ODLOČBA KOMISIJE

z dne 18. februarja 2004

o pomoči Nemčije pri prestrukturiranju v korist Bankgesellschaft Berlin AG

(notificirano pod dokumentarno številko K(2004) 327)

(Besedilo v nemškem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2005/345/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE —

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (1) in zlasti člena 7(3) Uredbe,

po pozivu držav članic in drugih udeleženk na osnovi prej omenjenih določb, da podajo svoje mnenje (2) in ob upoštevanju njihovih pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

I. POSTOPEK

Po zaprošenem in odobrenem podaljšanju roka in po dveh pogovorih s predstavniki Komisije je Nemčija dne 17. junija 2002 predložila svoje mnenje, kot tudi dodatne dokumente in informacije. Dodatna prošnja za predložitev informacij je bila Nemčiji pisno predložena dne 31. julija 2002.

Z objavo Sklepa Komisije o odprtju postopka obdelave v Uradnem listu Evropskih skupnosti (5) je Komisija tudi ostale udeleženke pozvala, da podajo svoje mnenje. Nato je 9. julija in po podaljšanju roka 22. julija 2002 prejela pripombe enega tekmeca in udeleženca, ki je prosil, da njegova identiteta ostane neodkrita. Te pripombe so bile 1. avgusta 2002 predložene Nemčiji, da poda svoje mnenje. Pisni odgovor Nemčije je bil prejet 23. septembra 2002, po podaljšanju roka.

Na zahtevo je Nemčija za prijavljeno pomoč predložila dodatne podatke z dne 16. in 20. septembra, 14. in 18. novembra in 18. decembra 2002, ter 14. februarja in 14. marca 2003. Poleg tega je bila Komisija na različnih srečanjih s predstavniki Nemčije, dežele Berlin in BGB obveščena o stanju postopka prestrukturiranja.

Na razgovoru dne 26. marca 2003 je Nemčija Komisijo obvestila o razlogih za neuspeh postopka oddaje naročila o privatizaciji BGB z dne 25. marca 2003, ki se je začel na osnovi javnega mednarodnega razpisa leta 2002. Dodatne upoštevne informacije in bilanca stanja ter bilanca uspeha iz leta 2002 so bile predložene 31. marca 2003

Na naslednje prošnje za predložitev informacij, ki jih je Komisija poslala 15. aprila, 6. in 16. maja 2003, so bili 15. maja, 28. maja in 24. junija 2003 podani pisni odgovori. Dodatne informacije so bile obravnavane pisno dne 1. julija 2003 in na srečanjih s predstavniki Nemčije, dežele Berlin in BGB dne 4. in 11. aprila, 14. maja in 9. julija 2003.

Oktobra 2003 je bila, delno ob navzočnosti predstavnikov banke, obravnavana potreba po dodatnih izravnavah. Novembra 2003 je bila Nemčija obveščena o predvidenih ukrepih Komisije. Kot banka je dobila priložnost izraziti svoje mnenje o gospodarskih učinkih na banko, ki so bili obravnavani decembra 2003. 18. decembra 2003 je bilo dogovorjeno, da bo Nemčija do Komisije sprejela dolžnost ločeno odsvojiti banko Berliner Bank do 1. oktobra 2006, ki bo začela veljati najkasneje do 1. februarja 2007, in privatizirati koncern do 31. decembra 2007, ter sprejeti dodatne odsvojitvene ukrepe.

II. OPIS POMOČI

BGB je holding družba koncerna BGB, ustanovljenega leta 1994 z združitvijo več kreditnih ustanov, ki jih je nekoč nadzirala dežela Berlin, vendar je na trgu tudi sama dejavna kot kreditna ustanova. Leta 2000 je znašala bilančna vsota koncerna BGB okoli 205 milijard EUR, leta 2001 okoli 189 milijard EUR in leta 2002 okoli 175 milijard EUR. S tem je zasedala deseto (2001) oz. dvanajsto mesto (2002) med nemškimi bankami. Število zaposlenih je znašalo približno 17 000 zaposlenih leta 2000, nekaj več kot 15 000 leta 2001 in približno 13 000 leta 2002. Stopnja temeljnega kapitala je po Zakonu o kreditni dejavnosti („ZKD“) znašala 5,7 % v letu 2001, kot je razvidno iz zaključnega računa (stopnja celotnega kapitala 9,4 %) in 5,6 % v letu 2002, kot je razvidno iz zaključnega računa 2002 (stopnja celotnega kapitala 9,4). Junija 2001, pred odobritvijo pomoči za reševanje, je stopnja temeljnega kapitala padla na [...] (6) % (stopnja celotnega kapitala [...]** %).

Dežela Berlin je imela pred prejemom kapitala avgusta 2001 56,6 % delež BGB, ki znaša sedaj 81 %. Drugi delničarji so Norddeutsche Landesbank (NordLB) z okoli 11 % in Goather Finanzholding AG s približno 2 %. Približno 6 % delež lastništva je razpršen.

Nadalje sodi h koncernu še delni koncern IBAG Immobilien und Beteiligungen Aktiengesellschaft („IBAG“), ki deluje na področju nepremičninskih storitev, in ki ga je v preteklosti upravljalo poslovodstvo za nepremičnine in gradbene storitve bančne družbe Berlin GmbH („IBG“). Poleg tega banka neposredno ali posredno nadzira oz. je nadzirala, neposredno ali posredno, tudi različna druga domača ali tuja podjetja kot npr. Weberbank, Allgemeine Privatkundenbank AG („Allbank“, medtem prodana), BGB Ireland, BGB UK, BD Polska (poslovanje s prebivalstvom in internetno področje „Inteligo“, medtem prodana, uvedena je likvidacija preostale „ovojnine“), kot tudi češka Zivnostenská Banka a.s. (medtem prodana).

Osnovna dejavnost BGB je poslovanje z občani in s podjetji (poslovanje s prebivalstvom) preko imen „Berliner Sparkasse“ in „Berliner Bank“. Pri obeh ne gre za pravno samostojni hčerinski podjetji, ampak za imena oz. podružnice. Od 1. julija 2003 sodi „Berliner Bank“, kot pred tem že „Berliner Sparkasse“, k LBB. (7) Pri podjetjih gre v glavnem za manjša in srednja regijska podjetja.

Poleg dejavnosti poslovanja s prebivalstvom, financiranjem nepremičnin in nepremičninskimi storitvami poslujejo BGB oz. njene hčerinske družbe dejavne tudi na trgu kapitala (denarni posli in posli z vrednostnimi papirji) in na segmentih velike stranke/tujina (npr. financiranje projektov in izvoza) ter javnih organov (dajanje kreditov), ki so v postopku likvidacije oz. ki se močno krčijo. Dejavnosti na področju investicijskega bančništva so omejene na izdajanje delnic in obveznic v relativno majhnem obsegu, zato v prihodnosti več ne bodo imele samostojne vloge. Zemljepisno teži dejavnost BGB na območje Berlina in dežele Brandenburg, še zlasti glede bančne dejavnosti poslovanja s prebivalstvom. Tako je na primer dejavna na področju financiranja nepremičnin, vendar tudi na nacionalni in, na primer na področju poslovanja na trgu kapitala, tudi na mednarodni ravni.

Težave BGB, ki so prišle v javnost leta 2001, izvirajo zlasti iz poslovnega področja nepremičninskih storitev, pa tudi iz financiranja nepremičnin. Bistveni sestavni deli nepremičninske storitvene dejavnosti, ki ga je v 90-tih vodila hčerinska družba IBG, so bili poslovanje s skladi in razvijanje projektov oz. gradnja nepremičnin za trg. Največje delničarke IBG, ki je bila ustanovljena na začetku 90-tih kot hčerinska družba LBB, so bile med sredino in koncem 90-tih najprej sama BGB AG (10 %), Berliner Bank AG (30 %), LBB (30 %) in Berlin Hyp (30 %). Po združitvi Berliner Bank AG z BGB so slednji pripadli tudi deleži Berliner Bank v IBG. Lastniška struktura je danes sledeča: 40 % BGB, 30 % LBB in 30 % Berlin Hyp.

IBG je do leta 2000 v vse večji meri ustanavljala nepremičninske sklade. Vlagateljem so ob tem dodeljevali obsežne garancije, zlasti dolgoročne najemniške, izplačilne in revitalizacijske garancije. Za ustanavljanje novih skladov so kupovali oz. gradili nove nepremičnine. Osnova garancij so bile pričakovane še vedno visoke ali celo naraščajoče vrednosti nepremičnin, kar je pri dejansko močno padajočih cenah in najemninah, zlasti v Berlinu in v novih deželah pripeljalo do kopičenja tveganj.

Ko so se v teku leta 2000 začele pojavljati te težave, je BGB načrtovala prodajo glavnega posla IBG. Tako je bil decembra 2000 glavni del posla IBG prenesen na novoustanovljeno IBAG, z izjemo „starih“ tveganj in obveznosti, ki jih je do 31. decembra 2000 povzročila IBG in njena hčerinska družba, in ki so prešle na novoustanovljeno LPFV Finanzbeteiligungs- und Verwaltungs-GmbH („LPFV“). Vendar so načrti za prodajo IBAG spodleteli. Danes je BGB 100 % lastnica družbe IBAG, kot tudi družbe LPFV. V IBG so ostale samo obrobne dejavnosti.

Dodatne težave, ki so se pojavile v tem času, so zadevale posel financiranja nepremičnin, ki je v glavnem vodila BerlinHyp, pa tudi LBB in BGB. Poslovno področje obsega dajanje kreditov za financiranje večjih nepremičninskih projektov, zlasti kot investicijo, in ne dajanje hipotekarnih kreditov za financiranje zasebnih nepremičnin, ki spadajo v področje bančne dejavnosti poslovanja s prebivalstvom. Vedno večje težave na področju posla financiranja nepremičnin, nastale zaradi ohladitve nepremičninskega trga, so zlasti posledica rezervacij za tveganja, ki je bilo v tem času nezadostno.

V prvi polovici leta 2001 je BGB zašla v akutno krizo. Vzrok so bili zlasti dvomljivi krediti za financiranje nepremičnin, za IBG/IBAG/LPFV pa garancijske obveznosti iz poslovanja s skladi, ki so pri zaključnem računu za leto 2000 povzročili 1 milijardo EUR rezervacij, potreben popravek vrednosti za tekoče projekte investicijskih gradenj za trg, kot tudi večje rezervacija za tveganja na področju financiranja nepremičnin. Zaradi tega so lastni viri BGB maja padli pod zakonito predpisano stopnjo lastnih virov v višini 8 %. Finančni primanjkljaj, ki ga je bilo treba pokriti, da bi dosegli 5,0 % stopnjo temeljnega kapitala, ki bi omogočil vrnitev na 9,7 % stopnjo lastnih virov, ki je obstajala pred krizo, je bil tedaj ocenjen s približno 2 milijardi EUR. Z izjavo o namenu je dežela Berlin maja 2001 zagotovila ustrezen priliv kapitala v višini potrebnega zneska, ki ga je odobrila dežela. Ko je Komisija pomoč za reševanje odobrila, je BGB avgusta 2001 prejela priliv kapitala v natančni vrednosti 2 milijardi EUR: 1,755 milijarde EUR od dežele Berlin, 166 milijonov EUR od NordLB, 16 milijonov EUR od Parion (Gothaer Finanzholding AG) in 63 milijonov EUR od majhnih delničarjev.

Vendar pa so bila v mesecih, ki so sledili, odkrita dodatna tveganja, zlasti na področju nepremičninskih storitev družb IBAG/IBG/LPFV. Obstajala je nevarnost, da bo kapital BGB ponovno padel pod najnižji potrebni koeficient solventnosti. Ta tveganja so ponovno veljala za garancijske obveze pri poslovanju s skladi, kot tudi na padajoče vrednosti nepremičnin, ki so bile kupljene za kasnejše ustanavljanja novih skladov („nepremičnine na zalogo“). Zaradi prepletanja v koncernu med obstoječimi pogodbami o odvajanju poslovnega izida, izjavami o nameri materinskih družb in krediti, BGB na osnovi informacij, ki jih je predložila Nemčije, jamči za pretežni del navedenih tveganj.

Novembra leta 2001 je tedanji Zvezni urad za kredite (BAKred, danes BAFin) (11) BGB zagrozil z predčasnim zaprtjem, če do konca leta 2001 ne sprejme ukrepov za obvladovanje tveganj. Zato so 20. decembra 2001 dežela Berlin, BGB, LBB, Berlin Hyp, IBAG, IBG in LPFV podpisali temeljni sporazum, da bi tveganja pokrili z obširnimi garancijami in jamstvi. Temeljni sporazum je nadomestil dokončen, podrobno dogovorjen sporazumom, ki je bil sprejet 16. aprila 2002. Garancije, prevzete s tem sporazumom, ki so označene kot „omejitev tveganja“, so podrobneje opisane v nadaljevanju.

Ukrepi pomoči so del prvotnega, v januarju 2002 predlaganega načrta za prestrukturiranje, nazadnje preoblikovanega v revizijskem postopku v januarju 2004, ki predvideva znatno skrčenje poslovnih dejavnosti koncerna BGB in koncentracijo na poslovanje z občani in podjetji na območju Berlina. Poleg tega bi se naj, vendar v manjšem obsegu, nadaljevalo poslovanje na trgu kapitala, kot tudi financiranje nepremičnin (glej obrobne številke 172 in naprej). Nekatera področja dejavnosti, kot na primer velike stranke/tujina, vključno s strukturiranimi financami in svetovalnim poslovanjem za združitve in prevzeme se ukinejo, druga, kot je področje javnih organov, pa močno skrčijo. Prvotno je bilo predvideno tudi nadaljevanje področja nepremičninskih storitev. Vendar je Nemčija že v zgodnji fazi postopka obljubila, da bo poskrbela za izločitev tega področja in odsvojitev na deželo Berlin (glej obrobne številke 277 in 278). Nemčija je medtem obljubila tudi, da bo za skrčenje zelo močnega deleža BGB na berlinskem trgu za poslovanje s prebivalstvom Berliner Bank odsvojila ločeno.

Oprostitev BGB od izjav o nameri materinskih družb: Oprostitev BGB vseh obveznosti iz izjav o nameri materinskih družb, ki jih je slednja prevzela do 31. decembra 1998 za IBG, IBV in Bavario. Tudi ta oprostitev ne velja na obveznosti, povezane z ustanavljanjem skladov po 31. decembru 2000 ali z novim poslom IBAG, opisanim v podrobnem sporazumu.

