Samo izvirna besedila UN/ECE so pravno veljavna v skladu z mednarodnim javnim pravom. Status in začetek veljavnosti tega pravilnika je treba preveriti v najnovejši različici dokumenta UN/ECE TRANS/WP.29/343, ki je na voljo na:

http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.

Pravilnik št. 49 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe o ukrepih, ki jih je treba sprejeti proti emisijam plinastih in trdnih onesnaževal iz motorjev na kompresijski vžig in motorjev na prisilni vžig, ki se uporabljajo v vozilih

Vključuje vsa veljavna besedila do:

VSEBINA

DODATKI

PRILOGE

1. PODROČJE UPORABE

1.1. Ta pravilnik se uporablja za motorna vozila kategorij M1, M2, N1 in N2 z referenčno maso, ki presega 2 610 kg, in za vsa motorna vozila kategorij M3 in N3 (1).

Na zahtevo proizvajalca se homologacija dodelanega vozila na podlagi tega pravilnika razširi na nedodelana vozila tega proizvajalca z referenčno maso, manjšo od 2 610 kg. Homologacije se razširijo, če proizvajalec lahko dokaže, da vse kombinacije nadgradnje, predvidene za montažo na nedodelano vozilo, povečajo referenčno maso vozila na več kot 2 610 kg.

Na zahtevo proizvajalca se homologacija dodelanega vozila, dodeljena na podlagi tega pravilnika, razširi na njegove variante in izvedenke z referenčno maso, ki presega 2 380 kg, če izpolnjuje tudi zahteve v zvezi z merjenjem emisij toplogrednih plinov in porabo goriva v skladu z odstavkom 4.2 tega pravilnika.

1.2. Enakovredne homologacije

V skladu s tem pravilnikom homologacija ni potrebna za: motorje, vgrajene v vozila z referenčno maso do 2 840 kg, za katere je bila podeljena homologacija v skladu s Pravilnikom št. 83 kot razširitev.

2. OPREDELITVE POJMOV

V tem pravilniku se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

„homologacija motorja (družine motorjev)“ pomeni homologacijo določenega tipa motorja (družine motorjev) glede na raven emisij plinastih in trdnih onesnaževal ter dima in vgrajen sistem za diagnostiko na vozilu (OBD);

„pomožna strategija za uravnavanje emisij“ (AES) pomeni strategijo za uravnavanje emisij, ki se aktivira in nadomesti ali spremeni osnovno strategijo za uravnavanje emisij za poseben namen ter kot odziv na poseben sklop okoljskih pogojev in/ali pogojev delovanja, pri čemer se izvaja le, dokler so na voljo ti pogoji;

„okrov ročične gredi“ pomeni prostore v motorju ali zunaj njega, ki so z notranjimi ali zunanjimi kanali povezani z oljnim koritom in skozi katere lahko uhajajo plini in hlapi;

„kritični sestavni deli, povezani z emisijami“, pomeni naslednje sestavne dele, ki so predvsem namenjeni uravnavanju emisij: vsi sistemi za naknadno obdelavo izpušnih plinov, ECU, vključno s povezanimi senzorji in stikali, ter sistem za vračanje izpušnih plinov (EGR), vključno z vsemi povezanimi filtri, hladilniki, nadzornimi ventili in cevmi;

„sistem za NOx “ pomeni sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov, namenjen zmanjševanju emisij dušikovih oksidov (NOx) (npr. pasivni in aktivni varčni katalizatorji NOx, adsorberji NOx in sistemi selektivne katalitične redukcije (SCR));

„vozni cikel“ pomeni zaporedje, ki vključuje zagon motorja, obdobje delovanja (vozila), zaustavitev motorja in čas do naslednjega zagona;

„motor, ki uporablja dvojno gorivo“, pomeni sistem motorja, ki je namenjen za istočasno delovanje na dizelsko in plinasto gorivo, pri čemer se gorivi merita ločeno in se lahko razmerje med porabo enega in drugega goriva spreminja glede na delovanje;

„družina motorjev glede na sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov“ pomeni proizvajalčevo razvrstitev motorjev, ki so skladni z opredelitvijo pojma družine motorjev, vendar so še naprej razvrščeni v skupine motorjev, ki uporabljajo podobne sisteme za naknadno obdelavo izpušnih plinov;

„sistem motorja“ pomeni motor, sistem za uravnavanje emisij in komunikacijski vmesnik (strojna oprema in sporočila) med elektronsko krmilno enoto (elektronskimi krmilnimi enotami) sistema motorja (ECU) in katero koli drugo krmilno enoto prenosa moči ali vozila;

„razmerje učinkovitosti med uporabo“ (IUPR) pomeni razmerje med številom, ki označuje, kolikokrat so bili na voljo pogoji, pod katerimi bi moral monitor ali skupina monitorjev zaznati napako, in številom voznih ciklov, pomembnih za delovanje navedenega monitorja ali skupine monitorjev;

„zaporedje delovanja“ pomeni zaporedje, sestavljeno iz zagona motorja, obdobja delovanja (motorja), zaustavitve motorja in časa do naslednjega zagona, kadar specifični monitor OBD deluje do konca in bi bila morebitna napaka zaznana;

„delci (PM)“ pomenijo vsako snov, ki se nabere na posebnem filtru, ko se izpušni plini razredčijo s čistim filtriranim redčilom na temperaturo med 315 K (42 °C) in 325 K (52 °C); tu gre zlasti za ogljik, kondenzirane ogljikovodike in sulfate s primešano vodo;

„spremljanje učinkovitosti“ pomeni spremljanje napak, ki vključuje preverjanje funkcionalnosti, in spremljanje parametrov, ki niso neposredno povezani z mejnimi vrednostmi emisij, pri čemer se to izvaja na sestavnih delih ali sistemih, da se preveri, ali delujejo v ustreznem območju;

„kvalificiran okvarjen sestavni del ali sistem“ (QDC) pomeni sestavni del ali sistem, ki je bil namenoma okvarjen, na primer s pospešenim staranjem ali kontroliranim prirejanjem, in ki ga je homologacijski organ v skladu z določbami iz odstavka 6.3.2 Priloge 9B in odstavka A.8.2.2. Dodatka 8 k Prilogi 9B k temu pravilniku v sistemu motorja odobril za uporabo pri prikazu učinkovitosti OBD;

„reagent“ pomeni vsak medij, ki je shranjen v posodi v vozilu in se dovaja sistemu za naknadno obdelavo izpušnih plinov (če se to zahteva) na podlagi zahteve sistema za nadzor emisij;

„nadomestna naprava za uravnavanje onesnaževanja“ pomeni napravo za uravnavanje onesnaževanja ali sestav takšnih naprav, ki so namenjene za nadomestitev originalne naprave za uravnavanje onesnaževanja in se jih lahko odobri kot samostojno tehnično enoto;

„masa neobremenjenega vozila“ pomeni maso vozila, pripravljenega za vožnjo, brez enotne mase voznika 75 kg, potnikov ali tovora, vendar z 90-odstotno napolnjeno posodo za gorivo in običajnim kompletom orodja in nadomestnim kolesom v vozilu, kadar je primerno;

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1. Vloga za podelitev homologacije za sistem motorja ali družino motorjev kot samostojno tehnično enoto

Proizvajalec skupaj z vlogo predloži dokumentacijski paket, v katerem so v celoti opredeljeni vsi elementi konstrukcije, ki vplivajo na emisije, strategijo za uravnavanje emisij sistema motorja in načine, s katerimi sistem motorja nadzira izhodne spremenljivke, ki vplivajo na emisije, ne glede na to, ali je navedeni nadzor posreden ali neposreden, ter v katerem je v celoti opredeljen sistem za opozarjanje in prisilo voznika v skladu z odstavkoma 4 in 5 Priloge 11. Dokumentacijski paket sestavljajo naslednji deli, vključno z informacijami iz odstavka 5.1.4:

3.2. Vloga za podelitev homologacije za vozilo s homologiranim sistemom motorja glede na emisije

Proizvajalec predloži dokumentacijski paket, v katerem so v celoti opredeljeni elementi sistema za opozarjanje in prisilo voznika, ki je vgrajen v vozilo in določen v Prilogi 11. Ta sveženj dokumentacije se zagotovi v skladu z odstavkom 3.1.3

3.3. Vloga za podelitev homologacije za vozilo glede na emisije

Proizvajalec predloži dokumentacijski paket, v katerem so v celoti opredeljeni vsi elementi konstrukcije, ki vplivajo na emisije, strategijo za uravnavanje emisij sistema motorja in načine, s katerimi sistem motorja nadzira izhodne spremenljivke, ki vplivajo na emisije, ne glede na to, ali je nadzor posreden ali neposreden, ter v katerem je v celoti opredeljen sistem za opozarjanje in prisilo voznika v skladu s Prilogo 11. Ta dokumentacijski paket se zagotovi v skladu z odstavkom 3.1.3.

Poleg informacij iz odstavka 3.3.3 proizvajalec predloži informacije iz odstavka 3.1.4. od (a) do (h) in odstavka 3.2.4. od (a) do (d).

3.4. Vloga za podelitev homologacije za tip nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja kot samostojne tehnične enote

Za namene točk (b) in (c) odstavka 3.4.4 je vzorec jasno in neizbrisno označen z blagovno znamko vlagatelja in njegovo trgovsko oznako.

4. HOMOLOGACIJA

4.1. Za pridobitev homologacije za sistem motorja ali družino motorjev kot samostojno tehnično enoto, homologacije za vozilo s homologiranim sistemom motorja glede na emisije ali homologacije za vozilo glede na emisije proizvajalec v skladu z določbami tega pravilnika dokaže, da se za vozila ali sisteme motorja opravljajo preskusi ter da so skladni z zahtevami iz odstavka 5 ter prilogami 4, 6, 7, 9A, 9B, 9C, 10, 11 in 12. Proizvajalec zagotovi tudi skladnost s specifikacijami za referenčna goriva iz Priloge 5.

Za pridobitev homologacije za vozilo s homologiranim sistemom motorja glede na emisije ali homologacije za vozilo glede na emisije proizvajalec zagotovi skladnost z zahtevami za vgradnjo iz odstavka 6.

4.2. Za pridobitev razširitve homologacije glede na emisije za vozilo, homologirano v skladu s tem pravilnikom, katerega referenčna masa je večja od 2 380 kg, vendar ne presega 2 610 kg, proizvajalec izpolni zahteve iz Dodatka 1 k Prilogi 12.

4.3. Za pridobitev homologacije za motor ali družino motorjev, ki uporabljajo dvojno gorivo, kot samostojne tehnične enote, homologacije za vozilo, ki uporablja dvojno gorivo, s homologiranim motorjem, ki uporablja dvojno gorivo, glede na emisije ali homologacije za vozilo, ki uporablja dvojno gorivo, glede na emisije proizvajalec poleg zahtev iz odstavka 4.1 dokaže, da se za vozila ali motor, ki uporabljajo dvojno gorivo, opravljajo preskusi ter da so skladni z zahtevami iz Priloge 15.

4.4. Rezervirano (3)

4.5. Za pridobitev homologacije za sistem motorja ali družino motorjev kot samostojno tehnično enoto ali homologacije za vozilo glede na emisije proizvajalec zagotovi skladnost z zahtevami v zvezi z vrsto goriva za homologacijo na podlagi univerzalnega goriva ali, v primeru motorja na prisilni vžig s pogonom na zemeljski plin in utekočinjeni naftni plin, za homologacijo za omejeno vrsto goriva iz odstavka 4.6.

4.5.1. Preglednice s povzetki zahtev za homologacijo motorjev s pogonom na zemeljski plin, motorjev s pogonom na utekočinjeni naftni plin in motorjev, ki uporabljajo dvojno gorivo, so na voljo v Dodatku 4.

4.6. Zahteve v zvezi s homologacijo za univerzalno vrsto goriva

Homologacija za univerzalno vrsto goriva se podeli na podlagi zahtev iz odstavkov 4.6.1 do 4.6.6.1.

4.6.1 Osnovni motor izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika o ustreznih referenčnih gorivih iz Priloge 5. Posebne zahteve veljajo za motorje, ki uporabljajo zemeljski plin/biometan (vključno z motorji, ki uporabljajo dvojno gorivo), kot je določeno v odstavku 4.6.3.

4.6.2. Če proizvajalec dovoli, da družina motorjev kot gorivo uporablja vrste tržnega goriva, ki niso vključene med referenčna goriva iz Priloge 5 ali ustrezne standarde za tržno gorivo (na primer standarde EN 228 CEN za neosvinčen bencin in standard EN 590 CEN za dizelsko gorivo), na primer B100, proizvajalec poleg zahtev iz odstavka 4.6.1:

4.6.3. Pri motorju s pogonom na zemeljski plin/biometan proizvajalec dokaže, da se osnovni motorji lahko prilagodijo kateri koli sestavi goriva, ki bi se pojavila na tržišču.

4.6.3.1. Pri komprimiranem zemeljskem plinu/biometanu (CNG) sta običajni dve vrsti goriva, visokokalorično gorivo (plin iz območja H) in nizkokalorično gorivo (plin iz območja L), vendar imata zelo širok razpon v obeh območjih; znatno se razlikujeta po svoji energijski vsebnosti, izraženi z Wobbejevim indeksom, in po svojem faktorju λ-premika (Sλ). Zemeljski plin s faktorjem λ-premika med 0,89 in 1,08 (0,89 ≤ Sλ ≤ 1,08) spada v območje H, zemeljski plin s faktorjem λ-premika med 1,08 in 1,19 (1,08 ≤ Sλ ≤ 1,19) pa v območje L. Sestava referenčnih goriv izraža skrajne variacije vrednosti Sλ.

Osnovni motor izpolnjuje zahteve tega pravilnika o referenčnih gorivih GR (gorivo 1) in G25 (gorivo 2) iz Priloge 5 brez kakršnega koli ročnega prilagajanja sistema za napajanje motorja z gorivom med obema preskusoma (zahtevano je samprilagajanje). Po menjavi goriva je dovoljen en vroči cikel WHTC prilagoditvenega teka brez merjenja. Po prilagoditvenem teku se motor ohladi v skladu z odstavkom 7.6.1 Priloge 4.

