SL Uradni list Evropske unije L 225/1

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 24. aprila 2007

o ukrepu pomoči, ki ga Belgija izvaja v korist družbe InterFerryBoats (C 46/05 (ex NN 9/04 in ex N 55/05))

(notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 1180)

(Besedili v francoskem in nizozemskem jeziku sta edini verodostojni)

(Besedilo velja za EGP)

(2009/608/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi členi,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1 Primera NN 9/04 in N 55/05

(1) V dopisu z dne 12. avgusta 2003, evidentiranem pri Komisiji 20. avgusta 2003 (TREN/A(03)27718), so belgijski organi priglasili ukrepe reševanja in prestrukturiranja, ki jih je družba Société Nationale des Chemins de Fer Belges (SNCB) svoji hčerinski družbi Inter Ferry Boats (IFB) namenila z okvirno pogodbo, sklenjeno 7. aprila 2003, na podlagi člena 88(3) Pogodbe.

(2) 13. oktobra 2003 (D(03)17546) je Komisija pozvala belgijske organe, da ji predložijo dodatna pojasnila. Na to temo je 12. decembra 2003 potekalo dvostransko srečanje z belgijskimi organi. Na srečanju je bil Komisiji predložen načrt za prestrukturiranje IFB.

(3) Belgijski organi so na dopis Komisije odgovorili z dopisom z dne 7. januarja 2004, evidentiranem pri Komisiji 13. januarja 2004 (TREN/A(04)10708). Iz dopisa izhaja, da so bili priglašeni ukrepi dovoljeni. Zato je bila zadeva evidentirana pod številko NN 9/04. Drugo srečanje je bilo 30. aprila 2004. Belgijski organi so dodatne dokumente, ki jih je na srečanju zahtevala Komisija, poslali v dopisu z dne 15. junija 2004, evidentiranem pri Komisiji 21. junija 2004 (TREN/A(04)23691).

(4) V dopisu z dne 26. januarja 2005 (D(05)100339) je Komisija pozvala belgijske organe, da predložijo dodatna pojasnila, ki so bila posredovana v dopisu z dne 25. marca 2005, evidentiranem pri Komisiji 30. marca 2005 (TREN/A(05)7712).

(5) V dopisu z dne 28. januarja 2005 (SG(2005)A1133) so belgijski organi sporočili Komisiji, da namerava SNCB dodatno povečati kapital IFB, kar ni bilo predvideno v dogovorih, priglašenih 12. avgusta 2003. Komisija je ta primer evidentirala kot priglasitev pod številko N 55/2005.

(6) V dopisu z dne 29. marca 2005 (D(05)106199) je Komisija pozvala belgijske organe, da predložijo dodatna pojasnila, ki so bila posredovana v dopisu z dne 28. aprila 2005, evidentiranem pri Komisiji 3. maja 2005 (SG(2005)A(05)4155).

(7) V dopisu z dne 31. maja 2005 (D(05)111096) je Komisija pozvala belgijske organe, da predložijo dodatna pojasnila, ki so bila posredovana v dopisu z dne 30. junija 2005, evidentiranem pri Komisiji 1. julija 2005 (TREN/A(05)16598).

(8) 16. septembra 2005 je bilo delovno srečanje med Komisijo in belgijskimi organi. Na srečanju je Komisija od belgijskih organov zahtevala, da ji predložijo dodatne informacije, ki so bile poslane po elektronski pošti 21. oktobra 2005 in evidentirane pri Komisiji 24. oktobra 2005 (TREN/A(05)27067).

1.2 Primer C 46/05

(9) V dopisu z dne 7. decembra 2005 je Komisija sporočila Belgiji, da bo v zvezi z zadevnimi ukrepi sprožila postopek na podlagi člena 88(2) Pogodbe.

(10) Odločitev Komisije, da sproži postopek preiskave, je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (1). Komisija je zainteresirane stranke pozvala, naj predložijo pripombe o zadevnem ukrepu. Komisija od tretjih zainteresiranih strani ni prejela pripomb.

(11) Belgija je na dopis o sprožitvi postopka odgovorila z dopisom z dne 14. februarja 2006, evidentiranem pri Komisiji 15. februarja 2006 pod številko TREN/A/13934. V istem dopisu z dne 14. februarja 2006 je Belgija umaknila svojo priglasitev z dne 28. januarja 2005.

(12) 1. junija 2006 in 25. julija 2006 sta bili delovni srečanji služb Komisije in belgijskih organov. Belgijski organi so Komisiji poslali dodatne informacije v dopisu z dne 29. junija 2006, evidentiranem pri Komisiji istega dne pod številko TREN/A/25806, v dopisu z dne 20. septembra 2006, evidentiranem pri Komisiji istega dne pod številko TREN/A/32665 in z elektronsko pošto 16. in 21. novembra 2006, evidentirano pod številkama TREN/A/37638 in TREN/A/37981.

(13) V dopisu z dne 30. novembra 2006, ki ga je Komisija prejela 5. decembra 2006 in evidentirala pod številko TREN/A/39219, so belgijski organi posredovali pismo gospoda Karla Vincka v zvezi s tem spisom. Belgijski organi so to pismo poslali v podkrepitev trditvi, da odločitev SNCB v tem spisu ni mogoče pripisati Belgiji, temveč samo SNCB.

(14) V dopisu z dne 5. februarja 2007 (D(07)302095) je Komisija pozvala belgijske organe, da ji predložijo dodatne informacije. Belgija je te informacije poslala z dopisom z dne 6. februarja 2007, evidentiranim pri Komisiji 7. februarja 2007 (A(07)24246), z dopisom z dne 8. februarja 2007, evidentiranim pri Komisiji 9. februarja 2007 (A(07)23613), z dopisom z dne 13. februarja 2007, evidentiranim pri Komisiji 15. februarja 2007 (A(07)24201) in z dopisom z dne 15. februarja 2007, evidentiranim pri Komisiji 16. februarja 2007 (A(07)24362).

(15) V dopisu z dne 15. marca 2007 (D(07)306248) in na delovnem srečanju 16. marca 2007 je Komisija pozvala belgijske organe, da predložijo dodatne informacije. Belgija je te informacije poslala z dopisom z dne 30. marca 2007, evidentiranim pri Komisiji istega dne (A(07)28411).

2. PODROBEN OPIS UKREPOV REŠEVANJA IN PRESTRUKTURIRANJA

2.1 Podpisnici okvirne pogodbe o reševanju in prestrukturiranju IFB

2.1.1 IFB

2.1.1.1 Opis družbe

(16) IFB je delniška družba, ustanovljena v skladu z belgijskim pravom. SNCB ima v lasti 89,03 % kapitala družbe. Drugi delničarji so CNC Transports, hčerinska družba v 93,8-odstotni lasti SNCF (7,41 %), ICF (2,08 %) in EWS (English Welsh and Scottish Railway – 1,22 %).

(17) Družba IFB je bila ustanovljena 1. aprila 1998 z združitvijo treh družb: Ferry Boats SA, Interferry SA in „železniškega“ oddelka Edmond Depaire Ltd. Belgija je z izpiskom iz registra gospodarskih družb dokazala, da je to bila združitev s pripojitvijo, v kateri je družba Ferry Boats SA pripojila Interferry SA, nato pa je bil v združeno organizacijo vključen železniški oddelek Edmond Depaire SA. IFB je torej nadaljevanje pravne osebe Ferry Boats, ki je bila ustanovljena leta 1923.

(18) IFB opravlja zlasti dve vrsti dejavnosti, logistiko železniškega in kombiniranega prevoza („IFB Logistics“) in upravljanje celinskih terminalov za kombinirani prevoz („IFB Terminals“). Dejavnosti podjetja so bile podrobno opisane v dopisu o sprožitvi formalnega postopka preiskave, točke od 16 do 29.

(19) Tem dejavnostim je treba dodati še kapitalske udeležbe in hčerinske družbe, ki so ali so bile v lasti IFB v Belgiji ali v tujini v družbah, ki upravljajo pomorske ali celinske terminale, in v transportnih družbah. Kapitalske udeležbe in hčerinske družbe so bile podrobno opisane v točki 30 in naslednjih točkah dopisa o sprožitvi formalnega postopka preiskave. Belgija je Komisijo obvestila, da nekateri podatki v dopisu o sprožitvi postopka niso povsem pravilni ali da so se medtem spremenili. Spremembe, do katerih je prišlo po dopisu o sprožitvi postopka, so opisane v točkah, ki sledijo. Glede drugega velja napotilo na odločbo o sprožitvi postopka (točke od 30 do 49).

(20) Kapitalske udeležbe IFB v terminalih v Belgiji. Družba IFB se je umaknila iz terminala v Zeebruggu. V točki 39 dopisa o sprožitvi postopka je zapisano, da je svoje deleže prodala interesnemu združenju OCHZ. Dejansko je družba IFB svoje deleže prodala Hesse-Noord Natie, s katero je skupaj upravljala ta terminal.

(21) V točki 41 dopisa o sprožitvi postopka je zapisano, da ima IFB v lasti 16,76 % družbe Dry Port Mouscron-Lille. Belgija je obvestila Komisijo, da se je po povečanju osnovnega kapitala družbe 29. junija 2006, pri katerem IFB ni sodelovala, in vstopu zasebnega investitorja DELCATRANS v kapital družbe njen delež zmanjšal na 11,07 %.

(22) Delež IFB v terminalih v Franciji. Družba IFB je jeseni 2006 svoj 30-odstotni delež v družbi Nord France Terminal International OU (v nadaljevanju „NFTI-ou“) prodala CMA-CGM. Po tej transakciji ima IFB v Franciji samo še 2-odstotni delež v družbi CNC transports, ki se od takrat imenuje Naviland Cargo.

2.1.1.2 Zadevni trgi in tržni delež IFB

(23) Komisija je v odločbi o sprožitvi postopka (točke od 50 do 54) ugotovila, da je treba pri dejavnostih IFB Logistics razlikovati dva trga različnih storitev, to je špedicijskih in logističnih dejavnosti. Ta trga sta bila opredeljena kot nacionalna trga, na katerih je bil izračunani tržni delež IFB Logistics med 2 % in 5 %.

(24) V zvezi s trgom terminalov odločba o sprožitvi postopka (točke od 55 do 59) razlikuje celinske in pomorske terminale. V tem času je družba IFB umaknila vse svoje kapitalske udeležbe v pomorskih terminalih. Niti zainteresirane stranke niti Belgija niso nasprotovale opredelitvi v odločbi o sprožitvi postopka.

(25) Ta trga dopolnjuje trg železniškega prevoza blaga. Od leta 2003 je odprt za mednarodni prevoz blaga iz Belgije in v Belgijo v skladu z Direktivo Sveta 91/440/EGS z dne 29. julija 1991 o razvoju železnic Skupnosti (2). To odpiranje mednarodnega prevoza blaga je bilo dokončano z odprtjem nacionalnega trga prevoza blaga 1. januarja 2007 v skladu z Direktivo 91/440/EGS, ki ga je Belgija uresničila s kraljevim odlokom z dne 13. decembra 2005.

2.1.2 SNCB

(26) SNCB je bila ustanovljena z belgijskim zakonom z dne 23. julija 1926 o ustanovitvi Société Nationale des Chemins de Fer Belges. (3) Od 14. oktobra 1992 (4) je samostojno javno podjetje in delniška družba, ki deluje po javnem pravu (5).

(27) 1. januarja 2005 je Belgija preoblikovala strukturo SNCB. Razdelila jo je na tri ločene družbe: — SNCB Holding, „holdinška“ družba, ki ima v lasti 100-odstotni delež drugih dveh družb, to sta: — Infrabel, upravljavec železniške infrastrukture in — nova SNCB, železniško podjetje, ki opravlja prevozne storitve. Belgija ima v lasti 100 % delnic družbe SNCB Holding.

(28) Upravni organi SNCB so upravni odbor, izvršni odbor in generalni direktor. Upravni odbor sestavlja 10 članov, vključno z generalnim direktorjem. Člane upravnega odbora z odlokom, o katerem odloča svet ministrov, imenuje kralj.