Prevzem izpolnitvene obveznosti do LPFV: Oprostitev obveznosti LPFV — če znašajo več kot 100 milijonov EUR (lastni delež) — iz nekdanjih nepremičninskih poslov IBG in njenih prejšnjih hčerinskih družb Bavaria, Arwobau ter Immobilien-Beteiligungsvertriebsgesellschaft der Bankgesellschaft Berlin GmbH („IBV“) pri izvajanju prevzete izpolnitvene obveznosti. Prevzeta izpolnitvena obveznost ne velja na obveznosti, povezane z ustanavljanjem skladov po 31. decembru 2000 ali na nov posel IBAG, opisan v podrobnem sporazumu.

Garancije za knjižne vrednosti: Garancije za IBAG in IBG, kot tudi za nekatere druge družbe skupine, zlasti neposredne in posredne hčerinske družbe imenovanih podjetji, glede vrednosti posameznih enot premoženja, aktiviranih v postavkah vsakokratne revidirane bilance, z izjemo nekaterih označenih enot premoženja, kot so neopredmetena osnovna sredstva, blagajniška gotovina, dobroimetja pri Bundesbank in kreditnih ustanovah ali aktivne časovne razmejitve. Podrobni sporazum ureja tudi omejitve in izključitve garantirane knjižne vrednosti („negativni seznam“).

Kreditne garancije: Garancije za BGB, LBB in BerlinHyp v zvezi s plačevanjem obresti in odplačevanjem kreditov po pogodbah, ki so jih podjetja odobravala IBAG in IBG ter svojim hčerinskim družbam in nekaterim dodatnimi družbam do 31. decembra 2001. Zadevne družbe in kreditni odnosi so navedeni v zaključku kot priloge podrobnega sporazuma. Podrobni sporazum ureja tudi omejitve za nekatere kreditne garancije in izrecne izključitve („negativni seznam“).

Kot drugo gre za zgoraj navedeno zagotovitev o omejitvi tveganj, o kateri so se decembra 2001 načeloma dogovorile dežela Berlin, BGB, LBB, BerlinHyp, IBAG, IBG in LPVF, in ki ga je spremenil, dopolnil in nadomestil dokončen podrobni sporazum, ki so ga stranke sklenile 16. aprila 2002. Obsega naslednje garancije, oprostitve, prevzeme izpolnitvene obveznosti in jamstva, ki jih je dežela Berlin odobrila za obdobje tridesetih let, da bi pokrila tveganja iz posla nepremičninskih storitev svojih hčerinskih družb IBAG, IBG in LPFV:

Podrobni sporazum v 45. členu označuje največji znesek, ki izhaja iz teh obveznosti dežele Berlin, v višini 21,6 milijarde EUR. V skladu s 45. členom gre pri tem za teoretično nominalno vrednost zavarovanih tveganj, zmanjšano za večkrat upoštevane zneske. V temeljnem sporazumu je bila kot največja vrednost prikazana 35,34 milijarde EUR, saj krijejo zgoraj navedene garancije iz vidika pravno-nadzornih preudarkov delno ista tveganja. Kot navaja 45. člen podrobnega sporazuma lahko na primer dežela na zahtevo tretjega upnika iz najemniške garancije po eni strani jamči iz prevzete izpolnitvene obveznosti proti LPFV, po drugi pa iz oprostitve izjav o nameri materinske družbe. Podroben sporazum prav tako ureja, da dežela v teh primerih za zadevno tveganje jamči samo enkrat. Teoretični najvišji znesek bi bilo tako mogoče znižati za večkrat upoštevane zneske in ga določiti na 21,6 milijarde EUR. Od teh 21,6 milijarde EUR je oprostitev LPFV po predhodnih izračunih, ki jih je predložila Nemčija, dosegla najvišji znesek (okoli [...]* EUR, od česar gre za oprostitev obvez LPFV iz najemniških in izplačilnih garancij [...]* EUR in [...]* EUR za oprostitev tveganj iz tako imenovanih revitalizacijskih garancij za zgradbe).

Vendar pa je osnova tega teoretičnega najvišjega zneska popolna materializacija vseh tveganj. Za oprostitev LPFV od najemniških garancij (najvišja vrednost [...]* EUR) to na primer pomeni, da bi vse najemnine do leta 2025 povsem izpadle, osnova oprostitve LPFV od revitalizacijskih garancij ([...]* EUR), pa so celotni proizvodni stroški za vse zgradbe in zemljišča. 100-odstotni izpad najemnin ter rušenje in novogradnja vseh zgradb je nerealna, tudi z zelo pesimističnimi domnevami. 45. člen prav tako navaja, da bo po trenutnem znanju in na osnovi temeljitega preverjanja bistvenih gospodarskih tveganj verjetna uveljavitev izpadla bistveno manjša. Po tem bo dejansko tveganje znašalo v najboljšem primeru („best-case“ scenarij), 2,7 milijarde EUR, v „osnovnem primeru“ („base-case“ scenarij) 3,7 milijarde EUR in v najslabšem primeru („worst-case“ scenarij) 6,1 milijarde EUR. Domneve, ki vodijo do teh ocenjenih vrednosti, so bile sporočene med postopkom (glej obrobno številko 138).

Pri zmanjšanju garancij na najnižjo možno stopnjo podrobni sporazum predvideva tudi možnost, da bi dežela v celoti ali deloma pooblastila tretjega s pogodbenim vodenjem podrobnega sporazuma. Dežela je možnost izkoristila in ustanovila „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, katere 100 % lastnica je, in ki dejavnost opravlja po pooblastilu dežele od januarja 2003. Poleg tega predvideva podrobni sporazum za deželo provizijo za jamstvo in pravico do izboljšanja stanja za obdobje petnajstih poslovnih let. Potemtakem prejme dežela od BGB letno fiksno provizijo za jamstvo v višini 15 milijonov EUR do vključno 2011, ki jo je mogoče od leta 2012 v vzajemnem soglasju prilagoditi za preostalo obdobje omejitve tveganja. BGB plača tudi, če doseže v enem ali več mesecih poslovnega leta skupno stopnjo jamstvenega lastniškega kapitala 12,5 % in stopnjo temeljnega kapitala 7 %, 15 % letnega presežka, ki bi ji sicer pripadal, deželi Berlin.

V zakonu o pooblastitvi senata za prevzem deželne garancije za tveganja pri poslih nepremičninskih storitev družbe Bankgesellschaft Berlin AG in nekaterih njenih hčerinskih družb (13) je določeno tudi, da je treba deleže dežele Berlin v BGB čim prej odsvojiti po pogojih, dopustnih za deželo Berlin, in da treba je v zvezi z reorganizacijo lastniške strukture BGB banko Investitionsbank Berlin (IBB) izločiti iz BGB kot samostojno javnopravno razvojno banka (podrobnosti glej spodaj).

V svojem Sklepu o uvedbi postopka (14) je Komisija opozorila tudi na pomembno dejstvo, ki v prvotnem načrtu prestrukturiranja ni bilo upoštevano. Konec leta 1992 je bila WBK z vsem svojim premoženjem prenesena na LBB; sočasno so se vse naloge WBK prenesle na takrat novoustanovljeno IBB. S tem prenosom se je zajamčen lastniški kapital LBB povečal za približno 1,9 milijarde nemških mark (DEM). LBB je od leta 1995 za vsakokrat uporabljen znesek plačevala nadomestilo v povprečni višini 0,25 %. Ker je Komisija dvomila o združljivosti nadomestila z načelom tržno-gospodarskega ravnanja vlagatelja, je junija 2002, uvedla postopek C 48/02 (15) . Če bo Komisija ugotovila, da plačano nadomestilo ni združljivo z načelom tržno-gospodarskega ravnanja vlagatelja, bo razlika med plačanim nadomestilom in običajnim tržnim donosom takšne investicije ob neobstoju predpostavke standarda usklajenosti Pogodbe ES pomenila pomoč, ki je nezdružljiva s skupnim trgom in jo mora LBB vrniti deželi Berlin.

Čeprav ta ukrep v času izdaje Sklepa o uvedbi postopka še ni bil sprejet in tako ni bil del načrta prestrukturiranja, so se obstoječa tveganja zaradi morebitne odločitve Komisije o vračilu v Sklepu o uvedbi postopka upoštevala kot dejavnik, ki vpliva na možnosti rentabilnosti banke. Končno je bil sporazum o vračilu sklenjen ob upoštevanju tega pomisleka. Ker so ti ukrepi za uspeh prestrukturiranja nujno potrebni, je Komisija ocenila, da je sporazum za vračilo, potem ko je bilo mogoče določiti najvišji znesek pomoči, ustrezno presojati skupaj z drugimi ukrepi pomoči.

V svojem Sklepu o uvedbi formalnega preiskovalnega postopka v skladu z drugim odstavkom člena 88 Pogodbe ES je Komisija ukrepe, ki jih je treba preveriti, začasno uvrstila med državne pomoči v smislu prvega odstavka člena 87 Pogodbe ES in prvega odstavka člena 61 Sporazuma EGP, ker so bili dodeljeni iz državnih sredstev in lahko z izboljšanjem finančnega položaja podjetja vplivajo na gospodarski položaj tekmecev drugih držav članic (16) , in tako izkrivijo konkurenco, ali pa grozijo z izkrivljanjem in s tem ovirajo trgovanje med državami članicami.

Na osnovi predhodne presoje je Komisija prišla do ugotovitve, da so bile pomoči ocenjene na osnovi smernice Skupnosti za presojanje državne pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (17) (v nadaljevanju „smernice“), ter da ni bilo mogoče uporabiti niti drugih predpisov o skladnosti Pogodbe ES, niti drugih smernice Skupnosti. Komisija se je strinjala s pojmovanjem Nemčije, da gre pri BGB za podjetje v težavah v smislu oddelka 2.1 smernice. Vendar pa so obstajali znatni dvomi glede združljivosti ukrepov pomoči s skupnim trgom.

Komisija je dvomila, da so bila predvidevanja v prvotnem naèrtu prestrukturiranja glede na trga in napovedi glede razvoja ponudbe in povpraševanja dovolj natanène, da bi dovoljevale sklepati o možnostih uspeha predlaganih ukrepov prestrukturiranja. Težko je bilo razpoznati, na katerih tržnih predvidevanjih temeljijo ukrepi prestrukturiranja.

Komisija je ugotovila tudi, da so bile informacije, ki jih je Nemèija predložila v zvezi z razlogi za pretekle težave podjetja, sorazmerno površne. Navedeni so bili naslednji trije razlogi: (a) slabi krediti, (b) odobritev obsežnih garancij na podroèju nepremièninskih skladov in (c) prepozna uvedba (1999) in poèasno uresnièevanje sistematiènega kontrolinga tveganj. Podane informacije so dejansko le povzetek finanènih težav. Za te težave je bil podan samo en resnièni razlog, in sicer neuèinkovite strukture koncerna in upravljanja, ter posledièno nedelujoè kontroling tveganj. Manjkala je temeljita analiza teh struktur in konkretnih neopravljenih obveznosti poslovodenja, med drugim vplivov državne lastnine. Komisija je bila mnenja, da je takšna analiza za presojo možnosti prestrukturiranja BGB nujno potrebna. Zato je Komisija dvomila, da so bili v naèrtu prestrukturiranja vzroki za težave BGB identificirani in obravnavani na zadovoljiv naèin. Nemèijo so zato prosili, da predloži temeljito analizo preteklih neizvršenih dejanj ter prihodnjih možnosti in težav v zvezi s strukturo koncerna, naèini upravljanja in nadziranja, osnutkov preverjanja in poroèanja ter naèinov za uvedbo komercialno utemeljenih postopkov odloèanja.

Pravila črke (c) tretjega odstavka člena 87 Pogodbe ES, ki urejajo izjeme, vsebuje pogoj, da pomoči ne smejo vplivati na trgovske pogoje na način, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Številke smernice od 35 do 39 določajo, da je treba sprejeti ukrepe, ki blažijo negativne vplive pomoči na tekmece, če je mogoče. Običajno je ta pogoj udejanjen z omejitvijo ali skrčenjem navzočnosti podjetij na ustreznem trgu produktov, z odsvojitvijo proizvodne opreme ali hčerinskih družb ali pa s skrčenjem dejavnosti. Omejitev ali skrčenje mora biti v razmerju z učinkom izkrivljanja, ki ga povzročajo pomoči in še zlasti s sorazmerno težo podjetja na svojem trgu ali trgih.

Skupno bi naj prvotno predlagane dolžnosti oz. kompenzacijski ukrepi, kot so odsvojitev bistvenih udeležb, skrčenje denarnih poslov in poslovanja z vrednostnimi papirji, dejavnost financiranja z izposojenim kapitalom, poslovanja z nepremičninami, števila sedežev podjetja, osebja in območja javnega organa, ter nalog lokacij in poslovanja s tujino in velikimi strankami povzročili zmanjšanje bilančne vsote BGB za 26 % (iz 190 na 140 milijard EUR). Zaradi deloma nejasnega opisa kompenzacijskih ukrepov in vsakokratnega konkretnega prispevka k želenim vplivom na premoženje in zaposlitveno situacijo BGB Komisija nikakor ni mogla presoditi, ali je realistično pričakovati, da bo tak učinek dosežen in kako bi ukrepi vplivali na prihodnje položaje BGB na trgih ali segmentih, ki jih je razmejila Nemčija. Komisija je zatorej potrebovala natančnejše informacije glede učinka posameznih ukrepov na premoženje, zaposlitveno situacijo in prihodnji položaj BGB na trgu ali segmentih.

Četudi bi bil dosežen celoten zgoraj prikazani učinek skrčenja (26 % ali 50 milijard EUR bilančne vsote), je Komisija ocenila za vprašljivo, ali bi skrčenje ob upoštevanju znatne vsote pomoči in prakse Komisije glede pomoči pri prestrukturiranju bankam (18) zadoščala. Z zvezi s tem je Komisija imenovala zakonsko minimalno stopnjo kapitala kot možno orientacijsko točko za presojanje ustreznosti dolžnosti, ker mora v primeru podkapitalizacije banka svoj obseg poslovanja ustrezno zmanjšati (pri podkapitalizaciji v višini 1 milijarde EUR in zakonski minimalno osnovi stopnje kapitala v višini 4 % bi bilo treba teoretično zmanjšanje aktive z uteženimi tveganji do 25 milijard EUR). Te „možnostne redukcije“ lahko služijo kot približna oporna točka za stopnjo izkrivljanja tržnih razmer in posledično potrebnih kompenzacijskih ukrepov. Že sam priliv kapitala dežele Berlin v višini 1,755 milijarde EUR poleti 2001 bi v skladu s temi preudarki ustrezal teoretičnemu zmanjšanju premoženja do 44 milijard EUR. Vendar je Komisija opozorila, da teh opornih točk ni mogoče uporabljati „mehansko“, ampak so pogojene s presojo upoštevanja posebnih okoliščin, kot na primer dejavnikov, pomembnih za preživetje in rentabilnost banke.