4.6.3.2. Pri motorjih, ki uporabljajo utekočinjeni zemeljski plin/utekočinjeni biometan (LNG), osnovni motor izpolnjuje zahteve tega pravilnika o referenčnih gorivih GR (gorivo 1) in G20 (gorivo 2) iz Priloge 5 brez kakršnega koli ročnega prilagajanja gorivu motorja med obema preskusoma (zahtevano je samoprilagajanje). Po menjavi goriva je dovoljen en vroči cikel WHTC prilagoditvenega teka brez merjenja. Po prilagoditvenem teku se motor ohladi v skladu z odstavkom 7.6.1 Priloge 4.

4.6.4. Za motor, ki za gorivo uporablja komprimirani zemeljski plin/biometan (CNG) in je samoprilagodljiv za območje visokokaloričnih (H-gases) in nizkokaloričnih (L-gases) plinov in ki z uporabo stikala preklaplja med območjem H in območjem L, se osnovni motor pri vsakem položaju stikala preskusi na ustrezno referenčno gorivo, kot je za vsako območje posebej določeno v Prilogi 5. Gorivi sta GR (gorivo 1) in G23 (gorivo 3) za območje visokokaloričnih plinov (H) ter G25 (gorivo 2) in G23 (gorivo 3) za območje nizkokaloričnih plinov (L). Osnovni motor mora izpolnjevati zahteve tega pravilnika za oba položaja stikala brez kakršnega koli prilagajanja gorivu med obema preskusoma na posameznem položaju stikala. Po menjavi goriva je dovoljen en vroči cikel WHTC prilagoditvenega teka brez merjenja. Po prilagoditvenem teku se motor ohladi v skladu z odstavkom 7.6.1 Priloge 4.

4.6.4.1. Na zahtevo proizvajalca se motor lahko preskusi s tretjim gorivom namesto G23 (gorivo 3), če je faktor λ-premika (Sλ) med 0,89 (tj. spodnjim območjem GR) in 1,19 (tj. gornjim območjem G25), na primer, če je gorivo 3 tržno gorivo. Rezultati tega preskusa se lahko uporabijo kot podlaga za ovrednotenje skladnosti proizvodnje.

4.6.5. Pri motorjih na zemeljski plin se razmerje med rezultati emisij "r" za vsako onesnaževalo določi takole:

ali

ter

4.6.6. Pri LPG proizvajalec dokaže, da se osnovni motor lahko prilagodi kateri koli sestavi goriva, ki bi se pojavila na tržišču.

Pri LPG se spreminja sestava C3/C4. Te razlike se kažejo v referenčnih gorivih; Osnovni motor izpolnjuje zahteve glede emisij za referenčni gorivi A in B iz Priloge 5 brez kakršnega koli prilagajanja gorivu med obema preskusoma. Po menjavi goriva je dovoljen en vroči cikel WHTC prilagoditvenega teka brez merjenja. Po prilagoditvenem teku se motor ohladi v skladu z odstavkom 7.6.1 Priloge 4.

4.6.6.1. Razmerje med rezultati emisij "r" se za vsako onesnaževalo določi takole:

4.7. Zahteve za homologacijo za omejeno vrsto goriva v primeru motorjev na prisilni vžig, ki za gorivo uporabljajo stisnjeni zemeljski plin/biometan (CNG) ali LPG.

4.7.1. Homologacija emisij izpušnih plinov iz motorja na zemeljski plin, ki je prirejen za delovanje na območju visokokaloričnih (H) ali nizkokaloričnih (L) plinov.

4.7.1.1. Osnovni motor se preskusi na ustrezno referenčno gorivo, kot je določeno v Prilogi 5, za ustrezno območje. Gorivi sta GR (gorivo 1) in G23 (gorivo 3) za območje visokokaloričnih plinov (H) ter G25 (gorivo 2) in G23 (gorivo 3) za območje nizkokaloričnih plinov (L). Osnovni motor mora izpolnjevati zahteve iz tega pravilnika brez kakršnega koli prilagajanja gorivu med preskusoma. Po menjavi goriva je dovoljen en vroči cikel WHTC prilagoditvenega teka brez merjenja. Po prilagoditvenem teku se motor ohladi v skladu z odstavkom 7.6.1 Priloge 4.

4.7.1.2. Na zahtevo proizvajalca se motor lahko preskusi s tretjim gorivom namesto G23 (gorivo 3), če je faktor λ-premika (Sλ) med 0,89 (tj. spodnjim območjem GR) in 1,19 (tj. gornjim območjem G25), na primer, če je gorivo 3 tržno gorivo. Rezultati tega preskusa se lahko uporabijo kot podlaga za ovrednotenje skladnosti proizvodnje.

4.7.1.3. Razmerje med rezultati emisij "r" se za vsako onesnaževalo določi takole:

ali

ter

4.7.1.4. Ob dobavi kupcu ima motor oznako v skladu z odstavkom 4.12.8, na kateri je navedeno, za katero območje plinov je motor homologiran.

4.7.2. Homologacija za emisije izpušnih plinov iz motorja, ki za gorivo uporablja zemeljski plin ali LPG in je predviden za delovanje na eno specifično sestavo goriva.

4.7.2.1. Pri zemeljskem plinu osnovni motor izpolnjuje zahteve glede emisij za referenčni gorivi GR in G25, pri LPG pa za referenčni gorivi A in B iz Priloge 5. Fina nastavitev sistema za dovajanje goriva med preskusi je dovoljena. Tako fino uravnavanje predstavlja ponovno kalibriranje podatkovne baze dovajanja goriva, ne da bi se pri tem kakor koli spreminjala osnovna strategija krmiljenja ali osnovna zgradba podatkovne baze. Po potrebi se dovoli zamenjava delov, ki so neposredno povezani s količino pretoka goriva, kot so vbrizgalne šobe.

4.7.2.2. Na zahtevo proizvajalca se lahko motor preskusi na referenčnih gorivih GR in G23 oziroma na G25 in G23, vendar v tem primeru homologacija velja samo za pline razreda H oziroma razreda L.

4.7.2.3. Ob dobavi kupcu je motor opremljen z oznako iz odstavka 4.12.8, na kateri je navedeno, za katero sestavo goriva je motor kalibriran.

4.8. Zahteve za homologacijo, specifično za gorivo, v primeru motorjev s pogonom na utekočinjeni zemeljski plin/utekočinjeni biometan (LNG)

Pri motorjih s pogonom na utekočinjen zemeljski plin/utekočinjeni biometan se lahko homologacija, specifična za gorivo, podeli na podlagi zahtev iz odstavkov 4.8.1 do 4.8.2.

4.8.1. Pogoji za vlogo za homologacijo, specifično za gorivo, v primeru motorjev s pogonom na utekočinjeni zemeljski plin/utekočinjeni biometan (LNG).

4.8.1.1. Proizvajalec lahko zaprosi za homologacijo, specifično za gorivo, le za motor, ki je kalibriran za določeno sestavo utekočinjenega zemeljskega plina/utekočinjenega biometana (LNG) (4), katere faktorλ-premika se ne razlikuje za več kot 3 odstotke od faktorja λ-premika goriva G20 iz Priloge 5 in katere vsebnost etana je največ 1,5 odstotka.

4.8.1.2. V vseh drugih primerih proizvajalec zaprosi za homologacijo za univerzalno gorivo v skladu s specifikacijami iz odstavka 4.6.3.2.

4.8.2. Posebne zahteve za preskušanje v primeru homologacije, specifične za gorivo (LNG).

4.8.2.1. Pri družini motorjev, ki uporabljajo dvojno gorivo in so motorji kalibrirani za določeno sestavo utekočinjenega zemeljskega plina/utekočinjenega biometana (LNG)2, katere faktor λ-premika se ne razlikuje za več kot 3 odstotke od faktorja λ-premika goriva G20 iz Priloge 5 in katere vsebnost etana je največ 1,5 odstotka, se osnovni motor preskusi le na referenčno gorivo G20, kakor je določeno v Prilogi 5.

4.9. Homologacija emisij izpušnih plinov za člana družine motorjev

4.9.1. Razen v primeru iz odstavka 4.8.2 se homologacija osnovnega motorja brez dodatnega preskušanja razširi na celotno družino za vse sestave goriva v določenem območju, za katerega je osnovni motor homologiran (v primeru motorjev iz odstavka 4.7.2), ali za isto vrsto goriv (v primeru motorjev iz odstavka 4.6 ali 4.7), za katero je osnovni motor homologiran.

4.9.2. Če tehnična služba ugotovi, da predložena vloga glede na izbrani osnovni motor ne predstavlja celotne družine motorjev iz dela 1 Priloge 1, mora tehnična služba izbrati ter preskusiti nadomesten in po potrebi dodaten referenčni preskusni motor.

4.10. Zahteve za homologacijo za vgrajene sisteme za diagnostiko na vozilu

4.10.1. Proizvajalci zagotovijo, da so vsi sistemi motorjev in vozila opremljeni s sistemom OBD.

4.10.2. Sistem OBD je zasnovan, sestavljen in nameščen na vozilo v skladu s Prilogo 9A tako, da lahko prepoznava, beleži in sporoča vrsto poslabšanja ali napake iz navedene priloge med celotno življenjsko dobo vozila.

4.10.3. Proizvajalec zagotovi, da je sistem OBD skladen z zahtevami iz Priloge 9A, vključno z zahtevami za učinkovitost OBD med uporabo, pri vseh običajnih in razumno predvidljivih voznih razmerah, vključno s pogoji običajne uporabe iz Priloge 9B.

4.10.4. Pri preskusu s kvalificiranim okvarjenim sestavnim delom se v skladu s Prilogo 9B aktivira indikator nepravilnega delovanja sistema OBD. Indikator nepravilnega delovanja sistema OBD se lahko aktivira tudi, če je raven emisij nižja od mejnih vrednosti OBD iz Priloge 9B.

4.10.5. Proizvajalec zagotovi, da so izpolnjene določbe o učinkovitosti družine motorjev OBD med uporabo iz Priloge 9A.

4.10.6. Podatki o učinkovitosti OBD med uporabo se shranijo in so na voljo brez kakršnega koli šifriranja prek standardnega komunikacijskega protokola OBD s sistemom OBD v skladu z določbami Priloge 9A.

4.10.7. Če se proizvajalec tako odloči, so lahko sistemi OBD do datuma, navedenega v odstavku 13.2.3 za nove homologacije, skladni z nadomestnimi določbami iz Priloge 9A, ki se sklicujejo na ta odstavek.

4.10.8. Če se proizvajalec tako odloči, lahko do datuma, navedenega v odstavku 13.2.2 za nove homologacije, uporabi nadomestne določbe za spremljanje delcev pri dizelskih motorjih (DPF), kot je določeno v odstavku 2.3.2.2 Priloge 9A.

4.11. Zahteve za homologacijo za nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja

4.11.1. Proizvajalec zagotovi, da so nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja, namenjene namestitvi na homologirane sisteme motorjev ali vozila, zajeta v tem pravilniku, homologirane kot samostojne tehnične enote v skladu z zahtevami iz odstavkov od 4.11.2 do 4.11.5.

V tem pravilniku se katalizatorji, naprave za NOx in filtri za delce obravnavajo kot naprave za uravnavanje onesnaževanja.

4.11.2. Za originalne nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja, ki spadajo pod tip iz odstavka 3.2.12 Dodatka 1 k Prilogi 1 in so namenjene za namestitev na vozilo, na katerega se sklicuje ustrezni homologacijski dokument, se ne zahteva, da so skladne z vsemi določbami Priloge 13, če izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 2.1, 2.2 in 2.3 navedene priloge.

4.11.3. Proizvajalec zagotovi, da originalna naprava za uravnavanje onesnaževanja nosi identifikacijske oznake.

4.11.4. Identifikacijske oznake iz odstavka 4.11.3 vključujejo naslednje podatke:

4.11.5. Nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja se homologirajo le v skladu s tem pravilnikom, ko se v Prilogi 13 k temu pravilniku (5) uvedejo posebne preskusne zahteve..

4.12. Homologacijske oznake in označevanje za sisteme motorjev in vozila

4.12.1. Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (trenutno 06, v skladu s serijo sprememb 06) označujeta serijo sprememb, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika v času izdaje homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu motorja ali vozila.

4.12.2. Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije ali o dokončnem prenehanju proizvodnje tipa motorja ali vozila v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 2A, 2B ali 2C k temu pravilniku. Vrednosti, izmerjene med preskusom tipa, se prav tako navedejo.

4.12.3. Na vsak motor, skladen s tipom motorja, homologiranim po tem pravilniku, ali na vsako vozilo, skladno s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, se na vidno in zlahka dostopno mesto pritrdi mednarodno homologacijsko oznako, ki jo sestavlja:

LNG20 pri motorju, ki je homologiran in kalibriran za določeno sestavo utekočinjenega zemeljskega plina/utekočinjenega biometana (LNG), katere faktor λ-premika se ne razlikuje za več kot 3 odstotke od faktorja λ-premika plina G20 iz Priloge 5 in katere vsebnost etana je največ 1,5 odstotka;

HLt za motor, ki je homologiran in kalibriran za specifično sestavo plina v območju H ali območju L in ga je mogoče s fino nastavitvijo dovajanja goriva motorju nastaviti na drug specifičen plin iz območja H ali L;

Lt za motor, ki je homologiran in kalibriran za specifično sestavo plina iz območja L in ga je mogoče s fino nastavitvijo dovajanja goriva motorju nastaviti na drug specifičen plin iz območja L;

Ht za motor, ki je homologiran in kalibriran za specifično sestavo plina iz območja H in ga je mogoče s fino nastavitvijo dovajanja goriva motorju nastaviti na drug specifičen plin iz območja H;

HL za motor, ki je homologiran in kalibriran za pline iz območij H in L;

Homologacijska oznaka vsebuje tudi pomišljaj in dodatno črko, postavljeno za številko homologacije, na podlagi katere se razlikuje stopnjo, za katero je bila v skladu z odstavkom 13.2 homologacija podeljena in sporočena v preglednici 1 v Prilogi 3.

4.12.4. Če je vozilo skladno s homologiranim tipom po enem ali več drugih pravilnikih, priloženih Sporazumu, v državi, ki je homologacijo podelila v skladu s tem pravilnikom, simbola, predpisanega v odstavku 4.12.3.1, ni treba ponoviti. V takem primeru se številka pravilnika in homologacije ter dodatni simboli iz vseh pravilnikov, po katerih je bila podeljena homologacija v skladu s tem pravilniku, uvrstijo v navpične stolpce desno od simbola, predpisanega v odstavku 4.12.3.1.

4.12.5. Homologacijska oznaka se namesti v bližino tablice s podatki, ki jo je namestil proizvajalec homologiranega tipa, ali nanjo.