(29) Belgijsko vlado zastopa v upravnem odboru vladni komisar. Vladni komisar lahko opozori belgijske organe na odločitev upravnega odbora o zadevi, ki ni povezana z opravljanjem javne službe, da bi jo ti razveljavili, če ta odločitev „škodi […] izvajanju nalog javne službe“ (člena 23(2) zakona).

2.2 Finančne težave IFB leta 2001 in 2002

(30) Najprej je treba analizirati vzroke za finančne težave in potem opisati odziv vodilnih v IFB in SNCB.

2.2.1 Finančne težave

(31) Glavni razlog težav v IFB so finančne težave zaradi njenih kapitalskih udeležb v Franciji – vse v pristanišču Dunkerque – v letih 2001 in 2002. Finančne težave so zadevale tudi dejavnosti „IFB Logistics“ in „IFB Terminals“, ki sta v letu 2002 poslovali z izgubo.

(32) Kot je razvidno iz sheme 1, je skupna izguba IFB v poslovnem letu 2002 znašala 110 milijonov EUR. 12,2 milijona EUR so predstavljale izgube iz poslovanja pred popravki računovodskih izkazov v IFB Logistics (4,7 milijona EUR) in IFB Terminals (7,5 milijona EUR). K temu se doda še 1,2 milijona EUR izgube iz poslovanja na ravni deleža v OCHZ. Te izgube v skupni vrednosti 13,4 milijona EUR so predstavljale 12 % skupne izgube. Ostala izguba v letu 2002, to je 96,6 milijona EUR, je izhajala iz zmanjšanja vrednosti in rezervacij v okviru nujnih popravkov računovodskih izkazov zaradi težav družbe v Franciji in Belgiji. 75 % zmanjšanj vrednosti in rezervacij izhaja iz kapitalskih udeležb IFB. Od tega jih 76 % zadeva kapitalske udeležbe v Franciji. Shema 1 Porazdelitev izgub leta 2002 (v milijonih EUR)

2.2.2 Odziv vodstvenih delavcev v IFB in SNCB

(33) Od konca leta 2000 družba IFB ni več plačevala računov, ki ji jih je izstavila družba SNCB za opravljene železniške storitve. Leta 2001 in zlasti 2002 je IFB nadaljevala s tako prakso, ki jo je SNCB dopuščala. Tako je bila konec januarja 2003 skupna vrednost računov SNCB, ki jih IFB ni plačala, 63 milijonov EUR. Neplačilo računov pojasni, zakaj je IFB lahko preživela kljub hudim finančnim težavam.

(34) 21. maja 2002 je upravni odbor IFB ugotovil, da so se lastna sredstva zaradi izgub od konca leta 2000 dalje zmanjšala na manj kot polovico osnovnega kapitala. V skladu s členom 633 belgijskega zakonika o gospodarskih družbah je IFB sklicala izredno generalno skupščino delničarjev.

(35) Na skupščini je SNCB kot večinska lastnica predstavila zavezo, da bo zagotovila pomoč IFB za odhodke iz poslovanja v obliki gotovinskega predujma v višini 2,5 milijona EUR. To zavezo SNCB je odobril upravni odbor SNCB. Na podlagi te zaveze so se delničarji odločili, naj IFB začasno še opravlja svoje dejavnosti in zahtevali od upravnega odbora, da pripravi popoln načrt za prestrukturiranje, ki bo vključeval hčerinske družbe in upravljanje terminalov.

(36) Upravni odbor SNCB je na seji 19. julija 2002 ocenil stanje svoje hčerinske družbe IFB. Generalni direktor IFB je predstavil položaj skupine, nakar je upravni odbor sprejel naslednjo odločitev: „Odbor soglaša z denarnim vložkom v višini 2,5 milijona EUR za pokrivanje potreb po denarnih sredstvih in zagotavljanje neprekinjenega delovanja IFB do konca oktobra 2002 (ta znesek naj bi bil predujem pri verjetnem povečanju kapitala).“

(37) Po odobritvi upravnega odbora je družba SNCB v drugem polletju 2002 nakazala IFB gotovinski predujem v višini 2 500 000 EUR po naslednjem razporedu: — 6.8.2002: nakazilo zneska 1 000 000 EUR, — 17.9.2002: nakazilo zneska 1 000 000 EUR, — 30.9.2002: nakazilo zneska 500 000 EUR.

(38) Za predujem je veljala 3,1-odstotna obrestna mera; predujem je bil v celoti povrnjen julija 2003. Povračilo je potekalo v dveh fazah: — 15. julija 2003 je IFB vrnila 1 500 000 EUR tega zneska ter 40 422,04 EUR obresti; — 23. julija 2003 je IFB vrnila SNCB preostalih 1 000 000 EUR ter 26 883,35 EUR obresti.

(39) 19. septembra 2002 je generalni direktor IFB naročil dvema revizorjema, da pripravita posebno poročilo o oceni finančnega položaja podjetja. Na podlagi zaključkov tega poročila, predloženega IFB 4. decembra 2002 in nato še SNCB, je upravni odbor SNCB 20. decembra 2002 dal načelno soglasje za vpis povečanja kapitala IFB. 24. decembra 2002 je tudi izredna generalna skupščina delničarjev (v nadaljevanju „IGS“) IFB sprejela ta predlog.

(40) Vodstvo IFB je s pomočjo svetovalca McKinseya pripravilo načrt za prestrukturiranje IFB. Načrt za prestrukturiranje, ki je podrobno opisan v točkah od 73 do 86 te odločbe, je upravni odbor odobril 23. marca 2003.

(41) Nato so vodstveni delavci obeh družb (IFB in SNCB) določili podrobnosti reševanja in prestrukturiranja IFB v „okvirni pogodbi o prestrukturiranju IFB“, ki sta jo družbi podpisali 7. aprila 2003. Na drugi IGS so delničarji IFB soglašali z nadaljevanjem dejavnosti IFB na podlagi okvirne pogodbe.

2.3 Ukrepi reševanja in prestrukturiranja iz „okvirne pogodbe med SNCB in IFB o prestrukturiranju IFB“ z dne 7. aprila 2003

(42) Člen 2 okvirne pogodbe določa, da se bodo ukrepi, dogovorjeni med pogodbenicama, izvajali v dveh fazah, to je v obdobju reševanja in obdobju prestrukturiranja.

2.3.1 Podrobna pravila in pogoji za zagotovitev ukrepov reševanja

(43) Člen 3 okvirne pogodbe predvideva naslednje ukrepe reševanja: — zagotovitev predujma, ki ga je treba povrniti, v višini 5 milijonov EUR, — zagotovitev posojila v višini največ 15 milijonov in — začasna odobritev odloga plačila za dolgove IFB do SNCB v višini 63 milijonov EUR.

(44) Trajanje ukrepov je bilo omejeno na 12 mesecev; vendar so bili ukrepi s tihim soglasjem pogodbenic podaljšani do datuma povečanja kapitala.

(45) Obrestna mera za predujem, ki ga je treba povrniti, in zneske, črpane iz kreditne postavke, je enaka referenčni obrestni meri, ki jo Komisija uporablja za državno pomoč. Obresti bodo pripisane glavnici in se bodo plačevale hkrati z zapadlimi obveznostmi.

(46) Za dolgove v višini 63 milijonov EUR veljajo običajne 5,4-odstotne zamudne obresti. Obresti bodo pripisane glavnici in se bodo plačevale hkrati z odplačilom glavnice.

(47) Obresti, ki jih je IFB dolgovala SNCB za dolgove in posojilo, so znašale 2,2 milijona EUR leta 2002, 3,9 milijona EUR leta 2003, 4,7 milijona EUR leta 2004, 5,2 milijona EUR leta 2005 in bi leta 2006 znašale 4,4 milijona EUR.

(48) Člen 7 pogodbe predvideva, da se IFB odpove zastaranju dolgov do SNCB.

(49) Ti ukrepi so se začeli izvajati s podpisom okvirne pogodbe 7. aprila 2003. Vendar pa IFB ni uporabila predujma, ki ga je treba vrniti.

2.3.2 Podrobna pravila in pogoji za zagotovitev ukrepov prestrukturiranja

(50) Člen 4 okvirne pogodbe z naslovom „podrobna pravila za zagotovitev svežnja ‚ukrepi prestrukturiranja‘“ se glasi: „Pogodbenici potrjujeta svoj namen, da bosta izvajali naslednje ukrepe, če so v skladu z načrtom za prestrukturiranje, odobrenim s strani obeh upravnih odborov, Belgije in, če je treba, ES, in pod pogojem, da jih potrdijo delničarji IFB: — pretvorba predujma v znesku 5 milijonov EUR, ki jih je treba vrniti, v kapital — pretvorba dela črpanega posojila v kapital največ do zneska 15 milijonov EUR […] — pretvorba dolgov v višini 63 milijonov EUR […] v kapital — pod pogojem, da se s tem strinjata obe pogodbenici, morebitno dodatno povečanje kapitala […]“

(51) Za izvajanje tega povečanja kapitala velja odložilni pogoj iz člena 5 okvirne pogodbe, to je odobritev Komisije glede na pravila o državni pomoči. Člen 5 se glasi: „Za pogodbene obveznosti SNCB […] velja naslednji odložilni pogoj. Pogodbenici prosita Belgijo, naj to okvirno pogodbo čim hitreje posreduje ES. Pogodbenici prav tako prosita Belgijo, naj v primeru, da bi ES v okviru tega sporočila upravičeno menila, da [okvirna pogodba] vsebuje dodelitev državne pomoči (v skladu s členom 87 Pogodbe ES), priglasi [okvirno pogodbo] na podlagi člena 88(3) Pogodbe ES. Da bi ES lahko sprejela svoje stališče, se [okvirna pogodba] v nobenem primeru ne bo začela izvajati v 15 delovnih dneh po priglasitvi ES. Če bo ES [okvirno pogodbo] upravičeno opredelila kot globalno državno pomoč, se bo pogodba začela izvajati po tem, ko bo ES eksplicitno ali implicitno odobrila zadevno pomoč in, če bo potrebno, v mejah in pod pogoji, določenimi v odobritvi. Če bo ES [okvirno pogodbo] delno ali v celoti opredelila kot državno pomoč in jo zato označila kot nezdružljivo s skupnim trgom, bosta pogodbenici po najboljši vesti obravnavali izvedljivost morebitnih dodatnih ukrepov, zahtevanih za IFB, vendar brez obvezne izvršitve teh dodatnih ali prilagojenih ukrepov, če bi bile okoliščine za zagotavljanje pomoči označene kot neupravičene.“

(52) Belgijsko civilno pravo določa, da je, potem ko je odložilni pogoj izpolnjen, pogodba retroaktivno veljavna.

(53) V odgovoru na dopis o sprožitvi postopka so belgijski organi sporočili Komisiji, da se bo povečanje kapitala izvedlo natančno po dogovoru podpisnic okvirne pogodbe, če jo bo Komisija odobrila. Povečanje bo znašalo 95,3 milijona EUR, razdelitev zneska pa je naslednja: (EUR) Pretvorba posojila v kapital 15 milijonov Pretvorba dolgov IFB do SNCB v kapital 63 milijonov Pretvorba natečenih obresti posojila in dolgov od leta 2002 do leta 2006 (za leto 2006 samo del dolgov) v kapital 17,3 milijona Skupaj 95,3 milijona

(54) Belgijski organi so Komisiji sporočili, da povečanje ne bo vključevalo vseh natečenih obresti v letu 2006, zato da bi razmerje med dolgovi in lastnim kapitalom IFB ustrezalo povprečju njenih konkurentov in ga ne bi preseglo. Prav tako ne vključuje predujma, ki ga je treba vrniti, ker ga IFB ni uporabila.

(55) V odgovoru na dopis o sprožitvi postopka so belgijski organi tudi obvestili Komisijo, da umikajo priglasitev z dne 28. januarja 2005, s katero so obvestili Komisijo, da nameravata SNCB in IFB poleg povečanja iz člena 4 okvirne pogodbe dodatno povečati kapital za 5 milijonov EUR s stvarnim vložkom 47-odstotnega deleža SNCB v družbi TRW (6).

