(1)

V delu I, pod naslovom IV, v poglavju 2 se člena 66 in 97 nadomestita z naslednjim: „Oddelek 1 Splošni sistem preferencialov Pododdelek 1 Splošne določbe Člen 66 Ta oddelek določa pravila v zvezi z opredelitvijo pojma ‚izdelek s poreklom‘ in z njim povezanih postopkov ter metod upravnega sodelovanja za namene uporabe sheme splošnih tarifnih preferencialov (GSP), (‚shema‘), ki jih Evropska unija z Uredbo (ES) št. 732/2008 (11) dodeljuje državam v razvoju. Člen 67 1. V tem oddelku in oddelku 1A tega poglavja se uporabljajo naslednje opredelitve: (a) ‚država upravičenka‘ pomeni državo ali ozemlje, navedeno v Uredbi (ES) št. 732/2008; izraz ‚država upravičenka‘ pokriva tudi, vendar ne sme presegati, meje teritorialnega morja te države ali ozemlja v smislu Konvencije Združenih narodov o mednarodnem pomorskem pravu (Konvencija iz Montego Baya z dne 10. decembra 1982); (b) ‚izdelava‘ pomeni katero koli vrsto obdelave ali predelave, vključno s sestavljanjem; (c) ‚material‘ pomeni vsako sestavino, surovino, sestavni del ali del itd., ki se uporablja pri izdelavi izdelka; (d) ‚izdelek‘ pomeni izdelek, ki se izdeluje, četudi je namenjen za kasnejšo uporabo pri drugem postopku izdelave; (e) ‚blago‘ pomeni materiale in izdelke; (f) ‚bilateralna kumulacija‘ pomeni sistem, ki omogoča izdelkom, ki imajo v skladu s to uredbo poreklo iz Evropske unije, da se štejejo kot materiali s poreklom iz države upravičenke, kadar so nadalje obdelani ali vključeni v izdelek v tej državi upravičenki; (g) ‚kumulacija z Norveško, Švico ali Turčijo‘ pomeni sistem, ki omogoča izdelkom s poreklom iz Norveške, Švice ali Turčije, da se štejejo kot materiali s poreklom iz države upravičenke, kadar so nadalje obdelani ali vključeni v izdelek v tej državi upravičenki in uvoženi v Evropsko unijo; (h) ‚regionalna kumulacija‘ pomeni sistem, v okviru katerega se izdelki, ki imajo v skladu s to uredbo poreklo iz države, ki je članica regionalne skupine, štejejo kot materiali s poreklom iz druge države te iste regionalne skupine (ali države iz druge regionalne skupine, ko je možna kumulacija med skupinami), kadar so nadalje obdelani ali vključeni v tam izdelan izdelek; (i) ‚razširjena kumulacija‘ pomeni sistem, ki ga na zahtevo države upravičenke odobri Komisija in v okviru katerega se nekateri materiali s poreklom iz držav, s katerimi ima Evropska unija sklenjen veljaven sporazum o prosti trgovini v skladu s členom XXIV Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (GATT), štejejo kot materiali s poreklom iz zadevne države upravičenke, kadar so nadalje obdelani ali vključeni v izdelek, izdelan v tej državi; (j) ‚zamenljivi materiali‘ pomenijo materiale, ki so enake vrste in tržne kakovosti z enakimi tehničnimi in fizičnimi lastnostmi in ki se jih ne da med seboj ločiti, ko so enkrat vgrajeni v končni izdelek; (k) ‚regionalna skupina‘ pomeni skupino držav, med katerimi se uporablja regionalna kumulacija; (l) ‚carinska vrednost‘ pomeni vrednost, kot je določena v skladu s Sporazumom o izvajanju člena VII Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994 (Sporazum STO o določanju carinske vrednosti); (m) ‚vrednost materialov‘ na seznamu v Prilogi 13a pomeni carinsko vrednost ob uvozu uporabljenih materialov brez porekla ali, če ta ni znana in se ne da ugotoviti, prvo preverljivo ceno, plačano za materiale v državi upravičenki. Kadar je treba ugotoviti vrednost uporabljenih materialov s poreklom, se določbe te točke smiselno uporabljajo; (n) ‚cena franko tovarna‘ pomeni ceno, ki se za izdelek franko tovarna plača proizvajalcu, pri katerem se opravi zadnja obdelava ali predelava, pod pogojem, da cena vključuje vrednost vseh uporabljenih materialov in vse druge stroške v zvezi z izdelavo, zmanjšano za vse notranje dajatve, ki se ali se lahko povrnejo ob izvozu pridobljenega izdelka; Kadar dejanska cena ne odraža vseh stroškov, povezanih z izdelavo izdelka, ki so dejansko nastali v državi upravičenki, cena franko tovarna pomeni vsoto vseh teh stroškov, zmanjšano za vse notranje dajatve, ki se ali se lahko povrnejo ob izvozu pridobljenega izdelka; (o) ‚največja dovoljena vsebnost materialov brez porekla‘ pomeni največjo vsebnost materialov brez porekla, ki je dovoljena, da se izdelava šteje za zadostno obdelavo ali predelavo, da izdelku dodeli status porekla. Izražena je lahko v odstotkih od cene izdelka franko tovarna ali v deležu neto teže teh uporabljenih materialov, ki spadajo v določeno skupino poglavij, poglavje, tarifno številko ali tarifno podštevilko; (p) ‚neto teža‘ pomeni težo blaga samega brez kakršnega koli embalažnega materiala ali embalaže za blago; (q) ‚poglavja‘, ‚tarifne številke‘ in ‚tarifne podštevilke‘ pomenijo poglavja, tarifne številke in tarifne podštevilke (štirištevilčne ali šestštevilčne kode), uporabljene v nomenklaturi, ki sestavlja harmonizirani sistem, s spremembami v skladu s Priporočilom z dne 26. junija 2004 Sveta za carinsko sodelovanje; (r) ‚uvrščen‘ se nanaša na uvrstitev izdelka ali materiala v določeno tarifno številko ali tarifno podštevilko harmoniziranega sistema; (s) ‚pošiljka‘ pomeni izdelke, ki so: — poslani hkrati od enega izvoznika k enemu prejemniku; ali — zajeti v enem samem prevoznem dokumentu, s katerim izvoznik dobavlja te izdelke prejemniku ali če ni takšnega dokumenta, zajeti na enem računu; (t) ‚izvoznik‘ pomeni osebo, ki izvaža blago v Evropsko unijo ali v državo upravičenko in je sposobna dokazati poreklo blaga, ne glede na to, ali je sama proizvajalec oziroma sama opravlja izvozne formalnosti; (u) ‚registriran izvoznik‘ pomeni izvoznika, ki je pri pristojnih organih zadevne države upravičenke registriran za dajanje navedb o poreklu za namene izvoza v okviru sheme; (v) ‚navedba o poreklu‘ pomeni navedbo, ki jo da izvoznik, s katero izjavlja, da izdelki, ki jih zajema, izpolnjujejo pravila sheme o poreklu, in katere namen je, da bodisi omogoči osebi, ki prijavlja blago za sprostitev v prosti promet v Evropski uniji, da uveljavlja ugodnosti preferencialne tarifne obravnave, bodisi omogoči gospodarskemu subjektu v državi upravičenki, ki materiale uvaža za nadaljnjo obdelavo v okviru pravil o kumulaciji, da z njo dokaže status porekla tega blaga; 2. Za namene točke (n) odstavka 1 v primeru, ko je zadnja obdelava ali predelava dodeljena proizvajalcu kot podizvajalcu, se izraz, ‚proizvajalec‘ iz prvega pododstavka točke (n) odstavka 1 lahko nanaša na podjetje, ki je podizvajalca zaposlilo. Člen 68 1. Da se zagotovi pravilna uporaba sheme, se morajo države upravičenke zavezati, da bodo: (a) vzpostavile in vzdrževale ustrezne upravne strukture in sisteme, potrebne za izvajanje in upravljanje v tem oddelku določenih pravil in postopkov v tej državi, vključno, kjer je to primerno, z dogovori, ki so potrebni za uporabo kumulacije; (b) njihovi pristojni organi sodelovali s Komisijo in carinskimi organi držav članic. 