4.12.6. Priloga 3 k temu pravilniku prikazuje primere homologacijskih oznak.

4.12.7. Na motorju, homologiranem kot samostojna tehnična enota, sta poleg oznake o homologaciji še:

4.12.8. Oznake

Pri motorjih, ki za gorivo uporabljajo zemeljski plin ali LPG in je njihova homologacija omejena na vrsto goriva, se uporabljajo naslednje oznake:

4.12.8.1. Vsebina

Podani so naslednji podatki:

Črke in številke morajo biti visoke najmanj 4 mm.

Opomba: Če zaradi pomanjkanja prostora tako označevanje ni mogoče, se lahko uporabi poenostavljena koda. V takem primeru so vsakomur, ki polni posodo za gorivo ali vzdržuje ali popravlja motor in njegovo dodatno opremo, ter tudi zadevnim pristojnim organom na voljo lahko dostopna pojasnila, ki vključujejo vse navedene informacije. Mesto in vsebina teh pojasnil se določita z dogovorom med proizvajalcem in homologacijskim organom.

4.12.8.2. Značilnosti

Oznake se morajo ohraniti vso življenjsko dobo motorja. Biti morajo jasno čitljive, njihove črke in številke pa neizbrisne. Razen tega morajo biti oznake pritrjene tako, da pritrditev vzdrži vso življenjsko dobo motorja in oznak ni mogoče odstraniti, ne da bi jih uničili ali poškodovali.

4.12.8.3. Namestitev

Oznake je treba varno namestiti na del motorja, ki je potreben za normalno delovanje motorja in ga običajno ni treba zamenjati med življenjsko dobo motorja. Poleg tega morajo biti oznake na takem mestu, da so zlahka vidne, potem ko je bil motor dopolnjen z vso dodatno opremo, potrebno za njegovo delovanje.

4.13. V primeru vloge za podelitev homologacije za tip vozila glede na njegov motor se oznaka iz odstavka 4.12.8 prav tako namesti v bližini odprtine za polnjenje goriva.

4.14. V primeru vloge za podelitev homologacije za tip vozila s homologiranim motorjem se oznaka iz odstavka 4.12.8 prav tako namesti v bližini odprtine za polnjenje goriva.

5. ZAHTEVE IN PRESKUSI

5.1. Splošne opombe

5.1.1. Proizvajalci morajo opremiti vozila in motorje tako, da so sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisije, načrtovani, izdelani in sestavljeni tako, da vozilu ali motorju med normalno uporabo omogočijo skladnost s tem pravilnikom.

5.1.2. Proizvajalec izvede tehnične ukrepe, s katerimi zagotovi, da se v skladu s tem pravilnikom emisije iz izpušne cevi učinkovito omejujejo med celotno običajno življenjsko dobo vozila in pri običajnih pogojih uporabe.

Ukrepi iz odstavka 5.1.2 vključujejo zagotavljanje varnosti cevi, spojev in priključkov, ki se uporabljajo v sistemih za uravnavanje emisij, tako da so skladni s prvotnim namenom načrtovanja.

Kateri koli sistem motorja in kateri koli element sestave, ki lahko vpliva na emisije plinastih in trdnih onesnaževal, se načrtuje, izdela, sestavi in namesti tako, da se omogoči skladnost motorja med normalno uporabo z določbami tega pravilnika. Proizvajalec zagotovi tudi skladnost z zahtevami zunaj pogojev preskusnega cikla iz odstavka 5.1.3 in Priloge 10.

Za pridobitev homologacije v primeru vozil s pogonom na bencin ali E85, proizvajalec zagotovi, da so izpolnjene posebne zahteve za dovodne odprtine posod za gorivo vozil s pogonom na bencin ali E85, kot so določene v odstavku 6.3.

5.1.3. Zahteve za omejitev emisij zunaj pogojev preskusnega cikla

5.1.4. Potrebna dokumentacija

Dokumentacijski paket, ki se zahteva v odstavku 3 ter omogoča homologacijskemu organu, da oceni strategije uravnavanja emisij in sisteme, vgrajene v vozilo in motor, da se zagotovi pravilno delovanje ukrepov za uravnavanje emisij NOx, mora biti na voljo v naslednjih delih:

Formalni dokumentacijski paket je lahko kratek, če vključuje dokaze, da so bile opredeljene vse izstopne vrednosti, ki jih dovoljuje matrica, pridobljena iz obsega nadzora vnosov posameznih enot. V dokumentaciji mora biti opisano delovanje sistema za prisilo voznika iz Priloge 11, vključno s parametri, ki so potrebni za pridobivanje informacij, povezanih s tem sistemom. To gradivo shrani homologacijski organ.

Razširjen dokumentacijski paket mora vključevati informacije o delovanju vseh pomožnih in osnovnih strategij za uravnavanje emisij, vključno z opisom parametrov, ki jih spremeni katera koli pomožna strategija za uravnavanje emisij, in mejnih pogojev, pod katerimi deluje pomožna strategija za uravnavanje emisij, ter navedbo, katere pomožne in osnovne strategije za uravnavanje emisij bodo verjetno aktivne pod pogoji za preskusne postopke iz Priloge 10. Razširjen dokumentacijski paket mora vključevati opis logike sistema za uravnavanje goriva, strategij krmiljenja in stikalnih točk v vseh načinih delovanja. Vključevati mora tudi popoln opis sistema za prisilo voznika, ki ga zahteva Priloga 11, vključno s povezanimi strategijami spremljanja.

Razširjen dokumentacijski paket ostane strogo zaupen. Hrani ga lahko homologacijski organ ali ga, po presoji homologacijskega organa, zadrži proizvajalec. Če dokumentacijski paket zadrži proizvajalec, ga mora homologacijski organ, potem ko ga pregleda in odobri, označiti in opremiti z datumom. Homologacijskemu organu ga je treba dati na voljo za pregled ob homologaciji ali kadar koli med veljavnostjo homologacije.

5.1.5. Določbe za varnost elektronskega sistema

Splošne zahteve, vključno s posebnimi zahtevami za varnost elektronskega sistema, so določene v odstavku 4 Priloge 9B k temu pravilniku in opisane v odstavku 2 Priloge 9A.

5.2. Tehnične zahteve, ki se nanašajo na emisije plinastih in trdnih onesnaževal

5.2.1. Pri opravljanju preskusov iz Priloge 4 emisije plinastih in trdnih onesnaževal ne presegajo količin, prikazanih v preglednici 1.

5.2.2. Pri motorjih na prisilni vžig, za katere se izvaja preskus iz Priloge 6, je pri normalnem prostem teku motorja najvišja dovoljena vsebnost ogljikovega monoksida v izpušnih plinih tista, ki jo navaja proizvajalec vozila. Kljub temu pa najvišja vsebnost ogljikovega monoksida ne sme presegati 0,3 vol. %.

Pri visokem prostem teku vsebnost ogljikovega monoksida na prostornino izpušnih plinov ne sme presegati 0,2 %, pri tem pa mora biti hitrost motorja vsaj 2 000 min-1 in vrednost lambda 1 ± 0,03 ali v skladu s tehničnimi podatki proizvajalca.

5.2.3. V primeru zaprtega ohišja motorja proizvajalci zagotovijo, da za preskuse iz odstavkov 6.10 in 6.11 Priloge 4 prezračevalni sistem motorja ne dovoljuje emisije nobenega plina iz ohišja motorja v ozračje. Če je ohišje motorja odprtega tipa, se emisije izmerijo in prištejejo k emisijam iz izpušne cevi v skladu z določbami iz odstavka 6.10 Priloge 4.

5.3. Mejne vrednosti emisij

Preglednica 1 prikazuje emisije, ki se uporabljajo za ta pravilnik.

Preglednica 1

Mejne vrednosti emisij

5.4. Trajnost in faktorji poslabšanja

Proizvajalec določi faktorje poslabšanja, ki se bodo uporabljali za dokazovanje, da so med običajno življenjsko dobo, določeno v nadaljevanju, plinaste emisije in emisije delcev iz družine motorjev ali družine motorjev glede na sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov skladne z ustreznimi mejnimi vrednostmi emisij iz odstavka 5.3.

Postopki za dokazovanje skladnosti sistema motorja ali družine motorjev glede na sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov med običajno življenjsko dobo so določeni v Prilogi 7.

V ta namen veljajo za opravljanje preskusov trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja za pridobitev homologacije in preskusov skladnosti vozil ali motorjev v uporabi naslednje prevožene razdalje in obdobja:

160 000 km ali pet let, kar koli nastopi prej, če so z motorji opremljena vozila kategorij M1, N1 in M2;

300 000 km ali šest let, kar koli nastopi prej, če so z motorji opremljena vozila kategorij N2, N3 z največjo tehnično dovoljeno maso do vključno 16 ton in M3 razreda I, razreda II in razreda A, in razreda B z največjo tehnično dovoljeno maso do vključno 7,5 ton;

700 000 km ali sedem let, kar koli nastopi prej, če so z motorji opremljena vozila kategorije N3 z največjo tehnično dovoljeno maso večjo od 16 ton in kategorije M3 razreda III in razreda B z največjo tehnično dovoljeno maso večjo od 7,5 ton.

5.5. Zahteve za zagotovitev pravilnega delovanja nadzornih ukrepov za NOx

5.5.1. Pri vlogi za homologacijo proizvajalci homologacijskemu organu predložijo informacije, ki dokazujejo, da sistem za NOx ohranja svojo funkcijo uravnavanja emisij pri vseh pogojih, ki so redno prisotni v regiji (npr. Evropski uniji), zlasti pri nizkih temperaturah.

Poleg tega proizvajalci homologacijskemu organu predložijo informacije o strategiji delovanja katerega koli sistema za vračanje izpušnih plinov v valj (EGR), vključno z informacijami o delovanju pri nizkih temperaturah okolja.

Te informacije morajo vključevati tudi opis morebitnih učinkov na emisije pri delovanju sistema pri nizkih temperaturah okolja.

Informacije o preskusih in postopkih za izpolnjevanje teh zahtev so na voljo v Prilogi 11.

6. VGRADNJA V VOZILO

6.1. Motor se vgradi v vozilo tako, da so izpolnjene homologacijske zahteve. Upoštevajo se naslednje značilnosti v zvezi s homologacijo motorja:

značilnosti sistema za naknadno obdelavo izpušnih plinov so v skladu s tistimi, ki so za homologacijo motorja navedene v delu 1 Priloge 1.

6.2. Vgradnja homologiranega motorja v vozilo

Vgradnja motorja, homologiranega kot samostojna tehnična enota, v vozilo poleg tega izpolnjuje naslednje zahteve:

6.3. Dovodne odprtine posod za gorivo pri motorjih, ki za gorivo uporabljajo bencin ali E85

vozilo je razločno, čitljivo in neizbrisno označeno s simbolom za neosvinčeni bencin iz standarda ISO 2575:2004 na takšnem mestu, da ga lahko oseba, ki polni posodo za gorivo, takoj opazi. Dovoljene so dodatne oznake.

Zagotoviti je treba ukrepe, s katerimi se preprečijo čezmerne emisije izhlapevanja in razlitje goriva zaradi manjkajočega pokrova na posodi za gorivo. To se lahko doseže z enim od naslednjih ukrepov:

7. DRUŽINA MOTORJEV

7.1. Parametri, ki opredeljujejo družino motorjev

Družina motorjev, kot jo določi proizvajalec, je skladna z odstavkom 5.2 Priloge 4.

Pri motorju, ki uporablja dvojno gorivo, družina motorjev izpolnjuje tudi dodatne zahteve iz odstavka 3.1.1 Priloge 15.

7.2. Izbira osnovnega motorja

Osnovni motor družine se izbere v skladu z zahtevami iz odstavka 5.2.4 Priloge 4.

Pri motorju, ki uporablja dvojno gorivo, družina osnovnih motorjev izpolnjuje tudi dodatne zahteve iz odstavka 3.1.2 Priloge 15.

7.3. Razširitev, ki v družino motorjev vključuje nov sistem motorja

7.4. Parametri, ki opredeljujejo družino motorjev OBD

Družina motorjev OBD se opredeli z osnovnimi parametri konstrukcije, ki so skupni sistemom motorjev v družini, v skladu z odstavkom 6.1 Priloge 9B.

8. SKLADNOST PROIZVODNJE

8.1. Vsak motor ali vozilo, ki ima v skladu s tem pravilnikom nameščeno homologacijsko oznako, mora biti proizvedeno tako, da je glede na opis iz homologacijskega obrazca in njegovih prilog v skladu s homologiranim tipom. Postopki za nadzor skladnosti proizvodnje so v skladu s tistimi iz Dodatka 2 k Sporazumu iz leta 1958 (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2), pri čemer morajo biti izpolnjene zahteve iz odstavkov od 8.2 do 8.5.

Skladnost proizvodnje se ocenjuje na podlagi posebnih pogojev iz tega odstavka in ustreznih statističnih metod iz dodatkov 1, 2 in 3.

8.2. Splošne zahteve

Pri uporabi dodatkov 1, 2 ali 3 se izmerjene emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorjev, ki so predmet preverjanja skladnosti proizvodnje, prilagodijo z ustreznimi faktorji poslabšanja za tisti motor, kot je navedeno v dopolnilu k certifikatu o homologaciji, podeljenem v skladu s tem pravilnikom.

8.3. Emisije onesnaževal

Trije motorji se vzamejo iz proizvodne serije zadevnih motorjev. Motorje se preskusi z WHTC in po potrebi z WHSC, da se preveri skladnost proizvodnje. Mejne vrednosti so določene v odstavku 5.3.

Na podlagi preskusov naključno izbranih motorjev v skladu z odstavkom 8.3.2.2 se šteje, da je proizvodna serija zadevnih motorjev skladna, če je po preskusnih merilih iz ustreznega dodatka sprejeta odločitev, da so emisije vseh onesnaževal ustrezne, in da ni skladna, če je za eno od onesnaževal sprejeta odločitev, da emisije niso ustrezne.

Slika 1

Shematski prikaz preskušanja skladnosti proizvodnje

Na zahtevo proizvajalca se lahko preskusi izvajajo tudi na motorjih, ki so bili utečeni, vendar do največ 125 ur. V tem primeru mora postopek utekanja motorja opraviti proizvajalec, ki se zaveže, da na teh motorjih ne bo izvedel nobenih prilagoditev.

