeža (1) vodoravno: … navpično: … kota: … kota trupa: … Opomba: Referenčne podatke za nadaljnja sedežna mesta navedite pod točkami 3.2, 3.3 itd. (1) Neustrezno prečrtati.

PRILOGA 5 POTEZNA NAPRAVA Slika 1 Slika 1a Slika 2 Za pritrditev traku se lahko potezna naprava ramenskega pasu prilagodi z dodatkom dveh talnih robov in/ali nekaj vijakov, da se prepreči morebiten zdrs traku med vlečnim preskusom. Slika 3

PRILOGA 6 NAJMANJŠE ŠTEVILO TOČK PRITRDIŠČ IN POLOŽAJ SPODNJIH PRITRDIŠČ Kategorija vozila Sedeži, obrnjeni v smeri vožnje Zadnji sedeži V nasprotni smeri Zunanji Sredinski Prednji Drugi Prednji Drugi M1 3 3 3 3 2 M2 ≤ 3,5 tone 3 3 3 3 2 M3 & M2 > 3,5 tone 3 3 ali 2 3 ali 2 3 ali 2 2 N1 3 3 ali 2 3 ali 2 * 2 2 N2 & N3 3 2 3 ali 2 * 2 2 Seznam simbolov: 2 : dve spodnji pritrdišči, ki omogočata vgradnjo varnostnega pasu tipa B, ali, če to zahteva Dodatek 1 k Prilogi 13 h Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), tipov Br, Br3, Br4m ali Br4Nm. 3 : dve spodnji pritrdišči in eno zgornje pritrdišče, ki omogočajo vgradnjo tritočkovnega varnostnega pasu tipa A, ali, če to zahteva Dodatek 1 k Prilogi 13 h Konsolodirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), tipov Ar, Ar4m ali Ar4Nm. : nanaša se na odstavek 5.3.3 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če je sedež na notranji strani prehoda). * : nanaša se na odstavek 5.3.4 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če je vetrobransko steklo zunaj referenčnega območja). : nanaša se na odstavek 5.3.5 (dovoljeni sta dve pritrdišči, če ni ničesar v referenčnem območju). : nanaša se na odstavek 5.3.7 (posebna določba za zgornje nadstropje vozila). Dodatek 1 POLOŽAJ SPODNJIH PRITRDIŠČ – SAMO ZAHTEVE GLEDE KOTOV Sedež M1 Druga razen M1 Prednji (*) na strani sponke (α2) 45° – 80° 30° – 80° razen na strani sponke (α1) 30° – 80° 30° – 80° konstantni kot 50° – 70° 50° – 70° klop – na strani sponke (α2) 45° – 80° 20° – 80° klop – razen na strani sponke (α1) 30° – 80° 20° – 80° nastavljiv sedež s kotom naklona naslona sedeža < 20° 45° – 80° (α2) (*) 20° – 80° (α1) (*) 20° – 80° Zadnji ≠ 30° – 80° 20° – 80° Ψ Sklopni Pritrdišča varnostnih pasov niso obvezna. Če je pritrdišče vgrajeno: glej zahteve glede kotov za prednje in zadnje sedeže. Opombe: ≠ : zunanji in sredinski. (*) : če kot ni konstanten, glej odstavek 5.4.2.1. Ψ : 45° – 90° pri sedežih v vozilih kategorij M2 in M3.