2. Sodelovanje, omenjeno v točki (b) odstavka 1, pomeni: (a) zagotavljanje vse potrebne podpore v primeru zahteve Komisije za njeno spremljanje ustreznega upravljanja sheme v zadevni državi, vključno z obiski za preverjanje na kraju samem s strani Komisije ali carinskih organov držav članic; (b) brez poseganja v člen 97g in 97h, preverjanje statusa porekla izdelkov in skladnosti z drugimi pogoji, določenimi v tem oddelku, vključno z obiski na kraju samem, kadar to zahteva Komisija ali carinski organi držav članic v okviru preiskav porekla. 3. Države upravičenke morajo Komisiji predložiti zavezo iz odstavka 1. Člen 69 1. Države upravičenke Komisijo uradno obvestijo o nazivih in naslovih organov na njihovem ozemlju, ki so: (a) del državnih organov zadevne države ali delujejo v okviru pristojnosti vlade in so pooblaščeni, da lahko izvoznike registrirajo ali umaknejo iz evidence registriranih izvoznikov; (b) del državnih organov zadevne države ter pooblaščeni za podporo Komisiji in carinskim organom držav članic v okviru upravnega sodelovanja, določenega v tem oddelku. 2. Države upravičenke Komisijo nemudoma obvestijo o kakršnih koli spremembah informacij iz odstavka 1. 3. Komisija vzpostavi elektronsko bazo podatkov registriranih izvoznikov na podlagi informacij, ki jih predložijo državni organi držav upravičenk in carinski organi držav članic. Dostop do same baze podatkov ter podatkov v njej ima izključno Komisija. Organi iz prvega pododstavka zagotovijo, da so podatki, predloženi Komisiji, posodobljeni ter popolni in točni. Podatki, obdelani v podatkovni bazi iz prvega pododstavka, so javnosti dostopni prek spleta, z izjemo zaupnih podatkov iz polj 2 in 3 zahtevka za registracijo izvoznika iz člena 92. Prenos ali dostop do osebnih podatkov, ki se obdelajo v podatkovni bazi iz prvega pododstavka in s strani držav članic v skladu s tem oddelkom, se lahko omogoči tretjim državam ali mednarodnim organizacijam samo v skladu s členom 9 Uredbe (ES) št. 45/2001. 4. Ta uredba nikakor ne vpliva na raven varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v skladu z določbami zakonodaje Evropske unije in nacionalnim pravom, zlasti ne spreminja obveznosti držav članic pri njihovi obdelavi osebnih podatkov v skladu z Direktivo 95/46/ES niti obveznosti institucij in organov Evropske unije pri njihovi obdelavi osebnih podatkov v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001 pri izpolnjevanju njihovih obveznosti. Komisija lahko identifikacijske in registracijske podatke o izvoznikih, sestavljene iz nabora podatkov iz točk 1, 3 (v zvezi z opisom dejavnosti), 4 in 5 Priloge 13c objavi na spletu samo, če so izvozniki dali izrecno in prostovoljno pisno soglasje. Izvoznikom se predložijo informacije iz člena 11 Uredbe (ES) št. 45/2001. Pravice oseb v zvezi z njihovimi registracijskimi podatki iz Priloge 13c, obdelanimi v nacionalnih podatkovnih sistemih, se izvajajo v skladu z zakonodajo države članice, ki je shranila njihove osebne podatke izvajajoč Direktivo 95/46/ES. Pravice oseb v zvezi z obdelavo osebnih podatkov v centralni podatkovni bazi iz odstavka 3 se izvajajo v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001. Nacionalni nadzorni organi za varstvo podatkov in Evropski nadzornik za varstvo podatkov, vsak v okviru svojih pristojnosti, dejavno sodelujejo in zagotavljajo usklajen nadzor nad bazo podatkov iz odstavka 3. Člen 70 1. Komisija v Uradnem listu Evropske unije (serija C) objavi seznam držav upravičenk in datum, kdaj naj bi te države izpolnile pogoje iz členov 68 in 69. Komisija bo ta seznam posodobila vsakič, ko nova država upravičenka izpolni enake pogoje. 2. Izdelki s poreklom iz države upravičenke v smislu tega oddelka, ob sprostitvi v prosti promet v Evropski uniji uživajo prednosti sheme samo pod pogojem, da so bili izvoženi na dan, naveden na seznamu iz odstavka 1, ali kasneje. 3. Za državo upravičenko se šteje, da izpolnjuje pogoje iz členov 68 in 69 z dnem, ko predloži svojo zavezo iz člena 68(1) in pošlje uradno obvestilo iz člena 69(1). Člen 71 V primeru, da pristojni organi države upravičenke ne izpolnijo pogojev iz členov 68(1), 69(2), 91, 92, 93 ali 97(g), oziroma v primeru sistematičnega neizpolnjevanja pogojev iz člena 97(h)(2), lahko to v skladu s členom 16 Uredbe (ES) št. 732/2008 za to državo pomeni začasen umik preferencialov v okviru sheme. Pododdelek 2 Opredelitev pojma ‚izdelki s poreklom‘ Člen 72 Kot izdelki s poreklom v državi upravičenki se štejejo: (a) izdelki, v celoti pridobljeni v tej državi v smislu člena 75; (b) izdelki, pridobljeni v tej državi, ki vsebujejo materiale, ki niso bili v celoti pridobljeni v tej državi, pod pogojem, da so bili ti materiali zadosti obdelani ali predelani v smislu člena 76. Člen 73 1. Pogoji iz tega pododdelka za pridobitev statusa porekla morajo biti izpolnjeni v zadevni državi upravičenki. 2. Če se izdelki s poreklom, izvoženi iz države upravičenke v drugo državo, vrnejo, se morajo šteti za izdelke brez porekla, razen če se pristojnim organom lahko zadovoljivo dokaže: (a) da so izdelki, ki se vračajo, isti izdelki, ki so bili izvoženi, in (b) da se na njih medtem, ko so bili v navedeni državi ali med izvozom, niso bili opravljeni nikakršni postopki, razen tistih, ki so potrebni, da se izdelki ohranijo v dobrem stanju. Člen 74 1. Izdelki, ki se prijavljajo za sprostitev v prosti promet v Evropski uniji, morajo biti isti kot izdelki, ki so bili izvoženi iz države upravičenke, za katero se šteje, da imajo poreklo. Preden se izdelki prijavijo za sprostitev v prosti promet, ne smejo biti spremenjeni ali preoblikovani na kakršen koli način, niti se na njih ne smejo opraviti nikakršni postopki, razen tistih, ki so potrebni za ohranitev blaga v dobrem stanju. Skladiščenje izdelkov ali pošiljk in delitev pošiljk je možna, kadar se to opravi pod odgovornostjo izvoznika ali kasnejšega imetnika izdelkov in če izdelki v državi/državah tranzita ostanejo pod carinskim nadzorom. 2. Skladnost z odstavkom 1 se upošteva kot izpolnjena, razen, če imajo carinski organi razlog, da verjamejo v nasprotno; v takih primerih lahko carinski organi od deklaranta zahtevajo, da predloži dokazilo o izpolnjevanju zahtev, ki se lahko predloži v kakršni koli obliki, vključno z pogodbenimi dokumenti o prevozu, kot so na primer enotni tovorni listi ali dejanska oz. konkretna dokazila, ki temeljijo na označevanju ali številčenju tovorkov ali katero koli dokazilo v zvezi z blagom samim. 