(56) Načrt za prestrukturiranje iz člena 4 je bil predan Komisiji na srečanju z belgijskimi organi 12. decembra 2003. Njegovo izvajanje se je začelo takoj leta 2003 in končalo v začetku leta 2005.

(57) Načrt za prestrukturiranje je sestavljen iz dveh delov, ki ustrezata različnima strategijama za francoske hčerinske družbe v skupini po eni strani in za belgijske dejavnosti IFB po drugi strani. Strategija za Francijo je popoln umik kapitalskih udeležb, medtem ko je strategija za Belgijo prestrukturiranje družbe za nadaljevanje njenega poslovanja.

2.3.2.1 Umik naložb iz hčerinskih družb, ki upravljajo terminale v Franciji

(58) Kot je razloženo v tej odločbi in bolj podrobno od točke 30 naprej v dopisu o sprožitvi postopka, je IFB izvajala strategijo umika iz francoskih hčerinskih družb. Ta politika se je zaključila novembra 2006 s prodajo deleža pri NFTI-OU.

(59) Skupni stroški dezinvesticije hčerinskih družb IFB v Franciji so znašali 39,1 milijona EUR. Naslednja razpredelnica povzema porazdelitev stroškov glede na pet hčerinskih družb. Potrebe po financiranju in številke v zvezi z različnimi družbami so bolj podrobno predstavljene v točkah v nadaljevanju. Dezinvesticije francoskih kapitalskih udeležb: Povzetek nastalih stroškov (v milijonih EUR) ACIMAR NFTI-ou IFB FRANCE DPD SKUPNI ZNESEK KAPITALSKIH UDELEŽB Izguba vrednosti terjatev 3,9 0,8 2,8 7,5 Izguba vrednosti kapitalskih udeležb 16,7 0,1 5,1 22,0 Povečanje kapitala 1,7 1,7 Skupaj stroški 3,9 19,5 0,8 7,9 31,1 Obresti na dan 30.6.2006 +7,7 Fluktuacija na tekočem računu 9.2002 – 12.2002 +0,5 Kapitalski dobiček od prodaje SSTD –0,2 Skupaj stroški dezinvesticij francoskih kapitalskih udeležb 39,1

(a) Potreba po financiranju

(60) Razpredelnica je bila izdelana na podlagi bilanc stanja na dan 27. septembra 2002. V njej so navedeni naslednji zneski: — znesek v višini 31,1 milijona EUR, ki ustreza izgubi vrednosti terjatev in kapitalskih udeležb ter povečanju kapitala NFTI-ou v znesku 1,7 milijona EUR; — znesek zapadlih obresti v višini 7,7 milijona EUR, ki ustreza znesku natečenih obresti od konca leta 2002 do 30. junija 2006 za dele predujma, ki ga je treba vrniti, in za odlog plačila za financiranje dezinvesticij; — znesek v višini – 0,2 milijona EUR, ki ustreza kapitalskemu dobičku od prodaje SSTD; — znesek v višini 0,5 milijona EUR, ki ustreza razliki med bilancami stanja na dan 27. septembra 2002 in znesku realne računovodske izgube vrednosti na dan 31. decembra 2002.

(61) Zadnji znesek 0,5 milijona EUR ustreza tokovom sredstev med francoskimi kapitalskimi udeležbami IFB in IFB od 27. septembra 2002 do konca leta 2002 in mora biti vključen v razpredelnico, da bi lahko uskladili realne računovodske izgube vrednosti konec leta 2002 s skupno izračunano potrebo na podlagi stanja na dan 27. septembra 2002. Tega zneska ni treba upoštevati pri potrebah po financiranju IFB; tako IFB za financiranje dezinvesticij v Franciji potrebuje 38,6 milijona EUR.

(62) Potrebo po financiranju dezinvesticij IFB v Franciji je krila družba SNCB. Dejansko je IFB za financiranje dezinvesticij uporabila 30,9 milijona EUR manevrskega prostora, ki ga je pridobila z začasnim posojilom v višini 15 milijonov EUR in začasno neizterjavo obstoječih terjatev v višini 63 milijonov EUR. 7,7 milijona EUR financiranja ustreza zapadlim obrestim za ta znesek v skladu z okvirno pogodbo z dne 7. aprila 2003, ki določa, de se obresti plačajo hkrati s plačilom glavnice (ali se hkrati z glavnico pretvorijo v kapital).

(b) Acimar

(63) Družba Acimar je ves promet ustvarila na podlagi pogodbe o prevozu za družbo Arcelor. Ta pogodba je potekla 31. decembra 2005; v času revizije IFB v drugi polovici leta 2002 je ta pogodba prinašala letno izgubo […] (7). Ker so poskusi obnovitve pogajanj o pogodbi z družbo Arcelor spodleteli, se je SNCB odločila, da bo za Acimar uvedla stečajni postopek in zahtevala prisilno poravnavo. Družba IFB je imela do družbe Acimar 3,9 milijona EUR neizterljivih terjatev, ki predstavljajo stroške dezinvesticije.

(c) NFTI-ou

(64) Pri NFTI-ou, ki je bila družba pod skupnim nadzorom IFB in Port Autonome de Dunkerque (upravljavec terminalov v pristanišču Dunkerque), se je SNCB odločila za dezinvesticijo s prodajo svojega deleža.

(65) Delež IFB v NFTI-ou je v skladu s pismom o nameri za IFB pomenil obveznost, da financira del izgube v sorazmerju z njenim deležem v družbi. Poleg tega je bila IFB tej družbi porok za bančno posojilo pri […] v vrednosti 2,9 milijona EUR.

(66) Da bi umaknila svoj delež v družbi, je IFB v pogajanjih s Port autonome de Dunkerque dosegla odpravo obveznosti iz pisma o nameri. V zameno je IFB sodelovala pri povečanju kapitala NFTI-ou v višini 1,7 milijona EUR, kar je postalo nujno za nadaljevanje dejavnosti družbe, in prepustila del svojih kapitalskih deležev Port Autonome de Dunkerque za simbolično ceno en euro. Po tej transakciji je imela IFB samo še 30 % kapitala družbe.

(67) IFB in Port Autonome de Dunkerque sta potem iskala in tudi našla prevzemnika, CMA-CGM, za deleže IFB.[…]. Glede na prodajno ceno so skupni stroški dezinvesticije za IFB znašal 18,5 milijona EUR, od tega 1,7 milijona EUR za povečanja kapitala in 16,7 milijonov EUR zaradi izgube vrednosti kapitalske udeležbe.

(d) IFB France

(68) Družba IFB France, ki je postala AGEP, je NFTI-ou prepustila […], kar je pomenilo 0,1 milijona EUR kapitalske izgube. Ker je družba IFB hkrati umaknila naložbe iz NFTI-ou, je prenos na NFTI-ou povzročil dezinvesticijo s prodajo IFB France. Pred prodajo je IFB morala odstopiti od svojih terjatev do IFB France v vrednosti 0,8 milijona EUR. Skupni stroški dezinvesticije iz IFB France so torej znašali 0,9 milijona EUR.

(e) Dry Port Dunkerque

(69) Delež IFB v Dry Port Dunkerque ima isto posebnost kot njen delež v NFTI-ou: pismo o nameri je zavezovalo IFB, da krije izgube iz poslovanja družbe.

(70) IFB je ta delež dezinvestirala z likvidacijo v povezavi s prodajo dela premoženja, to je 8,6-odstotnega deleža Dry Port Dunkerque v NFTI-ou. V nasprotju s položajem v NFTI-ou partnerji IFB niso mogli zahtevati nadaljnjega obstoja družbe.

(71) IFB ni mogla unovčiti svojih terjatev do Dry Port Dunkerque (2,8 milijona EUR) in je morala sprejeti izgubo vrednosti svojega deleža (5,1 milijona EUR). Skupni stroški likvidacije so torej znašali 7,9 milijona EUR.

(f) SSTD

(72) SSTD je dobičkonosna družba. Po izgubi glavne stranke in glede na strateško odločitev o izstopu s francoskega trga se je IFB v začetku leta 2005 odločila, da jo proda, kar je prineslo manjši dobiček.

2.3.2.2 Načrt za prestrukturiranje za nadaljevanje belgijskih dejavnosti

(73) Družba IFB je skupaj s svetovalcem McKinseyem pripravila načrt za prestrukturiranje belgijskih dejavnosti IFB. Načrt za prestrukturiranje predvideva dva dela: — prestrukturiranje dejavnosti „IFB Logistics“, — prestrukturiranje dejavnosti „IFB Terminals“. Bistvena ideja tega načrta je omejiti dejavnosti IFB na njene glavne dejavnosti, to so logistične storitve in upravljanje terminalov v Belgiji, ter umakniti naložbe in prodati dejavnosti, ki niso nujne za sposobnost gospodarskega preživetja glavnih dejavnosti. Treba je opisati finančne rezultate prestrukturiranja in različne ukrepe za njihovo doseganje (splošni ukrepi, ukrepi v zvezi z logistično dejavnostjo, ukrepi v zvezi dejavnostjo terminalov, naložbe).

(a) Finančni rezultati prestrukturiranja

(74) Po popravkih amortizacije, zmanjšanjih vrednosti in rezervacijah za tveganja in stroške („poslovni finančni tok“) je načrt za prestrukturiranje predvideval naslednje finančne rezultate, ki so jih doseženi rezultati v veliki meri potrdili: (milijona EUR) 2004 2005 2006 (1. polletje) Skupaj v obdobju prestrukturiranja Pričakovani poslovni finančni tok 3,9 4,3 2,35 10,550 Izid poslovnega finančnega toka 4,875 3,079 2,475 10,429

(75) Napovedi finančnih rezultatov IFB so temeljile zlasti na naslednjih elementih, za katere je IFB vedela ob sprejetju načrta za prestrukturiranje: — centralizacija prometa „Railbarge“ na enem terminalu in občutno povečanje obsega. Centralizacija prometa „Railbarge“ je omogočila optimizacijo poslovnega modela in povečanje prihodkov, ker je manipuliranje z blagom, ki so ga do takrat opravljale tretje osebe, lahko prevzela skupina. Poleg tega je IFB lahko pridobila novo veliko stranko, CSAV, ki je načrtovala naročila v obsegu 50 000 TEU od leta 2004; — občutno zmanjšanje števila zaposlenih in stroškov vzdrževanja. Ti ukrepi so bolj natančno opisani v točkah od 78 do 83 te odločbe; — nov sporazum o upravljanju železniškega terminala Cirkeldyck, ki je omogočil predvidevanje pomembnih sinergij s sosednjim terminalom MSC Home Terminal; — rast obsega terminala Muizen po sklenitvi nove pogodbe z Unilogom; — splošne zelo pozitivne napovedi za trg intermodalnega prevoza, ki je po letu 2000 dosegal izjemno rast.

(b) Ukrepi prestrukturiranja

(76) Nova podjetniška kolektivna pogodba o zaposlitvi in sprememba pravilnika o delu sta omogočili višjo stopnjo aktivnosti (od 1. januarja 2004 se je število delovnih dni v letu povečalo za 13) in nižje stroške (plačilo za delo ob koncu tedna in v izmenah se je po 1. oktobru 2003 zmanjšalo).

(77) Centralizacija upravnih in komercialnih služb je omogočila, da so zaprli enoto v Gentu in zmanjšali zmogljivosti enote v Zeebruggu.

(78) S temi ukrepi so prispevali k omejitvi potrebnega osebja in skupno zmanjšali splošne stroške IFB za približno 2,55 milijona EUR na leto (8). Dejansko je IFB zmanjšala število zaposlenih z 210 EPDČ (9) septembra 2002 na 175 EPDČ v začetku leta 2006, kar pomeni 17-odstotno zmanjšanje. Podrobne podatke lahko predstavimo, kakor sledi: — v terminalih pod neposredno upravo (izven hčerinskih družb) se je število zaposlenih zmanjšalo s 110 EPDČ septembra 2002 na 96 EPDČ v začetku leta 2006, kar predstavlja 13-odstotno znižanje; — v logistični dejavnosti IFB se je število zaposlenih zmanjšalo s 60 EPDČ septembra 2002 na 49 EPDČ v začetku leta 2006, to je za 19 %; — število zaposlenih v dejavnostih „trženje in prodaja“ in v drugih osrednjih podpornih dejavnostih (finance, človeški viri itd.) se je zmanjšalo s 40 EPDČ septembra 2002 na 31 EPDČ v začetku leta 2006, to je za 23 %.