Pri motorjih, ki za gorivo uporabljajo dizelsko gorivo, etanol (ED95), bencin, E85 in LPG, se lahko vsi ti preskusi izvedejo s tržnimi gorivi, ki se uporabljajo. Na zahtevo proizvajalca pa se lahko uporabijo tudi referenčna goriva iz Priloge 5. To pomeni, da se preskusi iz odstavka 4 pri vsakem plinskem motorju izvedejo najmanj z dvema referenčnima gorivoma.

V primeru spora zaradi neustreznosti motorjev na plinasto gorivo, kadar uporabljajo tržno gorivo, se preskusi izvedejo z referenčnim gorivom, na katerega je bil preskušen osnovni motor, ali z možnim dodatnim gorivom 3 iz odstavkov 4.6.4.1 in 4.7.1.2, na katero je bil morda preskušen osnovni motor. Nato se rezultat pretvori z izračunom, pri katerem se uporabijo ustrezni faktorji „r“, „ra“ ali „rb“, kot je opisano v odstavkih 4.6.5, 4.6.6.1 in 4.7.1.3. Če so r, ra ali rb manjši od ena, popravek ni potreben. Izmerjeni in izračunani rezultati kažejo, da motor izpolnjuje mejne vrednosti z vsemi ustreznimi gorivi (gorivi 1 in 2 ter, če je primerno, gorivo 3 pri motorjih na zemeljski plin ter gorivi A in B pri motorjih na LPG).

8. 4. Diagnostika na vozilu (OBD)

Iz proizvodne serije se naključno izbere motor, na katerem se opravijo preskusi iz Priloge 9B. Preskusi se lahko izvajajo na motorjih, ki so se utekali do največ 125 ur.

Če motor, vzet iz proizvodne serije, ne izpolnjuje zahtev iz odstavka 8.4.1, se iz proizvodne serije naključno vzame dodaten vzorec štirih motorjev, ki se preskusijo v skladu s Prilogo 9B. Preskusi se lahko izvajajo na motorjih, ki so se utekali do največ 125 ur.

8.5. Podatki o elektronski krmilni enoti (ECU), ki se zahtevajo za preskušanje v prometu

Na zahtevo homologacijskega organa proizvajalec dokaže razpoložljivost ali skladnost podatkov o ECU v serijski proizvodnji, tako da izvede ustrezne preskuse iz odstavkov od 8.5.1 do 8.5.4 na vzorcu motorjev istega tipa. Pravila o vzorčenju, vključno z merili za velikost vzorca in statističnimi merili za sprejem ali zavrnitev, so navedena odstavkih od 8.1 do 8.3 o preverjanju skladnosti emisij.

9. SKLADNOST VOZIL/MOTORJEV V PROMETU

9.1. Uvod

Ta odstavek določa zahteve za skladnost v prometu za tipe vozil, homologirane v skladu s tem pravilnikom.

9.2. Skladnost v prometu

9.2.1. Ukrepi za zagotavljanje skladnosti v prometu za vozila ali sisteme motorja, homologirane v skladu s tem pravilnikom, se v skladu z Dodatkom 2 k Sporazumu iz leta 1958 (E/ECE/324//E/ECE/TRANS/505/Rev.2) ter zahtevami iz Priloge 8 k temu pravilniku sprejmejo v primeru vozil ali sistemov motorja, homologiranih v skladu s tem pravilnikom.

9.2.2. Tehnični ukrepi, ki jih izvede proizvajalec, morajo zagotoviti, da se emisije iz izpušne cevi učinkovito omejujejo med celotno običajno življenjsko dobo vozil pri običajnih pogojih uporabe. Skladnost z določbami tega pravilnika se preverja med običajno življenjsko dobo sistema motorja, nameščenega v vozilu, pri običajnih pogojih uporabe v skladu s Prilogo 8 k temu pravilniku.

9.2.3. Proizvajalec sporoči rezultate preskušanja v prometu homologacijskemu organu, ki je podelil prvotno homologacijo v skladu s prvotnim načrtom. Vsako odstopanje od prvotnega načrta se ustrezno utemelji homologacijskemu organu.

9.2.4. Če se homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, ne strinja s proizvajalčevim poročanjem v skladu z odstavkom 10 Priloge 8 ali če predložena dokumentacija dokazuje nezadovoljivo skladnost v prometu, lahko homologacijski organ od proizvajalca zahteva, da izvede preskus za potrditev. Homologacijski organ prouči poročilo o potrdilnem preskusu, ki ga predloži proizvajalec.

9.2.5. Če homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, ni zadovoljen z rezultati preskusov v prometu ali potrdilnih preskusov v skladu z merili iz Priloge 8 ali na podlagi preskušanja v prometu, ki ga izvede pogodbenica, od proizvajalca zahteva, da predloži načrt popravnih ukrepov, s katerimi bo odpravil neskladnost iz odstavka 9.3 tega pravilnika in odstavka 9 Priloge 8.

9.2.6. Vsaka pogodbenica lahko sama izvede nadzorno preskušanje na podlagi postopka za preskušanje skladnosti v prometu iz Priloge 8 in o njem poroča. Beležijo se podatki o nabavi, vzdrževanju in sodelovanju proizvajalca pri dejavnostih. Na zahtevo homologacijskega organa homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, zagotovi potrebne informacije o homologaciji, da zagotovi preskušanje v skladu s postopkom iz Priloge 8.

9.2.7. Če pogodbenica ugotovi, da tip motorja ali vozila ni skladen z veljavnimi zahtevami tega odstavka (tj. odstavek 9.2) in Priloge 8, o tem prek svojega homologacijskega organa takoj obvesti homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo. Po prejemu takšne zahteve zadevna država članica potrebno preverjanje opravi takoj oziroma najpozneje v šestih mesecih od datuma zahteve.

Po tem obvestilu homologacijski organ pogodbenice, ki je podelila prvotno homologacijo, takoj sporoči proizvajalcu, da tip motorja ali vozila ne izpolnjuje zahtev teh določb.

9.2.8. Po obvestilu iz odstavka 9.2.7 in če se s predhodnim preskušanjem skladnosti v prometu dokaže skladnost, lahko homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, od proizvajalca zahteva, da opravi dodatne potrdilne preskuse po posvetovanju s strokovnjaki pogodbenice, ki je predložila sporočilo o neskladnem vozilu.

Če takšni podatki o preskusu niso na voljo, proizvajalec v 60 delovnih dneh po prejetju obvestila iz odstavka 9.2.7 navedenemu organu, ki je podelil prvotno homologacijo, bodisi predloži načrt popravnih ukrepov v skladu s členom 9.3 bodisi opravi dodatno preskušanje skladnosti v prometu z enakovrednim vozilom, da preveri, ali tip motorja ali vozila izpolnjuje zahteve. Če lahko proizvajalec ustrezno utemelji homologacijskemu organu, da potrebuje več časa za izvedbo dodatnega preskušanja, se mu lahko podaljšanje odobri.

9.2.9. Strokovnjaki pogodbenice, ki je predložila sporočilo o neskladnem tipu motorja ali vozila v skladu z odstavkom 9.2.7, so povabljeni, da si ogledajo izvajanje dodatnih preskusov skladnosti v prometu iz odstavka 9.2.8. Poleg tega se rezultati preskusov sporočijo navedeni državi članici in homologacijskim organom.

Če se s temi preskusi skladnosti v prometu ali potrdilnimi preskusi potrdi neskladnost tipa motorja ali vozila, homologacijski organ od proizvajalca zahteva, da predloži načrt popravnih ukrepov za odpravo neskladnosti. Načrt popravnih ukrepov je skladen z določbami odstavka 9.3 tega pravilnika in odstavkom 9 Priloge 8.

Če se s preskusi skladnosti v prometu ali potrdilnimi preskusi dokaže skladnost, proizvajalec homologacijskemu organu, ki je podelil prvotno homologacijo, predloži poročilo. Homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, poročilo pošlje državi članici, ki je predložila sporočilo o neskladnem tipu vozila, in homologacijskim organom. Poročilo vključuje rezultate preskusov v skladu z odstavkom 10 Priloge 8.

9.2.10. Homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, državo članico, ki je ugotovila, da tip motorja ali vozila ni skladen z veljavnimi zahtevami, obvešča o napredku in rezultatih razprav s proizvajalcem, preveritvenih preskusih ter popravnih ukrepih.

9.3. Popravni ukrepi

9.3.1. Na zahtevo homologacijskega organa in po preskušanju v prometu v skladu s členom 9.2 proizvajalec homologacijskemu organu predloži načrt popravnih ukrepov najpozneje v 60 delovnih dneh po prejetju obvestila homologacijskega organa. Če lahko proizvajalec homologacijskemu organu ustrezno utemelji, da potrebuje več časa za preiskavo vzroka neskladnosti, da bi lahko predložil načrt popravnih ukrepov, se lahko odobri podaljšanje.

9.3.2. Popravni ukrepi se uporabljajo za vse motorje v prometu, ki spadajo v iste družine motorjev ali družine motorjev OBD, in se razširijo tudi na družine motorjev ali družine motorjev OBD, ki bi lahko imele enake napake. Proizvajalec oceni potrebo po spremembi homologacijskih dokumentov in rezultat sporoči homologacijskemu organu.

9.3.3. Homologacijski organ se posvetuje s proizvajalcem ter se z njim dogovori glede načrta popravnih ukrepov in izvrševanja načrta. Če homologacijski organ, ki je podelil prvotno homologacijo, ugotovi, da dogovora ni mogoče doseči, sprejme vse potrebne ukrepe, vključno s preklicem homologacije, če je to potrebno, da zagotovi, da se proizvodnja vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, kakor je ustrezno, uskladi s homologiranim tipom. Homologacijski organ obvesti homologacijske organe drugih pogodbenic o sprejetih ukrepih. Če se homologacija prekliče, homologacijski organ v 20 delovnih dneh obvesti homologacijske organe drugih pogodbenic o preklicu in razlogih za preklic.

9.3.4. Homologacijski organ v 30 delovnih dneh od datuma, ko je od proizvajalca prejel načrt popravnih ukrepov, ta načrt potrdi ali zavrne. Homologacijski organ v istem času tudi obvesti proizvajalca in vse pogodbenice o svoji odločitvi glede potrditve ali zavrnitve načrta popravnih ukrepov.

9.3.5. Proizvajalec je odgovoren za izvedbo odobrenega načrta popravnih ukrepov.

9.3.6. Proizvajalec vodi evidenco o vsakem sistemu motorja ali vozilu, vrnjenem v popravilo in popravljenem ali spremenjenem, ter o delavnici, ki je popravilo izvedla. Homologacijski organ ima na zahtevo dostop do te evidence med izvajanjem načrta in v obdobju 5 let po koncu izvajanja načrta.

9.3.7. Kakršno koli popravilo ali sprememba iz odstavka 9.3.6 se zabeleži v certifikatu, ki ga proizvajalec predloži lastniku motorja ali vozila.

9.4. Zahteve in preskusi za preskušanje v prometu

9.4.1. Uvod

Ta odstavek (odstavek 9.4) določa specifikacije in preskuse podatkov ECU pri homologaciji za namen preskušanja v prometu.

9.4.2. Splošne zahteve

Za namen preskušanja v prometu mora sistem OBD v realnem času in s frekvenco najmanj 1 Hz kot obvezne informacije o pretoku podatkov dati na voljo izračunano vrednost obremenitve (navor motorja kot odstotek največjega navora in največjega razpoložljivega navora pri trenutni vrtilni frekvenci motorja), vrtilno frekvenco motorja, temperaturo hladilne tekočine motorja, trenutno porabo goriva ter referenčni največji navor motorja kot funkcijo vrtilne frekvence motorja.

Dostop do informacij, zahtevanih v odstavku 9.4.2.1, se zagotovi v skladu z zahtevami iz Priloge 9A in standardi iz Dodatka 6 k Prilogi 9B.

9.4.3. Preverjanje razpoložljivosti in skladnosti podatkov o ECU, ki se zahtevajo za preskušanje v prometu

Skladnost signala ECU za navor z zahtevami iz odstavkov 9.4.2.2 in 9.4.2.3 se dokaže z osnovnim motorjem družine motorjev pri določanju moči motorja v skladu s Pravilnikom št. 85 ter izvajanju preskusa WHSC v skladu z odstavkom 7.7 Priloge 4 in laboratorijskega preskušanja zunaj pogojev preskusnega cikla pri homologaciji v skladu z odstavkom 7 Priloge 10.

Skladnost signala ECU za navor z zahtevami iz odstavkov 9.4.2.2 in 9.4.2.3 se dokaže za vsakega člana družine motorjev pri določanju moči motorja v skladu s Pravilnikom št. 85. Za ta namen se izvedejo dodatne meritve pri več delnih obremenitvah in obratovalnih točkah vrtilne frekvence motorja (na primer pri načinih WHSC in nekaterih dodatnih naključnih točkah).

10. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

11. SPREMEMBA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA

12. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki sporočila, ki je skladno z vzorcem iz Priloge 2A, 2B ali 2C k temu pravilniku.

13. PREHODNE DOLOČBE

13.1. Splošne določbe

13.1.1. Od uradnega začetka veljavnosti sprememb 06 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacije v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 06.

13.1.2. Od uradnega datuma začetka veljavnosti serije sprememb 06 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, homologacijo ECE podelijo le, če motor izpolnjuje zahteve tega pravilnika, kot je bil spremenjen s serijo sprememb 06.

13.2. Nove homologacije

13.2.1. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, od datuma veljavnosti sprememb 06 tega pravilnika podelijo homologacijo ECE za sistem motorja ali vozilo le, če izpolnjuje:

zahteve za spremljanje mejnih vrednosti OBD za NOx, kot so določene v vrstici „obdobje uvajanja“ v preglednicah 1 in 2 Priloge 9A;

zahteve glede „obdobja uvajanja“ v zvezi s kakovostjo in porabo reagenta iz odstavkov 7.1.1.1 in 8.4.1.1 Priloge 11.

13.2.2. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, od 1. septembra 2014 podelijo homologacijo ECE za sistem motorja ali vozilo le, če izpolnjuje:

zahteve za spremljanje mejnih vrednosti OBD za NOx, kot so določene v vrstici „obdobje uvajanja“ v preglednicah 1 in 2 Priloge 9A;

zahteve glede „obdobja uvajanja“ v zvezi s kakovostjo in porabo reagenta iz odstavkov 7.1.1.1 in 8.4.1.1 Priloge 11.