3. Odstavka 1 in 2 se smiselno uporabljata, kadar se uporablja kumulacija iz členov 84, 85 ali 86. Člen 75 1. Za v celoti pridobljene v državi upravičenki se štejejo: (a) mineralni izdelki, pridobljeni iz njene zemlje ali njenega morskega dna; (b) tam pridelani ali pobrani rastlinski in zelenjavni izdelki; (c) žive živali, tam skotene ali izvaljene in vzrejene; (d) izdelki, pridobljeni iz živih, tam vzrejenih živali; (e) izdelki, pridobljeni iz zaklanih, tam skotenih ali izvaljenih in vzrejenih živali; (f) izdelki, tam pridobljeni z lovom ali ribolovom; (g) izdelki ribogojstva, kadar so ribe, raki in mehkužci tam rojeni in vzrejeni; (h) izdelki morskega ribolova in drugi izdelki iz morja, pridobljeni z njenimi plovili zunaj katerega koli teritorialnega morja; (i) izdelki, izdelani na njenih predelovalnih ladjah izključno iz izdelkov iz točke (h); (j) tam zbrani rabljeni predmeti, primerni le za obnavljanje surovin; (k) odpadki in ostanki pri postopkih izdelave, ki tam potekajo; (l) izdelki, pridobljeni iz morskega dna ali podzemlja zunaj katerega koli teritorialnega morja pod pogojem, da ima izključno pravico do obdelave morskega dna ali podzemlja; (m) blago, izdelano izključno iz izdelkov, navedenih v točkah (a) do (l). 2. Izraza ‚njena plovila‘ in ‚njene predelovalne ladje‘ v odstavku 1(h) in (i) se uporabljata izključno za plovila in predelovalne ladje, ki izpolnjujejo vsako izmed naslednjih zahtev: (a) so registrirane v državi upravičenki ali v državi članici; (b) plujejo pod zastavo države upravičenke ali države članice; (c) izpolnjujejo enega izmed naslednjih pogojev: (i) so v najmanj 50-odstotni lasti državljanov države upravičenke ali držav članic ali (ii) so v lasti podjetij, — ki imajo sedež in glavni kraj poslovanja v državi upravičenki ali državi članici in — ki so v najmanj 50-odstotni lasti države upravičenke ali držav članic ali javnih organizacij ali državljanov države upravičenke ali države članice. 3. Posamični pogoji iz odstavka 2 so lahko izpolnjeni v državah članicah ali v različnih državah upravičenkah, v kolikor vse države upravičenke uživajo ugodnosti regionalne kumulacije v skladu s členom 86(1) in (5). V tem primeru se šteje, da imajo izdelki poreklo tiste države upravičenke, pod katere zastavo pluje plovilo ali predelovalna ladja v skladu s točko (b) odstavka 2. Prvi pododstavek se uporablja samo takrat, ko so izpolnjene določbe člena 86(2)(b) in (c). Člen 76 1. Brez poseganja v člena 78 in 79 se za izdelke, ki niso v celoti pridobljeni v zadevni državi upravičenki v smislu člena 75, šteje, da imajo poreklo te države, če so za zadevno blago izpolnjeni pogoji s seznama v Prilogi 13a. 2. Če se izdelek, ki je pridobil status porekla v državi v skladu z odstavkom 1, v tej državi nadalje obdela in se uporablja kot material pri izdelavi novega izdelka, se ne upoštevajo materiali brez porekla, ki bi lahko bili uporabljeni pri njegovi izdelavi. Člen 77 1. Izpolnjevanje zahtev iz člena 76(1) je treba preveriti za vsak izdelek posebej. Vendar pa se lahko v primeru, ko je določeno pravilo osnovano na skladnosti z največjo dovoljeno vsebnostjo materialov brez porekla, vrednost materialov brez porekla izračuna na podlagi povprečnih vrednosti, kot je opisano v odstavku 2, z namenom upoštevanja nihanja v stroških in valutnih tečajih. 2. V primeru, ki ga omenja drugi pododstavek odstavka 1, se povprečna cena izdelka franko tovarna in povprečna vrednost uporabljenih materialov brez porekla izračuna tako, da se seštejejo vse cene franko tovarna, zaračunane za vse prodaje izdelkov v predhodnem poslovnem letu oziroma, da se sešteje vrednost vseh materialov brez porekla, uporabljenih pri izdelavi izdelkov v predhodnem poslovnem letu, kot je opredeljeno v državi izvoznici ali, kadar podatki za celotno davčno leto niso na voljo, v krajšem obdobju, ki ne sme biti krajše od treh mesecev. 3. Izvozniki, ki se odločijo za izračunavanje na povprečni osnovi, morajo to metodo dosledno uporabljati skozi celo leto, ki sledi referenčnemu poslovnemu letu, ali, kadar je to primerno, skozi celo leto, ki sledi krajšemu obdobju, ki se je upoštevalo kot referenca. To metodo lahko prenehajo uporabljati, kadar ugotovijo, da so se med danim poslovnim letom ali krajšim reprezentativnim obdobjem najmanj treh mesecev prenehala nihanja v stroških ali valutnih tečajih, ki so uporabo take metode opravičevala. 4. Povprečne vrednosti iz odstavka 2 se uporabijo kot cena franko tovarna in vrednost materialov brez porekla za namene doseganja skladnosti z največjo dovoljeno vsebnostjo materialov brez porekla. Člen 78 1. Brez poseganja v odstavek 3 naslednji postopki veljajo kot nezadostna obdelava ali predelava, da bi izdelki pridobili status izdelkov s poreklom ne glede na to, ali so zahteve člena 76 izpolnjene ali ne: (a) postopki za ohranitev blaga v dobrem stanju med prevozom in skladiščenjem; (b) razstavljanje in sestavljanje tovorkov; (c) pranje, čiščenje; odstranjevanje prahu, oksidov, olja, barve ali drugih snovi za prekrivanje; (d) likanje ali stiskanje tekstila in tekstilnih izdelkov; (e) preprosti postopki barvanja in loščenja; (f) luščenje in delno ali popolno mletje riža; loščenje in glaziranje žit in riža; (g) postopki barvanja sladkorja ali aromatiziranje sladkorja ali oblikovanja sladkornih kock; delno ali popolno mletje kristalnega sladkorja; (h) lupljenje, razkoščičevanje in luščenje sadja, oreščkov in zelenjave; (i) ostrenje, preprosto brušenje ali preprosto rezanje; (j) sejanje, prebiranje, sortiranje, razvrščanje v skupine, razvrščanje po stopnjah, usklajevanje (vključno s sestavljanjem garnitur izdelkov); (k) preprosto pakiranje v steklenice, pločevinke, čutare, vrečke, zaboje, škatle, pritrjevanje na lepenko ali plošče in vsi drugi preprosti postopki pakiranja; (l) pritrjevanje ali tiskanje oznak, nalepk, logotipov in drugih podobnih znakov za razlikovanje na izdelke in njihovo embalažo; (m) preprosto mešanje izdelkov, različnih vrst ali ne; mešanje sladkorja s katerim koli materialom; (n) preprosto dodajanje vode ali redčenje, izsuševanje ali denaturacija izdelkov; (o) preprosto sestavljanje delov izdelkov v popoln izdelek ali razstavljanje izdelkov na dele; (p) kombinacija dveh ali več postopkov iz točk od (a) do (o); (q) zakol živali. 2. V odstavku 1 se postopki upoštevajo kot preprosti, kadar ne zahtevajo posebnih znanj niti strojev, naprav ali orodji, ki bi bili posebej izdelani ali nameščeni za izvajanje teh postopkov. 