(79) Načrt za prestrukturiranje je predvideval naslednjih devet ukrepov, ki bi morali omogočiti izboljšanje v višini 5,7 milijona EUR. Ukrepi Dobiček 1. Učinek zmanjšanja stroškov dela […] 2. Svetovanje in oddaja naročil podizvajalcem […] 3. Zmanjšanje vrednosti in izjemna amortizacija […] 4. Ukinitev nerentabilnih poslovalnic North European Network […] 5. Izguba obsega konvencionalnega prometa […] 6. Ponovni prevzem rezervacij za vzdrževanje vagonov […] 7. Rast intermodalnega prevoza […] 8. Revizija pogodbe Railbarge (povišanje cen in reorganizacija proizvoda) […] 9. Povečanje provizij za zastopstvo (zastopnik) […] 10. Zmanjšanje splošnih stroškov […]

(80) Pri izvajanju načrta za prestrukturiranje, ki se je končal konec leta 2004, sta bila sprejeta dva dodatna ukrepa: — cena za manipuliranje z blagom za terminal Cirkeldijck je bila zvišana; — na splošno so se prevozi analizirali in nato preusmerjali v dogovoru s strankami.

(81) Prestrukturiranje dejavnosti „IFB Terminal“, ki je bilo končano leta 2005, bi moralo zajemati 7 ukrepov, ki so bolj podrobno opisani v točkah od 103 do 107 odločbe o sprožitvi postopka.

(82) Poleg sprva predvidenih ukrepov je IFB Logistics opravila poglobljeno analizo svojih železniških proizvodov, ki je razkrila obstoj nedonosnih proizvodov, ki jih je IFB nato ukinila.

(83) Pri drugih proizvodih je analiza pokazala, da so potrebne izboljšave na tehnični ravni. Te izboljšave so bile uvedene, in sicer zlasti v sektorju intermodalnega prevoza zabojnikov.

(84) Prestrukturiranje Mainhub in Zomerweg je zahtevalo nove naložbe […], zlasti nadomestne naložbe […] in druge naložbe […].

2.4 Opis razlogov za sprožitev postopka 7. decembra 2005

(85) Belgija je v priglasitvi menila, da zadevni ukrepi ne pomenijo državne pomoči, ker jih ni mogoče pripisati Belgiji in ker je družba SNCB v vsakem primeru ravnala kot zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.

(86) Komisija je izrazila pomisleke, ali zagotovitev odloga plačila obstoječih dolgov v višini 63 milijonov EUR in pretvorba pripadajočih obresti v višini 11 milijonov EUR v osnovni kapital pomeni državno pomoč. Spraševala se je o tem, ali se ravnanje SNCB lahko pripiše njeni lastnici, Belgiji, in ali je SNCB ravnala, kot bi ravnal zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.

(87) Prav tako se je Komisija spraševala, ali zagotovitev predujma, ki ga je treba povrniti, v višini 5 milijonov EUR, zagotovitev posojila v višini 15 milijonov EUR, pretvorba posojila v višini 15 milijonov EUR in pripadajočih obresti v višini 2,5 milijona EUR v osnovni kapital ter novo povečanje osnovnega kapitala s stvarnim vložkom v obliki delnic SNCB pri TRW v višini 5 milijonov EUR ne pomenijo državne pomoči.

(88) Če so te pomoči pomenile likvidnostne pomoči, je Komisija dvomila, da bi jih lahko razglasili za združljive s skupnim trgom kot pomoči za reševanje, ker so bile dodeljene za več kot 12 mesecev.

(89) Komisija je dvomila, da se lahko vse pomoči razglasi za združljive s skupnim trgom kot pomoči za prestrukturiranje.

(90) Imela je pomisleke glede tega, ali je bilo tedaj mogoče uporabiti Smernice Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah iz leta 1999 (v nadaljevanju (10) (v nadaljevanju „smernice iz leta 1999“) in Smernice skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah iz leta 2004 (11) (v nadaljevanju „smernice iz leta 2004“), ali so bili sprejeti ukrepi zadostni, da bi čim bolj omilili neugodne posledice za konkurente, ali je bila pomoč omejena na najnižjo možno pomoč in ali je bil lastni prispevek podjetja IFB pri pomoči za prestrukturiranje zadosten.

(91) Belgija je poslala svoje pripombe z dopisom z dne 14. februarja 2006, ki ga je dopolnila z dopisi z dne 29. junija 2006, 20. septembra 2006, 16. novembra 2006 in 21. novembra 2006.

(92) Belgija v odgovoru ponovi svoje stališče, da zadevni ukrepi ne pomenijo pomoči, ker jih ni mogoče pripisati Belgiji in ker je družba SNCB ravnala, kot bi ravnal zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.

(93) Belgija tudi meni, da bi morali zadevne ukrepe, če bi ti pomenili državno pomoč, analizirati na podlagi Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah iz leta 1999 in ne na podlagi smernic iz leta 2004. Poleg tega meni, da so ukrepi združljivi s skupnim trgom kot pomoč za reševanje in pomoč za prestrukturiranje.

3. PRIPOMBE BELGIJE

(94) Stališče Belgije lahko povzamemo, kot sledi.

3.1 Pripombe Belgije glede postopka

(95) Belgijski organi v odgovoru obvestijo Komisijo, da imajo pridržke glede trajanja poizvedbe. Menijo, da lahko legitimno pričakujejo, da je začasno izvajanje ukrepov reševanja zakonito, dokler Komisija ne sprejme dokončne odločitve o načrtu za prestrukturiranje.

(96) Namen sporočila z dne 12. avgusta 2003 (evidentirano pri Komisiji pod številko NN 9/04) in sporočila z dne 28. januarja 2005 (evidentirano pri Komisiji pod številko N 55/05) je po mnenju belgijskih organov zagotoviti Komisiji vse elemente, s katerimi bi lahko preverili, ali so ukrepi SNCB v korist IFB pomenili državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe. Po mnenju belgijskih organov bi lahko (in naj bi) Komisija obravnavala sporočila kot priglasitve po členu 88(3) Pogodbe le, če bi bili zadevni ukrepi opredeljeni kot državna pomoč.

(97) Belgijski organi zlasti menijo, da sporočilo z dne 12. avgusta 2003 ni dopuščalo mnenja, da so ukrepi reševanja in prestrukturiranja v korist IFB pomenili državno pomoč in da se ukrepi reševanja lahko opredelijo kot nepriglašena državna pomoč. Belgijski organi menijo, da za te ukrepe ni veljala obvezna predhodna priglasitev in prepoved izvajanja v smislu člena 88(3) Pogodbe.

(98) Podobno trdijo belgijski organi za sporočilo z dne 28. januarja 2005, s katerim je Belgija obvestila Komisijo o dodatnem povečanju kapitala v višini 5 milijonov EUR.

3.2 Odsotnost „državne pomoči“ v smislu člena 87(1) Pogodbe

3.2.1 Odsotnost državnih sredstev

(99) Belgija meni, da se ukrepi reševanja in prestrukturiranja, namenjeni IFB, niso financirali iz državnih sredstev. Družba SNCB naj bi te ukrepe financirala izključno iz lastnih virov, ne da bi kakor koli vključila državna sredstva.

(100) Belgija meni, da dejstvo, da je SNCB javno podjetje v smislu člena 2 Direktive Komisije 80/723/EGS z dne 25. junija 1980 o preglednosti finančnih odnosov med državami članicami in javnimi podjetji ter o finančni preglednosti znotraj določenih podjetij (12), ne zadošča za ugotovitev, da so bili zadevni ukrepi, ki jih je financirala družba SNCB, financirani iz državnih sredstev. Belgija meni, da je treba razlikovati med lastnimi viri SNCB, ustvarjenimi iz prihodkov iz njene dejavnosti, in državnimi sredstvi, dodeljenimi za naloge javne službe SNCB. Ker državna sredstva niso zadostovala za financiranje vseh izdatkov, ki so nastali pri omenjenih nalogah, Belgija sklepa, da ni mogoče, da bi SNCB uporabila državna sredstva za financiranje ukrepov v korist IFB.

(101) Belgija meni, da premoženje SNCB ni na voljo belgijskim organom, pač pa je dodeljeno poslovni dejavnosti SNCB. Zato Belgija meni, da premoženje „ni na voljo organom oblasti“, kot zahteva sodba Stardust Marine (13).

(102) Nazadnje Belgija meni, da kakršno koli zmanjšanje lastnega kapitala SNCB zaradi ukrepov, namenjenih IFB, ne bi povzročilo „izgube“ za državo (14), ker nikakor ne gre za vire, ki bi sicer morali biti nakazani v državni proračun.

3.2.2 Nevpletenost Belgije

(103) V zvezi z zagotovitvijo gotovinskega predujma v višini 2,5 milijona EUR v drugem polletju 2002 belgijski organi menijo, da odločitve SNCB, da bo zagotovila predujem, ni mogoče pripisati Belgiji.

(104) Da bi Belgija dokazala svojo nevpletenost, navaja naslednje argumente: — Strateško odločitev SNCB, da se podjetje IFB prestrukturira, namesto da se uvede stečajni postopek, je neodvisno sprejel izvršni odbor SNCB. Zlasti pa prihodnost družbe IFB ni bila predmet raziskav, ki jih je konec leta 2001 belgijska vlada naročila za družbo ABX, in ni bila vključena v odločitve belgijskega sveta ministrov v zvezi z ABX leta 2002. — Odločitev o zagotovitvi predujma za IFB je sprejel izvršni odbor SNCB. Belgija priznava, da se je izvršni odbor odločil, da bo ta ukrep predložil upravnemu odboru SNCB, vendar meni, da za odobritev gotovinskega predujma ni bila potrebna odobritev upravnega odbora SNCB, ker je bil v skladu s prenosom pristojnosti z upravnega odbora na izvršni odbor slednji pooblaščen za prevzem obveznosti SNCB za zneske do 2,5 milijona EUR. — Ta predujem ni bil vključen v načrt za prestrukturiranje ali v kakšen drugi načrt ali ukrep, ki bi bil predložen Belgiji ali o katerem bi potekala kakršna koli posvetovanja z Belgijo. — Drugi dejavniki, kot sta relativno nizek znesek predujma in to, da je začasen, prav tako potrjujejo zaključek, da dodelitve tega predujma ni mogoče pripisati Belgiji.

(105) V zvezi s podatkom, da družba IFB ni plačevala računov SNCB, belgijski organi menijo, da upravni odbor SNCB ni bil obveščen o neplačevanju računov s strani IFB do decembra 2002, to je do trenutka, ko je sprejel odločitev o načelnem povečanju kapitala IFB.

(106) Poleg tega belgijski organi menijo, da ukrepanja ali neukrepanja upravnega odbora, izvršnega odbora ali generalnega direktorja ni mogoče pripisati Belgiji, ne glede na to, ali je to bilo pred ali po podpisu okvirne pogodbe. Kot utemeljitev navajajo, da Belgija nikakor ni vpletena (v smislu sodne prakse „Stardust Marine“) v postopek odločanja SNCB v zvezi z odobritvijo ukrepov v korist IFB.

(107) Po mnenju belgijskih organov so ukrepi, ki jih je družba SNCB namenila IFB, ukrepi za hčerinsko družbo SNCB, ki sama ne izvaja nalog javne službe in tudi ne sodeluje pri izvajanju nalog javne službe SNCB. Dejavnosti IFB naj bi torej bile izključno poslovne dejavnosti, ločene od nalog javne službe. Tako po mnenju belgijskih organov te dejavnosti ne spadajo pod državni nadzor, ker morajo belgijski organi v stvareh, ki se ne nanašajo na naloge javne službe, spoštovati neodvisnost SNCB.