PRILOGA 7 DINAMIČNI PRESKUS KOT ALTERNATIVA STATIČNEMU PRESKUSU TRDNOSTI PRITRDIŠČ VARNOSTNIH PASOV 1. PODROČJE UPORABE Ta priloga opisuje dinamični preskus z vozičkom, ki se lahko izvede kot alternativa statičnemu preskusu trdnosti pritrdišč varnostnih pasov, predpisanem v odstavkih 6.3 in 6.4 tega pravilnika. Ta alternativa se lahko na zahtevo proizvajalca avtomobila uporabi za skupino sedežev, kadar so vsa sedežna mesta opremljena s tritočkovnimi varnostnimi pasovi, s katerimi je povezan omejevalnik obremenitve prsnega koša, in kadar skupina sedežev vključuje tudi sedežno mesto, katerega zgornje pritrdišče varnostnega pasu je nameščeno na konstrukciji sedeža. 2. PREDPISI Med dinamičnim preskusom, predpisanim v odstavku 3 te priloge, ne sme priti do pretrga na nobenem pritrdišču ali površini okrog njega. Dovoljen pa je programiran pretrg, potreben za delovanje omejevalnika obremenitve. Upoštevati je treba najmanjše razdalje med efektivnimi spodnjimi pritrdišči, opredeljene v odstavku 5.4.2.5 tega pravilnika, ter zahteve za efektivna zgornja pritrdišča, opredeljene v odstavku 5.4.3.6 tega pravilnika in, kadar je to primerno, dopolnjene z naslednjim odstavkom 2.1.1. 2.1.1 Pri vozilih kategorije M1, katerih skupna dovoljena masa ne presega 2,5 tone, se zgornje pritrdišče varnostnega pasu, če je pritrjeno na konstrukcijo sedeža, ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki poteka skozi točko R in točko C zadevnega sedeža (glej sliko 1 v Prilogi 3 k temu pravilniku). Pri vozilih, razen tistih, navedenih zgoraj, se zgornje pritrdišče varnostnega pasu ne sme premakniti pred prečno ravnino, ki je nagnjena za 10° naprej in poteka skozi točko R sedeža. 2.2 Pri vozilih, pri katerih se uporabljajo takšne naprave, mora biti po preskusu še vedno mogoče ročno upravljanje naprav za odmikanje in blokiranje sedežev, ki omogočajo potnikom na vseh sedežih, da zapustijo vozilo. 2.3 Priročnik lastnika vozila mora vsebovati navedbe, da se posamezni varnostni pas nadomesti samo s homologiranim varnostnim pasom za zadevno sedežno mesto v vozilu, in še zlasti opredeliti tista sedežna mesta, na katera se lahko namesti samo ustrezni varnostni pas, opremljen z omejevalnikom obremenitve. 3. POGOJI ZA DINAMIČNI PRESKUS 3.1 Splošni pogoji Za preskus, opisan v tej prilogi, se uporabljajo splošni pogoji iz odstavka 6.1 tega pravilnika. 3.2 Namestitev in priprava 3.2.1 Voziček Voziček mora biti izdelan tako, da po preskusu ni trajno deformiran. Voden mora biti tako, da v fazi trčenja odstopanje v navpični ravnini ne presega 5°, v vodoravni ravnini pa 2°. 3.2.2 Pritrditev konstrukcije vozila Del konstrukcije vozila, ki velja za bistvenega za trdnost vozila glede pritrdišč sedežev in pritrdišč varnostnih pasov, se pritrdi na voziček v skladu z odredbami iz odstavka 6.2 tega pravilnika. 3.2.3 Sistemi za zadrževanje potnikov 3.2.3.1 Sistemi za zadrževanje potnikov (celotni sedeži, sklopi varnostnih pasov in omejevalniki obremenitev) se namestijo na konstrukcijo vozila v skladu s specifikacijami za vozila serijske proizvodnje. Okolje vozila nasproti preskušanemu sedežu (armaturna plošča, sedež itd., odvisno od preskušanega sedeža) se lahko montira na preskusni voziček. Če obstaja čelna zračna blazina, jo je treba deaktivirati. 3.2.3.2 Na zahtevo proizvajalca avtomobila in v dogovoru s tehnično službo, pristojno za opravljanje preskusov, nekaterih komponent sistemov za zadrževanje potnikov, z izjemo celotnih sedežev, sklopov varnostnih pasov in omejevalnikov obremenitve, ni treba namestiti na preskusni voziček ali se jih lahko nadomesti s komponentami, ki so enako ali manj toge in katerih mere so vključene v mere notranje opreme vozila, pod pogojem, da je preskušana konfiguracija za sile, ki delujejo na pritrdišča sedežev in varnostnih pasov, vsaj tako neugodna kot serijska konfiguracija. 3.2.3.3 Sedeže je treba nastaviti, kakor je predpisano v odstavku 6.1.2 tega pravilnika, v položaju za uporabo, ki ga tehnična služba, pristojna za opravljanje preskusov, izbere kot tistega, ki ustvarja najbolj neugodne razmere za trdnost pritrdišč in je združljiv s namestitvijo preskusnih lutk v vozilu. 3.2.4 Preskusne lutke Preskusno lutko, katere mere in masa so določene v Prilogi 8, je treba namestiti na vse sedeže in zavarovati z varnostnim pasom v vozilu. Za preskusno lutko niso potrebni nobeni instrumenti. 3.3 Preskus 3.3.1 Voziček se poganja tako, da je med preskusom njegova hitrost 50 km/h. Zaustavljanje vozička mora biti omejeno na hodnik, določen v Prilogi 8 k Pravilniku št. 16. 3.3.2 Če je primerno, se aktiviranje dodatnih naprav za zadrževanje (zategovalnikov ipd., razen zračnih blazin) sproži skladno z navedbami proizvajalca avtomobila. 3.3.3 Zagotoviti je treba, da premik pritrdišč varnostnih pasov ne presega omejitev iz odstavkov 2.1 in 2.1.1 te priloge.

PRILOGA 8 SPECIFIKACIJE PRESKUSNE LUTKE (1) Masa 97,5 ± 5 kg Višina pri pokončnem sedenju 965 mm Širina bokov (v sedečem položaju) 415 mm Obseg bokov (v sedečem položaju) 1 200 mm Obseg pasu (v sedečem položaju) 1 080 mm Globina prsnega koša 265 mm Obseg prsnega koša 1 130 mm Višina ramen 680 mm Dovoljeno odstopanje za vse dolžinske mere ± 5 odstotkov Opomba: Skica z razlago mer je podana na sliki spodaj. (1) Naprave, opisane v Australian Design Rule (ADR) 4/03 in Federal Motor Vehicle Safety Standard (FMVSS) št. 208, se štejejo za enakovredne.