3. Pri ugotavljanju, ali se predelava ali obdelava, opravljena na posameznem izdelku, šteje za nezadostno v smislu odstavka 1, se upoštevajo vsi postopki, opravljeni na tem izdelku v državi upravičenki. Člen 79 1. Z odstopanjem od člena 76 in ob upoštevanju odstavkov 2 in 3 tega člena, se materiali brez porekla, ki se v skladu s pogoji s seznama iz Priloge 13a ne smejo uporabljati v izdelavi določenega izdelka, vseeno lahko uporabijo pod pogojem, da njihova skupna vrednost ali neto teža, ocenjena za ta izdelek, ne presega: (a) 15 % teže izdelka za izdelke, ki spadajo v poglavja 2 in 4 do 24 harmoniziranega sistema, z izjemo predelanih ribiških izdelkov iz poglavja 16; (b) 15 % cene izdelka franko tovarna za druge izdelke, razen za izdelke, ki spadajo v poglavja 50 do 63 harmoniziranega sistema, za katere se uporabljajo odstopanja iz opomb 6 in 7 dela I Priloge 13a. 2. V skladu z odstavkom 1 ni dovoljeno presegati katerega koli odstotka za največjo dovoljeno vsebnost materialov brez porekla, kot je opredeljeno v pravilih na seznamu v Prilogi 13a. 3. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za izdelke, v celoti pridobljene v državi upravičenki v smislu člena 75. Kljub temu pa se brez poseganja v člena 78 in 80(2) odstopanje iz omenjenih odstavkov vendarle uporablja za seštevek vseh materialov, uporabljenih v izdelavi izdelka in za katere pravilo s seznama v Prilogi 13a za zadevni izdelek zahteva, da so taki materiali v celoti pridobljeni. Člen 80 1. Enota kvalifikacije za uporabo določb tega oddelka je določen izdelek, ki se šteje za osnovno enoto, kadar se določa uvrstitev z uporabo harmoniziranega sistema. 2. Kadar je pošiljka sestavljena iz določenega števila enakih izdelkov, ki se uvrščajo v enako tarifno številko harmoniziranega sistema, je treba pri uporabi določb tega oddelka vsak izdelek obravnavati posebej. 3. Če je v skladu s splošnim pravilom 5 za razlago harmoniziranega sistema embalaža vključena v izdelek zaradi uvrščanja, mora biti vključena tudi pri določanju porekla. Člen 81 Dodatki, nadomestni deli in orodje, poslani skupaj z delom opreme, stroja, naprave ali vozila, ki so del običajne opreme in vključeni v njeno ceno franko tovarna, se štejejo za del te opreme, stroja, naprave ali vozila. Člen 82 Garniture, opredeljene v splošnem pravilu 3 za razlago harmoniziranega sistema, se obravnavajo kot izdelki s poreklom, kadar so vsi sestavni deli izdelki s poreklom. Če je garnitura sestavljena iz izdelkov s poreklom in izdelkov brez porekla, se garnitura kot celota obravnava kot izdelek s poreklom, pod pogojem, da vrednost izdelkov brez porekla ne presega 15 % cene garniture franko tovarna. Člen 83 Da bi določili, ali ima izdelek poreklo, ni treba ugotavljati porekla naslednjih sestavin, ki bi lahko bile uporabljene pri njegovi izdelavi: (a) energija in gorivo; (b) naprave in oprema; (c) stroji in orodja; (d) katero koli drugo blago, ki ni vključeno ali ni namenjeno za vključitev v končno sestavo izdelka. Pododdelek 3 Kumulacija Člen 84 Bilateralna kumulacija omogoča, da se izdelki s poreklom iz Evropske unije štejejo kot materiali s poreklom iz države upravičenke, kadar so vključeni v izdelek, ki je izdelan v tej državi, pod pogojem, da tam opravljena obdelava ali predelava presega postopke opisane v členu 78(1). Člen 85 1. Pod pogojem, da Norveška, Švica in Turčija izdelkom s poreklom iz držav upravičenk odobrijo splošne tarifne preferenciale in uporabljajo opredelitev pojma porekla, ki ustreza opredelitvi iz tega oddelka, kumulacija z Norveško, Švico in Turčijo omogoča izdelkom s poreklom iz Norveške, Švice ali Turčije, da se jih šteje kot materiale s poreklom iz države upravičenke pod pogojem, da tam opravljena obdelava ali predelava presega postopke opisane v členu 78(1). 2. Odstavek 1 se uporablja pod pogojem, da Turčija, Norveška in Švica po načelu vzajemnosti enako obravnavajo izdelke s poreklom iz držav upravičenk, ki vsebujejo materiale s poreklom iz Evropske unije. 3. Odstavek 1 se ne uporablja za izdelke, ki sodijo v poglavja 1 do 24 harmoniziranega sistema. 4. Komisija bo v Uradnem listu Evropske unije (serija C) objavila datum, ko se izpolnijo pogoji iz odstavkov 1 in 2. Člen 86 1. Regionalna kumulacija se uporablja za naslednje štiri ločene regionalne skupine: (a) Skupina I: Brunej, Filipini, Indonezija, Kambodža, Laos, Malezija, Singapur, Tajska, Vietnam; (b) Skupina II: Bolivija, Ekvador, Gvatemala, Honduras, Kolumbija, Kostarika, Nikaragva, Panama, Peru, Salvador, Venezuela; (c) Skupina III: Bangladeš, Butan, Indija, Maldivi, Nepal, Pakistan, Šri Lanka; (d) Skupina IV: Argentina, Brazilija, Paragvaj in Urugvaj. 2. Regionalna kumulacija med državami znotraj iste skupine se uporablja samo, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji: (a) za namene regionalne kumulacije med državami iz iste regionalne skupine se uporabljajo pravila o poreklu iz tega oddelka. Kadar zahtevani postopek iz Dela II Priloge 13a ni enak za vse države, udeležene pri kumulaciji, se poreklo izdelkov, ki so izvoženi iz ene države v drugo državo regionalne skupine za namene regionalne kumulacije določi na podlagi pravila, ki bi se uporabljalo, če bi se izdelki izvažali v Evropsko unijo; (b) države znotraj iste regionalne skupine so se zavezale k: (i) ravnanju v skladu ali zagotavljanju skladnosti s tem oddelkom in (ii) zagotavljanju upravnega sodelovanja, potrebnega za zagotovitev ustreznega izvajanja tega oddelka, tako z Evropsko unijo kot med njimi samimi; (c) o zavezah iz točke (b) je Komisijo obvestil sekretariat zadevne regionalne skupine ali drug pristojni skupni organ, ki zastopa vse članice zadevne skupine. Če so države v regionalni skupini že pred 1. januarjem 2011 izpolnile pogoje iz točk (b) in (c) prvega pododstavka, nova zaveza ni potrebna. 3. Materiali iz seznama v Prilogi 13b so izključeni iz regionalne kumulacije iz odstavka 2, kadar: (a) tarifni preferencial, ki se uporablja v Evropski uniji, ni enak za vse države, udeležene pri kumulaciji; in (b) kadar bi zadevni materiali prek kumulacije koristili prednosti tarifne obravnave, ki bi bila ugodnejša od tiste, ki bi je bili deležni, če bi bili neposredno izvoženi v Evropsko unijo. 4. Regionalna kumulacija med državami znotraj iste regionalne skupine se uporablja samo pod pogojem, da obdelava ali predelava, opravljena v državi upravičenki, v kateri so materiali dodatno obdelani ali vgrajeni, presega postopke opisane v členu 78(1) in, v primeru tekstilnih izdelkov, tudi postopke navedene v Prilogi 16. Kadar pogoj iz prvega pododstavka ni izpolnjen, se pri izdelkih kot država porekla upošteva tista država iz regionalne skupine, ki ji pripada največji delež carinske vrednosti uporabljenih materialov s poreklom iz drugih držav zadevne regionalne skupine. Kadar je država porekla določena v skladu z drugim pododstavkom, se ta država navede kot država porekla na dokazilu o poreklu, ki ga izda izvoznik izdelka v Evropsko unijo, oziroma, dokler se ne začne uporabljati sistem registriranih izvoznikov, ki ga izdajo organi države upravičenke izvoznice. 