(108) V zvezi z vlogo vladnega komisarja belgijski organi pravijo, da o spisu IFB niso bili obveščeni in zato niso mogli posredovati, ker vladni komisar ni nikdar imel pripomb na ukrepe za IFB in ni vložil nobene pritožbe. Še več, belgijski organi trdijo, da nikakor niso posegli v postopek odločanja SNCB o IFB, ne pred ne po sklenitvi okvirne pogodbe.

(109) V zvezi s tremi kazalci, ki jih je Komisija navedla v dopisu o sprožitvi postopka (točke od 143 do 150), to so predložitev načrta za prestrukturiranje Belgiji v odobritev, prispevki v medijih, ki kažejo na velik vpliv belgijske vlade na SNCB v letu 2003, ter obseg, vsebina in pogoji okvirne pogodbe, belgijski organi menijo, da ti znaki niso zadosten dokaz za vpletenost v smislu sodne prakse Stardust Marine.

(110) Belgijski organi glede odobritve načrta za prestrukturiranje s strani Belgije menijo, da ni bil namen te določbe okvirne pogodbe, da belgijskim organom podeli karšne koli pristojnosti za presojanje vsebine načrta za prestrukturiranje, pač pa je posledica dejstva, da je SNCB želela, da se načrt za prestrukturiranje in okvirna pogodba posredujeta Komisiji.

(111) V zvezi s prispevki v medijih belgijska vlada meni, da ne vsebujejo nobene navedbe njenega poseganja v to zadevo, ker: — je v članku v La Libre Belgique 19. maja 2003 tiskovna služba SNCB pojasnila, da Komisija še ni bila zaprošena za zeleno luč glede spisa IFB, ker „mora svoje povedati zvezna oblast“. Po mnenju belgijske vlade se te pripombe nanašajo izključno na „sporočilo“ Belgije Komisiji o ukrepih v korist IFB. — je v članku v La Libre Belgique 18. decembra 2002 (v različici, objavljeni na spletni strani www.cheminots.be) o Karlu Vincku zapisano: „Za vodenje družbe zahteva zadosten manevrski prostor“. Po mnenju belgijskih organov naj bi ta izjava zadevala izključno izvajanje nalog javne službe SNCB in naj bi izražala mnenje, da so belgijski organi pristojni, da se s SNCB v zakonsko predvidenem instrumentu, to je v pogodbi o upravljanju, dogovorijo o ciljih, ki jih je treba uresničiti za izvajanje nalog javne službe, vendar pa je uresničevanje teh ciljev v pristojnosti upravnega odbora SNCB.

(112) Nazadnje so belgijski organi Komisiji posredovali pisno izjavo Karla Vincka, takratnega generalnega direktorja SNCB, ki potrjuje, da belgijski organi niso bili vpleteni v zagotovitev ukrepov reševanja in prestrukturiranja IFB s strani SNCB, ki so predmet tega spisa. Tako pismo, ki ga je Vinck podpisal 17. novembra 2006, je Komisija prejela 5. decembra 2006.

(113) V zvezi z obsegom, vsebino in pogoji okvirne pogodbe belgijski organi ponavljajo svoje stališče, da – čeprav gre za ukrepe prestrukturiranja, ki so pomembni za prihodnost IFB – v tej zadevi nimajo pooblastil za odobritev, za nadzor vsebine in izražanje mnenja.

3.2.3 Načelo zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu

(114) Belgija meni, da mora Komisija v skladu s svojo utemeljitvijo v odločbi o ABX Logistics (15) ločeno analizirati sredstva, ki jih je družba SNCB dodelila IFB za financiranje umika iz francoskih hčerinskih družb, in sredstva, ki jih je družba SNCB dodelila IFB za nadaljevanje njenih dejavnosti v Belgiji.

3.2.3.1 Dezinvestiranje francoskih kapitalskih udeležb

(115) V odločbi o ABX Logistics naj bi Komisija potrdila, da družba ABX France ni mogla sama nositi stroškov umika, zato je družba SNCB ravnala, kot bi ravnal „preudaren zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu“ in prevzela te stroške.

(116) Belgija meni, da je treba priti do enakega zaključka pri stroških IFB za dezinvestiranje njenih francoskih kapitalskih udeležb. Poskuša dokazati, da se je družba IFB za vsako od teh družb odločila za najcenejšo rešitev.

(117) Z zvezi z Acimarjem je Belgija poslala naslednjo razpredelnico: Acimar – Prisilna poravnava in nato likvidacija Finančni položaj v letu 2002 (v milijonih EUR) 2001 2002 Promet EBT Bilančna vsota (31.12.) Lastni kapital (31.12.)

Stroški drugih možnosti (v milijonih EUR) Gennemførelse af kontrakt Betalingsstandsning Odliv denarnih sredstev 1.1.2003–31.12.2005 Izguba vrednosti terjatev 31.12.2002 Skupaj –14,7 –3,9 Pojasnila — Poskusi v letu 2002, da bi dosegli spremembo pogodbenih pogojev, niso uspeli; pogodba je veljala do 31.12. 2005 — Izvajanje pogodbe je pomenilo velik letni odliv denarnih sredstev — V teh okoliščinah je bila zahteva za prisilno poravnavo najcenejša oblika. — V obdobju prisilne poravnave je izgube iz poslovanja krila stranka — Acimar je prenehal opravljati dejavnosti 1.9.2003

(118) Z zvezi z NFTI-ou je Belgija poslala naslednjo razpredelnico: NFTIou – Prenos Financni položaj v letu 2002 (v milijonih EUR) 2001 (16) 2002 Promet EBT Bilancna vsota (31.12.) Lastni kapital (31.12.)

Stroški drugih možnosti (v milijonih EUR) Continuer Vente partielle Povecanje kapitala + povracilo posojila ING Sanacijski načrt Diskontirani odliv denarnih sredstev (CH – 3,7 milijona EUR na leto) (100 % pismo o nameri) Izguba vrednosti deleža Izguba vrednosti terjatev 31.12.2002 Prodajna cena (1 EUR) – 30-odstotni delež Skupaj –36,2 –18,5 Pojasnila — Na podlagi „pisma o nameri“ je IFB morala nakazovati sredstva na tekoči račun. — IFB je bila porok za bancno posojilo družbe NFTIou, za katerega je ING zahtevala vračilo — V teh okolišcinah je IFB na pogajanjih z drugim delničarjem Port Autonome de Dunkerque („PAD“) dosegla: — povečanje kapitala NFTIou, del katerega je vpisala družba IFB; — odpravo obveznosti IFB, ki so izhajale iz pisma o nameri, ter zavezo PAD, da bo poiskala kupca za preostali delež IFB v NFTIou, s tem da se za simbolično ceno prenese na PAD del kapitalske udeležbe IFB v NFTIou, da bi se tako znižala na 30 % (vkljucno z deležem, ki ga je imela prek DPD) — Prodaja preostalega 30-odstotnega deleža še poteka.

(119) Belgija je sporočila Komisiji, da uvedba stečajnega postopka za NFTI-ou nikdar ni bila predvidena, ker je nadaljevanje dejavnosti NFTI-ou obetalo donosne možnosti. Po mnenju Belgije prodaja 30-odstotnega deleža IFB podjetju CMA-CGM 2. novembra 2006 […] in celotno vračilo posojil, odobrenih v obliki predplačil na tekoči račun, dokazujeta sposobnost preživetja družbe.

(120) V zvezi z IFB France, ki je postala AGEP, je Belgija poslala naslednjo razpredelnico: IFB France (AGEP) – Prenos na NFTI-ou Financni položaj v letu 2002 (v milijonih EUR) 2001 2002 Promet EBT Bilancna vsota (31.12.) Lastni kapital (31.12.)

Strošk drugih možnosti (v milijonih EUR) Likvidacija Prenos NFTIou Odpis terjatev Izguba vrednosti dele ža Kapitalski dobicek od prenosa delnic Socialne obveznosti (14 EPDC) Skupaj –1,7 –0,8 Pojasnila — Sprico tveganja prisilne likvidacije ali stecaja se je IFB dogovorila s PAD za prenos vrednostnih papirjev IFB France na NFTIou v zameno za odpis terjatev IFB — Likvidacija družbe bi povzrocila veliko višje stroške (izguba vrednosti deleža, tveganje kopicenja obveznosti zaradi vloge ustanovitelja in/ali edinega dejanskega vodje)

(121) Z zvezi z Dry Port Dunkerque je Belgija poslala naslednjo razpredelnico: Dry Port Dunkerque (DPD) – Likvidacija z delno prodajo Financni položaj v letu 2002 (v milijonih EUR) 2001 2002 Promet EBT Bilanc na vsota (31.12.) Lastni kapital (31.12.)

Stroški drugih možnosti (v milijonih EUR) Nadaljevanje Likvidacija z delno prodajo premoženja Diskontirani odliv denarnih sredstev (CH – 0,5 milijona EUR na leto) (100 % pismo o nameri) Izguba vrednosti terjatev Izguba vrednosti deleža Skupaj –10,4 –7,9 Pojasnila — Pismo o nameri je zavezovalo IFB, da je nakazovala sredstva na tekoci racun za pokrivanje izgub iz poslovanja DPD — Po dezinvesticiji NFTIou so iskali kupca za delež v DPD, vendar ga niso našli — IFB je v pogajanjih dosegla sporazumno likvidacijo DPD v zameno za odstop 8,6-odstotnega deleža v NFTIou za simbolicno ceno

(122) Z zvezi s SSTD je Belgija poslala naslednjo razpredelnico: SSTD: Prenos Ozadje: — družba IFB je imela 50-odstotni delež — SSTD je imela donosno dejavnost, ki se je nadaljevala do začetka leta 2005 — Konec leta 2004 je SSTD izgubila največjo stranko (ki je predstavljala 40 % njenega prometa) — Ta izguba je pripeljala do odločitve o prodaji deleža SSTD — Delež je bil prodan v začetku leta 2005 z zanemarljivim kapitalskim dobičkom od prodaje (pozitiven, vendar zanemarljiv vpliv na potrebe po financiranju)

(123) Belgijski organi iz tega sklepajo, da je IFB za francoske hčerinske družbe izbrala najcenejšo rešitev.

3.2.3.2 Prestrukturiranje in nadaljevanje dejavnosti IFB v Belgiji

(124) Belgija v zvezi s financiranjem prestrukturiranja in nadaljevanja dejavnosti IFB v Belgiji meni, da je družba SNCB prav tako ravnala, kot bi ravnal preudaren zasebni upnik/vlagatelj v tržnem gospodarstvu, ker bi bil za SNCB alternativni finančni rezultat – ukinitev dejavnosti v Belgiji – precej manj privlačen, saj bi bil dražji.

(125) Belgija je predstavila naslednje izračune za ponazoritev stroškov likvidacije dejavnosti IFB v Belgiji in stroškov nadaljevanja dejavnosti s povečanjem kapitala, na katere se sklicuje.

(a) Neto stroški za SNCB v primeru stečaja IFB leta 2003

(126) Belgija je določila neto diskontirano vrednost IFB na podlagi bilance stanja IFB na dan 31. decembra 2002. Po mnenju belgijskih organov bi vrednost osnovnih sredstev IFB, ki bi jih lahko vnovčili, če bi družba IFB razglasila stečaj januarja 2003, vsebovala opredmetena osnovna sredstva in finančne naložbe (kapitalske udeležbe).

(127) Belgija za opredmetena osnovna sredstva določi znesek 6,9 milijona EUR. Pri utemeljevanju izračuna se Belgija sklicuje na študijo „Bankruptcy auctions: costs, debt recovery, and firm survival“ (17), v kateri je bilo ugotovljeno, da je stopnja izterjave vseh terjatev v primeru stečaja v povprečju 33-odstotna. Pri izračunu povrnjenih sredstev je Belgija uporabila to stopnjo za opredmetena osnovna sredstva iz bilance stanja IFB v skupnem znesku 20,9 milijona EUR (razen za osnovna sredstva v gradnji v vrednosti 1,9 milijona EUR, za katera je uporabila 0-odstotno stopnjo izterjave).