Ko so bila po prilivu kapitala odkrita nova tveganja, je kazalo, da bo koeficient solventnosti ponovno postal nezadosten. Da bi preprečili ponovni priliv kapitala, se je dežela Berlin odločila za rešitev s splošnimi garancijami ob omejitvi tveganja. Posledično imajo garancije podoben učinek kot priliv kapitala. Težava z omejevanjem tveganj je bila, da vsota pomoči, ki naj bi bila končno odobrena, ni bila nedvoumno določena. Nominalni, teoretični najvišji znesek, naveden v členu 45 podrobnega sporazuma, znaša 35,34 milijarde EUR. Ob odštetem večkratnem kritju tveganj znaša najvišji znesek 21,6 milijarde EUR. Vendar je to še vedno nominalna vrednost, kar pomeni, da izhaja iz popolne materializacije vseh tveganj, ki pa ni verjetna (glej zgoraj). Tako je morala Komisija zaradi skrbnosti uporabljati edino razpoložljivo najvišjo mejo, to je 35,34 milijarde EUR. Ker tega zneska predvidoma ne bi bilo mogoče uresničiti, bi ga bilo nesorazmerno uporabiti kot osnovo za ugotavljanje potrebnih kompenzacijskih ukrepov. Komisija zaradi tega ni mogla presoditi, ali bi ponujeni kompenzacijski ukrepi ob upoštevanju vsote pomoči zadoščali. Med ostalim je Komisija dvomila tudi, da bi kompenzacijski ukrepi tudi v najboljšem primeru z uresničeno pomočjo v višini okoli 3 milijarde EUR dodatno k prilivu kapitala zadoščali v skladu z zgoraj opisanimi približnimi opornimi točkami. Povrh tega so izkušnje s primeri prestrukturiranja pokazale, da se je najboljši scenarij le redko uresničil.

Komisija je napovedala, da bo pri zaključni presoji o primernosti kompenzacijskih ukrepov upoštevala izjemno močan tržni položaj BGB pri poslovanju s prebivalstvom na lokalnem in regionalnem nivoju. Zaradi pomanjkanja izčrpnih informacij Komisija ni mogla oceniti učinkov redukcijskih ukrepov na posamezne trge ali panoge. Skrčenje poslovanja z občani in podjetji, za katera si je banka prizadevala, z načrtovano odsvojitvijo bank Weberbank in Allbank, se je zdela sorazmerno majhna, zato morebiti ne bi v zadostni meri omilila učinka izkrivljanja konkurence. Spričo dejstva, da kaže, da BGB ni nepomembna udeleženka na trgu poslovanja z nepremičninami, se je Komisija nadaljnje vprašala, ali bodo tozadevno načrtovani redukcijski ukrepi zadoščali.

Strnjeno povedano so Komisiji manjkale pomembne informacije za ustrezno in dovolj natančno presojo učinkov predlaganih kompenzacijskih ukrepov. Tako je na osnovi razpoložljivih dejstev resnično dvomila, da bodo načrtovani redukcijski ukrepi zadoščali za omilitev učinkov izkrivljanja konkurence, obsega pomoči, ki je bil zelo visok, in katerega natančnega zneska ali najvišje vrednosti ni bilo mogoče niti ugotoviti. V tem sobesedilu je bilo potrebno upoštevati močan, zlasti lokalni in regionalni tržni položaj BGB, še zlasti na področju poslovanja s prebivalstvom.

V skladu s številkama smernice 40 in 41 mora biti pomoč omejena na najnižjo potrebno mero za prestrukturiranje, da se v podjetje ne dovede prekomerna likvidnost, ki bi jo lahko v podjetju uporabili za agresivno vedenje, ki bi izkrivljalo tržne razmere, ali celo za širitev. Smernice prav tako določajo, da se od prejemnikov pomoči pričakuje, da k prestrukturiranju pomembno prispevajo z lastnimi sredstvi, čeprav bi to pomenilo prodajo premoženja, ki ni nujno potrebno za nadaljnji obstoj podjetja.

Na osnovi razpoložljivih informacij Komisija ni mogla natančno oceniti, ali je pomoč, katere višina ni bila jasna, potreben najnižji prispevek, in ali so bila, na primer, tveganja v postopku prestrukturiranja morebiti precenjena, in ali so bili ali bodo uvedeni kontrolni ukrepi za dejansko izločitev večkratnega kritja tveganja.

Komisija se je vprašala, ali je doseganje stopnje temeljnega kapitala v višini 5 % in stopnje lastnih sredstev v višini 9,7 %, začasno dovoljeno kot pomoč pri reševanju, ter stopnja temeljnega kapitala v višini 7,5 % in stopnja lastnih sredstev v višini približno 12 %, za katero si prizadevajo po letu 2003, resnično potrebna za nadaljevanje obstoja podjetja vključno s solidno ocenjeno boniteto rating agencije. V tem smislu je Komisija poleg tega dvomila, da lastni prispevek BGB s prodajo premoženja ali hčerinskih družb, ki niso nujno potrebni za dolgoročno sposobnost preživetja podjetja, tudi v primeru najboljšega scenarija visokega obsega pomoči izpolnjuje kriterij „pomembnega prispevka“. Na osnovi močnega položaja BGB in njenih hčerinskih družb, ter z njo ali z njimi združenih podjetji na več trgih in več segmentih se je pojavilo vprašanje, ali ne bi bilo mogoče odsvojiti več oz. večjih hčerinskih družb/postavk premoženja, ne samo pod vidikom izravnalnih ukrepov, temveč tudi kot pomemben lastni prispevek, ki dopolnjuje obseg zneska davkoplačevalcev.

III. STALIŠČE NEMČIJE

Nemčija je na osnovi takrat predloženega načrta prestrukturiranja, ki je v svojih osnovnih orisih veljal še poleti 2003 in je bila osnova za izvedensko mnenje svetovalcem Komisije, ob uvedbi postopka izrazila svoje mnenje in na povpraševanje Komisije predložila nadaljnje informacije, ki so presegale prvotni načrt prestrukturiranja še zlasti v naslednjih točkah, ki so bile pri odločanju Komisije odločilnega pomena.

Investicijsko bančništvo v prihodnosti več ne bo strateška usmeritev, niti ciljni produkt poslovanja na trgu kapitala. Poslovanje na trgu kapitala je usmerjeno na področja z visokim potencialom donosa, kot je npr. poslovanje s strankami z delniškimi, obrestnimi in kreditnimi produkti in v manjšem obsegu lastno trgovanje. V prihodnje se bo obseg še krčil.

Stroškovna razlika med likvidacijo in nadaljevanjem posla IBAG je bila podrobneje specificirana. Skupni stroški likvidacije so sestavljeni iz operativnih likvidacijskih stroškov [...]* EUR in bilančnega primanjkljaja. Za ugotavljanje slednjega je bila izdelana „senčna“ bilanca koncerna za tri scenarije (best case, real case, worst case) z naslednjimi ugotovljenimi zneski [...]* EUR, [...]* EUR oz. [...]* EUR. Pri nadaljevanju poslovanja bi v obdobju od 2001 do 2005 nastali naslednji stroški za vsak scenarij: od [...]* EUR do [...]* EUR (base-case [...]*EUR). Tako bi likvidacija družbe IBAG v primerjavi z nadaljevanjem poslovanja glede na scenarij povzročila dodatne stroške v višini od [...]* do [...]* EUR. Poleg tega bi se v primeru likvidacije od leta 2006 odpovedali letnemu pozitivnemu rezultatu v višini [...]* EUR.

Predvidevanja o razvoju trga za področja dejavnosti nepremičnin in skladov so bila navedena podrobneje. Po rahlem upadu leta 2002, ki je znašal približno 2 %, je po informacijah Centralne zveze nemškega gradbeništva skupen obseg gradenj v Nemčiji leta 2003 tako rekoč dosegel stagnacijo. Pri gradnji stanovanj naj ne bi bilo spremembe trenda (2003: upad za približno 1 % po približno minus 3 % v letu 2002), pri čemer naj bi bil upad na vzhodu zaradi prenasičenosti trga s stanovanji bistveno bolj izrazit kot na zahodu. V letu 2003 so se investicijske gradnje povečale le nekoliko, za približno 1 %. Tako se je zmogljivost in pričakovan promet prilagodil Bavarii in določena je bila bolj ciljna usmeritev. Bavaria se bo v prihodnje pri gradnji stanovanj, kot tudi na področju investicijskih gradenj, usmerila na segment višjega cenovnega razreda trga. Zaradi izrazitih regionalnih razlik v razvoju gradnje stanovanj pa se bo usmerila na zahodno-nemške regije Hamburg, München, Stuttgart in Ren-Main. Pri poslovanju s skladi se za tržni segment zaprtih skladov po upadu leta 2001 v prihodnje ponovno pričakuje občutna rast. Nepremičninski skladi bodo še naprej igrali pomembno vlogo s približno 50 % volumna plasmaja kot alternativna oblika naložbenja, ki dosega donose med vrednostnimi papirji s stalnimi donosi in delnicami. Novi skladi IBV-ja bi se ustanavljali le še za investicijske nepremičnine višjega cenovnega razreda in z bistveno skrčenim obsegom garancij. S temi objekti višje kakovosti bi bilo mogoče povečati tudi varnost donosa, pri čemer pa se bo poslovna dejavnost skupno zmanjšala za več kot polovico.

O predvidevanjih glede razvoja trga na področju občanov je Nemčija še zlasti poudarila, da v urbani aglomeraciji Berlin ena bančna podružnica povprečno skrbi za skoraj 4 000 prebivalcev, kar je znatno več kot znaša povprečje v Nemčiji (1 400). Čeprav v Berlinu podružnice ne skrbijo za preveč strank, je v prihodnjih letih zaradi drugih oskrbnih poti, kot so klicni centri in internet, treba računati z dodatnim krčenjem poslovnih enot. Osnutek za trajno izboljšanje donosnosti poslovanja z občani je zasnovan sočasno na odhodkih in prihodkih. K osrednjim ukrepom za znižanje stroškov šteje skrčenje podružnic, ki je odvisno od aktualne donosnosti, regionalna pokritost in predvideni stroški zapiranja/združevanja. Cilj je povečano število strank na podružnico Berliner Sparkasse na [...]* in na podružnico Berliner Bank [...]* do konca 2003, v nasprotju s povprečno 2 300 strank pri neposrednih tekmecih v Berlinu. Nadaljnji prihranki izhajajo iz nadomestitve stroškovno intenzivnih, konvencionalnih blagajniških naprav z modernimi opremami, s čemer bi prihranili [...]* kapacitete zaposlenih. S spremembo alokacije iz svetovalskih zmogljivosti na osvajanje čim bolj privlačnih skupin strank bi se lahko prihodki še povečali. Čisto transakcijsko poslovanje bi naj večinoma potekalo preko spletnih oz. samopostrežnih medijev, medtem ko naj bi se podružnice vedno bolj usmerjale na svetovanje strankam. Napovedan razvoj povpraševanja na področju občanov temelji na informacijah Landeszentralbank Berlin, poročilih posrednikov in analizah statističnega zveznega urada v preteklih letih. Kar zadeva tržni položaj BGB v posameznih segmentih lokalnega in regionalnega poslovanja z občani je Nemčija predložila številke, popravljene navzdol, ki prikazujejo tržne deleže, ki veljajo za obseg v višini nekaj več kot 20 % do več kot 40 % za Berlin (glej obrobne številke 291 in naprej). Napovedana rast za Berlin, ki leži kot strukturno šibka regija pod zveznim povprečjem 2,5 %, znaša 2 %. Nemčija je razložila, da kljub skoraj 40 % tržnemu deležu v poslu vezanih vlog z občani ni mogoče govoriti o nadrejenem položaju BGB, ker je berlinski trg poslovanja s prebivalstvom zaznamovan z močno tekmovalnostjo, zato lahko stranka brez večjih stroškov in težav zamenja banko. Poleg tega obstaja nadsorazmerni tržni delež varčevalnih vlog, medtem ko je BGB s svojimi naložbenimi oblikami višje kakovostnimi, kot so vezane vloge, hranilna pisma, depoziti vrednostnih papirjev in drugimi zapletenimi naložbenimi produkti kot so zavarovanja zaradi svojega pretežno dohodkovno šibkejšega kroga strank preslabo zastopana glede na svojo navzočnost na trg.

Predviden razvoj trga na področju poslovanja s podjetji temelji med drugim na poročilih posrednikov in analizah statističnega zveznega urada. Z načrtovanim usmerjanjem portfelja in s tem povezanim izločanjem kreditov, obremenjenih s tveganjem, uvajanjem določanja cen, ki se ravna po tveganju ter z osredotočanjem poslovne dejavnosti na temeljne segmente stranke iz industrije in regionalne stranke-podjetja bi naj v Berlinu med 2001 in 2006 prišlo do rahlega poplačila kreditnega obsega iz [...]* EUR na [...]* EUR kljub povprečnemu tržnemu porastu v višini 1 %. Krčenje tvegane aktive poteka za preprečevanje visokih zgoščenih tveganj še zlasti v segmentu večjih strank-podjetij s prometom nad 50 milijonov EUR. Zunaj Berlina bi skrčili nadaljnjih [...]* EUR. Naložbeni obseg pri poslovanju s podjetji naj bi kljub ciljnemu poplačevanju kreditnega posla velikega obsega zaradi prizadevanja z vzajemnim poslovanjem ostal skoraj stalen. Tudi za segmente regionalnega in lokalnega poslovanja s podjetji je Nemčija predložila navzdol popravljene številke, ki prikazujejo tržne deleže v Berlinu nekaj več kot ali skoraj 25 % (glej obrobne številke 291 in naprej). Za Berlin se predvideva povprečna 2 % stopnja rasti. Donosnost naj bi se zaradi optimiranja prodajnega in storitvenega postopka in uvedbe standardnih produktov znatno povečala. Za vse segmente strank naj bi se število lokacij zmanjšalo iz 73 na 35. Povečani pozitivni prispevki za kritje izhajajo iz preureditve cenovnega modela Berliner Bank in Berliner Sparkasse s poenotenjem (povečanih) spodnjih cenovnih meja in doslednim izčrpavanjem potenciala vzajemnega poslovanja, ter iz vse večje delitve dela svetovalcev strank.