13.2.3. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, od 31. decembra 2015 podelijo homologacijo ECE za sistem motorja ali vozilo le, če izpolnjuje:

zahteve za spremljanje mejnih vrednosti OBD za NOx, kot so določene v vrstici „splošne zahteve“ v preglednicah 1 in 2 Priloge 9A;

„splošne“ zahteve v zvezi s kakovostjo in porabo reagenta iz odstavkov 7.1.1 in 8.4.1 Priloge 11;

zahteve v zvezi z načrtom in izvajanjem tehnik spremljanja v skladu z odstavkoma 2.3.1.2 in 2.3.1.2.1 Priloge 9A;

13.3. Omejitev veljavnosti homologacij

13.3.1. S 1. januarjem 2014 homologacije, ki so podeljene v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 05, prenehajo veljati.

13.3.2. S 1. septembrom 2015 homologacije, ki so podeljene v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 06, in ne izpolnjujejo zahtev iz odstavka 13.2.1, prenehajo veljati.

13.3.3. S 31. decembrom 2016 homologacije, ki so podeljene v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 06, in ne izpolnjujejo zahtev iz odstavka 13.2.2, prenehajo veljati.

13.4. Posebne določbe

13.4.1. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, lahko nadaljujejo s podeljevanjem homologacij tistim sistemom motorjev ali vozilom, ki so skladni s katerimi koli prejšnjimi spremembami ali katero koli ravnjo tega pravilnika, če so namenjena za prodajo ali izvoz v države, ki v svoji nacionalni zakonodaji uporabljajo ustrezne zahteve.

13.4.2. Nadomestni motorji za vozila v uporabi

Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, lahko nadaljujejo s podeljevanjem homologacij tistim motorjem, ki izpolnjujejo zahteve iz tega pravilnika, kot je bil spremenjen s katerimi koli prejšnjimi spremembami ali kateri koli ravnjo tega pravilnika, če je motor namenjen zamenjavi za vozilo v uporabi in je zanj na dan začetka uporabe tega vozila veljal prejšnji standard.

13.4.3. Pri uporabi posebnih določb iz odstavka 13.4.1 ali odstavka 13.4.2 sporočilo o homologaciji iz odstavka 1.6 Dodatka k prilogama 2A in 2C vključuje informacije v zvezi s temi določbami.

14. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, IN HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov pošljejo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov, ki podelijo homologacijo in se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije.

(1) Kot je opredeljeno v Konsolidirani resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3), document ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, odstavek.2 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html.

(2) Na primer, če je posoda za plin prazna

(3) Ta odstavek je rezerviran za nadomestne določbe v zvezi z nadomestnimi zahtevami za OBD za lahka tovorna vozila in uravnavanje emisij NOx.

(4) To običajno velja za utekočinjeni biometan.

(5) Preden se lahko sestavijo homologacije, mora biti zaključen postopek staranja v Prilogi 13.

(6) Razločevalne številke pogodbenic Sporazuma iz leta 1958 so prikazane v Prilogi 3 h KonsolidiranI resoluciji o izdelavi vozil), dokument ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2/Amend.1 – www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.

Če so naravni logaritmi merjenih vrednosti (po uporabi ustreznih DF-jev) v seriji x1, x2,... xi in je L naravni logaritem mejne vrednosti za onesnaževala, potem se uporablja:

Šteje se, da imajo vrednosti onesnaževal iz odstavka 5.3 tega pravilnika, po uporabi ustreznih DF-jev, normalno logaritemsko porazdelitev in bi jih bilo treba pretvoriti tako, da se jim določijo naravni logaritmi. Vzemimo, da m0 in m označujeta najmanjšo in največjo velikost vzorca (m0 = 3 in m = 32) in da n označuje tekočo številko vzorca.

V preglednici 4 so vrednosti za odločitev o sprejemu in zavrnitvi izračunane po mednarodnem standardu ISO 8422/1991.

GR (1) in G23 (3) za H ter G25 (2) in G23 (3) za L,

V primeru motorjev tipa 1B, tipa 2B in tipa 3B, ki uporabljajo dvojno gorivo (tipi, kot so opredeljeni v Prilogi 15).

Opomba: zahteve za opremo, ki jo poganja motor, so različne pri preskusu emisij in preskusu moči.

(7) Please fill in here the upper and lower values for each variant.

Motor s stalnim deaktiviranjem prisile voznika, ki ga uporabljajo reševalne službe ali se uporablja v vozilih, zasnovanih in izdelanih za uporabo v oboroženih silah, civilni zaščiti, gasilskih službah in službah, ki so odgovorne za vzdrževanje javnega reda.: da/ne (1)

Katalizator SCR – P20EE – signali senzorjev NOx 1 in 2 – Razlika med signali senzorja 1 in senzorja 2 – Drugi cikel – Vrtilna frekvenca motorja, obremenitev motorja, temperatura katalizatorja, aktivnost reagenta, masni pretok izpušnih plinov – En preskusni cikel OBD (WHTC, vroči del) – Preskusni cikel OBD (WHTC, vroči del)

Sklicevanje proizvajalca na informacije, povezane z OBD, ki se zahtevajo v odstavkih 3.1.4 (d) in 3.3.4 tega pravilnika, da bi se zagotovila skladnost z določbami o dostopu do OBD vozila, ali

Sklicevanje proizvajalca na dokumentacijo OBD, ki se zahteva v odstavku 3.1.4 (c) in odstavku 3.3.4 tega pravilnika ter je določena v Prilogi 9A k temu pravilniku za namene homologacije sistema OBD

Največji gib ventilov, koti odpiranja in zapiranja ali podatki o časih odpiranja in zapiranja glede na mrtve točke batov pri alternativnih sistemih krmiljenja Za spremenljive sisteme določanja časa, najnižji in najvišji čas

Opis in risbe sesalnih cevi in njihovih dodatkov (posoda za vsesani zrak, grelne naprave, dodatni vstopi za zrak itn.)

Sklicevanje proizvajalca na dokumentacijski paket, ki se zahteva v odstavkih 3.1, 3.2 in 3.3 tega pravilnika ter omogoča homologacijskemu organu, da oceni strategije uravnavanja emisij in sisteme, vgrajene v motor, da se zagotovi pravilno delovanje ukrepov za uravnavanje emisij NOx

Za sestavne dele in samostojne tehnične enote mesto in način namestitve homologacijske oznake:.

Naslednje informacije, če je potrebno, se predložijo v treh izvodih in morajo vsebovati kazalo. Morebitne risbe morajo biti dovolj podrobne in predložene v ustreznem merilu ter v formatu A4 ali zložene na ta format. Morebitne fotografije morajo biti dovolj podrobne.

Ta opisni list se nanaša na homologacijo v skladu s Pravilnikom št. 49. Nanaša se na ukrepe, ki jih je treba sprejeti proti emisijam plinastih in trdnih onesnaževal iz sistemov motorjev in vozil. Povezan je z:

Pri motorjih tipa 1B in tipa 2B, ki uporabljajo dvojno gorivo, se preglednici izpolni za vsak preskušeni način (način z dvojnim gorivom in dizelski način).

Vrednosti za FP in emisije na preskusih WHSC (po potrebi) in WHTC je treba navesti v preglednici spodaj.

Pri motorjih tipa 1B in tipa 2B, ki uporabljajo dvojno gorivo, se preglednici izpolnita za vsak preskušeni način (način z dvojnim gorivom in dizelski način)

Vrednosti za FP in emisije na preskusih WHSC (po potrebi) in WHTC je treba navesti v preglednici spodaj.

(8) „Splošne“ zahteve v zvezi s kakovostjo in porabo reagenta iz odstavkov 7.1.1 in 8.4.1 Priloge 11.

(7) Zahteve glede „obdobja uvajanja“ v zvezi s kakovostjo in porabo reagenta iz odstavkov 7.1.1.1 in 8.4.1.1 Priloge 11.

(4) Zahteve v zvezi z načrtom in izvajanjem tehnik spremljanja v skladu z odstavkoma 2.3.1.2 in 2.3.1.2.1 Priloge 9A.

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na motor/vozilo na zemeljski plin tipa HL, pomeni, da je bil zadevni tip motorja/vozila homologiran na Švedskem (E5) v skladu s Pravilnikom št. 49 (v tem primeru stopnja C) in Pravilnikom št. 85 (1) . Prvi dve števki številke homologacijske pomenita, da je na dan podelitve zadevnih homologacij Pravilnik št. 49 vključeval spremembe 06, Pravilnik št. 85 pa je ohranil prvotno obliko.

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na motor ali vozilo v skladu z odstavkom 4 tega pravilnika, pomeni, da je bil zadevni tip motorja ali vozila homologiran na Švedskem (E5) v skladu s Pravilnikom št. 49, spremembami 06, pod št. homologacije 2439. Črka za homologacijsko oznako označuje stopnjo zahtev, ki so podrobno prikazane v preglednici 1 (v tem primeru stopnja C). Poleg tega ločena pripona za nacionalnim simbolom (in nad številko pravilnika) navaja tip motorja, dodeljen v preglednici 2 (v tem primeru „Q“ – za utekočinjeni naftni plin).

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na motor ali vozilo v skladu z odstavkom 4 tega pravilnika, pomeni, da je bil zadevni tip motorja ali vozila homologiran na Švedskem (E5) v skladu s Pravilnikom št. 49, spremembami 06, pod št. homologacije 2439. Črka za homologacijsko oznako označuje stopnjo zahtev, ki so podrobno prikazane v preglednici 1 (v tem primeru stopnja C). Poleg tega ločena pripona za nacionalnim simbolom (in nad številko pravilnika) navaja vrsto goriva, opredeljeno v odstavku 4.12.3.3.6 tega pravilnika (v tem primeru HLt).

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na motor ali vozilo v skladu z odstavkom 4 tega pravilnika, pomeni, da je bil zadevni tip motorja ali vozila homologiran na Švedskem (E5) v skladu s Pravilnikom št. 49, spremembami 06, pod št. homologacije 2439. Črka za homologacijsko oznako označuje stopnjo zahtev, ki so podrobno prikazane v preglednici 1 (v tem primeru stopnja B). Poleg tega ločena pripona za nacionalnim simbolom (in nad številko pravilnika) navaja tip motorja, dodeljen v preglednici 2 (v tem primeru „ED“ – za etanol (ED95)).

Zgornja homologacijska oznaka, pritrjena na motor ali vozilo v skladu z odstavkom 4 tega pravilnika, pomeni, da je bil zadevni tip motorja ali vozila homologiran na Švedskem (E5) v skladu s Pravilnikom št. 49, spremembami 06, pod št. homologacije 2439. Črka za homologacijsko oznako označuje stopnjo zahtev, ki so podrobno prikazane v preglednici 1 (v tem primeru stopnja A). Poleg tega ločena pripona za nacionalnim simbolom (in nad številko pravilnika) navaja tip motorja, dodeljen v preglednici 2 (v tem primeru „D“ – za dizelsko gorivo).

V naslednjem diagramu so predstavljene splošna oblika, dimenzije in vsebina oznake. Opredeljeni so pomeni številk in črk ter navedeni viri za določanje ustrezne alternative za vsako homologacijo.

PRILOGA 4

PRESKUSNI POSTOPEK

1. UVOD

Ta priloga temelji na svetovno harmoniziranem globalnem tehničnem predpisu za certificiranje težkih motorjev (WHDC) (gtp) št. 4).

2 REZERVIRANO (1)

3. OPREDELITVE, SIMBOLI IN OKRAJŠAVE

3.1. Opredelitve pojmov

V tem pravilniku se uporabljajo naslednje opredelitve:

3.1.1. „največja deklarirana moč (Pmax)“ pomeni največjo moč v ES kW (neto moč), ki jo proizvajalec navede v vlogi za podelitev homologacije;

3.1.2. „časovni zamik“ pomeni časovno razliko med spremembo sestavnega dela, ki se meri v referenčni točki, in odzivom sistema na 10 odstotkih končnega odčitka (t10), pri čemer je sonda za vzorčenje opredeljena kot referenčna točka. Za plinaste komponente je to čas prenosa merjene komponente od sonde za vzorčenje do detektorja.

3.1.3. „premik“ pomeni razliko med odzivom ničelnega plina ali kalibrirnega plina merilnega instrumenta po preskusu emisij in pred njim;

3.1.4. „metoda redčenja s celotnim tokom“ pomeni postopek mešanja skupnega pretoka izpušnih plinov z zrakom za redčenje pred ločitvijo dela toka razredčenih izpušnih plinov za analizo;

3.1.5. „visoka vrtilna frekvenca (nhi)“ pomeni najvišjo vrtilno frekvenco motorja, pri kateri doseže 70 odstotkov največje deklarirane moči;

3.1.6. „nizka vrtilna frekvenca (nlo)“ pomeni najnižjo vrtilno frekvenco motorja, pri kateri doseže 55 % največje deklarirane moči;

3.1.7. „največja moč (Pmax)“ pomeni največjo moč v kW po navedbi proizvajalca;

3.1.8. „število vrtljajev pri največjem navoru“ pomeni vrtilno frekvenco motorja, pri kateri je iz motorja dobljen največji navor, kot določa proizvajalec;

3.1.9. „normiran navor“ pomeni navor motorja v odstotkih, normaliziran na največji razpoložljivi navor pri ustrezni vrtilni frekvenci;

3.1.10. „zahteva upravljavca“ pomeni vnos upravljavca motorja za nadzor moči motorja. Upravljavec je lahko oseba (tj. ročno) ali regulator (tj. samodejno), ki mehansko ali elektronsko signalizira vnos, ki zahteva izhodni signal motorja. Vnos je lahko s pedala ali signala za plin, ročice ali signala za krmiljenje lopute za zrak, ročice ali signala za gorivo, ročice ali signala za hitrost ali nastavitvene točke oziroma signala regulatorja;

3.1.11. „metoda redčenja z delnim tokom“ pomeni postopek, v katerem se loči del od skupnega pretoka izpušnih plinov in nato pred filtrom za vzorčenje delcev zmeša z ustrezno količino zraka za redčenje;

3.1.12. „preskusni cikel v ustaljenem stanju z rampami“ pomeni preskusni cikel z zaporedjem načinov preskušanja motorja v ustaljenem stanju z določenimi merili vrtilne frekvence in navora v vsakem načinu ter določenimi rampami med temi načini (WHSC);

3.1.13. „nazivna vrtilna frekvenca“ pomeni največjo vrtilno frekvenco pri polni obremenitvi, ki ga omogoča regulator, kot določa proizvajalec v svoji prodajni in servisni literaturi, ali, če regulator ne obstaja, vrtilno frekvenco, pri kateri je iz motorja dobljena največja moč, kot določa proizvajalec v svoji prodajni in servisni literaturi;

3.1.14. „odzivni čas“ pomeni časovno razliko med spremembo sestavnega dela, ki se meri v referenčni točki, in odzivom sistema na 90 odstotkih končnega odčitka (t90), pri čemer je sonda za vzorčenje opredeljena kot referenčna točka, kjer je sprememba merjenega sestavnega dela najmanj 60 odstotkov obsega skale in se zgodi v manj kot 0,1 sekunde; Odzivni čas sistema sestavljata časovni zamik do sistema in čas vzpona sistema;

3.1.15. „čas vzpona“ pomeni časovno razliko med 10- in 90-odstotnim odzivom končnega odčitka (t90 – t10);

3.1.16. „kalibrirni odziv“ pomeni srednji odziv na kalibrirni plin v 30-sekundnem časovnem intervalu;

3.1.17. „specifične emisije“ pomenijo masne emisije, izražene v g/kWh;

3.1.18. „preskusni cikel“ pomeni zaporedje preskusnih točk, od katerih ima vsaka določeno vrtilno frekvenco in navor ter jim mora motor slediti v ustaljenem stanju (preskus WHSC) ali v prehodnih pogojih delovanja (WHTC);

3.1.19. „transformacijski čas“ pomeni časovno razliko med spremembo sestavnega dela, ki se meri v referenčni točki, in odzivom sistema na 50 odstotkih končnega odčitka (t50), pri čemer je sonda za vzorčenje opredeljena kot referenčna točka. Transformacijski čas se uporablja za razvrstitev signalov različnih merilnih instrumentov;

3.1.20. „preskusni cikel prehodnega stanja“ pomeni preskusni cikel z zaporedjem normiranih vrednosti vrtilne frekvence in navora, ki se relativno hitro spreminjajo s časom (WHTC);

3.1.21 „ničelni odziv“ pomeni srednji odziv na ničelni plin v 30-sekundnem časovnem intervalu.