(128) Za finančne naložbe (kapitalske udeležbe) je Belgija kot izhodišče vzela vrednost 1,9 milijona EUR, ki ustreza njihovi skupni računovodski vrednosti iz bilance stanja IFB na dan 31. decembra 2002.

(129) Za gibljiva sredstva Belgija predlaga naslednje ocene vrednosti: — komercialne terjatve IFB: gre za skupni znesek 25,6 milijona EUR, od katerih naj bi bilo izterljivih 18 milijonov, kar ustreza 70-odstotni stopnji izterjave za kratkoročne terjatve; ta stopnja temelji na povprečju, določenem v študiji „Liquidation of Ormet Corporation“ (18); — druge terjatve IFB: gre za skupni znesek 7 milijonov EUR, od katerih naj bi bilo izterljivih 4,5 milijona. Znesek 7 milijonov EUR se lahko razdeli na 2,5 milijona terjatev do hčerinskih družb DPD in OCHZ in 4,5 milijona terjatev iz naslova DDV. Za terjatev iz naslova DDV je predvidena 100-odstotna stopnja izterjave, za hčerinski družbi pa 0-odstotna stopnja izterjave; — likvidna sredstva in aktivne časovne razmejitve: gre za skupni znesek 6,4 milijona EUR, ki naj bi bil v celoti izterljiv.

(130) Z uporabo vseh teh stopenj povračila bi v primeru stečaja/likvidacije IFB izterjali skupno 37,5 milijona EUR, kot kaže shema 2. Shema 2 Izterjava sredstev (V milijonih EUR)

(131) Nato belgijski organi od zneska, za katerega se lahko pričakuje, da bo povrnjen, odštejejo obveznosti IFB. Te obveznosti so znašale skupno 76,9 milijona EUR brez dolga do SNCB v višini 63 milijonov EUR, ki je nastal zaradi neplačanih računov v obdobju 2000 – 2002. V nadaljevanju so natančno opisane: (a) socialne obveznosti: ocenjeni skupni znesek 2,9 milijona EUR za vse zaposlene v IFB brez osebja SNCB, napotenega v IFB; (b) davki, plače in socialna varnost: skupaj 1,4 milijona EUR dospelih, a neplačanih obveznosti (iz bilance na dan 1. januarja 2003); (c) rezervacije in odloženi davki: upoštevali so znesek 34,7 milijona EUR od skupno 40,8 milijona EUR bilančnih obveznosti na dan 31. decembra 2002. Razliko pojasnijo naslednje postavke, ki jih v primeru likvidacije IFB ne bi smeli prevzeti: — vzdrževanje terminalov: 3,3 milijona EUR; — vzdrževanje za logistično dejavnost: 0,9 milijona EUR; — rezervacije za prestrukturiranje osebja: 1,9 milijona EUR; (d) finančni dolg IFB v skupnem znesku 15 milijonov EUR. Finančni dolg v višini 15 milijonov EUR pri kreditnih institucijah […] je bil zavarovan s komercialnimi terjatvami IFB. Zaradi tega in glede na to, da je družba SNCB ohranila posojilo na bančnem trgu, je jasno, da bi se ta dolg vrnil kreditnim institucijam pred morebitnim povračilom terjatev SNCB; (e) poslovne obveznosti do družb, ki niso SNCB, v skupni višini 22,9 milijona EUR. Iz zgornjih izračunov naj bi sledilo, da bi neto vrednost sredstev IFB za SNCB – brez dolgov do SNCB – znašala -39,4 milijona EUR, to je vrednost povrnjenih sredstev (37,5 milijona EUR), od katere se odšteje skupni znesek obveznosti iz virov, ki jih je treba plačati (76,9 milijona EUR), brez dolgov do SNCB.

(132) Belgijski organi menijo, da bi družba SNCB v primeru likvidacije prevzela stroške negativne neto vrednosti sredstev IFB, zato da bi preprečila veliko škodo za svoj poslovni ugled. V tem pogledu belgijski organi poudarjajo, da so upniki IFB pretežno tudi stranke, dobavitelji, upniki, dolžniki ali partnerji SNCB.

(133) Poleg tega bi ukinitev dejavnosti IFB po mnenju belgijske vlade povzročila velike socialne obveznosti za SNCB, ki bi jih lahko ocenili na 530 EPDČ (ekvivalent polnega delovnega časa) (19). Teh 530 EPDČ sestavljajo: — približno 50 zaposlenih SNCB, napotenih v IFB, ki bi se morali v primeru stečaja ponovno vključiti v SNCB; — približno 480 EPDČ v SNCB, katerih dejavnost je bila odvisna od nadaljevanja dejavnosti IFB. Ta ocena izhaja iz naslednjega izračuna. Delež IFB v skupnem prometu divizije Blago v SNCB je 8,1 %. To razmerje, preneseno na vse zaposlene SNCB, ki so bili posredno ali neposredno zaposleni v diviziji Blago 31. decembra 2002, kaže, da je bilo približno 609 EPDČ odvisnih od dejavnosti IFB. Od teh 609 EPDČ bi jih kljub stečaju IFB 129, to je 21 %, lahko obdržalo delo zaradi posebnih pobud SNCB, da bi ponovno prevzela del prometa, ki ga je pred tem ustvarila IFB. Teh 21 % ustreza deležu zaposlitev v Sabeni, ki so jih uspeli ohraniti z zagonom SN Brussels Airlines po stečaju Sabene.

(134) Glede na to, da je družba SNCB tedaj skoraj končala pripravo poslovnega načrta „MOVE 2007“, v katerem je bila predvidena ukinitev 10 000 delovnih mest v obdobju od 2003 do 2007, to je skoraj četrtine njenega osebja, belgijska vlada meni, da praktično ni bilo možnosti za prezaposlitev osebja, ki je zaradi prenehanja dejavnosti IFB postalo presežno, tj. napotenega osebja, ki bi se vrnilo v SNCB, in osebja, povezanega z dejavnostjo Blago, ki je ostalo v SNCB.

(135) Zato belgijska vlada predlaga, da se neposrednim stroškom negativne neto vrednosti sredstev IFB prištejejo stroški presežnih zaposlenih, ki bi nastali v SNCB v najmanj petih letih od 2003 do 2007. Pri polnih povprečnih stroških dela v višini 46 200 EUR na EPDČ na leto […] bi torej skupni stroški te socialne obveznosti družbe znašali 122,4 milijona EUR.

(136) Da bi Belgija utemeljila ta izračun, najprej razloži, da zaposlenih v SNCB, ki bi postali presežni zaradi prenehanja dejavnosti IFB, ne morejo odpustiti, ker imajo status „javnih uslužbencev“ (20).

(137) Belgijski organi so po delovnem srečanju 1. junija 2006 Komisiji poslali manj pesimističen scenarij za izračun neto vrednosti sredstev in socialnih obveznosti družbe, ki bi jih prevzela družba SNCB v primeru likvidacije IFB. Ta scenarij predlaga naslednji spremembi: — družba SNCB ne bi plačala vseh dolgov, ampak samo dolgove tistih upnikov, ki so obenem stranke […], dobavitelji […] ali partnerji […] SNCB; ob tej predpostavki bi bil znesek obveznosti IFB, ki bi jih plačala družba SNCB, 13 milijonov EUR […]; — prevzemnik dejavnosti IFB bi še naprej uporabljal velik del storitev SNCB; ob tej predpostavki bi 79 % od 609 EPDČ, zaposlenih v SNCB in kot posredna podpora dejavnostim IFB, lahko ostalo zaposlenih; ob tej predpostavki bi dodatni stroški za SNCB znašali 41,1 milijona EUR (ta znesek ustreza stroškom dela za 50 EPDČ, ki jih je družba SNCB napotila v IFB ter 21 % zgoraj navedenih 609 EPDČ).

(138) Skupni stroški, ki bi jih nosila družba SNCB v primeru likvidacije IFB v obeh scenarijih belgijskih organov so povzeti v spodnji razpredelnici: Neto stroški – zneski, navedeni v odgovoru Razlika v „optimističnih predpostavkah“ Neto stroški – prilagojeni zneski Skupaj računovodska vrednost sredstev 64,6 64,6 Neizterjana sredstva –27,1 –27,1 Socialni stroški –2,9 –2,9 Davki, plače in socialna varnost –1,4 –1,4 Rezervacije in odloženi davki: –34,7 –34,7 Prednostne terjatve in drugi finančni dolgovi –15 –15 Poslovne obveznosti, brez obveznosti do SNCB –22,9 9,9 –13 Vrednost izterjanih sredstev –39,4 –29,5 Socialne obveznosti do SNCB – 122,4 81,3 –41,1 Neto stroški za SNCB, če IFB razglasi stečaj – 161,8 –70,6

(b) Valorizacija IFB po scenariju nadaljevanja dejavnosti

(139) Belgija predlaga, da se vrednost IFB ob predpostavki „nadaljevanja dejavnosti“izračuna po metodi diskontiranih denarnih tokov („discounted cash flows“ ali „DCF“). Za to analizo so bili izbrani naslednji parametri:

(140) Analiza DCF za 10 let temelji na bilanci IFB na dan 31. decembra 2002 ter na načrtu za prestrukturiranje, ki se je pripravljal od februarja do marca 2003 in ki vsebuje tudi napovedi do konca leta 2005. Za leto 2006, ko prestrukturiranje IFB privede do stabilizacije podjetja, je bil izid iz rednega poslovanja določen na ravni 3,2 % prometa. Po letu 2006 delovna predpostavka predvideva 3-odstotno letno rast prometa, kar ob nespremenjeni marži pomeni 3-odstotno stopnjo rasti dobička pred davki. Prosti denarni tokovi, ki izhajajo iz tega, se diskontirajo z 8-odstotnim tehtanim povprečjem stroškov kapitala (WACC). Vrednost terminalov je bila izračunana ob predpostavki stalne 3-odstotne rasti.

(141) Ti izračuni pripeljejo do valorizacije podjeta v višini približno 29,1 milijona EUR (brez kapitalske udeležbe in rezervacij), kot kaže shema 4. Shema 4 Vrednost ifb na podlagi diskontiranih denarnih tokov – predpostavka in rezultati (V tisočih EUR)

(142) Po mnenju belgijske vlade analiza, ki temelji na večkratnikih (glede na rezultate v letu 2005), potrjuje valorizacijo na podlagi metode DCF. Dejansko valorizacija z „večkratniki“ (s previdnejšimi večkratniki, kot so sektorska povprečja) kaže vrednosti podjetja v višini približno 28,7 milijona EUR, kot kaže shema 5. Shema 5 Vrednost podjetja IFB (V milijonih EUR)

(143) Belgijska vlada meni, da dejanski rezultati IFB v letih 2003, 2004 in 2005 potrjujejo tudi, da so bile valorizacija DCF in predpostavke, iz katerih je izhajala, realistične.

(144) Belgijska vlada meni, da je treba vrednosti IFB brez kapitalske udeležbe in rezervacij prišteti še kapitalske udeležbe IFB, to je 1,9 milijona EUR, kakršna je bila knjigovodska bilančna vrednost sredstev IFB na dan 31. decembra 2002.

(145) Skupna vrednost podjetja IFB, vključno s kapitalsko udeležbo, je 31. decembra 2002 torej znašala 31 milijonov EUR.

(146) Od te vrednosti podjetja je treba po mnenju belgijske vlade odšteti vrednost rezervacij, ocenjeno na 34,2 milijona EUR (21), ter finančni dolg v višini 15 milijonov EUR.

(147) Iz tega bi sledilo, da je neto vrednost deleža SNCB v IFB -18,2 milijona EUR po scenariju nadaljevanja dejavnosti. Ta izračun je ponazorjen v shemi 6.