5. Na zahtevo organov države upravičenke iz skupine I ali skupine III lahko Komisija odobri regionalno kumulacijo državami teh skupin, kadar je prepričana, da so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) pogoji iz odstavka 2(a) so izpolnjeni in (b) države, ki bodo udeležene pri taki regionalni kumulaciji, so se zavezale in so skupaj obvestile Komisijo o svoji zavezi k: (i) ravnanju v skladu ali zagotavljanju skladnosti s tem oddelkom in (ii) zagotavljanju upravnega sodelovanja, potrebnega za zagotovitev ustreznega izvajanja tega oddelka, tako z Evropsko unijo kot med njimi samimi. Zahtevek, omenjen v prvem pododstavku, se podpre z dokazili, da so pogoji iz tega pododstavka izpolnjeni. Naslovi se na Komisijo. Komisija se bo glede ugoditve zahtevi odločila ob upoštevanju vseh elementov v zvezi s kumulacijo, ki se ji zdijo pomembni, vključno z materiali, ki bodo kumulirani. 6. Kadar se v Evropsko unijo izvažajo izdelki, izdelani v državi upravičenki iz skupine I ali III, ob uporabi materialov s poreklom iz države, ki spada v drugo izmed teh dveh skupin, se poreklo teh izdelkov določi, kot sledi: (a) materiali s poreklom iz države v eni regionalni skupini se štejejo kot materiali s poreklom iz države v drugi regionalni skupini, kadar so vključeni v tam pridobljeni izdelek, pod pogojem, da obdelava ali predelava, opravljena v slednji državi upravičenki presega postopke opisane v členu 78(1) in, v primeru tekstilnih izdelkov, tudi postopke navedene v prilogi 16. (b) Kadar pogoj iz točke (a) ni izpolnjen, se pri izdelkih kot država porekla upošteva tista država izmed udeleženih pri tej kumulaciji, ki ji pripada največji delež carinske vrednosti uporabljenih materialov s poreklom iz drugih držav, udeleženih pri isti kumulaciji. Kadar je država porekla določena v skladu s točko (b) prvega pododstavka, se ta država navede kot država porekla na dokazilu o poreklu, ki ga izda izvoznik izdelka v Evropsko unijo, oziroma, dokler se ne začne uporabljati sistem registriranih izvoznikov, ki ga izdajo organi države upravičenke izvoznice. 7. Na zahtevo organov katere koli države upravičenke lahko Komisija odobri razširjeno kumulacijo med državo upravičenko in državo, s katero ima Evropska unija v veljavi sporazum o prosti trgovini v skladu s členom XXIV Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (GATT), pod pogojem, da so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) države, udeležene pri kumulaciji, so se zavezale k ravnanju v skladu ali zagotavljanju skladnosti s tem oddelkom in zagotavljanju upravnega sodelovanja, potrebnega za zagotovitev ustreznega izvajanja tega oddelka, tako z Evropsko unijo kot med njimi samimi; (b) o zavezi iz točke (a) je Komisijo uradno obvestila zadevna država upravičenka. Zahtevek iz prvega pododstavka mora vsebovati seznam materialov, ki pri kumulaciji pridejo v poštev, in mora biti podprt z dokazili, da so pogoji iz točk (a) in (b) prvega pododstavka izpolnjeni. Naslovi se ga na Komisijo. Kadar pride do spremembe v zadevnih materialih, je treba predložiti nov zahtevek. Materiali, ki spadajo v poglavja 1 do 24 harmoniziranega sistema, so izključeni iz razširjene kumulacije. 8. V primerih razširjene kumulacije iz odstavka 7 se poreklo uporabljenih materialov in uporabljiva dokumentarna dokazila, določijo v skladu s pravili iz ustreznega sporazuma o prosti trgovini. Poreklo izdelkov, ki bodo izvoženi v Evropsko unijo, se določi v skladu s pravili o poreklu iz tega oddelka. Da bi pridobljeni izdelek pridobil status izdelka s poreklom, ni potrebno, da bi bili materiali s poreklom iz države, s katero ima Evropska unija v veljavi sporazum o prosti trgovini, ki so bili uporabljeni v državi upravičenki pri izdelavi izdelka za izvoz v Evropsko unijo, zadosti obdelani ali predelani, pod pogojem, da opravljena obdelava ali predelava v zadevni državi upravičenki presega postopke opisane v členu 78(1). 9. Komisija bo v Uradnem listu Evropske unije (serija C) objavila naslednje: (a) datum začetka kumulacije iz člena 5 med državami iz skupine I in skupine III, države, udeležene pri tej kumulaciji, in, kjer je to primerno, seznam materialov, za katere se kumulacija uporablja. (b) Datum začetka razširjene kumulacije, države, udeležene pri njej, in seznam materialov, za katere se kumulacija uporablja. Člen 87 Kadar se bilateralna kumulacija ali kumulacija z Norveško, Švico ali Turčijo uporabi v kombinaciji z regionalno kumulacijo, dobi pridobljeni izdelek poreklo ene izmed držav članic zadevne regionalne skupine, ki je določeno v skladu s prvim in drugim pododstavkom člena 86(4). Člen 88 1. Pododdelka 1 in 2 se smiselno uporabljata v naslednjih primerih: (a) izvozi iz Evropske unije v državo upravičenko za namene bilateralne kumulacije. (b) izvozi iz ene države upravičenke v drugo za namene regionalne kumulacije v skladu s členom 86(1) in (5), brez poseganja v drugi pododstavek člena 86(2)(a). 2. Če so pri obdelavi ali predelavi izdelka bili uporabljeni zamenljivi materiali s poreklom in taki brez porekla, lahko carinski organi držav članic na pisno zahtevo gospodarskih subjektov dovolijo upravljanje materialov v Evropski uniji z uporabo metode ločenega knjigovodskega izkazovanja za namene kasnejšega izvoza v državo upravičenko v okviru bilateralne kumulacije, ne da bi bili materiali skladiščeni ločeno. 3. Carinski organi držav članic lahko dovoljenje iz odstavka 2 izdajo pod kakršnimi koli pogoji, za katere menijo, da so primerni. Dovoljenje se odobri samo v primeru, če se z uporabo metode iz odstavka 2 lahko zagotovi, da je število pridobljenih izdelkov, ki se jih lahko šteje za ‚izdelke s poreklom iz Evropske unije‘, v vsakem trenutku enako številu, ki bi ga dobili z uporabo metode fizičnega ločevanja zalog. Če se dovoljenje odobri, se metoda uporablja in njena uporaba beleži na podlagi splošnih računovodskih načel, ki se uporabljajo v Evropski uniji. 4. Upravičenec do metode iz odstavka 2 izda oziroma, dokler se ne začne uporabljati sistem registriranih izvoznikov, zaprosi za dokazila o poreklu za tiste količine izdelkov, ki se lahko štejejo za izdelke s poreklom iz Evropske unije. Na zahtevo carinskih organov držav članic mora uporabnik dati izjavo o tem, kako so bile količine vodene. 5. Carinski organi držav članic nadzorujejo uporabo dovoljenja iz odstavka 2. Dovoljenje lahko odvzamejo v naslednjih primerih: (a) kadar uporabnik dovoljenje na kakršen koli način nepravilno uporablja, ali (b) kadar uporabnik ne izpolnjuje katerega koli od drugih pogojev določenih v tem oddelku ali oddelku 1A. Pododdelek 4 Odstopanja Člen 89 1. Komisija lahko na lastno pobudo ali na zahtevo države upravičenke slednji odobri začasno odstopanje od določb iz tega oddelka, kadar: (a) zaradi notranjih ali zunanjih dejavnikov začasno ni sposobna ravnati v skladu s pravili za pridobitev porekla iz člena 72, čeprav je v preteklosti to že lahko, ali (b) je potreben čas, da se pripravi na uskladitev s pravili za pridobitev porekla iz člena 72. 