Vzroki za slabe nepremičninske kredite in odobrene garancije na področju nepremičninskih skladov so bile, kot je že navedeno v uvodnih izjavah, izredno optimistične napovedi razvojne vrednosti nepremičnin v Berlinu in v novih deželah zaradi ponovne združitve Nemčije. Na osnovi tega je BGB velikopotezno odobravala industrijske nepremičninske kredite in do 1999 ustanavljala vedno večje nepremičninske sklade z obsežnimi garancijami, za katere so bili v začetku nepremičninske krize konec 90-tih let potrebni znatni popravki vrednosti oz. rezervacije. Zaradi nepopolne uveljavitve sistema za hitro prepoznavanje tveganj v celotnem koncernu in zaradi nepravilnega vrednotenja tveganj v specializiranih bankah tveganja niso bila v zadostni meri prepoznana, zato je pravočasna preusmeritev izostala. Šele leta 2000 se je na pobudo predsedstva koncerna in zaključnih revizorjev ter na osnovi posebne revizije, ki jo je zahtevala BAK, izvedla kontrola vrednosti, pri čemer so se ravnali so najstrožjih merilih, tako da je bilo treba aktualizirati številne podatke o zgradbah. Pri tem je bilo ugotovljeno, da sistem za hitro prepoznavanje tveganj še ni dovolj izgrajen in se ne uporablja tako, da bi zadostoval zakonskim zahtevam.

Združitev različnih specializiranih bank pod okrilje BGB, izvedeno leta 1994, je bilo izvršeno zato, ker je želela dežela Berlin kot največja delničarka ustvariti strateško enoto s čim večjimi učinki sinergije. Ustanove, poenotene v smislu zakona o kreditnem poslovanju ni bilo mogoče ustvariti ne da bi se zaradi 40. odstavka zakona o kreditnem poslovanju izgubilo ime „Berliner Sparkasse“, kot tudi privilegij hipotekarnih obveznic, ki je pripadal BerlinHyp. Neobstoj enotnega vodenja, ki bi ga bilo mogoče družbeno-pravno uveljaviti, je bil vzrok, da je potekalo izgrajevanje upravljanje tveganj po vsem koncernu le postopoma. Temu so se pridružile še tehnične omejitve na področju elektronske obdelave podatkov in časovni zamiki pri ustvarjanju zadostne kakovosti podatkov. Stopnja podpore upravljanja tveganja je bila nizka in odvisna od ročnega zbiranja podatkov, pomembnih pri presoji tveganja. Potencialno je s tem vedno povezana možnost nepopolne označitve in dolgih časov predhodne obdelave. Notranji rating postopki niso bili validirani s statističnimi metodami.

Uvedba učinkovitega upravljanja tveganj in novega sistema bančnih podatkov do konca 2002 zagotavlja iz poslovno-ekonomskega vidika v prihodnje zgodnje razpoznavanje in odpravljanje zgrešenega razvoja. V banki evidenčnih podatkov se uskupinjeno stekajo vsi posli celotnega koncerna, pomembni za kreditno tveganje. Ti podatki so osnova za upravljalni sistem limita, s katerim so bili ovrednoteni potenciali tveganja kreditnih tveganj in ocenjeni iz vidika različnih omejitev. Tako je na voljo dnevno posodobljena informacijska platforma za vse analize tveganj pri kreditnem poslovanju. Na tej osnovi je bil razvit nov način poročanja o kreditnih tveganjih za upravo in nadzorni svet. Rating postopki so se v sodelovanju z DSGV (Zveza nemških hranilnic in žiro sistemov) in nemškimi deželnimi bankami na novo razvili. K boljši kontroli tveganj je prispevala tudi obsežna zamenjava vodilnega osebja in skrčenje področij iz 63 na 34.

Poenostavitev strukture koncerna in upravljanja ter uvedba učinkovitih sistemov kontroling med drugim izvira iz strukturnih izboljšav na področjih obvladovanja podjetja, nadziranja tveganja, nadziranja/vodenja hčerinskih podjetij za nepremičninske storitve in homogenizacije infrastrukture informacijske tehnike. Nova struktura pomeni, da bo BGB v prihodnje zajemala področja veleprodaje in financiranja nepremičnin in centralizirala vodilno osebje. Landesbank Berlin bo, z izjemo dejavnosti veleprodaje in financiranja industrijskih nepremičnin, združila vse prodajne dejavnosti, vključno celotno poslovanje s podjetji in občani. Cilj enotnega vodenja koncerna naj bi bil v glavnem uresničen. Ukrepe za izboljšanje zgradbe in potekov poslovanja udejanja sklic Komisije za revizijo tveganj, ki bi razširjeno analizirala vsa tveganja koncerna; vzpostavitev samostojnega področja centralne evidence tveganj za vrednotenje operativnih tveganj in uvedba enote za upravljanje s tveganji na poslovnih področjih poslovanja s podjetji in financiranje nepremičnin. Nadaljnje je bila določena projektna ekipa za dosledno strukturiranje pritožb iz revizijskih poročil in njihove obdelave. Bistveno ogrožene obstoječe kredite v portfelju bi v prihodnje nadzirani centralno v enoti upravljanje tveganj zaradi boljše ocenitve tveganj.

Ciljni donos pred davki na področju 6-7 % (v skladu s prvotno priglasitvijo) oz. [...]* % (v skladu s preoblikovanim srednjeročnim načrtovanjem z dne 24. junija 2003) naj bi za BGB zadoščal za leto 2006. Stopnja donosa pred davki se je v Nemčiji v obdobju od 1995 do 2000 pri deželnih bankah/hranilnicah oz. pri vseh bankah (top 100), gibala med 12,6 % - 17,6 % oz. 13,0 % - 16,5 %. Vendar pa je mogoče v toku časa opaziti krčenje dobička na lastniški kapital pred davki. Še zlasti v sektorju deželnih bank/hranilnic se je skrčila iz 17,6 % v letu 1995 na 12,6 % v letu 2000. Zaradi sledečega poslabšanja konjunkturnega položaja in zatikajočega se postopka uskupinjevanja v Nemčiji so se številke v naslednjih letih trajno nižale, zato naj bi se v letih od 2001 do 2006 pri deželnih bankah/hranilnicah gibale med 7,0 % (2000) in 8,5 % (2006) in v skupnih sektorjih med 9,9 % (2001) in 12,0 % (2006). Pri deželnih bankah/hranilnicah bo potencial za izboljšanje močno omejen z odpadom obveznosti za ohranjanje javnega podjetja in jamstva garanta ter z Basel II. Ciljni donos pred davki na področju 6-7 % (v skladu z začetno priglasitvijo) oz. [...]* % (v skladu s preoblikovanim srednjeročnim načrtom z dne 24. junija 2003), ni neposredno primerljiv z donosi konkurenčnih institutov, ker je stopnja temeljnega kapitala BGB med fazo prestrukturiranja za zagotovitev refinanciranja na trgu kapitala vključevala „varnostne rezerve“, namenjene delni kompenzaciji tihih rezerv, ki so v celoti manjkale. Zaradi tega bi morala v prihodnje predvidena stopnja temeljnega kapitala [...]* ležati občutno nad povprečno stopnjo temeljnega kapitala 6,1 % deželnih bank/hranilnic v obdobju od 1995 do 2000. Kot posledica varnostnih rezerv v višini približno [...]* % se bo pri enakem dobičku pred davkom donos na lastniški kapital v primerjavi s konkurenčnimi kreditnimi instituti zmanjšal za približno [...]* %, saj je prigospodarjen dobiček pred davkom postavljen v razmerje z večjim lastniškim kapitalom.

Že samo dejstvo o javni lasti ne vzbuja dvomov, da je koncern mogoče sanirati in da je tega vreden. Malus v škodo javnih podjetij je v skladu s členom 295 Pogodbe ES nezakonit. Morebitno nezakonito vplivanje v povezavi z javno lastnino je raziskala preiskovalna komisija poslanske zbornice in javno tožilstvo v Berlinu. Sicer namerava dežela Berlin izvesti privatizacijo BGB.

Poleg tega naj bi na poslovno dejavnost LBB odločilno vplivali dve posebnosti. Po eni strani bi morala LBB v skladu s šestim odstavkom člena 3 zakona LBB, tudi v prihodnje zagotavljati razvojne naloge, kot je npr. pospeševanje varčevanja in vodenje žiro računov tudi za občane z omejeno kreditno sposobnostjo („Račun za vsakogar“). S tem je število njenih strank z nizkim dohodkom nadpovprečno, kar občutno vpliva na bankin potencial donosnosti. Spremembe bi bilo mogoče uresničiti le v daljšem časovnem obdobju. Po drugi strani pa berlinsko regijo še naprej pesti šibka gospodarska struktura, ki se kaže v približno 15 % nižjem dohodku na občana v primerjavi s povprečjem v celotni Nemčiji. Večina drugih tekmecev v Berlinu lahko z navzočnostjo v ostalih pokrajinah ta primanjkljaj nadomesti. S prevzemom nekdanje Ost-Berliner Sparkasse je imela LBB očitno večji delež zlasti v strukturno šibkem vzhodnem Berlinu. 55 % strank LBB je bilo iz vzhodnega Berlina, kar pa je znašalo samo 37,5 % vseh prebivalcev Berlina. Te posebnosti so bile učinkovite tudi po privatizaciji.

Nemčija je prav tako na osnovi preoblikovanega srednjeročnega načrtovanja z dne 24. junija 2003 predložila kvantifikacijo učinkov predlogov svetovalcev Komisije (npr. povečanje rezervacij za tveganja) o že potrjeni izločitvi nepremičninske storitvene dejavnosti in odcepitvi IBB in povedala, da so sredstva oz. dolgoročni učinki vseh treh ukrepov majhni.

Na nadaljnjo poizvedbo Komisije je Nemčija oz. banka nadaljnje obrazložila posledice ločene odsvojitve Berliner Bank do konca 2005 na življenjsko sposobnost preostalega koncerna. Po trditvah Nemčije ima ta odsvojitev negativne učinke na srednjeročno načrtovanje koncerna. Vsota naj bi izkazovala enkratne učinke v obdobju od 2003 do 2005 v znesku približno minus [...]* EUR, od tega [...]* za izredne stroške prodaje, ostanek pa so rezervacije za osebje, informacijsko tehnologijo, stavbe in dodatne stroške prestrukturiranja. Srednje oz. dolgoročno se bo načrtovan dobiček pred davki v letu 2006 zmanjšal v višini [...]* EUR (po preoblikovanem srednjeročnem načrtovanju na osnovi zgoraj omenjenih treh ukrepov) za približno [...]* EUR na skoraj [...]* EUR, od tega [...]* zaradi umika zneska izida Berliner Bank za koncern, ostanek pa zaradi časovnega zamika pri zmanjševanju števila zaposlenih, neuresničitve načrtovanega povišanja dobička iz provizij in preostalih (fiksnih) stroškov (zlasti zaradi neugodnega volumna zalednih pisarn). Donos lastniškega kapitala naj bi v letu 2006 padel za [...]* odstotnih točk na [...]* %. Vendar ta izračun temelji na domnevi, da je bila Berliner Bank za maksimiranje kroga ponudnikov odsvojena kot samostojna banka, kar bi pomenilo večje stroške kot odsvojitev premoženja oz. operativnih enot. Nadaljnje se z izločitvijo Berliner Bank zmanjša tudi delež izida iz poslovanja s prebivalstvom pri celotnem poslovanju BGB iz nekaj več kot [...]* % na okoli [...]* %, delež poslovanja na trgu kapitala pa se bi ustrezno povečal iz nekaj več kot [...]* % na približno [...]* % [...]*.

Komisija je Nemčijo oz. banko nadaljnje zaprosila za kvantifikacijo posledic srednjeročne ločene odsvojitve BerlinerHyp do konca 2006 na življenjsko sposobnost preostalega koncerna. Ta bi po navedbah Nemčije oz. banke imela naslednje negativne učinke na preostali koncern ali pa bi pomenila naslednje zahteve, ki jih morebiti kupec ne bi mogel izpolniti: Kupec bi moral v največjem izvedljivem obsegu prevzeti interno refinanciranje koncerna (zdaj približno [...]* EUR) pod primerljivimi pogoji, t.j. imeti najmanj tako dober rating kot Landesbank Berlin in prevzeti bi moral izjave o nameri BGB za BerlinHyp, da bi preprečil prištetje velikih kreditov (zdaj ocenjen obseg: približno [...]* EUR). Nadaljnje bi moral kupec kot kupoprodajno ceno ponuditi najmanj knjižno vrednost BerlinerHyp, saj bi sicer prišlo do [...]* odpisa knjižne vrednosti, ki bi morebiti ogrožala življenjsko sposobnost preostalega koncerna. Tudi pri negativnem izidu postopka ponudbe obstaja tveganje nadaljnjega odpisa knjižne vrednosti. Nadaljnje bi naj bila odsvojitev brez hudih posledic za načrt prestrukturiranja mogoča le ob ohranitvi prodajnega sodelovanja med BerlinHyp in koncernom. Obveznost ločene odsvojitve bi pomenila enkraten odpis aktualne knjižne vrednosti v višini [...]* EUR za [...]* EUR na knjižno vrednost lastniškega kapitala BerlinHyp v višini 519 milijonov EUR. Dobiček pred davki, pričakovan za preostali koncern za leto 2006 se bo zmanjšal še približno za nadaljnjih [...]* EUR (razlika med neupoštevanjem načrtovanega izida BelinHyp v višini [...]* EUR in prihodkov iz obresti iz pričakovanega prodajnega izkupička v približni višini [...]* EUR). Z ločeno prodajo Berliner Bank bi to pomenilo nadaljnje znižanje donosa lastniškega kapitala preostalega koncerna za leto 2006, za katerega si je prizadeval preostali koncern, za približno [...]* % na skupaj nekaj več kot [...]* %, ter stopenj temeljnega kapitala, ki bi le za nekoliko presegala [...]* %.

Nemčija je predložila tako imenovan srednjeročni načrt za razvoj posameznih postavk bilance stanja in bilance uspešnosti za leta od 2001 (dejanska situacija) do 2006 (načrt), ki ga je v teku postopka večkrat posodobila ustrezno z obljubljenimi dodatnimi ukrepi odsvojevanja, zapiranja in krčenja. V skladu s srednjeročnim načrtom, predloženim junija 2003, ki že upošteva izločitev posla storitev z nepremičninami in IBB, ter vse prvotno nameravane ukrepe, nastanejo naslednji učinki za obdobje prestrukturiranja 2001 do 2006 na posameznih področjih dejavnosti, pri čemer je tukaj med različnimi postavkami, naštetimi v srednjeročnem načrtu, kot primer v bistvu naveden le segment sredstev in števila zaposlenih.