Slika 1

Definicije odziva sistema

3.2. Splošni simboli

Opis Enota Pojem a 1 — naklon regresije a 0 — odsek regresije na osi y A/F st — stehiometrično razmerje zrak-gorivo c ppm/vol % Koncentracija c d ppm/vol % koncentracija na suhi osnovi c w ppm/vol % koncentracija na vlažni osnovi cb ppm/vol % koncentracija ozadja C d — koeficient pretoka SSV c gas ppm/vol % koncentracija plinastih sestavin delci na kubični centimeter povprečna koncentracija delcev iz razredčenega izpušnega plina, popravljena za standardne pogoje (273,2 K in 101,33 kPa), v delcih na kubični centimeter cs,i delci na kubični centimeter ločeno merjenje koncentracije delcev v razredčenih izpušnih plinih iz števca delcev, popravljeno za naključnost in standardne pogoje (273,2 K in 101,33 kPa) d m premer di premer električne mobilnosti delcev (30, 50 ali 100 nm) d V m premer grla venturijeve šobe D 0 m3/s odsek na osi za kalibracijsko funkcijo črpalke PDP D — faktor redčenja Δt s časovni interval e število delcev, izpuščenih na kWh e gas g/kWh specifična emisija plinastih sestavin e PM g/kWh specifična emisija delcev e r g/kWh specifična emisija med regeneracijo e w g/kWh ponderirana specifična emisija E CO2 odstotek moteča občutljivost analizatorja NOx na CO2 E E odstotek učinkovitost etana E H2O odstotek moteča občutljivost NOx na vodno paro E M odstotek učinkovitost metana E NOx odstotek učinkovitost pretvornika NOx f Hz frekvenca vzorčenja podatkov f a — laboratorijski atmosferski faktor F s — stehiometrični faktor — redukcijski koeficient povprečne koncentracije delcev izločevalca hlapnih delcev, ki je specifičen za nastavitve redčenja, uporabljene pri preskusu. H a (g/kg) absolutna vlažnost polnilnega zraka H d (g/kg) absolutna vlažnost redčila i — spodnji indeks, ki označuje trenutno meritev (npr. 1 Hz) k — kalibracijski koeficient za popravek meritev števca števila delcev na raven referenčnega instrumenta, kadar ta ni že upoštevan v števcu števila delcev. Če je kalibracijski koeficient že upoštevan v števcu števila delcev, se za k v zgornji enačbi uporabi vrednost 1 k c — specifični faktor ogljika k f,d m3/kg goriva dodatna gorljiva prostornina suhih izpušnih plinov k f,w m3/kg goriva dodatna gorljiva prostornina mokrih izpušnih plinov k h,D — korekcijski faktor zaradi vlažnosti NOx za motorje na kompresijski vžig k h,G — korekcijski faktor zaradi vlažnosti NOx za motorje na prisilni vžig kr prilagoditev regeneracije v skladu z odstavkom 6.6.2, pri motorjih brez naknadne obdelave s periodično regeneracijo je kr = 1 k r,d — faktor za prilagoditev regeneracije navzdol k r,u — faktor za prilagoditev regeneracije navzgor k w,a — korekcijski faktor polnilnega zraka za preračun iz suhega v vlažno stanje k w,d — korekcijski faktor za redčilo za preračun iz suhega v vlažno stanje k w,e — korekcijski faktor razredčenih izpušnih plinov za preračun iz suhega v vlažno stanje k w,r — korekcijski faktor nerazredčenih izpušnih plinov za preračun iz suhega v vlažno stanje K V — kalibracijska funkcija CFV λ — razmerje presežnega zraka mb mg masa vzorca zbranih delcev redčila m d kg masa vzorca redčila, ki gre skozi filtre za vzorčenje delcev m ed kg skupna masa razredčenih izpušnih plinov skozi ves cikel m edf kg masa ekvivalenta razredčenih izpušnih plinov skozi ves cikel m ew kg skupna masa izpušnih plinov skozi ves cikel mex kg skupna masa razredčenih izpušnih plinov, odvzetih iz tunela za redčenje za vzorčenje števila delcev m f mg masa filtra za vzorčenje delcev m gas g masa plinastih emisij skozi ves preskusni cikel mp mg masa vzorca zbranih delcev m PM g masa emisij delcev skozi ves preskusni cikel mPM,corr g/preskus masa delcev, prilagojena glede na število delcev v odvzetem pretoku vzorca m se kg masa vzorca izpušnih plinov skozi ves preskusni cikel m sed kg masa razredčenih izpušnih plinov, ki prehajajo skozi tunel za redčenje m sep kg masa razredčenih izpušnih plinov, ki prehajajo skozi filtre za zbiranje delcev m ssd kg masa sekundarnega redčila M Nm navor M a g/mol. molska masa polnilnega zraka M d g/mol. molska masa redčila M e g/mol. molska masa izpušnih plinov M f Nm navor, ki ga absorbira dodatna oprema/oprema, ki se namesti M gas g/mol. molska masa plinastih sestavin M r Nm navor, ki ga absorbira dodatna oprema/oprema, ki se odstrani N — število delcev, izpuščenih med preskusnim ciklom n — število meritev nr — število meritev z regeneracijo n min–1 hitrost vrtenja motorja n hi min–1 visoka vrtilna frekvenca motorja n lo min–1 nizka vrtilna frekvenca motorja n pref min–1 preferenčna vrtilna frekvenca motorja n p r/s število vrtljajev črpalke PDP Ncold — skupno število delcev, izpuščenih med hladnim preskusnim ciklom WHTC Nhot — skupno število delcev, izpuščenih med vročim preskusnim ciklom WHTC Nin koncentracija delcev v zgornjem toku Nout koncentracija delcev v spodnjem toku p a : … kPa tlak nasičene pare polnilnega zraka motorja p b : … kPa skupni atmosferski tlak p d : … kPa tlak nasičene pare redčila p p : … kPa absolutni tlak p r : … kPa tlak vodne pare po hladilni kopeli p s : … kPa suh atmosferski tlak P kW moč P f kW moč, ki jo absorbira dodatna oprema/oprema, ki se namesti P r kW moč, ki jo absorbira dodatna oprema/oprema, ki se odstrani qex kg/s stopnja masnega pretoka števila delcev q mad kg/s masni pretok polnilnega zraka na suhi osnovi q maw kg/s masni pretok polnilnega zraka na vlažni osnovi q mCe kg/s masni pretok ogljika v nerazredčenih izpušnih plinih q mCf kg/s masni dotok ogljika v motor q mCp kg/s masni pretok ogljika v sistemu redčenja z delnim tokom q mdew kg/s masni pretok razredčenih izpušnih plinov na vlažni osnovi q mdw kg/s masni pretok redčila na vlažni osnovi q medf kg/s masni pretok ekvivalenta razredčenih izpušnih plinov na vlažni osnovi q mew kg/s masni pretok izpušnih plinov na vlažni osnovi q mex kg/s masni pretok vzorca, pridobljenega iz tunela za redčenje q mf kg/s masni pretok goriva q mp kg/s pretok vzorca izpušnih plinov v sistem redčenja z delnim tokom qsw kg/s stopnja masnega pretoka, ki se vrne v tunel za redčenje, da nadomesti odvzem števila delcev v vzorcu q vCVS m3/s prostorninski tok v sistemu CVS q vs dm3/min pretok sistema analizatorja izpušnih plinov q vt cm3/min pretok sledilnega plina r2 — determinacijski koeficient r d — razmerje redčenja r D — razmerje premerov v sistemu SSV r h — faktor odzivnosti ogljikovodikov pri detektorju FID r m — faktor odzivnosti metanola pri detektorju FID r p — razmerje tlakov v sistemu SSV r s — povprečno razmerje vzorcev s standardni odmik ρ kg/mł gostota ρe kg/mł gostota izpušnih plinov σ — standardni odmik T K absolutna temperatura T a K absolutna temperatura polnilnega zraka t s čas t 10 s čas med stopničastim vhodom in 10 % končnega odčitka t 50 s čas med stopničastim vhodom in 50 % končnega odčitka t 90 s čas med stopničastim vhodom in 90 % končnega odčitka u — razmerje med gostotami (ali molskimi masami) sestavin plinov in izpušnim plinom, deljeno s 1 000 V 0 m3/r prostornina plina, načrpanega v PDP na en vrtljaj V s dm3 prostornina sistema analizatorja izpušnih plinov W act kWh dejansko delo preskusnega cikla Wact, hot kWh dejansko delo cikla med hladnim preskusnim ciklom WHTC v skladu z odstavkom 7.8.6 Wact, hot kWh dejansko delo cikla med vročim preskusnim ciklom WHTC v skladu z odstavkom 7.8.6 W ref kWh referenčno delo preskusnega cikla X 0 m3/r kalibracijska funkcija PDP

3.3. Simboli in okrajšave za sestavo goriva

w ALF vsebnost vodika v gorivu, v % mase w BET vsebnost ogljika v gorivu, v % mase w GAM vsebnost žvepla v gorivu, v % mase w DEL vsebnost dušika v gorivu, v % mase w EPS vsebnost kisika v gorivu, v % mase α α molarno razmerje vodika (H/C) γ molarno razmerje žvepla (S/C) δ molarno razmerje dušika (N/C) ε molarno razmerje kisika (O/C)

v zvezi z gorivom CHαO ε N δ S γ

3.4. Simboli in okrajšave kemičnih sestavin

C1 ogljikovodik, ekvivalenten ogljiku 1 CH4 metan C2H6 etan C3H8 propan CO ogljikov monoksid CO2 ogljikov dioksid DOP dioktilftalat HC ogljikovodiki H2O voda NMHC ne-metanski ogljikovodiki NOx dušikovi oksidi NO dušikov oksid NO2 dušikov dioksid PM delci

3.5. Kratice

CFV Venturijeva cev s kritičnim pretokom CLD kemiluminescenčni detektor CVS vzorčenje s konstantno prostornino deNOx sistem za naknadno obdelavo NOx EGR vračanje izpušnih plinov v valj ET cev za izhlapevanje FID plamensko-ionizacijski detektor FTIR Fourierjev transformacijski infrardeči analizator GC plinski kromatograf HCLD ogrevani kemiluminescenčni detektor HFID ogrevani plamensko-ionizacijski detektor LDS spektrometer z laserskimi diodami LPG utekočinjen naftni plin. NDIR nedisperzni infrardeči (analizator) NG zemeljski plin NMC izločevalnik nemetanov OT izhodna cev PDP črpalka s prisilnim pretokom za natančno odvzemanje vzorcev Odstotek FS odstotek obsega skale PCF predklasifikator delcev PFS sistem z delnim tokom PNC števec števila delcev PND redčilo števila delcev PTS sistem za prenos delcev PTT cev za prenos delcev SSV Venturijeva cev s podzvočnim pretokom VGT turbina s spremenljivo geometrijo VPR odstranjevalec hlapnih delcev WHSC svetovno harmonizirani vozni cikel ustaljenega stanja WHTC svetovno harmonizirani prehodni vozni cikel

4. SPLOŠNE ZAHTEVE

Sistem motorja se načrtuje, izdela, sestavi in namesti tako, da se omogoči skladnost motorja med normalno uporabo z določbami iz te priloge v življenjski dobi, kot je opredeljeno v tem pravilniku, vključno s časom, ko je vgrajen v vozilo.

5. ZAHTEVE GLEDE DELOVANJA

5.1. Emisije plinastih in trdnih onesnaževal

Emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja se določijo v preskusnih ciklih WHTC in WHSC, kot je opisano v odstavku 7. Sistemi merjenja izpolnjujejo zahteve za linearnost iz odstavka 9.2 in specifikacije iz odstavka 9.3 (merjenje plinastih emisij), odstavka 9.4 (merjenje delcev) in Dodatka 2 tej prilogi.

Homologacijski organ lahko homologira tudi druge sisteme ali analizatorje, če ugotovi, da dajejo enakovredne rezultate v skladu z odstavkom 5.1.1.

5.1.1. Enakovrednost

Ugotavljanje enakovrednosti sistemov temelji na študiji korelacije med parom 7 (ali več) vzorcev obravnavanega sistema in enim od sistemov te priloge.