(148) Kot v prejšnji oceni stroškov, ki bi jih nosila družba SNCB v primeru likvidacije IFB, zgornji izračuni ne upoštevajo dolgov v višini 63 milijonov EUR zaradi neplačanih računov v letih od 2000 do 2002. Shema 6 Ocena možnosti investicije, Jan 2003 (V milijonih EUR)

(c) Primerjava obeh scenarijev in sklep

(149) V skladu z analizo belgijske vlade bi scenarija dala naslednje rezultate: — neto stroški stečaja in likvidacije IFB za SNCB bi pomenili čisto izgubo v višini 161,8 milijona EUR (spremenjena na znesek 70,6 milijona EUR v popravljeni oceni); — odločitev za naložbo v višini 15 milijonov EUR, da bi družba IFB lahko še naprej opravljala dejavnost, je občutno zmanjšala izgubo vrednosti za SNCB, ki je potem znašala samo še 18,2 milijona EUR, kar predstavlja pridobitev v višini 143,6 milijona EUR v primerjavi s scenarijem stečaja in likvidacije (52,4 milijona EUR v primerjavi s popravljeno oceno).

(150) Zato belgijska vlada meni, da je družba SNCB z odobritvijo zadevnih ukrepov ravnala, kot bi ravnal zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.

3.2.4 Odsotnost izkrivljanja konkurence

(151) Nazadnje Belgija v zvezi z delom ukrepov za financiranje umika iz francoskih hčerinskih družb meni, da pomoči, katere znesek je natančno omejen na dejanske stroške, ki so nastali zaradi ukinitve dejavnosti, ni mogoče obravnavati kot pomoč, ki izkrivlja konkurenco. Tudi zato naj ta del financiranja ne bi sodil na področje uporabe člena 87(1).

3.3 Združljivost ukrepov reševanja s smernicami

3.3.1 IFB ni novoustanovljeno podjetje

(152) Ker je bila družba IFB ustanovljena leta 1923 in je leta 1998 ob združitvi s pripojitvijo pridobila družbo in dejavnost (prim. opis v delu 2 te odločbe), Belgija meni, da je nesporno, da je IFB pravna oseba že več kot 80 let in je torej ni mogoče obravnavati kot „novoustanovljeno podjetje“.

3.3.2 Ukrepi reševanja so združljivi s smernicami iz leta 1999

(153) Po mnenju belgijske vlade dejstvo, da so ukrepi reševanja trajali več kot dvanajst mesecev, ne bi smelo pomeniti, da niso združljivi s skupnim trgom v skladu s smernicami iz leta 1999. Belgija meni, da je družba SNCB vzdrževala ukrepe reševanja samo zato, da bi zapolnila čas, ki ga potrebuje Komisija, da dokončno odloči o tem spisu.

(154) Ker točka 24 smernic iz leta 1999 določa, da odobritev ukrepov reševanja velja, dokler Komisija ne sprejme odločitve o planu prestrukturiranja, belgijski organi prosijo Komisijo, naj se pri spodbijanju trajanja teh ukrepov ne sklicuje na trajanje postopka za odobritev teh ukrepov in naj na podlagi točke 24 smernic iz leta 1999 odobri ukrepe reševanja.

(155) Belgijski organi menijo, da je odlog povečanja kapitala med poizvedbo Komisije nujno predpostavljal – začasno in do preklica – ohranitev odloga plačila, odobrenega IFB v okviru ukrepov reševanja, ker bi bil stečaj edina alternativna možnost. Nazadnje, po mnenju belgijskih organov Komisija med poizvedbo ni nikdar izrazila pomislekov glede začasnega ohranjanja ukrepov reševanja.

3.3.3 Ukrepi prestrukturiranja so združljivi s smernicami iz leta 1999

3.3.3.1 Uporabnost smernic iz leta 1999

(156) Belgija meni, da je treba zavezo družbe SNCB, da bo prevzela financiranje povečanja kapitala IFB, analizirati v okviru smernic iz leta 1999 in ne iz leta 2004.

(157) Da bi Belgija upravičila to stališče, trdi, da sta izpolnjena oba pogoja Komisije iz točke 240 odločbe o sprožitvi postopka za uporabo smernic iz leta 1999. Naj spomnimo, da je Komisija v točki 240 odločbe o sprožitvi postopka v zvezi z razlago točk od 102 do 104 smernic iz leta 2004 za ta spis ugotovila, da „če se bo družba SNCB odločila, da IFB ne bo dodelila nove ugodnosti in če je dokazano, da se je družba SNCB zavezala, da bo pretvorila svoje terjatve v kapital, preden so bile objavljene smernice iz leta 2004, bi morala Komisija v končni odločitvi preučiti pomoči, ki jih je družba SNCB dodelila IFB, na podlagi smernic iz leta 1999“.

(158) V zvezi s prvim pogojem Belgija pripominja, da je v odgovoru na dopis o sprožitvi postopka umaknila dodatno povečanja kapitala, priglašeno 28. januarja 2005, zato je prvi pogoj izpolnjen.

(159) V zvezi z drugim pogojem Belgija meni, da je nesporno, da se sedaj predlagano povečanje kapitala IFB izvede v skladu z dogovorom podpisnic okvirne pogodbe z dne 7. aprila 2003, vendar ob odložilnem pogoju odobritve Komisije.

(160) Da bi belgijski organi poudarili to točko, opozarjajo Komisijo na: — točko 4 preambule okvirne pogodbe z dne 7. aprila 2003, ki potrjuje, da je upravni odbor SNCB že odobril prevzem financiranja povečanja kapitala IFB; — člen 4 iste pogodbe, ki potrjuje vzajemni namen podpisnic, da bosta povečali kapital IFB;

(161) V zvezi z drugo točko belgijski organi opozarjajo, da po belgijski zakonodaji (veljavni za okvirno pogodbo) pogodba nastane samo po volji podpisnic in da naj bi v tem primeru člen 4 okvirne pogodbe izrecno in nedvoumno potrjeval soglasje SNCB in IFB, da se poveča kapital IFB s pretvorbo terjatev SNCB do IFB v kapital retroaktivno do 7. aprila 2003.

(162) Belgijski organi opozarjajo, da v belgijski zakonodaji obveznosti, za katere velja odložilni pogoj, ostanejo polno zavezujoče, odložilni pogoj pa retroaktivno vpliva na pogodbo, ki začne veljati z datumom podpisa.

3.3.3.2 Ukrepi, s katerimi se, kolikor je mogoče, omili izkrivljanje konkurence

(163) Belgijski organi na splošno trdijo, da tržni deleži IFB na zadevnih trgih nikakor ne dosegajo 10 %. Zato menijo, da protikonkurenčnih učinkov zadevnih državnih pomoči ni mogoče šteti za pomembne. Zlasti v skladu s členom 36 smernic iz leta 1999 opozarjajo, da „če je delež [zadevnega] trga, ki ga ima podjetje [ki prejme pomoč], zanemarljiv, se šteje, da ni nedovoljenega izkrivljanja konkurence“ (22) in da za uporabo člena 81(1) Pogodbe Komisija meni, da so protikonkurenčni učinki dogovorov med podjetji, ki imajo manj kot 10-odstotni tržni delež, nepomembni (23).

(164) Zlasti v zvezi z dejavnostmi IFB Logistics in IFB Terminal belgijski organi pripominjajo naslednje:

(165) Olajševalni ukrepi na trgu pretovarjanja. Belgijska vlada ugotavlja, da tržni delež IFB na trgu terminalov v regiji Antwerpen znaša manj kot 7 % in da je imel trg terminalov v tej regiji v obdobju 2002-2005 povprečno letno 10,7-odstotno stopnjo rasti, medtem ko se je obseg prevozov, ki jih je opravila družba IFB v povprečju povečeval samo za 4,1 % na leto.

(166) Belgijska vlada dodaja, da je družba IFB z izvajanjem načrta za prestrukturiranje zelo zmanjšala zmogljivosti pretovarjanja, kot je opisano v delu 2 dopisa o sprožitvi postopka (točke od 25 do 29). Glede na to, da razen terminala DPD vse prodane naprave še vedno obratujejo, belgijski organi menijo, da je treba prenose upoštevati kot resnične in znatne izravnalne ukrepe. Po mnenju belgijske vlade naj bi vsi prenosi pomenili zmanjšanje zmogljivosti IFB z 1,5 milijona TEU (Twenty-foot Equivalent Unit) leta 2002 na 1,1 milijona TEU konec leta 2005, to je za 27 %.

(167) Belgijski organi dodajajo, da izvajanja načrta za prestrukturiranje s strani IFB niso spremljali cenovni ukrepi, ki bi imeli za cilj ali posledico povečanje tržnega deleža IFB. Ugotavljajo, da je družba IFB v povprečju zvišala svoje cene za 4,2 % (24), medtem ko je bila povprečna letna stopnja inflacije v industriji 1,9 %.

(168) Olajševalni ukrepi na logističnem trgu. V dopisu o sprožitvi postopka se ugotavlja (odstavki 258–260), da „predlagani“ ukrepi niso zadevali logističnega trga in da bi družba IFB lahko povečala svoj obseg na tem trgu. Belgijski organi navajajo pet argumentov, da bi dokazali, da so bili sprejeti zadostni olajševalni ukrepi na logističnem trgu.

(169) Prvič, družba IFB naj bi sprejela ukrepe, ki so zmanjšali njeno zmogljivost na logističnem trgu. Skupno število vagonov, ki so v lasti ali dolgoročnem najemu IFB, se je namreč zmanjšalo s 744 enot leta 2002 (25) na 377 enot v začetku leta 2006 (26). Gre torej za zmanjšanje za 49 %.

(170) Zmanjšana logistična zmogljivost IFB naj bi bila tudi posledica dejstva, da se je delež IFB v družbi CNC (zdaj Naviland Cargo) zmanjšal z 10 % leta 2002 na sedanja 2 %.

(171) Drugič, belgijski organi menijo, da je tržni delež IFB na logističnem trgu precej pod 5 %, če bi ta trg geografsko omejili na belgijsko ozemlje. Zato je treba v skladu s točko 36 smernic postaviti vprašanje, ali protikonkurenčni učinki zadevnih državnih pomoči lahko veljajo za občutne. Po mnenju belgijskih organov IFB nikakor ni mogoče šteti za podjetje, ki je sposobno občutnega vpliva na konkurenčno igro na logističnem trgu. Prav zato bi po mnenju belgijske vlade izkrivljanje konkurence zaradi pomoči za IFB težko označili kot občutno, tako da se zdi, da so potrebni samo zelo omejeni ukrepi za ublažitev negativnih posledic pomoči na konkurente IFB.

(172) Tretjič, belgijski organi predlagajo, da se osvetlijo vsi vidiki razvoja logistične dejavnosti IFB, da bi zelo spremenili trditev Komisije, da naj bi družba IFB „občutno povečala svoj tržni delež na tem trgu“ v zadevnem obdobju. Po mnenju belgijskih organov je namreč treba upoštevati naslednja dejstva: — v segmentu kombiniranega (intermodalnega) prevoza se je obseg prevozov IFB v obdobju 2002-2005 povečeval za 9,9 % na leto, kar je manj kot povprečna 12-odstotna letna rast v regiji ARA v istem obdobju; — v segmentu konvencionalnega prevoza je IFB obroben udeleženec, tudi ob domnevi, da je trg omejen na Belgijo. Dejansko je delež IFB po obsegu in po vrednosti nižji od 1 %.

(173) Poleg tega naj bi rast prometa IFB v logistični dejavnosti po mnenju belgijske vlade delno izvirala iz rasti podsegmenta „bulk“ (prevoz razsutega tovora). Leta 2003 je promet, ki ga je ustvarila družba IFB s prevozom razsutega tovora, znašal samo 3,3 milijona EUR. Vendar je družba IFB leta 2004 sklenila dve pogodbi o prevozu velike količine razsutega tovora. Prva je bila pogodba o prevozu premoga […], ki je ustvarila promet […] leta 2004 in […] leta 2005. Druga je bila pogodba o prevozu razsutih granulatov, ki je povečala promet […] leta 2004 in […] leta 2005. Družbi IFB sta ti pogodbi prinesli dobiček, kar potrjuje, da vodstvo IFB ni ravnalo protikonkurenčno.