Postopna likvidacija poslovanja z velikimi strankami/tujino bi povzročila skrčenje premoženja segmenta za približno [...]* in zmanjšanje števila zaposlenih za približno [...]* %. Postavke, ki so ob koncu faze prestrukturiranja še obstajale zlasti zaradi dolgoročnosti nekaterih pogodb in sporazumov, bi se po letu 2006 nadalje krčile.

Kar zadeva tržnih deležev, ti veljajo za področje poslovanja z občani in podjetji v Berlinu, saj gre za regionalno poslovanje. V nasprotju so trgi poslovanja financiranja nepremičnin in poslovanja na trgu kapitala državni, slednji pa pretežno celo mednarodno obarvani. Tržni deleži v segmentih poslovanja z občani in podjetji na območju Berlina so v primerjavi s številkami, predloženimi v priglasitvi, popravljeni navzdol (na deleže v višini nekaj več kot 20 % do nekaj več kot 40 % pri poslovanju z občani ter na skoraj ali nekoliko manj kot 25 % pri poslovanju s podjetji), ker naj priglasitve BGB centralni deželni banki (Landeszentralbank) o upoštevni uporabljeni statistiki ne bi upoštevale potrebne regionalne in stvarne razmejitve (glej obrobne številke 291 in naprej).

Na področju dejavnosti poslovanja s podjetji naj bi prišlo med leti 2001 in 2006 do rahlega zmanjšanja tržnega deleža pri kreditnem poslovanju, medtem ko naj bi tržni delež poslovanja z vlogami ostal skoraj nespremenjen.

Kot oporno točko za izkrivljanje tržnih razmer je Komisija v svojem Sklepu o uvedbi postopka navedla možnost za širitev poslovanja na osnovi koeficienta solventnosti na osnovi zahtev bančnega nadzora. Vendar pa Nemčija navaja, da domneve, da bi bilo mogoče s prilivom temeljnega kapitala v višini 1 milijarde EUR povišati aktivo z uteženimi tveganji za do 25 milijard EUR, ni mogoče brez nadaljnjega izpeljati iz okvirnih pogojev določb bančnega nadzora. Samo pri sočasnem prilivu temeljnega in dodatnega kapitala bi lahko banka svojo aktivo z uteženimi tveganji povišala za 25-kratni znesek priliva temeljnega kapitala. Če banki primanjkuje dodatni kapital, ki ga doslej ni bilo mogoče upoštevati, v višini, ki ustreza povišanju temeljnega kapitala, je uporaba faktorja 25 v naprej izključena. Neustrezno se zdi, da bi širjenje posla, ki bi ga omogočil šele dodatni kapital, ki ga banka že tako ima, obravnavali kot izkrivljanje tržnih razmer, ki bi ga povzročil priliv kapitala, kvalificiranega kot pomoč. Tako je priporočljivo omejiti najvišjo mogoče izkrivljanje tržnih razmer na 12,5-kratni znesek pomoči v obliki priliva kapitala.

Poleg tega je šlo pri (teoretični) stopnji temeljnega kapitala v višini 4 % oz. stopnjo kapitalizacije v višini 8 % za zakonsko določene minimalne zahteve glede stopnje osnovnosti kapitala. Za manevrski prostor, ki ga ustanove potrebujejo za urejeno poslovanje in udeležbo na finančnih trgih, je potrebna bistveno boljša stopnja osnovnosti kapitala. Po ocenah BAFin (Zvezna ustanova za nadzorovanje finančnih storitev) je iz tržnega vidika zdaj nujno potrebna stopnja temeljnega kapitala v višini [...]* % in stopnja kapitalizacije v višini [...]* %, da bi bila zagotovljena likvidnost BGB in da ne bi bil ogrožen nadaljevanji postopek prestrukturiranja (glej dopis BAFred-a (Zvezni urad za kreditni sistem) z dne 29. junija 2001).

Kot odziv na postopek, ki ga je uvedla Komisija, je Nemčija kot nadaljnji kompenzacijski ukrep ponudila odcepitev področja nepremičninskih storitev (IBAG, IBG, LPFV) od BGB. Učinek omejitev tveganj naj bi bil usmerjen na področje nepremičninskih storitev, za katerega ne veljajo zahteve koeficienta solventnosti in ga lahko brez dovoljenja banke izvaja tudi katera koli druga družba. Omejitev tveganja velja na obstoječ posel, v glavnem na že ustanovljene sklade, in ne na nov posel. Eventualno bi bilo mogoče zastopati stališče, da bi bil novi posel mogoč samo z omejitvijo tveganja. Vendar bi lahko obseg izkrivljanja tržnih razmer v tem primeru dosegel največ celotni obseg novega posla. Za IBV bi bilo v letu 2002 mogoče pričakovati prodajni obseg skladov v skupni višini [...]* EUR. Za Bavario se za leto 2002 predvideva projektni obseg v skupni višini [...]* EUR. Celoten novi posel družbe IBAG bi se ob tem gibal okoli [...]* EUR. Na nov posel družb IBAG lahko omejitev tveganj vpliva do največ sklenitve faze prestrukturiranja ob koncu leta 2006. Po tem bo IBAG sanirano in sposobno podjetje, ki se bo sposobno samo uveljavljati v konkurenčnem okolju. Tako je mogoče omejitvi tveganj prišteti največ nov posel IBAG do konca 2005 kot izkrivljanje tržnih razmer, kar bi od leta 2002 do 2005 znašalo skupaj [...]* EUR. Ta skupni znesek izkrivljanja tržnih razmer leži med najboljšim scenarijem za dejansko uveljavljanje pravic dežele Berlin iz omejitve tveganj (2,7 milijarde EUR) in najslabšim scenarijem (6,1 milijarde EUR). Zatorej se zdi primerno, da Komisija pri določanju izkrivljanja tržnih razmer, ki ga povzroči omejitev tveganja uporabi nov posel družbe IBAG do sklenitve faze prestrukturiranja v vrednosti [...]* EUR. Vsekakor bi lahko mogoče namesto tega določiti izkrivljanje tržnih razmer zaradi omejitve tveganja na osnovi vrednosti pomoči za omejitev tveganja, ki ustreza najslabšemu scenariju (6,07 milijarde EUR).

Drugače kot je Komisija predvidela v Sklepu o uvedbi postopka na osnovi takrat razpoložljivih informacij, dejanski nižji tržni deleži BGB ne bi upravičevali izhajanja iz izjemno močnega tržnega položaja BGB, iz katerega bi nato potegnili ustrezne sklepe za določanje kompenzacijskih ukrepov. Skupno so se zdeli predlagani ukrepi za kompenzacijo izkrivljanja tržnih razmer ustrezni, in sicer tudi z upoštevanjem eventualnih pravnih težav v zvezi s pomočjo premoženja WBK na LBB.

Nemčija je nadalje navajala, da odsvojitev Berliner Bank pred odsvojitvijo deležev, ki jih ima dežela Berlina v BGB, iz konkurenčnih razlogov ni nakazana. Kot dolžnost na področju poslovanja z občani naj bi odcepitev Werbebank, Allbank und hčerinskih družb v tujini BGB Polska in Zivnostenska Banka ter opustitev 6 centrov za zasebne stranke in zaprtje približno 90 podružnic, v glavnem v Berlinu, zadostovalo. Poleg tega naj bi bili vsi kompenzacijski ukrepi v okviru ali celo presegajoč okvir zahtev, ki jih je Komisija zastavila bankam v svojih predhodnih odločitvah o prestrukturiranju.

Po nadaljnjih pripombah Komisije, zlasti glede dejstva, da ostaja položaj BGB kljub doslej izvedenim ali še ne udejanjenimi ukrepi zapiranja in odsvojevanja na berlinskem trgu za bančno poslovanje z občani skoraj nespremenjen, sta se Nemčija in dežela Berlin na koncu vendarle odločili, da potrdita odsvojitev Berliner Bank. V skladu s to obljubo se Nemčija obvezuje zagotoviti, da bo koncern bančne družbe oddelek „Berliner Bank“ do 1. oktobra 2006 odsvojil kot gospodarsko enoto vključno z imenom, vsemi razmerji s strankami, podružnicami in upoštevnim osebjem v odprtem in preglednem postopku, ki ne bo diskriminacijski.

V postopku prestrukturiranja tveganja naj ne bi bila precenjena. Vendar temeljijo slednja na stanju informacij, ki jih je LPFV imela januarja 2002. Njihova ocenitev bi se lahko zaradi makroekonomskih dejavnikov in intenzivnega upravljanja nepremičnin v obdobju veljavnosti garancij spremenila. Vendar pa bo tako s pogodbami o oprostitvi odškodninske odgovornosti, ki jo je LPFV sklenila z IBG, kot tudi na osnovi metod razmejitve LPFV, ki jo bo izvedla dežela Berlin, zagotovljeno, da bo vračilo mogoče le za garancije, ki jih bo dejansko uveljavljala dežela Berlin. Za zagotovitev kakovostnega upravljanja ima dežela Berlin pravico posegati v poslovanje in dajati navodila LPFV.

Uvedeni so bili tudi ustrezni kontrolni ukrepi za dejansko izključitev večkratnega kritja tveganj. Tveganja iz revitalizacije in prodajnih opcij se namreč ne prištevajo, temveč nadomeščajo. To se bo upoštevalo pri prikazovanju tveganj LPFV. Dejansko večkratno kritje tveganj pa v nasprotju obstaja pri najemniških garancijah in kreditnih garancijah koncerna BGB. LPFV je preverila pravno, stvarno in računsko pravilnost uveljavljanja najemniških garancij. Kontrola, ki izključuje sočasno uveljavljanje kreditnih garancij, poteka po naročilu dežele Berlin od januarja 2003. Izvaja jo „BCIA Berliner Gesellschaft zum Controlling der Immobilien-Altrisiken mbH“, ki je v izključni lasti edine delničarke dežele Berlin. Vse storitve LPFV, na katere velja izpolnitvena obveznost, ki jo je prevzela dežela, naj bi BCIA podrobno preverjala v pravnem, stvarnem in računskem smislu. Enako velja za zakonitost vsake uveljavljene kreditne garancije ter bilančnih garancij. BCIA pomeni za deželo uspešen in učinkovit aparat zmanjševanja škode. Garancijski zakon z dne 16. aprila 2002 namreč izrecno predvideva, da v zvezi z omejenimi tveganji ni dovoljeno izvajati plačil tretjim, če ni pravne dolžnosti.

pridržek do strinjanja s pooblaščenim revizorjem za IBG, IBAG in LPFV,

obsežna pravica do informiranja in vpogleda,

pridržek do soglasja za cesije in drugo razpolaganje z zahtevami iz podrobnega sporazuma,

pridržek do soglasja za naložbe, ki povzročijo naknadne stroške nabave in proizvodnje v primeru prekoračitve mejne vrednosti,

Posamično ima dežela oz. BCIA, o katere poslovanju je treba vsake četrt leta poročati poslanski zbornici, v nadaljevanju naštete pravice do potrjevanja, kontroliranja, dajanja navodil in podobne pravice, utemeljene v podrobnem sporazumu, v primerjavi z družbami, ki so privilegirane zaradi omejitve odgovornosti. Njihovo uresničevanje je podrobneje urejeno v pravilniku o pristojnostih in postopkih:

Prodaja premoženja ali hčerinskih družb naj bi bil pomemben lastni prispevek banke, ki ni nujno potreben za njeno dolgoročno življenjsko sposobnost. Gre za bistvene, tudi dobičkonosne udeležbe, ki so bile odsvojene v javnih in preglednih postopkih. Sem sodi tudi predvidena odsvojitev področja nepremičninskih storitev. Nadaljnji lastni prispevek naj ne bi bil mogoč, saj je BGB že v letu 2001 ob krčenju tvegane aktive naredila vse v njenih močeh, da v največjem možnem obsegu prepreči izgubo lastnih sredstev in podpre stopnjo lastnih sredstev.

Prav tako so potrebne stopnje temeljnih in lastnih sredstev, ki so bile začasno odobrene kot pomoči pri reševanju, in za katere si banka prizadeva od leta 2003 v skladu z načrtom prestrukturiranja. Doseganje začasno dovoljene stopnje temeljnega kapitala v višini 5 % in stopnje lastnih sredstev v višini 9,7 %, ter stopnje temeljnega kapitala v višini 7,5 % in stopnje lastnih sredstev v višini približno 12 %, za katero si prizadevajo po letu 2006, je za nadaljevanje obstoja podjetja in njegovega solidnega ratinga, ki ga ocenjujejo rating agencije, nujno potrebno. Še zlasti glede [...]* in [...]* likvidnostne situacije BGB je razpoložljivost lastnih sredstev nujno potrebna, okoli [...]*.

Povprečna stopnja temeljnega kapitala ali lastnih sredstev deželnih bank/hranilnic se je v letih 1995 do 2000 gibala v razponu med 5,7 % do 6,8 % oz. 8,9 % do 10,2 %. 5 % stopnja temeljnega kapitala, ki je bila BGB začasno odobrena, tako leži pod dolgoročnim povprečjem primerljivih bank, medtem ko je začasno odobrena stopnja lastnih sredstev z 0,1 % le nepomembno nad srednjo vrednostjo v letih 1995 do 2000. Te stopnje se zdijo zelo konservativne in ne upoštevajo specifičnega težavnega položaja BGB.

Stopnje solventnosti skupnega trga, t.j. zasebnih in javnih bank v Nemčiji, se giblje, med drugim zaradi manjkajočega jamstva garanta v zasebnih bančnih sektorjih, v razponu od 6,3 do 7,3 % (stopnja temeljnega kapitala) oz. 10,4 % do 11,3 % (stopnja lastnih sredstev). Že v pripravi na odpad jamstva garanta za javne banke bi stopnje solventnosti deželnih bank/hranilnic predvidoma počasi prilagajali višji ravni zasebnih bank. S tem naj bi se povišala povprečna stopnja lastnih sredstev deželnih bank/hranilnic v letu 2006, v kolikor vse ostalo ostane nespremenjeno, iz 9,6 % na približno 10,9 %. Tako bi se varnostna zaloga lastnih sredstev BGB na osnovi stopnje lastnih sredstev BGB, napovedane v sanacijskem osnutku za leto 2006, zmanjšala iz [...]* % na zgolj približno [...]* %.