2. Začasno odstopanje je omejeno na trajanje učinkov notranjih ali zunanjih dejavnikov, zaradi katerih je bilo odstopanje zahtevano, ali na čas, ki ga država upravičenka potrebuje za uskladitev s pravili. 3. Zahtevek za odstopanje se v pisni obliki predloži Komisiji. V njem morajo biti navedeni razlogi, kot so opredeljeni v odstavku 1, zakaj se odstopanje zahteva in mora vsebovati ustrezne dokazilne listine. 4. Kadar se odstopanje odobri, mora država upravičenka izpolnjevati vse predpisane zahteve glede informacij, ki jih je treba Komisiji predložiti v zvezi z uporabo odstopanja in upravljanjem količin, za katere je bilo odstopanje odobreno. Pododdelek 5 Postopki pri izvozu iz države upravičenke Člen 90 Shema se uporablja v naslednjih primerih: (a) za blago, ki izpolnjuje zahteve tega oddelka in ga izvaža registrirani izvoznik v smislu člena 92; (b) za vsako pošiljko enega ali več tovorkov, ki vsebujejo izdelke s poreklom, ki jih izvaža kateri koli izvoznik, kadar skupna vrednost poslanih izdelkov s poreklom ne presega 6 000 EUR. Člen 91 1. Pristojni organi v državi upravičenki vzpostavijo in sproti posodabljajo elektronsko evidenco registriranih izvoznikov v tej državi. To evidenco je treba nemudoma posodobiti, kadar se kakšnega izvoznika v skladu s členom 93(2) umakne s seznama. 2. Evidenca vsebuje naslednje informacije: (a) ime in polni naslov kraja, na katerem registrirani izvoznik biva ali ima sedež, vključno z oznako države ali ozemlja (šifra države ISO alpha 2); (b) številka registriranega izvoznika; (c) izdelki namenjeni izvozu v okviru sheme (indikativni seznam poglavij ali tarifnih številk harmoniziranega sistema, kot se zdi primerno vlagatelju); (d) datum od kdaj in do kdaj je oz. je bil izvoznik registriran; (e) razlog za umik (zahteva registriranega izvoznika / odvzem s strani pristojnih organov). Ti podatki morajo biti na voljo samo pristojnim organom. 3. Pristojni organi držav upravičenk Komisijo obvestijo o svojem nacionalnem sistemu številčenja, uporabljenim za označevanje registriranih izvoznikov. Številka se začne s šifro države ISO alpha 2. Člen 92 Da bi se registrirali, izvozniki vložijo zahtevek pri pristojnih organih države upravičenke iz člena 69(1)(a), pri čemer uporabijo obrazec, katerega vzorec je v Prilogi 13c. Z izpolnitvijo obrazca izvozniki dajo privolitev za shranitev teh informacij v podatkovno bazo Komisije in za spletno objavo podatkov, ki niso zaupni. Zahtevek pristojni organi sprejmejo samo, če je ta v celoti izpolnjen. Člen 93 1. Registrirani izvozniki, ki ne izpolnjujejo več pogojev za izvoz katerega koli blaga na podlagi sheme ali takega blaga ne nameravajo več izvažati, o tem obvestijo pristojne organe v državi upravičenki, ki jih nemudoma umaknejo iz evidence registriranih izvoznikov, ki jo vodi zadevna država upravičenka. 2. Če registrirani izvozniki namerno ali iz malomarnosti sestavijo ali povzročijo sestavo navedbe o poreklu ali katere koli dokazilne listine z nepravilnimi informacijami, ki povzročijo nepravilno ali goljufivo pridobitev ugodnosti preferencialne tarifne obravnave, pristojni organi države upravičenke brez poseganja v sistem kazni in sankcij, ki se uporablja v tej državi upravičenki, izvoznika umaknejo iz evidence registriranih izvoznikov, ki jo vodi zadevna država upravičenka. 3. Brez poseganja v možen vpliv ugotovljenih nepravilnosti na nerešena preverjanja, umik iz evidence registriranih izvoznikov velja za naprej, tj. za navedbe, dane po datumu umika. 4. Izvozniki, ki so jih pristojni organi v skladu z odstavkom 2 umaknili iz evidence registriranih izvoznikov, se lahko ponovno vnesejo v evidenco registriranih izvoznikov le, potem ko so pristojnim organom države upravičenke dokazali, da so odpravili stanje, zaradi katerega so bili umaknjeni. Člen 94 1. Izvozniki morajo, ne glede na to, ali so registrirani ali ne, izpolnjevati naslednje obveznosti: (a) vzdržujejo ustrezno trgovsko računovodsko dokumentacijo za proizvodnjo in dobavo blaga, ki izpolnjuje pogoje za preferencialno obravnavo; (b) hranijo in dajejo na razpolago vsa dokazila v zvezi z materialom, uporabljenim pri izdelavi; (c) hranijo vso carinsko dokumentacijo v zvezi z materialom, uporabljenim pri izdelavi; (d) najmanj tri leta po koncu leta, v katerem je bila dana navedba o poreklu, ali dlje, če je tako zahtevano v nacionalni zakonodaji, hranijo evidence o: (i) navedbah o poreklu, ki so jih dali, in (ii) njihovih materialih s poreklom in brez njega, račune proizvodnje in evidence zalog. Evidenca iz točke (d) prvega pododstavka je lahko elektronska, vendar mora omogočati sledljivost materialov, uporabljenih pri izdelavi izvoženih izdelkov, in potrditev njihovega statusa blaga s poreklom. 2. Obveznosti iz odstavka 1 veljajo tudi za dobavitelje, ki izvoznikom predložijo izjave dobavitelja, ki potrjuje, da ima blago, ki ga dobavljajo, status blaga s poreklom. Člen 95 1. Navedbo o poreklu izda izvoznik ob izvozu izdelkov, na katere se nanaša, če se zadevno blago lahko šteje za blago s poreklom iz zadevne države upravičenke ali druge države upravičenke v skladu z drugim pododstavkom člena 86(4) ali s točko (b) prvega pododstavka člena 86(6). 2. Z odstopanjem od odstavka 1 se navedba o poreklu lahko izjemoma izda po izvozu (‚naknadna navedba‘) pod pogojem, da se jo v državi članici prijave za sprostitev v prosti promet, ne predloži pozneje kot dve leti po izvozu. 3. Navedbo o poreklu izvoznik predloži svoji stranki v Evropski uniji in vsebuje podatke, navedene v Prilogi 13d. Navedba o poreklu je napisana bodisi v angleškem ali v francoskem jeziku. Sestavljena je lahko na katerem koli trgovinskem dokumentu, na podlagi katerega je mogoče prepoznati zadevnega izvoznika in vpleteno blago. 4. V primeru kumulacije na podlagi člena 84, člena 86(1) ali člena 86(5) in (6) se izvoznik izdelka, pri izdelavi katerega se uporabljajo materiali s poreklom iz pogodbenice, s katero je kumulacija dovoljena, opira na navedbo o poreklu, ki jo je predložil dobavitelj. V teh primerih mora navedba o poreklu, ki jo izda izvoznik, vsebovati ustrezno oznako ‚EU cumulation‘, ‚regional cumulation‘ ali ‚Cumul UE‘, ‚cumul regional‘. 5. V primeru kumulacije na podlagi člena 85 se izvoznik izdelka, pri izdelavi katerega se uporabljajo materiali s poreklom iz pogodbenice, s katero je kumulacija dovoljena, opira na dokazilo o poreklu, ki ga je predložil dobavitelj in je izdano v skladu z določbami pravil GSP o poreklu, ki veljajo na Norveškem, v Švici ali Turčiji, odvisno od primera. V tem primeru mora navedba o poreklu, ki jo izda izvoznik, vsebovati oznako ‚Norway cumulation‘, ‚Switzerland cumulation‘, ‚Turkey cumulation‘ ali ‚Cumul Norvège‘, ‚Cumul Suisse‘, ‚Cumul Turquie‘. 