„Rezultati“ se nanašajo na vrednost uteženih emisij posameznega cikla. Korelacijsko preskušanje se mora izvesti v istem laboratoriju in preskusnem prostoru ter na istem motorju, in zaželeno je, da poteka sočasno. Enakovrednost povprečij parov vzorcev se določi s pomočjo statističnih podatkov F-testa in t-testa, kot so opisani v odstavku A.3.3 Dodatka 3, dobljenih v zgoraj opisanih pogojih laboratorijskega preskusnega prostora in motorja. Odstopanja se določijo v skladu z ISO 5725 in se ne vključijo v podatkovno bazo. Sisteme, ki se bodo uporabili za korelacijsko preskušanje, odobrihomologacijski organ.

5.2. Družina motorjev

5.2.1. Splošne opombe

Družino motorjev označujejo konstrukcijski parametri. Ti so skupni vsem motorjem znotraj družine. Proizvajalec motorja lahko določi, kateri motorji pripadajo družini motorjev, pod pogojem, da so upoštevana merila za članstvo iz odstavka 5.2.3. Družino motorjev potrdi homologacijski organ. Proizvajalec homologacijskemu organu zagotovi ustrezne podatke v zvezi z ravnmi emisij članov družine motorjev.

5.2.2. Posebni primeri

V nekaterih primerih je mogoče medsebojno učinkovanje parametrov. To je treba upoštevati, da se tako zagotovi, da bodo v isto družino motorjev vključeni le motorji s podobnimi značilnostmi emisije izpušnih plinov. Te primere proizvajalec opredeliin o njih uradno obvesti homologacijski organ. To se nato upošteva kot merilo za oblikovanje nove družine motorjev.

V primeru naprav ali lastnosti, ki niso naštete v odstavku 5.2.3 in ki močno vplivajo na raven emisij, proizvajalec to opremo identificira na podlagi dobre inženirske prakse in o njej uradno obvesti homologacijski organ. To se nato upošteva kot merilo za oblikovanje nove družine motorjev.

Poleg parametrov iz odstavka 5.2.3 lahko proizvajalec uvede dodatna merila, ki omogočajo opredelitev družin bolj omejene velikosti. Ti parametri niso nujno parametri, ki vplivajo na raven emisij.

5.2.3. Parametri, ki opredeljujejo družino motorjev

5.2.3.1. Zgorevalni cikel

(a) dvotaktni način;

(b) štiritaktni način;

(c) rotacijski motor;

(d) drugo.

5.2.3.2. Konfiguracija valjev

5.2.3.2.1. Lega valjev v bloku motorja

(a) V;

(b) v vrsti;

(c) radialna;

(d) drugo (F, W itn.).

5.2.3.2.2. Relativna lega valjev

Motorji z enakim blokom lahko spadajo v isto družino, če so njihove mere od sredine do sredine premera valja enake.

5.2.3.3. Glavno hladilno sredstvo

(a) zrak;

(b) voda;

(c) olje.

5.2.3.4. Gibna prostornina posameznega valja

5.2.3.4.1 Motor z gibno prostornino enotnega valja ≥ 0,75 dm3

Šteje se, da motorji z gibno prostornino enotnega valja ≥ 0,75 dm3 pripadajo isti družini motorjev, če razpon gibnih prostornin njihovih posameznih valjev ne presega 15 % gibne prostornine največjega posameznega valja v družini.

5.2.3.4.2. Motor z gibno prostornino enotnega valja < 0,75 dm3

Šteje se, da motorji z gibno prostornino enotnega valja < 0,75 dm3 pripadajo isti družini motorjev, če razpon gibnih prostornin njihovih posameznih valjev ne presega 30 % gibne prostornine največjega posameznega valja v družini.

5.2.3.4.3. Motor z drugimi mejami gibne prostornine enotnega valja

Šteje se, da motorji z gibno prostornino posameznega valja, ki presega meje iz odstavkov 5.2.3.4.1 in 5.2.3.4.2, lahko pripadajo isti družini, če to odobri homologacijski organ. Odobritev mora temeljiti na tehničnih elementih (izračunih, simulacijah, eksperimentalnih rezultatih itd.), ki dokazujejo, da prekoračitev meja nima večjega vpliva na emisije izpušnih plinov.

5.2.3.5. Način polnjenja z zrakom

(a) naravno polnjenje;

(b) tlačno polnjenje;

(c) tlačno polnjenje s hladilnikom polnilnega (stisnjenega) zraka.

5.2.3.6. Vrsta goriva

(a) dizelsko gorivo;

(b) zemeljski plin (NG);

(c) utekočinjen naftni plin (LPG);

(d) etanol.

5.2.3.7. Tip zgorevalne komore

(a) odprta komora;

(b) ločena komora;

(c) druge vrste.

5.2.3.8. Vrsta vžiga

(a) prisilni vžig;

(b) kompresijski vžig.

5.2.3.9. Ventili in odprtine

(a) konfiguracija;

(b) število ventilov na valj.

5.2.3.10. Vrsta napajanja z gorivom

(a) napajanje s tekočim gorivom (i) tlačilka in (visokotlačni) vod ter vbrizgalna šoba; (ii) vrstna ali razdelilna tlačilka; (iii) enotna tlačilka ali enotna šoba; (iv) skupni vod; (v) uplinjači; (vi) drugo.

(b) napajanje s plinskim gorivom (i) plinastim; (ii) tekočim; (iii) mešalne enote; (iv) drugo.

(c) druge vrste

5.2.3.11. Razno

(a) vračanje izpušnih plinov v valj (EGR);

(b) vbrizgavanje vode;

(c) vbrizgavanje zraka;

(d) drugo.

5.2.3.12. Strategija elektronskega krmiljenja

Prisotnost ali odsotnost elektronske krmilne enote (ECU) v motorju je osnovni parameter družine.

Pri elektronsko krmiljenih motorjih mora proizvajalec predložiti tehnične elemente, ki pojasnjujejo razvrstitev teh motorjev v isto družino, tj. razloge, zaradi katerih se lahko pričakuje, da bodo ti motorji izpolnjevali enake zahteve glede emisij.

Ti elementi so lahko izračuni, simulacije, ocene, opis parametrov vbrizgavanja, rezultati preskusov itd.

Primeri krmiljenih funkcij so:

(a) časovno usklajevanje vžiga;

(b) tlak vbrizgavanja;

(c) večkratni vbrizg;

(d) tlak polnilnega zraka;

(e) VGT;

(f) EGR.

5.2.3.13. Sistemi za naknadno obdelavo izpušnih plinov

Funkcija in kombinacija naslednjih naprav se štejeta kot merili za članstvo v družini motorjev:

(a) oksidacijski katalizator;

(b) tristezni katalizator;

(c) sistem za NOx s selektivno redukcijo NOx (dodatek reducenta);

(d) drugi sistemi za NOx;

(e) lovilnik delcev s pasivno regeneracijo;

(f) lovilnik delcev z aktivno regeneracijo;

(g) drugi lovilniki delcev;

(h) druge naprave.

Kadar je motor certificiran brez sistema za naknadno obdelavo kot osnovni motor ali kot član družine, je ta motor, če je opremljen z oksidacijskim katalizatorjem, mogoče vključiti v isto družino motorjev, če ne zahteva drugačnih lastnosti goriva.

Če zahtevajo specifične lastnosti goriva (npr. lovilniki delcev zahtevajo posebne aditive v gorivu, da se zagotovi postopek regeneracije), mora odločitev o vključitvi motorja v isto družino temeljiti na tehničnih elementih, kot jih je predvidel proizvajalec. Ti elementi morajo pokazati, da je predvidena raven emisij opremljenega motorja skladna z enako mejno vrednostjo kot neopremljeni motor.

Kadar je motor certificiran s sistemom za naknadno obdelavo kot osnovni motor ali kot član družine, katere osnovni motor je opremljen z enakim sistemom za naknadno obdelavo, ta motor, če je opremljen s sistemom za naknadno obdelavo, ne sme biti vključen v isto družino motorjev.

5.2.4. Izbira osnovnega motorja

5.2.4.1. Motorji na kompresijski vžig

Ko homologacijski organ potrdi družino motorjev, je treba izbrati osnovni motor družine, pri čemer je primarno merilo za to izbiro največja dobava goriva na gib pri vrtilni frekvenci pri največjem deklariranem navoru. Če to primarno merilo izpolnjujeta dva ali več motorjev, se osnovni motor izbere z uporabo sekundarnega merila, tj. največja dobava goriva na gib pri nazivni vrtilni frekvenci.

5.2.4.2. Motorji na prisilni vžig

Ko homologacijski organ potrdi družino motorjev, je treba izbrati osnovni motor družine, pri čemer je primarno merilo za izbiro največja gibna prostornina. Če to primarno merilo izpolnjujeta dva ali več motorjev, se osnovni motor izbere z uporabo sekundarnega merila, in sicer v naslednjem vrstnem redu:

(a) največja dobava goriva na gib pri vrtilni frekvenci pri deklarirani nazivni moči;

(b) največji predvžig;

(c) najnižji delež EGR.

5.2.4.3. Opombe glede izbire osnovnega motorja

Homologacijski organ lahko ugotovi, da je mogoče raven najslabše emisije najbolje določiti s preskušanjem dodatnih motorjev. V tem primeru mora proizvajalec motorja predložiti ustrezne podatke za določitev motorjev znotraj družine, za katere je verjetno, da imajo najvišjo raven emisij.

Če imajo motorji znotraj družine še druge lastnosti, za katere bi lahko šteli, da vplivajo na emisije izpušnih plinov, je treba pri izbiri osnovnega motorja tudi te lastnosti opredeliti in upoštevati.

Če motorji znotraj družine izpolnjujejo enake emisijske vrednosti v različnih obdobjih življenjske dobe, je treba to upoštevati pri izboru osnovnega motorja.

6. PRESKUSNI POGOJI

6.1. Laboratorijski preskusni pogoji

V skladu z naslednjimi določbami se izmerita absolutna temperatura (Ta) polnilnega zraka pri vstopu v motor, izražena v kelvinih, in suh atmosferski tlak (ps ), izražen v kPa, ter določi parameter fa . Pri večvaljnih motorjih, ki imajo ločene skupine polnilnih zbiralnikov, kot npr. pri konfiguraciji "V" motorjev, se upošteva povprečna temperatura v posameznih skupinah. Parameter f a se sporoči skupaj z rezultati preskusa. Za boljšo ponovljivost in obnovljivost rezultatov preskusa se priporoča, da je parameter f a tak, da je: 0,93 ≤ f a ≤ 1,07.

(a) Motorji na kompresijski vžig: sesalni in mehansko tlačno polnjeni motorji: (1) tlačno polnjeni motorji s turbopuhalom na izpušne pline, s hlajenjem polnilnega zraka ali brez njega: (2)

(b) Motorji na prisilni vžig: (3)

6.2. Motorji s hlajenjem polnilnega (stisnjenega) zraka

Temperatura polnilnega (stisnjenega) zraka se zabeleži in mora biti pri nazivni vrtilni frekvenci ter polni obremenitvi v območju ± 5 K od najvišje temperature polnilnega (stisnjenega) zraka po navedbi proizvajalca. Temperatura hladilnega sredstva mora biti najmanj 293 K (20 °C).

Če se uporabi sistem preskusnega laboratorija ali zunanje puhalo, mora biti pretok hladilnega sredstva nastavljen tako, da doseže temperaturo polnilnega (stisnjenega) zraka pri nazivni vrtilni frekvenci in polni obremenitvi v območju ±5 K od najvišje temperature polnilnega (stisnjenega) zraka po navedbi proizvajalca. Temperatura hladilnega sredstva in pretok hladilnega sredstva hladilnika polnilnega (stisnjenega) zraka na zgoraj nastavljeni točki morata biti enaka med celotnim preskusnim ciklom, če to ne povzroči nereprezentativne prekomerne ohladitve polnilnega (stisnjenega) zraka. Prostornina hladilnika polnilnega (stisnjenega) zraka mora temeljiti na dobri inženirski praksi in biti reprezentativna za vgradnjo proizvodnega motorja v uporabi. Sistem laboratorija mora biti zasnovan tako, da se čim bolj zmanjša zbiranje kondenzata. Zbran kondenzat je treba izčrpati, pri čemer je treba vse odvodne kanale v celoti zapreti pred preskusom emisij.

Če proizvajalec motorja navede mejne vrednosti padca tlaka v sistemu hlajenja polnilnega (stisnjenega) zraka, je treba zagotoviti, da je padec tlaka v sistemu hlajenja polnilnega (stisnjenega) zraka pri pogojih motorja, ki jih določi proizvajalec, znotraj omejitev proizvajalca. Padec tlaka se izmeri na mestih, ki jih je določil proizvajalec.

6.3. Moč motorja

Osnova za merjenje specifičnih emisij je moč motorja in delo cikla, kot sta določena v skladu z odstavki 6.3.1 do 6.3.5.

6.3.1. Splošna vgradnja motorja

Motor se preskusi z dodatno opremo/opremo iz Dodatka 6.

Če dodatna oprema/oprema ni nameščena v skladu z zahtevami, se njena moč upošteva v skladu z odstavki 6.3.2 do 6.3.5.

6.3.2. Dodatna oprema/oprema, ki se namesti za preskus emisij

Če dodatne opreme/opreme, zahtevane v skladu z Dodatkom 6 k tej prilogi ni primerno namestiti na preskusno napravo, se moč, ki jo absorbira ta oprema, ugotovi in odšteje od izmerjene moči motorja (referenčne in dejanske) v celotnem območju vrtilne frekvence motorja WHTC in preskusnih vrtilnih frekvencah WHSC.

6.3.3. Dodatna oprema/oprema, ki se odstrani za preskus

Kadar dodatne opreme, ki v skladu z Dodatkom 6 k tej prilogi ni zahtevana, ni mogoče odstraniti, se moč, ki jo ta oprema absorbira, ugotovi in prišteje izmerjeni moči motorja (referenčni in dejanski) v celotnem območju vrtilne frekvence motorja WHTC in preskusnih vrtilnih frekvencah WHSC. Če je ta vrednost večja od 3 % največje moči pri preskusni vrtilni frekvenci, se predloži homologacijskemu organu.

6.3.4. Določanje moči dodatne opreme

Moč, ki jo absorbira dodatna oprema/oprema, se določi le, če:

(a) dodatna oprema/oprema, zahtevana v skladu z Dodatkom 6 k tej prilogi ni nameščena na motor in/ali

(b) je na motor nameščena dodatna oprema/oprema, ki ni zahtevana v skladu z Dodatkom 6 k tej prilogi.