Za ocenitev stopnje lastnih sredstev tako ni pomemben predpisan minimum v višini 8 %, ki ga je BAFin dejansko že povečala na 8,4 % in je zaradi nihajnostjo praktično okoli 8,6 %. Nasprotno, trga kapitala oz. rating agencije se običajno orientirajo po ustreznih primerjalnih podatkih, ki izkazujejo bistveno višje stopnje lastnih sredstev in s tem ustrezno krčijo navidezno visoke varnostne zaloge lastnih sredstev iz nekoliko manj kot [...]* % na približno [...]* %.

Nadpovprečna stopnja lastnih sredstev v letu 2006 v višini [...]* je nujno potrebna. Rating agencije pripisujejo strukturi kapitala pri ocenjevanju velik pomen in naj bi že v preteklosti opomnile BGB, da izboljša stopnjo temeljnega kapitala. Zaradi tesne korelacije med ratingom finančne moči in dolgoročnim ratingom ter prihodnjega neobstoja jamstva garanta je treba znatno izboljšanje ocene finančne moči, da bi se izognili negativnim učinkom na obseg in stroške refinanciranja. Poleg tega je posledica nove ocenitve tvegane aktive v skladu z Basel II predvidoma od leta 2006 povečana potreba po lastnih sredstvih zaradi naraščajoče nihajnosti tvegane aktive.

IV. STALIŠČA DRUGIH UDELEŽENCEV

Po objavi Sklepa o uvedbi postopka v Uradnem listu Evropskih Skupnosti je Komisija prejela mnenja dveh drugih udeležencev, in sicer Berliner Volksbank in tretjega, ki je zaprosil za ohranitev tajnosti identitete.

Ukrepi pomoči v korist BGB so presegli doslej znane dimenzije. Finančne težave BGB so v prvi vrsti posledica izjemno slabih poslov z zaprtimi nepremičninskimi skladi, ki so podjetju prinesli izgubo. Razlog za izgube pri BGB je, da pri kupovanju stavb tako rekoč ni bilo preverjanj. Kljub temu so vlagateljem v sklade zagotavljali prihodke. Podjetje je, verjetno v prvi vrsti zaradi ugodnih pogojev za vlagatelje, veljajo za vodilnega na celotnem zveznem trgu.

Višino in intenzivnost pomoči bi bilo treba omejiti na najnižjo potrebno mero za prestrukturiranje. Vendar tega ni videti. Garancija dežele za tveganja na nepremičninskem področju ustreza neomejeni obvezi plačevanja, saj s tem povezane obveznosti plačevanja dežele Berlin zdaj ni mogoče oceniti, zato naj bi ustrezala „bianko čeku“ za prihodnje izgube. Vendar pa podjetju ni dovoljeno zagotoviti prekomerne likvidnosti. Že zaradi svoje višine (21,6 milijarde EUR) in dobe (trideset let) je garancija nesorazmerna in banki zagotavljala praktično neomejeno boniteto, zato je njen vpliv na izkrivljanje konkurence občuten. S tem, da se banki popolnoma oprostijo tveganja pri poslovanju z nepremičninskimi storitvami v operativnem bančnem poslu, je BGB prejela proste roke pri oblikovanju ponudb s poljubnimi pogoji, npr. pri odsvojitvi ali oddajanju nepremičnin. Četudi bi banka s tem pridelala izgube, bi jih dežela Berlin v celoti nadomestila. Ob koncu torej garancija ustreza neomejeni obveznosti plačevanja, ki že v svojem bistvu ne potrebuje pridobitve dovoljenja, in ki v zakonu, s katerim je utemeljena, ni ustrezno konkretno opredeljena. Poleg tega vodi kumulativno dovoljevanje priliva kapitala in garancija za omejitev tveganja do dvojnega kritja. Pri določanju subvencijskega ekvivalenta garancije je treba upoštevati, da bo slednja prav gotovo v veliki meri izrabljena. V najslabšem primeru dežela izhaja iz 6,1 milijarde EUR. V kolikor je nastanek primera poroštva realistično pričakovati (česar očitno ni mogoče izraziti s številkami), ustreza višina pomoči garancije njenemu nominalnemu znesku.

Trg finančnih storitev obeležuje znaten pritisk na marže, pogojen z močno tekmovalnostjo. Zato je pričakovati, da se bo prednost, v obliki pomoči, ki jo je BGB prejela, v polnem obsegu odrazila na trgu, kar bo povzročilo znatno izkrivljenje konkurence v breme njenih tekmecev. To je še zlasti zaskrbljujoče, ker bodo pomoči odobrene vodilnemu na trgu v pokrajini Berlin/Brandenburg, katerega tržni delež v pokrajini je glede na celotno aktivno poslovanje po lastni oceni skoraj 50 %, in ki razpolaga z več kot 50 % vseh podružničnih kreditnih ustanov v Berlinu. BGB je neposredna tekmica Berliner Volksbank na njenih glavnih poslovnih področjih, ki je poslovanje z zasebnimi strankami in poslovanje s srednje velikimi podjetji. Že danes ima tržni delež, ki kar nekajkrat presega tržni delež Berliner Volksbank. Pomoč bi tako prispevala k dodatni gospodarski koncentraciji berlinskega bančnega trga. Sorazmerno močna navzočnost BGB na trgu je tudi posledica strategije več znamk, saj BGB na trgu nastopa z več ustanovami pod različnimi imeni oz. firmami. BGB sledi poslovni strategiji, ki se je odcepila od strategije donosnosti in zaradi subvencioniranih pogojev izrinila tekmece.

Predložen načrt prestrukturiranja zaradi pomanjkanja sklepčnega osnutka za dolgotrajno ozdravitev ni primeren za ponovno vzpostavitev dolgoročne rentabilnosti podjetja. Namreč, temelji na optimističnih predvidevanjih, ni dovolj konkreten in preveč poudarja pozitivne vidike. Poleg tega načrt ni primeren za zagotovitev dolgoročne donosnosti in s tem življenjske sposobnosti podjetja, saj izhaja le iz ciljne donosnosti v višini okoli 6-7 %, kar je le polovica običajnega povprečja panoge. In končno osnutek za prestrukturiranje ne omenja pravnih dolžnosti za vračanje pomoči glede še nerešenega revizijskega postopka za prenos WBK na Landesbank v letu 1993.

Nujnost omilitve negativnih učinkov na tekmece z omejitvijo navzočnosti prejemnikov pomoči na upoštevnih trgih po zaključenem prestrukturiranju v skladu s smernicami Komisije ni upoštevana v zadostni meri, saj bi se naj poslovne aktivnosti na upoštevnih trgih celo razširile. Osnutek prestrukturiranja predvideva povišanje donosa iz poslovanja z zasebnimi strankami in podjetji ter nadomestilo za zaprtje različnih lokacij zunaj Berlina zlasti z usmeritvijo in razširitvijo teh poslovnih dejavnosti na Berlin. BGB načrtuje le umik iz tistih prostorskih trgov, kjer doslej ni razvila pomembne navzočnosti. Napovedano zaprtje podružnic ne more povzročiti skrčenja navzočnosti BGB na trgu, ampak veliko bolj ustreza splošnemu trendu na trgih finančnih storitev v Nemčiji, ki velja za „prenatrpanega z bankami“. Obseg dolžnosti, ki jih zagotavlja BGB, je izmerjen na osnovi trenutnega obvladujočega položaja BGB na berlinskem bančnem trgu, saj so tukaj posledice izkrivljanja konkurence najbolj vidne. Kot pogoj Komisije za izravnavo izkrivljanja konkurence, ki ga povzroča zagotovljena pomoč, pride v poštev odsvojitev delnega področja koncerna BGB. V ta namen se ponuja npr. odsvojitev poslovnega področja „Berliner Bank“, ki ima v upoštevnih segmentih trga tržne deleže, ki ustrezajo deležem Berliner Volksbank. Prednost odsvojitve Berliner Bank je v tem, da gre za organizacijsko pretežno samostojno ustanovo z lastnim nastopom na trgu, zaradi česar jo lahko brez večjih težav v postopku prevzame katera od tekmic. Obseg oddanega posla bi pomenil na osnovi višine pomoči ustrezno protiutež za znatne učinke izkrivljanje konkurence, ki ga pomoč povzroča.

Obravnavana pomoč je poleg jamstva, ki ga garantira država (obveznost za ohranjanje javnega podjetja in jamstvo garanta) in prenosa stanovanjsko-kreditne ustanove na Landesbank Berlin, le eden številnih finančnih podpornih ukrepov javnega organa v korist BGB. To vodi do kopičenja, ki ga je treba upoštevati tudi pri določanju dolžnosti za pomoč prestrukturiranja.

Kaže, kot je prihodnja strategija banke zlasti skrčenje njene dejavnosti, zmogljivosti in infrastrukture ter usmeritev na regionalno poslovanje z zasebnimi strankami in podjetji. Ta osnutek bi moral temeljiti na predvidevanju, da bodo regionalni trgi in delež banke na njih rasli. Vendar obstaja nekaj dvomov in protislovij v zvezi s tržnimi deleži banke na teh trgih. Prav tako ni jasno, ali banka sploh lahko gradi na solidni bazi strank. Ime „Berliner Bank“ izkazuje v tej zvezi pomanjkljivosti. Zaradi težav posla financiranja nepremičnin v preteklosti obstajajo dvomi o njeni prihodnji uspešnosti. Ohranjanje znatnega dela poslovanja na trgu kapitala ni značilno za regionalno banko.

Uspeh uresničitve načrta za prestrukturiranje je odločilno odvisen od tega, ali jim bo uspelo uresničiti ambiciozne načrte za zmanjšanje števila zaposlenih in vpeljati nov sistem obvladovanja tveganj ter izboljšati informacijske sisteme. Vendar obstajajo glede tega dvomi, saj dosedanji ukrepi za zmanjšanje števila zaposlenih zaostajajo za cilji, računati pa je treba tudi z uporom zaposlenih in sindikata. Poleg tega je velik del doslej uresničenega skrčenja posledica ukrepov preselitve dejavnosti („outsourcing“). Zaradi tega ne gre pričakovati dolgoročnega zmanjšanja stroškov. Nasprotno, pričakovati je, da se bodo stroški za preseljene delojemalce banke pokrivali z večjimi provizijami za usluge banke.

V. ODZIV NEMČIJE NA STALIŠČA DRUGIH UDELEŽENCEV

Nemčija je v zvezi s pripombami Berliner Volksbank in anonimnega tretjega zavzela stališče. Navedbe Berliner Volksbank o domnevnih starih pomočeh so zmotne. Znatnih finančnih virov, ki bi nastali na osnovi domnevne pomoči, ni. Koncerna sicer ne bi pestile eksistenčne težave. Med drugim je Komisija ocenila institucije jamstva obveznosti za ohranjanje javnega podjetja in jamstvo garanta kot obstoječe pomoči, zato ju ni dovoljeno upoštevati v breme BGB. Priliv kapitala v obliki pomoči pri reševanju bo banki dejansko na voljo trajno, kar pa ustreza smernicam in praksi Komisije v okviru pomoči za prestrukturiranje. Prenos WBK v LBB bo Komisija preiskala v posebnem revizijskem postopku, vendar pa ga Nemčija ne uvršča kot pomoč.

BGB ima namreč v berlinskem bančnem trgu dokaj močan položaj tako v poslovanju z zasebnimi strankami, kot tudi s podjetji. Vendar pa njeni tržni deleži ne dosegajo višine, kot trdi Berliner Volksbank. Tržni deleži glede na obseg so znatno manjši od tržnih deležev, ki veljajo za stranke, ker ima Berliner Sparkasse številne račune z majhnimi krediti in vlogami, kar je prej dodatni stroškovni dejavnik.

Načrt prestrukturiranja vsebuje vse potrebne dokumente z vsemi potrebnimi podrobnostmi. Nemčija vidi v predloženem načrtu stabilno osnovo za zagotovitev rentabilnosti BGB. Rentabilnost celotnega bančnega sektorja v Nemčiji se je zaradi težkega splošnega gospodarskega položaja občutno zmanjšala. Povprečni donos lastniškega kapitala se je iz 11,2 % v letu 1999 preko 9,3 % v letu 2000 v letu 2001 dodatno zmanjšal na le 6,2 %. V obvestilih zvezne vlade so izidi vsakega poslovnega področja za leta 2001-2006 dosledno prikazani posamezno in izvedeni po stopnjah, ki jim je mogoče slediti. Celotno načrtovanje poteka po stopnjah vsota donosov, poslovni izid pred rezervacijami za tveganja in dobiček pred davki.

Tako je dobila popoln osnutek. Od takrat je posamezne ukrepe še naprej konkretizirala in jih na ravni poslovnih področij tudi podrobno opredelila ter vnesla v obsežni celostni načrt. Za uresničitev sta bila razvita dva posebna instrumenta, ki dopolnjujeta navaden kontroling izida, in sicer en za nadzorovanje splošnih ukrepov in drugi za nadzorovanje ukrepov v zvezi z zaposlenimi. Instrumenta sta omogočila mesečno uravnavanje načrtovanih in dejanskih vrednosti in s tem stalni nadzor uspeha uresničevanja.

Kot tipično nalogo regionalne banke vidi banka le financiranje nepremičnin. Sem ne sodi področje nepremičninskih storitev, kjer so v glavnem nastale izgube, zaradi katerih je bila sploh potrebna sanacija banke in državna omejitev tveganj. BGB je kot kompenzacijski ukrep ponudila oddajo tega poslovnega področja. Krediti za nepremičnine naj ne bi bili premalo zavarovani.

V prihodnje bodo izvajali številne ukrepe na področju novih poslov kot tudi pri obstoječih poslih ter v kontrolingu, da bi zmanjšali tveganja na področju financiranja nepremičnin. Pri novih poslih bi dejavnosti usmerili na privlačne lokacije, razpršili tveganja z delovanjem po vsej Nemčiji, v glavnem ukinili posle zunaj države in opustili tvegana področja poslovanja, še zlasti področje investiranja. Pri obstoječih poslih naj bi zaposlili strokovnjake za tveganja za ogrožena udejstvovanja ter kritično obdelali in na novo ovrednotili obstoječe posle. Pri kontrolingu naj bi uvedli nadzorovanje tveganj v celotnem koncernu, ki tvori okvir za posamezne nadzorne instrumente. K tem sodijo sistemi omejevanja tržnih tveganj in tveganj zaradi poslabšanja bonitete, sistem zgodnjega opozarjanja, sanacijske strategije in projektna skupina za udejstvovanja, ki presegajo dejavnost specializiranih bank.