6. V primeru razširjene kumulacije na podlagi člena 86(7) in (8) se izvoznik izdelka, pri izdelavi katerega se uporabljajo materiali s poreklom iz pogodbenice, s katero je razširjena kumulacija dovoljena, opira na dokazilo o poreklu, ki ga je predložil dobavitelj in je izdano v skladu z določbami ustreznega sporazuma o prosti trgovini med Evropsko unijo in zadevno pogodbenico. V tem primeru navedba o poreklu, ki jo izda izvoznik, vsebuje oznako ‚extended cumulation with country x‘ ali ‚cumul étendu avec le pays x‘. Člen 96 1. Navedba o poreklu se izda za vsako pošiljko. 2. Navedba o poreklu je veljavna dvanajst mesecev od datuma, ko jo izda izvoznik. 3. Ena navedba o poreklu lahko zajema več pošiljk, če blago izpolnjuje naslednje pogoje: (a) gre za razstavljene ali nesestavljene izdelke v smislu splošnega pravila 2(a) za razlago harmoniziranega sistema; (b) izdelki spadajo v oddelek XVI ali XVII ali pod tarifno številko 7308 ali 9406 harmoniziranega sistema; in (c) izdelki so namenjeni za uvoz po delih. Pododdelek 6 Postopki pri sprostitvi v prosti promet v Evropski uniji Člen 97 1. Carinska deklaracija za sprostitev v prosti promet se sklicuje na navedbo o poreklu. Navedba o poreklu mora biti na razpolago carinskim organom, ki lahko zahtevajo njeno predložitev za preverjanje deklaracije. Ti organi lahko zahtevajo prevod navedbe v uradni jezik ali enega od uradnih jezikov zadevne države članice. 2. Kadar deklarant zahteva uporabo sheme, ne da bi imel v času sprejema carinske deklaracije za sprostitev v prosti promet navedbo o poreklu, se deklaracija šteje za nepopolno v smislu člena 253(1) in se ustrezno obravnava. 3. Pred prijavo blaga za sprostitev v prosti promet deklarant zagotovi, da blago izpolnjuje pravila tega oddelka in zlasti preveri: (i) da je izvoznik registriran v bazi podatkov iz člena 69(3), da izdaja navedbe o poreklu, razen kadar skupna vrednost odpremljenih izdelkov s poreklom ne presega 6 000 EUR, in (ii) da je navedba o poreklu sestavljena v skladu s Prilogo 13d. Člen 97a 1. Naslednji izdelki so izvzeti iz obveznosti dajanja in predložitve navedbe o poreklu: (a) izdelki, ki jih posamezniki pošiljajo drugim posameznikom kot manjše tovorke, katerih skupna vrednost ne presega 500 EUR; (b) izdelki, ki so del osebne prtljage potnikov, katerih skupna vrednost ne presega 1 200 EUR. 2. Izdelki iz odstavka 1 morajo izpolnjevati naslednje pogoje: (a) izdelki se ne uvažajo v trgovinske namene; (b) za njih je bila dana izjava, da izpolnjujejo pogoje za pridobitev prednosti v okviru sheme; (c) ni dvoma o resničnosti izjave iz točke (b). 3. Za namene točke (a) odstavka 2 uvozi ne veljajo za uvoze v trgovinske namene, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) uvozi so občasni; (b) uvozi so sestavljeni samo iz izdelkov za osebno uporabo prejemnikov ali potnikov ali njihovih družin; (c) iz narave in količine izdelkov je razvidno, da niso namenjeni trgovanju. Člen 97b 1. Če so med navedbami v navedbi o poreklu in navedbami v dokumentih, ki so bile predložene carinskim organom zaradi izpolnjevanja uvoznih formalnosti za izdelke, ugotovljene manjše razlike, to še ne pomeni ničnosti navedbe o poreklu, če se pravilno ugotovi, da dokument ustreza zadevnim izdelkom. 2. Očitne oblikovne napake v navedbi o poreklu, npr. tipkarske, ne morejo biti razlog za zavrnitev, če te napake ne ustvarjajo dvomov o pravilnosti navedb v dokumentu. 3. Navedbe o poreklu, ki so carinskim organom države uvoza predložene po poteku veljavnosti iz člena 96, se lahko sprejmejo zaradi uporabe tarifnih preferencialov, če jih zaradi izjemnih okoliščin ni bilo mogoče predložiti do določenega končnega datuma. V drugih primerih predložitve z zamude lahko carinski organi države uvoza sprejmejo navedbe o poreklu, če so bili izdelki predloženi carini pred tem končnim datumom. Člen 97c 1. Postopek iz člena 96(3) se uporablja za obdobje, ki ga določijo carinski organi držav članic. 2. Carinski organi držav članic uvoza, ki nadzorujejo zaporedne sprostitve v prosti promet, preverijo in potrdijo, da so zaporedne pošiljke del razstavljenih ali nesestavljenih izdelkov, za katere je bila sestavljena navedba o poreklu. Člen 97d 1. Če izdelki še niso bili sproščeni v prosti promet, lahko navedbo o poreklu nadomestijo ena ali več nadomestnih navedb o poreklu, ki jih izda imetnik blaga z namenom pošiljanja vseh ali nekaterih izdelkov drugam znotraj carinskega ozemlja Skupnosti ali na Norveško, v Švico ali Turčijo. Imetniki blaga niso nujno registrirani izvozniki, da bi bili upravičeni dajati nadomestne navedbe o poreklu. 2. Kadar se navedba o poreklu nadomesti, vsebuje izvirna navedba o poreklu naslednje: (a) podatke nadomestne navedbe oziroma navedb o poreklu; (b) imena in naslove pošiljatelja blaga; (c) prejemnika oziroma prejemnike v Evropski uniji. Izvirna navedba o poreklu se označi z ustrezno navedbo ‚Replaced‘ ali ‚Remplacée‘. 3. Na nadomestni navedbi o poreklu je navedeno naslednje: (a) vse podrobnosti ponovno odpremljenih izdelkov; (b) datum sestave izvirne navedbe o poreklu; (c) vse potrebne navedbe, kot je opredeljeno v Prilogi 13d; (d) ime in naslov pošiljatelja izdelkov v Evropski uniji; (e) ime in naslov prejemnika v Evropski uniji, na Norveškem, v Švici ali Turčiji; (f) datum in kraj sestave nadomestila. Oseba, ki izda nadomestno navedbo o poreklu, lahko nadomestni navedbi o poreklu priloži kopijo prvotne navedbe o poreklu. 4. Odstavki 1, 2 in 3 se smiselno uporabljajo za navedbe, ki nadomeščajo navedbe o poreklu, ki so same nadomestne navedbe o poreklu. Odstavki 1, 2 in 3 se smiselno uporabljajo za nadomestne navedbe, ki jih izdajo pošiljatelji blaga na Norveškem, v Švici in Turčiji. 5. V primeru izdelkov, ki uživajo prednosti tarifnih preferencialov na podlagi odstopanja, odobrenega v skladu z določbami člena 89, se nadomestilo iz tega člena uporablja samo, kadar so takšni izdelki namenjeni za Evropsko unijo. Kadar je zadevni izdelek pridobil status blaga s poreklom z regionalno kumulacijo, se nadomestna navedba o poreklu lahko sestavi za pošiljanje izdelkov na Norveško, v Švico ali Turčijo le, če v teh državah veljajo enaka pravila glede regionalne kumulacije kot v Evropski uniji. 6. Odstavki 1, 2 in 3 se smiselno uporabljajo za navedbe, ki nadomeščajo navedbe o poreklu v primeru delitve pošiljke, opravljene v skladu s členom 74. Člen 97e 1. Carinski organi lahko v primeru njihovega dvoma glede statusa izdelkov s poreklom zahtevajo od deklaranta, da v razumnem času, ki ga oni določijo, predloži katera koli razpoložljiva dokazila, da bi preverili točnost oznake porekla na deklaraciji ali izpolnjevanje pogojev iz člena 74. 