Vrednosti moči dodatne opreme in metodo merjenja/računanja za določanje moči dodatne opreme predloži proizvajalec motorja za celotno območje delovanja preskusnih ciklov, pri čemer jih odobri homologacijski organ.

6.3.5. Delo cikla motorja

Izračun referenčnega in dejanskega dela cikla (glej odstavka 7.4.8 in 7.8.6) temelji na moči motorja v skladu z odstavkom 6.3.1. V tem primeru sta P f in P r iz enačbe 4 nič, P pa je enako P m.

Če je dodatna oprema/oprema nameščena v skladu z odstavkoma 6.3.2 in/ali 6.3.3, se moč, ki jo ta oprema absorbira, uporabi za korekcijo vsake trenutne vrednosti moči v ciklu P m,i na naslednji način:

(4)

Kjer je:

P m,i izmerjena moč motorja v kW; P f,i moč, ki jo absorbira dodatna oprema/oprema, ki se namesti, v kW; P r,i moč, ki jo absorbira dodatna oprema/oprema, ki se odstrani, v kW.

6.4. Sistem za dovajanje zraka v motor

Uporabi se tak sistem za dovajanje zraka v motor ali tak sistem preskusnega laboratorija, katerega sesalni upor je v območju ± 300 Pa največje vrednosti, kot jo določa proizvajalec za zračni filter pri nazivni vrtilni frekvenci in polni obremenitvi. Statični diferenčni tlak omejitve se izmeri na mestu, ki ga določi proizvajalec.

6.5. Izpušni sistem motorja

Uporabi se izpušni sistem motorja ali sistem preskusnega laboratorija, katerega protitlak v izpušnem sistemu je med 80 in 100 odstotki največje vrednosti pri nazivni vrtilni frekvenci in polni obremenitvi, kot določa proizvajalec. Če je največja omejitev 5 kPa ali manj, nastavljena točka ne sme biti manjša od 1,0 kPa od največje omejitve. Izpušni sistem je v skladu z zahtevami za vzorčenje izpušnih plinov, določenimi v odstavkih 9.3.10 in 9.3.11.

6.6. Motor s sistemom za naknadno obdelavo izpušnih plinov

Če je motor opremljen s sistemom za naknadno obdelavo izpušnih plinov, mora imeti izpušna cev enak premer, kot se dejansko uporablja na motorju ali kot ga je določil proizvajalec, za najmanj štiri premere cevi v smeri proti toku razširjenega dela, ki vsebuje napravo za naknadno obdelavo. Razdalja od prirobnice izpušnega kolektorja ali izstopa turbopuhala do naprave za naknadno obdelavo izpušnih plinov je enaka kot pri konfiguraciji vozila ali v okviru proizvajalčevih specifikacij glede razdalje. Pri protitlaku v izpušnem sistemu ali njegovi omejitvi je treba upoštevati ista merila kot zgoraj, pri čemer se ta protitlak lahko nastavi z ventilom. Pri napravah za naknadno obdelavo s spremenljivo omejitvijo je največja omejitev izpušnih plinov navedena pri pogoju naknadne obdelave (raven razbarvanja/staranja in regeneracije/obremenitve), kot določa proizvajalec. Če je največja omejitev 5 kPa ali manj, nastavljena točka ne sme biti manjša od 1,0 kPa od največje omejitve. Posoda za naknadno obdelavo se lahko med navideznimi preskusi in med določanjem karakterističnega diagrama motorja odstrani in zamenja z enakovredno posodo, ki ima katalitično neaktivno podlago.

Emisije, izmerjene v preskusnem ciklu, so reprezentativne za emisije v uporabi. V primeru, da je motor opremljen s sistemom za naknadno obdelavo izpušnih plinov, ki zahteva porabo reagenta, mora reagent, ki se uporablja pri vseh preskusih, določiti proizvajalec.

Motorji, opremljeni s sistemi za naknadno obdelavo izpušnih plinov s stalno regeneracijo, ne zahtevajo posebnega preskusnega postopka, vendar je treba postopek regeneracije prikazati v skladu z odstavkom 6.6.1.

Pri motorjih, opremljenih s sistemi za naknadno obdelavo izpušnih plinov, ki so periodično regenerirani, kot je opisano v odstavku 6.6.2, se rezultati emisij prilagodijo tako, da upoštevajo regeneracije. V tem primeru je povprečna emisija odvisna od pogostnosti regeneracije z vidika deleža preskusov, v katerem pride do regeneracije.

6.6.1. Stalna regeneracija

Emisije se izmerijo na sistemu za naknadno obdelavo, ki je bil stabiliziran, tako da je obnašanje emisij ponovljivo. Postopek regeneracije je treba opraviti vsaj enkrat v preskusu WHTC po vročem zagonu, pri čemer mora proizvajalec deklarirati normalne pogoje, v katerih pride do regeneracije (obremenitev s sajami, temperatura, protitlak v izpušnem sistemu itd.).

Da se dokaže stalnost postopka regeneracije, se izvedejo najmanj trije preskusi WHTC po vročem zagonu. V tem prikazu se motor ogreje v skladu z odstavkom 7.4.1, zaustavi se v skladu z odstavkom 7.6.3 in zažene se prvi preskus WHTC po vročem zagonu. Naslednji preskusi po vročem zagonu se začnejo po zaustavitvi v skladu z odstavkom 7.6.3. Med preskusi se beležijo temperature in tlaki izpušnih plinov (temperatura pred in za sistemom za naknadno obdelavo, protitlak v izpušnem sistemu itd.).

Če med preskusom pride do pogojev, ki jih deklarira proizvajalec, in rezultati treh (ali več) preskusov WHTC po vročem zagonu ne odstopajo za več kot ±25 odstotkov ali 0,005 g/kWh, kar koli od tega je večje, se sistem za naknadno obdelavo obravnava kot tip s stalno regeneracijo, pri čemer se uporabljajo splošne določbe o preskusih iz odstavka 7.6 (WHTC) in odstavka 7.7 (WHSC).

Če ima sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov varnostni način, ki se preklopi v način periodične regeneracije, ga je treba preveriti v skladu z odstavkom 6.6.2. V tem specifičnem primeru se ustrezne mejne vrednosti emisij lahko presežejo in se jih ne ovrednoti (uteži).

6.6.2. Periodična regeneracija

Pri naknadni obdelavi izpušnih plinov, ki temelji na postopku periodične regeneracije, se emisije merijo v vsaj treh preskusih WHTC po vročem zagonu, enem z regeneracijo na stabiliziranem sistemu za naknadno obdelavo in dveh brez regeneracije, rezultati pa se ovrednotijo v skladu z enačbo 5.

Postopek regeneracije se v preskusu WHTC po vročem zagonu izvede vsaj enkrat. Motor je mogoče opremiti s stikalom, s katerim se lahko onemogoči ali omogoči postopek regeneracije, če ta ne vpliva na prvotno kalibriranje motorja.

Proizvajalec deklarira normalne pogoje parametrov, v okviru katerih pride do postopka regeneracije (obremenitev saj, temperatura, protitlak izpušnih plinov itd.), in njegovo trajanje. Proizvajalec zagotovi tudi pogostnost regeneracije z vidika števila preskusov, med katerimi pride do regeneracije, v primerjavi s številom preskusov brez regeneracije. Natančen postopek za določitev te pogostnosti temelji na podatkih med uporabo na podlagi dobre inženirske presoje, pri čemer ga potrdi homologacijski ali certifikacijski organ.

Proizvajalec zagotovi sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov, ki je obremenjen, da pride do regeneracije med preskusom WHTC. V tem preskusu se motor ogreje v skladu z odstavkom 7.4.1, zaustavi se v skladu z odstavkom 7.6.3 in zažene se preskus WHTC po vročem zagonu. Do regeneracije ne sme priti med ogrevanjem motorja.

Povprečne specifične emisije med fazami regeneracije se določijo iz aritmetične sredine rezultatov več časovno približno enakomerno razporejenih preskusov WHTC po vročem zagonu (g/kWh). Vsaj en preskus WHTC po vročem zagonu se izvede čim bližje začetku preskusa regeneracije, en pa takoj po tem preskusu. Namesto tega lahko proizvajalec zagotovi podatke, ki kažejo, da emisije med fazami regeneracije ostanejo konstantne (±25 % ali 0,005 g/kWh, kar je večje). V tem primeru se lahko uporabijo emisije samo enega preskusa WHTC po vročem zagonu.

Med preskusom regeneracije se zabeležijo vsi podatki, ki so potrebni za odkrivanje regeneracije (emisije CO ali NOx, temperatura pred in za sistemom za naknadno obdelavo izpušnih plinov, protitlak izpušnih plinov itd.).

Med preskusom regeneracije se ustrezne mejne vrednosti emisij lahko presežejo.

Preskusni postopek je shematsko prikazan na sliki 2.

Slika 2

Shema periodične regeneracije

Emisije ob vročem zagonu WHTC se utežijo (ovrednotijo) na naslednji način:

(5)

Kjer je:

n število preskusov WHTC po vročem zagonu brez regeneracije; nr število preskusov WHTC po vročem zagonu z regeneracijo (najmanj en preskus); povprečna specifična emisija brez regeneracije, v g/kWh; povprečna specifična emisija z regeneracijo, v g/kWh.

Za določitev se uporabljajo naslednje določbe:

(a) če je za regeneracijo potreben več kot en vroč zagon WHTC, se zaporedoma izvedejo celotni preskusi vročega zagona WHTC in neprekinjeno merijo emisije brez zaustavitve in brez izklopa motorja, dokler regeneracija ni dokončana, nato pa se izračuna povprečje preskusov vročega zagona WHTC;

(b) če se regeneracija zaključi med katerim koli vročim zagonom WHTC, se preskus nadaljuje do konca..

V dogovoru s homologacijskim organom se faktorji za prilagoditev regeneracije lahko uporabljajo multiplikativno (c) ali aditivno (d) na podlagi dobre inženirske analize.

(c) Multiplikativni faktorji za prilagoditev se izračunajo na naslednji način: (v smeri navzgor) (6) (v smeri navzdol) (6a)

(d) Aditivni faktorji za prilagoditev se izračunajo na naslednji način: (v smeri navzgor) (7) (v smeri navzdol) (8)

V zvezi z izračuni specifičnih emisij v odstavku 8.6.3 se faktorji za prilagoditev regeneracije uporabijo na naslednji način:

(e) pri preskusu brez regeneracije se kr,u pomnoži s specifično emisijo e v enačbah 69 ali 70 ali se ji doda;

(f) pri preskusu z regeneracijo se kr,d pomnoži s specifično emisijo e v enačbah 69 ali 70 ali se ji doda.

Na zahtevo proizvajalca se faktorji za prilagoditev regeneracije

(g) lahko razširijo na druge člane iste družine motorjev,

(h) lahko razširijo na druge družine motorjev, ki uporabljajo enak sistem za naknadno obdelavo, ob predhodni odobritvi homologacijskega organa na podlagi tehničnih dokazov, ki jih mora predložiti proizvajalec o podobnosti emisij.

6.7. Hladilni sistem

Uporabi se hladilni sistem z zadostno zmogljivostjo, da ohranja motor na normalni delovni temperaturi, ki jo predpiše proizvajalec.

6.8. Mazalno olje

Mazalno olje določi proizvajalec in je reprezentativno za mazalno olje, ki je na voljo na trgu; specifikacije mazalnega olja, uporabljenega za preskus, se zabeležijo in predložijo skupaj z rezultati preskusa.

6.9. Specifikacija referenčnega goriva

Referenčna goriva so navedena v Prilogi 5.

Temperatura goriva je skladna s priporočili proizvajalca.

6.10. Emisije plinov iz bloka motorja

Emisije iz bloka motorja se ne smejo izločati neposredno v okolje, pri čemer velja naslednja izjema: motorji, opremljeni s turbopuhali, črpalkami, puhali ali nadtlačnim polnjenjem za uvajanje zraka, lahko izločajo emisije iz ohišja motorja v okolje, če se emisije dodajo emisijam izpušnih plinov (fizično ali matematično) med preskušanjem vseh emisij. Proizvajalci, ki uveljavljajo to izjemo, morajo motorje namestiti tako, da se lahko vse emisije plinov iz ohišja motorja preusmerijo v sistem vzorčenja emisij.

V tem odstavku se emisije plinov iz ohišja motorja, ki so preusmerjene v izpuh v smeri proti toku od naknadne obdelave izpušnih plinov med celotnim delovanjem, ne štejejo za izpuščene neposredno v okolje.

Odprte emisije plinov iz ohišja motorja se preusmerijo v sistem izpušnih plinov za merjenje emisij, in sicer na naslednji način:

(a) materiali za cevi morajo imeti gladke stene in biti električno prevodni, pri čemer ne smejo reagirati z emisijami plinov iz ohišja motorjev. Dolžine cevi morajo biti čim krajše;

(b) število krivin v laboratorijskih ceveh okrova ročične gredi mora biti čim manjše, polmer krivin, ki se jim ni mogoče izogniti, pa mora biti čim večji;

(c) laboratorijske cevi za izpušne pline iz bloka motorja morajo biti ogrevane, s tankimi stenami ali izolirane ter ustrezati specifikacijam za protitlak okrova ročične gredi proizvajalca motorja;

(d) cevi za izpušne pline iz ohišja motorja so povezane z nerazredčenimi izpušnimi plini v smeri toka od katerega koli sistema za naknadno obdelavo, v smeri toka od katere koli nameščene omejitve izpuha in dovolj proti smeri toka od katere koli sonde za vzorčenje, da se zagotovi popolno mešanje z izpuhom motorja pred vzorčenjem. Cev za izpušne pline iz ohišja motorja se razteza v prosti tok izpušnih plinov, da se odpravijo vplivi mejne plasti in spodbudi mešanje. Izhod cevi za izpušne pline iz ohišja motorja je lahko usmerjen v katero koli smer glede na tok nerazredčenih izpušnih vplivov.

6.11. Odstavka 6.11.1 in 6.11.2 se uporabljata za motorje na prisilni vžig, ki za gorivo uporabljajo bencin ali E85.

6.11.1. Tlak v bloku motorja se mora izmeriti med preskusnimi cikli emisij na ustreznem mestu. Tlak v polnilnem zbiralniku se mora izmeriti na ± 1 kPa natančno.

6.11.2. Skladnost z odstavkom 6.10 velja za zadovoljivo, če tlak, izmerjen v ohišju motorja, v času merjenja pri nobenem od merilnih pogojev iz odstavka 6.11.1 ne presega atmosferske