Prestrukturiranje vodi v nasprotju z dojemanjem Berliner Volksbank v zmanjšanje navzočnosti na trgu z opustitvijo poslovnega področja velikih strank in javnega organa ter s skrčenjem drugih poslovnih področij. Naloga poslovanja z občani naj ne bi bila smiselna iz poslovno- ekonomskega vidika, saj vpliva na temelj podjetja in posledično ogroža možnost za privatizacijo. Tudi na področju poslovanja s strankami se navzočnost na trgu ne bo povečala. Iz dežele Brandenburg se bo banka, z izjemo Potsdama, popolnoma umaknila. V deželi Berlin se bo njena navzočnost na trgu z zaprtjem podružnic občutno zmanjšala.

Omejitev tveganja ni „bianko ček za prihodnje izgube“, saj naj bi omejitev zajemala le stara tveganja. Tveganja iz poslov, sklenjenih po 31. decembru 2001, v glavnem niso zajeta, tveganja iz nepremičninskih skladov pa le, v kolikor so bili zadevni skladi ustanovljeni do 31. decembra 2000.

Omejitev tveganj prav tako ne pomeni „prostih rok pri oblikovanju ponudb s poljubnimi pogoji, npr. pri odsvojitvi ali oddajanju nepremičnin“. Podrobni sporazum vsebuje v drugem odstavku člena 17, drugem odstavku člena 35 in petem odstavku člena 42 številne pridržke glede dajanja soglasij v korist dežele. 46. člen podrobnega sporazuma določa tudi obveznost obsežnega zmanjševanje škode, kar družbe, ki so prejele pomoč obvezuje, da si po najboljših močeh prizadevajo v čim manjši meri zahtevati pomoč dežele in aktivo, zajeto v skladu z zagotovljeno knjižno vrednostjo, izrabijo kar se da ugodno oz. stavbe optimalno oddajo ali kako drugače izrabijo. Kršitev te določbe ima za posledico škodno odgovornost družbe.

Omejitev tveganj tudi ne ustreza nobenemu od zneskov po neomejeni obveznosti plačevanja. Drugače kot pri družbeno-pravni obveznosti plačevanja se obveznost dežele Berlin iz omejitve tveganj po eni strani velja za vsoto, po drugi strani pa je omejena tudi predmetno in sicer na tveganja, našteta v zaključku podrobnega sporazuma, ki so že nastale do 31. decembra 2001. Prav tako je omejitev tveganj zadostno konkretizirana. Že temeljni sporazum z dne 20. decembra 2001 naj bi vseboval dokončen seznam družb, ki imajo korist od kreditnih garancij in bilančnih garancij, podrobni sporazum pa seznam le spreminja z nekaterimi podrobnostmi. Udeležbe in pravna razmerja naj bi bila v podrobnem sporazumu in v pogodbah, na katere se sporazum sklicuje, številčno navedena. Tudi obseg tveganj, ki jih krije omejitev tveganj, je zadostno konkretiziran.

Stopnja kapitalizacije, h kateri stremi BGB, ni previsoka. Zaupanje financerjev in vlagateljev v BGB je namreč trajno moteno. Poleg tega banka nima [...]*, ki se ponavadi uporabljalo poleg stopnje kapitalizacije za presojanje sposobnosti banke za sodelovanju na trgu kapitala. Predpostavka za privatizacijo banke je tudi, da bo lahko po odpadu državnega deleža najela lastniški kapital na trgu kapitala pod sprejemljivimi pogoji. Za to je potrebna obstojna stopnja kapitalizacije, ki je znatno nad zakonsko najnižjo stopnjo.

VI. PRESOJA UKREPOV POMOČI

Dovajanje kapitala, omejitev tveganja in vložek, dogovorjen v sporazumu o vračilu je zagotovila dežela Berlin, zato vsebujejo državna sredstva. Pogoji, pod katerimi so bila sredstva dodeljena, niso sprejemljiva za vlagatelja, ki se ravna po načelih tržnega gospodarstva. Skupno gre za znesek v višini več milijard eurov, ki ga bo podjetje v resnih finančnih težavah lahko trajno uporabljalo.

Omejitev tveganj je bila odobrena za obdobje trideset let. Nominalni teoretični najvišji znesek vseh garancij znaša 21,6 milijarde EUR. Ta znesek krije vsa teoretično možna tveganja in vsebuje npr. popoln izpad vseh najemnin za najemniške garancije ([...]* EUR), predpostavko kompletnih gradbenih stroškov vseh zgradb in okolice za tako imenovane revitalizacijske garancije ([...]* EUR) ali popolno izgubo zagotovljene knjižne vrednosti IBG/IBAG in njunih hčerinskih podjetij ([...]* EUR). 100-odstotni izpad najemnin ter rušenje in novogradnja vseh stavb ter popolna izguba knjižne vrednosti je celo pod zelo pesimističnimi predpostavkami nerealistična. Nemčija je tako navedla naslednje ocenjene vrednosti za verjetno uveljavljanje: 2,7 milijarde EUR v optimističnem primeru („best-case“ scenarij), 3,7 milijarde EUR v osnovnem primeru („base-case“ scenarij) in 6,1 milijard EUR v pesimističnem primeru (tako imenovani „worst-case“ scenarij).

Med postopkom je Nemčija predložila tudi osnove za ocenjene vrednosti. Vsebujejo tudi predvidevanja za vse tri scenarije glede različnih tveganj zaradi izpada. Glede najemniških garancij to na primer velja za različna predvidevanja o izpadu najemnin glede na inflacijo (dejanska inflacija zaostaja za pričakovano inflacijo), zaradi manjših najemnin ali nezasedenosti najemniških prostorov. Napovedan izpad najemnin znaša tako v najboljšem primeru 1,4 milijarde EUR, v osnovnem primeru 1,9 milijarde EUR in v najslabšem primeru 3,5 milijarde EUR.

Nemčija je prav tako prikazala, da ustreza skupna pričakovana uveljavitev iz poslovno-ekonomskega vidika najslabšemu primeru z ocenjeno vrednostjo 6,1 milijarde EUR ([...]* EUR uveljavitve iz najemniških garancij, [...]* EUR iz garantiranih najvišjih cen, [...]* EUR iz revitalizacijskih garancij, [...]* EUR iz garancij knjižne vrednosti in [...]* EUR za preostali znesek) in s tem gospodarski vrednosti pomoči. To gospodarska vrednost je Nemčija še podkrepila z alternativnim razmislekom. Brez garancij za omejitev tveganj bi bilo treba s prilivom kapitala v višini okoli [...]* EUR - [...]* EUR, „razrešitve garancij“ za vsa tveganja. Pri tem bi okoli [...]* EUR kapitala odpadlo na gotovinsko vrednost zgoraj opisane garancije (nominalna gospodarska vrednost: 6,1 milijarde EUR); [...]* EUR do [...]* EUR na priliv kapitala za zalaganje v enak namen potrjenih in uporabljenih kreditov bank koncernov za družbe z nepremičninskimi storitvami (ki jih je treba pri nepopolnem kritju nominalnega teoretično najvišjega tveganja iz najemniških in revitalizacijskih garancij ter iz garancij knjižne vrednosti pripisati tvegani aktivi v višini do [...]* EUR) ter [...]* EUR do [...]* EUR na varnostni pribitek.

V tej zvezi je Nemčija prav tako navedla, da omejitev najvišjega zneska jamstva za omejitev tveganj na gospodarsko vrednost v višini dobrih 6 milijard EUR zaradi nadzorno-pravnih razlogov kljub temu ni mogoča. Vsa teoretično možna zgoraj navedena tveganja je mogoče kriti le z zneskom v višini 21,6 milijarde EUR, tako da krediti bank koncerna na družbe z nepremičninskimi storitvami, ki so bili prav tako uveljavljeni zaradi tveganj iz najemniških, revitalizacijskih in drugih zgoraj omenjenih garancij pri obračunu koeficienta lastniških sredstev virov specializiranih bank in koncerna ne igrajo večje vloge, saj so pri izračunu uteženi z 0 % in se temu ustrezno ne štejejo in prav tako ne prištevajo mejam velikega kredita. Omejitev najvišjega jamstvenega zneska na gospodarsko realistično tveganje bi v nasprotju iz nadzorno-pravnega vidika povzročilo prištetje kreditov v višini do [...]* EUR k tvegani aktivi, kar bi prekoračilo mejo velikega kredita, padajoč kazalnik lastniških sredstev pa bi povzročil potrebo po dodatnem znatnem prilivu kapitala. BAFin je s pismom z dne 7. marca 2003 potrdila nadzorno-pravno nujnost za primer vseh teoretično možnih tveganj kljub majhni gospodarski vrednosti.

Glede vloge, ki jo je dežela Berlin obljubila s sporazumom o vračilu je treba uvodoma pripomniti, da je ta uporabna le, če Komisija postopek C 48/2002 („LBB/IBB“) (20) sklene s sklepom o vračilnem zahtevku, in če je tudi v tem primeru subvencija za sanacijo plačana le višini, potrebni za preprečitev nedoseganja stopnje kapitala pri LBB in/ali koncernu BGB, ki je imenovana v sporazumu. Ker preverjanje postopka „LBB/IBB“ še ni zaključeno, zdaj ni mogoče natančno določiti gospodarske vrednosti te pomoči. Za namen konkurenčne presoje je mogoče navesti teoretično zgornjo mejo, ki znaša 1,8 milijarde EUR. (21)

Ukrepi so primerni za bistveno izboljšanje finančnega položaja BGB. Vse do danes so preprečevali nadzorno-pravne posege, kot je začasno zaprtje in verjetna plačilna nesposobnost bistvenega delnega področja koncerna, zato so primerni za izkrivljanje konkurence. Podjetje je skupaj s svojimi hčerinskimi družbami ena največjih nemških bank. Leta 2002 je z bilančno vsoto koncerna v višini 175 milijard EUR zasedalo dvanajsto mesto. BGB je v svojih najpomembnejših poslovnih področjih dejavna na regionalni, nacionalni in mednarodni ravni. Celotni sektor finančnih storitev je obeležen z vedno večjo integracijo in v večini delnih področjih je notranje tržišče uresničeno. Med finančnimi institucijami različnih držav članic vlada močna tekmovalnost, ki se je po uvedbi enotne valute še okrepila. Z ukrepi in njihovimi učinki na aktualne in potencialne tekmece prihaja do izkrivljanja konkurence oz. do grožnje, da bo to tega prišlo. Med finančnimi institucijami različnih držav članic vlada močna tekmovalnost, ki se je po uvedbi enotne valute še okrepila. Izkrivljanje konkurence tako vpliva tudi na trgovanje med državami članicami. Kot posledica tega so ukrepi državna pomoč v skladu s prvim odstavkom člena 87 Pogodbe ES. Nemčija nikoli ni podvomila v ta nazor.

V Sklepu o uvedbi postopka je Komisija opozorila na to, da pri prilivu kapitala ni bila udeležena le dežela Berlin, ampak tudi NordLB, vendar z zneskom, ki je bil sorazmerno manjši kot delnice, ki jih je imela pred prilivom (166 milijonov EUR ustrezno z 8,3 % povišanjem kapitala, pri lastništvu 20 % delnic pred prilivom kapitala). Komisija tega ukrepa svoj čas zaradi manjkajočih dodatnih informacij ni mogla presoditi in zato tudi ne izključiti, da gre pri kapitalu, ki ga je prispevala NordLB, prav tako za državno pomoč v smislu člena prvega odstavka člena 87 Pogodbe ES. Nemčijo je prosila za predložitev potrebnih informacij.

Nemčija je nato navedla, da povišanje kapitala NordLB ni vsebovalo pomoči, ker je bilo izvedeno po načelu vlagatelja, ki se ravna po tržnem gospodarstvu. NordLB je bila, tako kot zasebni delničar Parion in delničarji, združeni v razpršenem lastništvu, podsorazmerno udeležena pri povišanju kapitala, čeprav sta dežela Berlin in BGB pričakovali udeležbo, ki bi ustrezala njenemu delniškemu lastništvu. Lastništvo NordLB pred prilivom kapitala 20 % bi ustrezalo prilivu kapitala v višini nekoliko več kot 400 milijonov DEM. NordLB pa se tovrstni angažma iz podjetniškega vidika ni zdel smiseln. Po drugi strani pa bi se lastništvo NordLB zmanjšalo na 4 %, če bi se odpovedala udeležbe na povišanju kapitala. Tako bi NordLB izgubila pravico sodelovanja, ki je povezano z najmanj 10-odstotnim lastništvom delnic, kot je npr. sodno imenovanje posebnih revizorjev ali uveljavitev pravic družbe proti članom upravnega odbora in nadzornega sveta. NordLB v avgustu 2001 ob upoštevanju še ne sklenjenih premislekov o poglobitvi sodelovanja in morebitni združitvi oddala tudi „Ponudbo za varovanje interesov“. Brez kakršne koli udeležbe pri povišanju kapitala bi bila slednja neverodostojna. V celoti je šlo pri NordLB za odločitev, skrbno pretehtano iz vidika podjetniških interesov.

V Sklepu o uvedbi postopka je Komisija opozorila, da se priliva kapitala v povezavi z omejitvijo tveganja ne sme obravnavati kot nepriglašene pomoči s pravnimi posledicami iz drugega odstavka člena 13 Uredbe (ES) št. 659/1999, ker kljub priglasitvi in odložilnim pogojem odobritve pravne pomoči v podrobnem sporazumu ni mogoče izpostaviti nobenega od ukrepov, ne da bi to imelo za posledico nadzorno-pravne ukrepe BAFin-a, kot je začasno zaprtje BGB. Kot je razložila tudi Nemčija, sta oba ukrepa, tako omejitev tveganj kot tudi priliv kapitala, začasno odobren kot pomoč pri reševanju, del enega samega načrta prestrukturiranja. Tega pa mora Komisija presojati kot celoto. Pravna uvrstitev obeh ukrepov zato ne more biti različna.