2. Carinski organi lahko začasno prenehajo uporabljati preferencialne tarifne ukrepe v času trajanja postopka preverjanja iz člena 97h: (a) če informacije, ki jih predloži deklarant, ne zadostujejo za potrditev statusa porekla izdelkov ali izpolnjevanja pogojev iz členov 73 ali 74; (b) če deklarant ne odgovori v času, dovoljenem za predložitev informacij iz odstavka 1. 3. Med čakanjem na informacije, ki se zahtevajo od deklaranta, iz odstavka 1 ali izide postopka preverjanja iz odstavka 2 se uvozniku ponudi sprostitev izdelkov ob upoštevanju vseh previdnostnih ukrepov, ki se zdijo potrebni. Člen 97f 1. Carinski organi države članice uvoza zavrnejo upravičenost do sheme, ne da bi bili obvezani zahtevati kakršno koli dodatno dokazilo ali poslati zahtevo za preverjanje državi upravičenki, če: (a) blago ni enako tistemu, ki je navedeno v navedbi o poreklu; (b) deklarant ne predloži navedbe o poreklu za zadevne izdelke, kadar je takšna navedba obvezna; (c) brez poseganja v točko (b) člena 90 in člen 97d(1), navedbe o poreklu, ki jo ima deklarant, ni sestavil izvoznik, registriran v državi upravičenki; (d) navedba o poreklu ni sestavljena v skladu s Prilogo 13d; (e) pogoji iz člena 74 niso izpolnjeni. 2. Carinski organi države članice uvoza zavrnejo upravičenost do sheme, potem ko so na pristojne organe države upravičenke naslovili zahtevo za preverjanje v smislu člena 97h, če so carinski organi države članice uvoza: (a) prejeli odgovor v skladu s katerim izvoznik ni bil upravičen sestaviti navedbe o poreklu; (b) prejeli odgovor v skladu s katerim zadevni izdelki nimajo porekla v državi upravičenki ali pogoji iz člena 73 niso bili izpolnjeni; (c) upravičeno dvomili o veljavnosti navedbe o poreklu ali točnosti informacij, ki jih je zagotovil deklarant glede pravega porekla zadevnih izdelkov, ko so predložili zahtevo za preverjanje, in (i) niso prejeli odgovora v času, dovoljenem v skladu s členom 97h, ali (ii) prejeli odgovor, ki ni zagotovil ustreznih odgovorov na vprašanja, navedena v zahtevi. Pododdelek 7 Nadzor porekla Člen 97g 1. Da bi zagotovili izpolnjevanje pravil o statusu izdelkov s poreklom, pristojni organi države upravičenke opravijo: (a) preverjanja statusa izdelkov s poreklom na zahtevo carinskih organov držav članic; (b) redne preglede izvoznikov na lastno pobudo. Kolikor so Norveška, Švica in Turčija sklenile sporazum z Evropsko unijo, v katerem so se zavezale, da si bodo zagotavljale potrebno medsebojno podporo v zadevah upravnega sodelovanja, se prvi pododstavek smiselno uporablja za zahteve, ki se pošljejo organom Norveške, Švice in Turčije za preverjanje nadomestnih navedb o poreklu, sestavljenih na njihovem ozemlju, da bi te organe zaprosili za nadaljnjo povezovanje s pristojnimi organi v državi upravičenki. Razširjena kumulacija je dovoljena na podlagi člena 86(7) in (8) le, če je država, s katero ima Evropska unija v veljavi sporazum o prosti trgovini, privolila, da bo državi upravičenki zagotavljala podporo v zadevah upravnega sodelovanja na enak način, kot bi tako podporo zagotavljala carinskim organom držav članic v skladu z ustreznimi določbami zadevnega sporazuma o prosti trgovini. 2. Pregledi iz točke (b) odstavka 1 zagotavljajo, da izvozniki neprekinjeno izpolnjujejo svoje obveznosti. Opravljajo se v presledkih, ki so določeni na podlagi ustreznih meril za analizo tveganja. V ta namen pristojni organi držav upravičenk zahtevajo od izvoznikov predložitev kopij ali seznam navedb o poreklu, ki so jih izdali. 3. Pristojni organi držav upravičenk imajo pravico zahtevati katero koli dokazilo in opraviti kakršen koli pregled izvoznikovega knjigovodstva in po potrebi računov proizvajalcev, ki mu dobavljajo izdelke, vključno s poslovnimi prostori, ter katere koli druge preglede, ki se jim zdijo primerni. Člen 97h 1. Naknadno preverjanje navedb o poreklu se opravi naključno ali kadar carinski organi držav članic upravičeno dvomijo o njihovi pristnosti, statusu porekla izdelkov ali izpolnitvi drugih zahtev iz tega oddelka. Kadar carinski organi države članice zaprosijo pristojne organe države upravičenke za sodelovanje pri preverjanju veljavnosti navedb o poreklu, statusa porekla izdelkov ali obeh, morajo v zahtevi, kadar je to primerno, navesti razloge za upravičen dvom o veljavnosti navedb o poreklu ali statusu porekla izdelkov. V podporo zahtevi za preverjanje se lahko pošljejo kopija navedbe o poreklu in katere koli dodatne informacije ali dokumentacija, ki kažejo, da so informacije v navedbi napačne. Država članica, ki zahteva preverjanje, določi šestmesečni začetni rok za sporočitev izidov preverjanja, ki se začne z datumom zahteve za preverjanje, razen v primeru zahtev, poslanih na Norveško, v Švico ali Turčijo za namen preverjanja nadomestnih navedb o poreklu, sestavljenih na njihovem ozemlju na podlagi navedbe o poreklu, sestavljene v državi upravičenki, za katere se rok podaljša na osem mesecev. 2. Če v primerih upravičenega dvoma ni odgovora v roku iz odstavka 1 ali če odgovor ne vsebuje zadostnih informacij za določitev pravega porekla izdelkov, se pristojnim organom pošlje drugo obvestilo. V tem obvestilu je določen nadaljnji rok, ki ne presega šestih mesecev. Pododdelek 8 Druge določbe Člen 97i 1. Pododdelki 5, 6 in 7 se smiselno uporabljajo za: (a) izvoz iz Evropske unije v državo upravičenko za namene bilateralne kumulacije; (b) izvoz iz ene države upravičenke v drugo za namene regionalne kumulacije, kot je določeno v členu 86(1) in (5). 2. Carinski organ države članice obravnava izvoznika iz Evropske unije na njegovo zahtevo kot registriranega izvoznika za namene sheme, če izpolnjuje naslednje pogoje: (a) izvoznik ima številko EORI v skladu s členi 4k do 4t; (b) izvoznik ima status ‚pooblaščenega izvoznika‘ na podlagi preferencialne ureditve; (c) izvoznik v svoji zahtevi, naslovljeni na carinski organ države članice, v skladu z vzorcem iz Priloge 13c zagotovi naslednje: (i) podatke iz polj št. 1 in 4, (ii) zavezujočo izjavo iz polja št. 5. Člen 97j 1. Pododdelki 1, 2 in 3 se smiselno uporabljajo pri ugotavljanju, ali se izdelki lahko štejejo za izdelke s poreklom iz države upravičenke v primeru izvoza v Ceuto ali Melillo oziroma za izdelke s poreklom iz Ceute in Melille v primeru izvoza v državo upravičenko za namene bilateralne kumulacije. 2. Pododdelki 5, 6 in 7 se smiselno uporabljajo za izdelke, ki se izvažajo iz države upravičenke v Ceuto ali Melillo, in za izdelke, ki se izvažajo iz Ceute in Melille v državo upravičenko za namene bilateralne kumulacije. 3. Španski carinski organi so odgovorni za uporabo pododdelkov 1, 2, 3, 5, 6 in 7 v Ceuti in Melilli. 4. Za namene iz odstavkov 1 in 2 se Ceuta in Melilla štejeta za enotno ozemlje.“.