Kot je Nemčija prav tako prepoznala, so pomoči kot celota razvile dejanske učinke še pred dokončno odločitvijo Komisije, ker lahko le s temi ukrepi BGB nadaljuje svojo poslovno dejavnost. To ne velja le za priliv kapitala in omejitev tveganja, ampak prav tako za obveznost vlaganja dežele, urejene s sporazumom o vračilu. Sicer pride ta v poštev samo v primeru, da se bo Komisija v postopku LBB/IBB odločila za vračilni zahtevek in v primeru, če znesek vračilnega zahtevka ne bi povzročil nedoseganje stopnje kapitala, določene s sporazumom. Kljub temu bi bil uspeh prestrukturiranja vključno z obema drugima ukrepoma brez tega previdnostnega ukrepa ogrožen, zato je tudi ta ukrep kljub odložilnemu pogoju v zvezi z odobritvijo Komisije s sklenitvijo in zato še pred potrditvijo razvil gospodarske učinke. Vendar se Komisija zaveda, da je Nemčija z odložilnim pogojem o odobritvi pravne pomoči Komisije iz dogovora o vračilu in s takojšnjo predložitvijo obsežnih informacij izkazala izrecno pripravljenost za sodelovanje

Finančne obremenitve, ki so jih za deželo Berlin povzročile pomoči za prestrukturiranje BGB, so, kot je predstavljeno v nadaljevanju, manjše kot tiste, ki bi nastale z uporabo državnih garancij za deželne banke, obveznosti za ohranjanje javnega podjetja in jamstvo garanta, ki veljajo še do leta 2005. Vendar to ne pomeni, da so ukrepi v korist BGB v soglasju z načelom tržno nastopajočega vlagatelja ter zatorej niso državna pomoč. Prvič so same obstoječe državne garancije, četudi le do leta 2005, s celotnim trgom združljive pomoči. (22) Drugič pa Komisija ugotavlja, da upoštevna pomoč BGB dopušča nadaljevanje poslovne dejavnosti za namen prestrukturiranja in tako koristi celotnemu koncernu, vključno z različnimi civilnopravnimi podjetji koncerna. Tako se v svoji pravni naravi in posameznem dosegu razlikujejo od čiste uresničitve državnih garancij za obveznost ohranitve javnega podjetja in jamstva garanta, ki obstajata samo za deželno banko LBB, torej za le en del koncerna. Zaradi teh razlogov so vse pomoči, ki jih je tukaj treba preveriti, novi ukrepi pomoči.

Vendar pa člen 87 Pogodbe ES dopušča izjeme od načela nezdružljivosti državne pomoči s skupnim trgom. Izjeme, določene z drugim odstavkom člena 87 Pogodbe ES bi lahko utemeljevale združljivost pomoči s skupnim trgom. Ukrepov pomoči, ki jih je treba preveriti, ni mogoče upoštevati kot socialno pomoč za posameznega porabnika [črka (a)], niti kot pomoč za odpravljanje škode, nastale zaradi naravnih nesreč ali drugih nenavadnih dogodkov [(b)], in tudi ne kot pomoč za gospodarstvo na področjih Zvezne republike Nemčije, prizadetih zaradi razdeljenosti Nemčije [(c)]. Tako te izjeme v obravnavanem primeru niso uporabne.

Glede na izjemno določbo v skladu s črkama (b) in (d) tretjega odstavka člena 87 Pogodbe ES je mogoče ugotoviti, da pomoči ne služijo za pospeševanje pomembnih načrtov skupnega evropskega interesa ali za odpravljanje znatnih motenj v gospodarskem življenju katere od držav članic, in da nanje tudi ni mogoče gledati kot na pomoč za pospeševanje kulture in ohranjanje kulturne dediščine.

Komisija posledično preverja ukrepe pomoči na osnovi izjemnih določb črke (c) tretjega odstavka člena 87 Pogodbe ES. Komisija opira svojo oceno o pomočeh za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih panog, v kolikor tržnih pogojev ne spreminjajo na način, ki je v nasprotju s skupnimi interesi, na upoštevne smernice Skupnosti. Po dojemanju Komisije v zadevnem primeru ni mogoče uporabiti nobene druge že imenovane smernice za državno pomoč za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (23) („smernice“). Poleg tega je Komisija mnenja, da opisani ukrepi pomoči prispevajo k financiranju prestrukturiranja podjetja, zaradi česar veljajo kot pomoč za prestrukturiranje.

V številki 4 smernic navaja izhodišče, da je podjetje v težavah, „če ni v položaju z lastnimi finančnimi sredstvi ali tujimi sredstvi, ki mu jih nudi njegov lastnik/večinski lastnik ali upnik, poravnati izgube, ki so za podjetje kratkoročno ali srednjeročno skoraj zanesljiv propad, če država ne bo posegla.“ Okoliščine, v katerih je BGB, so nedvomno takšne. Dežela Berlin, večinska delničarka BGB, je sicer sprejela ukrepe, o katerih je govora in ki jih so BGB obvarovali pred ustavitvijo poslovne dejavnosti. Vendar je bilo že ugotovljeno, da vlagatelj, ki ravna po načelih tržnega gospodarstva, teh sredstev pod danimi pogoji ne bi zagotovil.

Pomoči za prestrukturiranje je dovoljeno dodeljevati v skladu s številko 28 smernice le, če so izpolnjeni strogi kriteriji in če obstaja gotovost, da je morebitno izkrivljanje konkurence odtehtano s prednostmi, povezanimi z nadaljevanjem poslovanja podjetja, še zlasti če bi neto učinek odpuščenih zaposlenih zaradi stečaja dokazljivo zaostril lokalne, regionalne ali narodne težave pri zaposlovanju, ali bi, v izjemnih primerih, izginotje podjetja povzročilo monopol oz. tesen oligopolni položaj.

Slednje lahko izključimo za območje Berlin zaradi števila bank, ki so na njem zastopane in strukture trga za poslovanje z zasebnimi strankami in podjetji, na katerih je BGB s svojimi imeni „Berliner Bank“ in „Berliner Sparkasse“ še zmeraj vodilna na trgu. V primeru morebitnega stečaja vodilne regionalne banke in prodajo njenih delov, ki bi verjetno sledila, ni mogoče računati s poslabšanjem konkurenčne strukture. To je predstavljivo samo v izjemno neverjetnem in zato teoretičnem scenariju, v katerem bi po plačilni nesposobnosti enega od močnih regionalnih tekmecev pridobil vse hčerinske družbe/osnovna sredstva BGB, ki pomenijo njen močan regionalni položaj. Vendar je mogoče nastanek monopola ali tesnega oligopola zaradi kontrole združitve, ki bi sledila, izključiti. Na državnem in na mednarodnih trgih položaj BGB ni dovolj močan, da bi zaradi morebitnega stečaja in sledeče odsvojitve povzročil nastanek monopola ali oligopola. Nemčija tej presoji, podani že v sklepu Komisije o otvoritvi postopka, ni ugovarjala.

Glede gospodarskih in socialnih učinkov v Berlinu je Nemčija predložila cenitev, s primerjavo učinkov prestrukturiranja BGB z učinki prenehanja poslovanja/stečaja, zlasti glede na zaposlitev in prihodke dežele Berlin iz davkov. Predstavljeno je bilo, da bi plačilna nesposobnost do leta 2006 povzročila izgubo 7 200 delovnih mest v Berlinu (minus 59 %), namesto izgube 3 200 delovnih mest (minus 26 %) pri scenariju prestrukturiranja. Letni prihodek dežele iz davkov bi v letu 2006 s prestrukturiranjem upadel za 70 milijonov EUR, brez prestrukturiranja pa za 150 milijonov EUR. V Sklepu o uvedbi postopka je Komisija pripomnila, da teh ocenjenih vrednosti zaradi pomanjkanja nadaljnje razlage ni mogla preveriti.

Nemčija je nato predložila nadaljnje informacije, med drugim tudi izračun Nemškega zavoda za gospodarsko raziskovanje (DIW). Potemtakem bi takratna plačilna nesposobnost BGB v Berlinu povzročila izgubo nekaj več kot 7 000 do skoraj 10 000 delovnih mest (od 12 200 delovnih mest v Berlinu leta 2001), medtem ko bi prestrukturiranje do leta 2006 po aktualiziranem načrtu povzročilo izgubo okoli 3 500 berlinskih delovnih mest. Komisija je ocenila domnevno izgubo delovnih mest v primeru nelikvidnosti za pretirano, ker bi lahko tudi v tem scenariju pridobitelji v prestrukturirani obliki nadaljevali s poslovanjem poslovnih področij, ki so načeloma ocenjena kot donosna. Nadaljnje je izguba delovnih mest v Berlinu, nastala zaradi prestrukturiranja, z aktualno ocenjenimi približno 5 000 delovnimi mesti bistveno večja kot prvotno domnevano. Vendar se je treba strinjati z ocenitvijo Nemčije, da bi bilo z nenadno plačilno nesposobnostjo izgubljenih bistveno več delovnih mest kot z urejenim dolgoročnim prestrukturiranjem, ker bi v prvem primeru prišlo do tako imenovane „nujne prodaje“ in zaprtja področij, ki jih je mogoče prestrukturirati. Ob tem je treba upoštevati tudi posredno izgubljena delovna mesta zaradi učinka domin. Posledično bi prišlo zaradi posrednih in neposrednih davčnih učinkov do letnega izpada prihodkov za deželo Berlin, ki jih je treba s približno 300 milijoni EUR na leto uvrstiti kot znatne, zlasti ker so razširjeni na več let. V tem smislu se Komisija strinja z Nemčijo, da so s preživetjem podjetja povezane gospodarske in socialne prednosti.

Nemčija je v priglasitvi za primer hipotetičnega scenarija plačilne nesposobnosti nadaljnje opozorila na vire izgub za LBB in na obvezo dežele, da jih krije. Brez jasne identifikacije in kvantifikacije teh jamstev za tveganja Komisija teh gospodarskih učinkov ni mogla ustrezno oceniti. Nemčija je zato med postopkom predložila pravno mnenje in izračune o učinkih hipotetične nelikvidnosti BGB za deželo Berlin, ki bi presegali zgoraj omenjene izpade dohodka. Gre za tiste učinke, ki bi se sprožili zaradi kombinacije zelo zapletene prepletenosti tveganj znotraj koncerna (med drugim notranje odobravanje kreditov, izjav o nameri materinske družbe, pogodbe o odvajanju rezultatov) v sinergiji z obveznostjo za ohranjanje javnega podjetja in jamstvo garanta, ki za LBB obstajata še do leta 2005.

Glede na izjave Nemčije bi scenarij plačilne nesposobnosti BGB za LBB, ki je z njo povezana z netipično tiho udeležbo, krediti in garancijami, povzročil izgube v višini okoli 18,5 do 25 milijard EUR, ki bi jih večinoma sestavljale izgube vrednosti zaradi kreditnih terjatev LBB do BGB (pri bilančnem volumnu v višini [...]* EUR glede na stopnjo izpada okoli [...]* do [...]* EUR), izgube vrednosti zaradi terjatev strank (pri bilančnem volumnu v višini [...]* EUR, glede na stopnjo izpada okoli [...]* do [...]* EUR), uveljavljanja garancij, danih BGB Finance v Dublinu (okoli [...]* do [...]* EUR), ter stroški plačilne nesposobnosti (okoli [...]* EUR).

Po podatkih Nemčije bi ta scenarij povzročil obremenitev države v višini približno 31 milijard EUR do 40 milijard EUR. Pri tem je bilo predvideno, da se bo dežela odločila za prekinitev poslovanja LBB, in se torej ne bi odločila za obveznosti za ohranjanje javnega podjetja, temveč za jamstvo garanta dežele, ki velja za jamstvo celotnega zneska obveznosti LBB, ki jih ne krije premoženje. (24) Uveljavljanje jamstva garanta je bilo ocenjeno na [...]* EUR („base-case“) do [...]* EUR („base-case“). Pri tem scenariju bi zaradi zahtevkov do nadomestil iz varnostnih skladov za vloge nemških zasebnih bank prišlo do dodatnih obremenitve dežele v višini [...]* EUR („base-case“) do [...]* EUR („worst-case“). (25) Nadaljnje izhodišče je bila izguba kapitalnega vložka dežele v višini skoraj 2 milijardi EUR ter iz stroškov za obresti za zagotavljanje plačilne sposobnosti v postopku likvidacije v višini 5 milijard EUR.

Komisija je te podatke in izračune preverila ter zahtevala nadaljnje razlage. Ob tem je prišla do izida, da bi v hipotetičnem scenariju plačilne nesposobnosti zaradi še obstoječih državnih garancij za LBB deželo bremenili znatne, četudi le grobo ocenljive obveznosti, pri tem pa je treba razlikovati med podscenariji z in brez nadaljevanja LBB z obveznostjo ohranjanja javnega podjetja.

Po lastnih ocenah Komisija na osnovi podatkov Nemčije izhaja iz tega, da bi znašala obremenitev dežele ob nadaljevanju LBB nekje približno 13 milijard EUR do več kot 20 milijard EUR. Ob tem bi na deželo najprej neposredno vplivala izguba deleža dežele Berlin pri temeljnem kapitalu BGB (skoraj 2 milijardi EUR). Nadaljnje je morala dežela zaradi obveznosti ohranjanja javnega podjetja LBB poravnati posledice uveljavljanja garancij za garancije, ki jih je odobrila BFB Finance v Dublinu (Komisija jih je ocenila na okoli [...]* EUR), ter izgubo vrednosti kreditnih terjatev, ki jih je imela LBB na BGB (ocenjena vrednost okoli [...]* EUR) in sicer v taki meri, da je bilo ob upoštevanju kriterijev solventnosti mogoče posel LBB pravilno ohraniti. Glede na možne pravice zahtevati nadomestila iz varnostnih skladov nemških zasebnih bank, ki jih je navedla Nemčija, obstajajo negotovosti - [...]*. Nadaljnje obstajajo znatni pravni dvomi glede pravne veljavnosti jamstva LBB za nekatere pravice tretjih iz poslovanja s skladi na področju nepremičninskih storitev (na primer jamstvo za izjave v prospektih, izjava o razrešitvi odgovornosti za družabnike investicijskih in nepremičninskih družb, ki jamčijo osebno. Morebitnih tveganj zatorej ni mogoče številčno izraziti.

Nemčija je v postopku prav tako povedala, da se ti scenariji pri hipotetični nelikvidnosti področja nepremičninskih storitev (izločitev in likvidacija brez omejitve tveganj) zaradi prepletenosti tveganj v koncernu ne bi bistveno spremenili. Odločilni za to so po eni strani krediti, ki so jih pretežno prejele hčerinske družbe področja nepremičninskih storitev, ki se vedno bolj širi in zahaja v vedno večje težave (IBAG/IBG/LPFV z vključno IBV, hčerinsko družbo IBAG-a in Bavaria) od specializiranih bank koncerna (BGB, LBB in BerinHyp), ter po drugi strani pogodbe o odvajanju rezultatov med IBAG in njenima hčerinskima družbama Bavaria in IBV na eni strani in BGB in IBAG na drugi strani. Poleg tega je BGB v zvezi z vsemi obveznostmi, nastalimi do IBG do konca 1998, Bavarii in IBV dala izjavo o nameri materinske družbe. Komisija nima razloga dvomiti v obrazložitev Nemčije. S stališčem Nemčije se strinja do te mere, da bi izločitev in likvidacija področij za nepremičninske storitve IBAG/IBG/LPFV brez omejitve tveganj zaradi medsebojnega vpliva tveganj prav tako pripeljali d