(174) Četrtič, belgijska vlada meni, da je treba tudi to, da je družba IFB odprla svoje terminale konkurentom na logističnem trgu, upoštevati kot pomemben olajševalni ukrep.

(175) Petič, belgijska vlada meni, da omejeno izkrivljanje konkurence, ki bi lahko bilo posledica pomoči za prestrukturiranje IFB, še nadalje zmanjšujejo naslednji dejavniki: — liberalizacija železniškega prevoza blaga v Belgiji. Belgijski organi so namreč v skladu z veljavnimi evropskimi pravili odprli ta trg konkurenci (od marca 2003 za mednarodni prevoz, čemur je sledila popolna liberalizacija od 1. januarja 2007). (27) To odprtje je povzročilo posledice, kot so pokazale dejavnosti družbe DLC in pred kratkim družbe Fret SNCF. Komisija naj bi v odločbi N 386/2004, Fret SNCF, tako liberalizacijo upoštevala kot kompenzacijski ukrep za konkurente; — več drugih konkurentov SNCB/IFB (med njimi so Rail4Chem, Railion Nederland, TrainSport, DFG, EWS, Connex in ACTS) je že dobilo ali bo zelo verjetno v kratkem dobilo obratovalne licence; — družba SNCB (B-Cargo) že zdaj opravlja vlečne storitve za konkurente IFB, naj gre za izvajalce kombiniranega (intermodalnega) prevoza, kot so HUPAC, CNC (Naviland Cargo), Conliner, Danzas / DHL Express Cargo in ICF, ali za izvajalce storitev „forwarding“, kot so Transfesa, K+N, Nauta, NTR, Panalpina, Rail&Sea, Railog, Chemfreight, Rhenania, TMF, Gondrand, RME Chem, RME fret in East Rail Expedition; — Kot je poudarila Komisija v odločbi v zadevi N 386/2004, Fret SNCF, pogoji za železnice in ceste niso enaki, v škodo železnice.

(176) Po mnenju belgijske vlade so ukrepi liberalizacije znatno povečali zmogljivosti na logističnem trgu, kot kaže dejavnost konkurentov IFB v obdobju 2003-2005. Po mnenju belgijske vlade naj bi se konkurenca usmerjala v intermodalni segment, kjer je pet konkurentov IFB v tem obdobju uvedlo 12 novih prog.

3.3.3.3 Čim manjše povečanje kapitala

(177) Po mnenju belgijske vlade sta SNCB in IFB opravili poglobljeno analizo potreb IFB po kapitalu na podlagi poslovnega izida na dan 31. decembra 2005 in napovedi za leto 2006. Namen tega je bil, da se IFB omogoči nadaljevanje dejavnosti na trgu pretovarjanja in logistike s stopnjo solventnosti, primerljivo s konkurenti na teh trgih.

(178) V primerjavi s podatki, predloženimi pred odločbo o sprožitvi postopka (glej točke od 265 do 269), sta SNCB in IFB zbrali dodatne podatke o povprečni stopnji solventnosti za konkurente IFB, ki upravljajo terminale, in za prevozna podjetja, ki konkurirajo IFB. Stopnja solventnosti (ki jo je treba razumeti kot razmerje med lastnim kapitalom in bilančno vsoto) zadevnih družb je predstavljena v shemi 16. Shema 16 Stopnja solventnosti – Vzorec primerljivih družb, 2004 (*)

(179) Shema 16 naj bi pokazala, da je povprečna stopnja solventnosti upravljavcev terminalov 56,6 %, prevoznih družb pa 20,4 %. Ker IFB deluje v obeh sektorjih, bi morala biti v skladu z zgornjimi merili njena stopnja solventnosti najmanj 35,6 %. Zadnji odstotek je izračunan s ponderiranjem operativnih osnovnih sredstev IFB, kot sledi: — 42 % operativnih osnovnih sredstev IFB (glede na neto računovodsko vrednost po amortizaciji in zmanjšanju vrednosti) je dodeljenih dejavnosti terminalov; — 58 % operativnih osnovnih sredstev IFB je dodeljenih prevozni dejavnosti („logistika“).

(180) Belgijski organi pripominjajo, da je ciljna stopnja solventnosti IFB v skladu z realno stopnjo solventnosti družb, kot sta Gosselin (38,9 %) in Hupac (34,9 %), ki tako kot IFB združujeta upravljanje terminalov in dejavnosti logistike.

(181) Na podlagi ciljne stopnje solventnosti IFB 35,6 % in skupnega dolga v višini 128,1 milijona EUR (ocena na dan 30. junija 2006), bi moralo povečanje kapitala IFB po izračunih belgijskih organov vključevati pretvorbo dolga v kapital v višini najmanj 95,3 milijona EUR.

3.3.3.4 Lastni prispevek IFB

(182) Po mnenju belgijskih organov skupni prispevek SNCB pri prestrukturiranju IFB znaša 95,3 milijona EUR, to je znesek predvidenega povečanja kapitala. Od tega zneska bi morali odšteti vsote, namenjene francoskemu delu skupine, to je 39,1 milijona EUR. Preostalih 56,2 milijona EUR bi torej predstavljalo prispevek SNCB k prestrukturiranju dejavnosti skupine izven Francije.

(183) Nato belgijski organi razložijo, da so finančne potrebe za dejavnosti IFB izven Francije v obdobju prestrukturiranja (od 1. januarja 2003 do 30. junija 2006) znašale 106,3 milijona EUR. Od tega bi 56,2 milijona EUR potreb krila družba SNCB, 50,1 milijona pa IFB iz lastnih virov. Prispevek IFB k skupnim stroškom prestrukturiranja dejavnosti v Belgiji bi znašal 47,1 %.

(184) Naslednja razpredelnica kaže podrobno razdelitev financiranja: Finančne potrebe in finančni viri (predpostavka, po kateri terjatev v višini 63 milijonov EUR predstavlja „stroške“ prestrukturiranja) (v tisočih EUR) Prestrukturirani del Dezinvesticije v Franciji Skupaj Obdobje: 1.1.2003–30.6.2006 A FINANČNE POTREBE A.1 Stroški prestrukturiranja A.1.1 Bruto izguba iz poslovanja („cash drain “) brez vpliva povečane produktivnosti –27 916 –27 916 (enaka bruto izgubi iz poslovanja za leto 2002; sorazmerni delež za 6 mesecev leta 2006) A.1.2 Izredni stroški –32 –32 A.2. Potrebe po kapitalu med prestrukturiranjem A.2.1 Spreminjanje potreb po gibljivih sredstvih (povečanje) –7 685 –8 000 –16 559 A.2.2 Nadomestne naložbe v nefinančna osnovna sredstva –6 611 –8 611 A.2.3 Nadomestne naložbe v finančna osnovna sredstva (kapitalske udeležbe) – 782 –1 700 –2 482 A.3 Povračilo dolgov in obresti A.3.1 (Finančnim) upnikom razen SNCB A.3.1.1 Plačilo obresti –2 351 –2 351 A.3.1.2 Povračilo finančnega dolga –16 559 –16 559 A.3.2 Družbi SNCB A.3.2.1 Povračilo dolga iz obdobja pred 2003 –33 200 –29 900 –53 000 A.3.2.2 Plačilo natečenih obresti na dan 30.6.2005 za dolg iz obdobja pred 2003 –5 800 –5 200 –11 000 A.3.2.3 Plačilo natečenih obresti na dan 30.6.2005 za posojilo –2 200 – 300 –2 500 A.3.2.4 Plačilo obresti drugo polletje 2005 in prvo polletje 2006 –3 100 –2 100 –6 200 A.4 Davki (poravnava za davčno leto 1999) –77 –77 Skupaj potrebe (A.1 + A.2 + A.3 + A.4) – 106 313 –47 100 – 153 413 B FINANČNI VIRI B.1. Financiranje s strani SNCB B.1.1 Posojilo (ki ga je treba kasneje pretvoriti v kapital) 13 300 1 700 15 000 B.1.2 Povečanja kapitala (poleg pretvorbe posojila) 42 920 37 380 90 380 Skupni znesek prispevka SNCB (Vmesna vsota B.1) 56 220 39 060 95 300 B.2 Financiranje z lastnimi sredstvi IFB: B.2.1 Povečanje produktivnosti: B.2.1.1 Delna ali popolna odprava bruto izgube iz poslovanja v rubriki A.1.1 26 167 26 167 B.2.1.2 Bruto dobiček iz rednega poslovanja v letih 2004, 2005 in 2006 10 429 10 429 B.2.2 Finančni prihodki 1 368 1 368 B.2.3 Spreminjanje potreb po gibljivih sredstvih (zmanjšanje) 2 687 2 687 B.2.4 Spreminjanje potreb po gibljivih sredstvih (zmanjšanje) 4 771 4 771 B.2.5 Prodaja finančnih osnovnih sredstev (kapitalske udeležbe) 1 267 8 020 9 287 B.2.6 Finančni dolg pri kreditnih institucijah 3 300 3 300 B.2.7 Izredni prihodki 1 105 1 105 Skupaj prispevek IFB (Vmesna vsota B.2) 50 093 8 020 58 113 Skupaj viri (B.1 + B.2) 106 313 47 100 153 413 Financiranje s strani SNCB v % skupnega zneska 52,9 % Financiranje s strani IFB v % skupnega zneska 47,1 % LASTNI PRISPEVEK ZASEBNI VLAGATELJ

(185) Belgija k razpredelnici dodaja naslednja pojasnila.

(186) Finančne potrebe so povzete v naslednjih kategorijah: — neposredni stroški prestrukturiranja (odsek A.1): ti stroški zajemajo zlasti skupno bruto izgubo iz poslovanja („cash drain“) brez povečanja produktivnosti. Če ne upoštevamo povečanja produktivnosti IFB med uresničevanjem načrta za prestrukturiranje, bi bruto izguba iz poslovanja v letih 2003, 2004 in 2005 ostala enaka kot leta 2002, to je 8 milijonov EUR, ki bi jih bilo treba financirati vsako leto, kot kaže spodnja razpredelnica. Potrebe po financiranju za leto 2006 so bile omejene na polovico tega zneska ob predpostavki, da se 30. junija 2006 poveča kapital. V obdobju prestrukturiranja bi skupni znesek bruto izgube iz poslovanja IFB brez povečanja produktivnosti znašal 27,9 milijona EUR. (v tisočih EUR) 2002 2003 2004 2005 Napoved 2006 Proračun (do 30.6.) Obdobje od leta 2003 do 30.6.2006 Skupaj Izid iz rednega poslovanja (47 357) (2 960) 5 740 3 007 1 213 + Amortizacije in zmanjšanje vrednosti osnovnih sredstev 6 286 5 139 2 585 1 605 802 + Zmanjšanje vrednosti gibljivih sredstev 6 433 (258) (1 851) (554) 0 + Rezervacije 26 662 (4 670) (1 599) (980) 460 Bruto izid iz rednega poslovanja (7 976) (2 749) 4 875 3 079 2 475 7 680 Bruto izguba iz poslovanja („cash drain“) brez vpliva povečane produktivnosti (7 976) (7 976) (7 976) (3 988) (27 916) — potrebe po kapitalu med prestrukturiranjem (različice potrebe po gibljivih sredstvih in naložbe med prestrukturiranjem, odsek A.2): to so stroški nujnih naložb v obdobju prestrukturiranja. Povečanje gibljivih sredstev je bilo nujno za financiranje del, ki so že tekla, pokrivanje razlik med terjatvami in poslovnimi obveznostmi in zagotavljanje zadostnih denarnih sredstev. Med uresničevanjem načrta za prestrukturiranje so bile za nadaljevanje dejavnosti IFB potrebne nadomestne naložbe v opredmetena osnovna sredstva. Njihov namen ni bil širitev zmogljivosti IFB, ampak nadomestne naložbe za popolnoma amortizirana sredstva na koncu življenjskega cikla in različne naložbe, kot so avtomobili, računalniki, majhne prenove zgradb itd. Naložba v višini 0,6 milijona EUR v finančne naložbe leta 2004 je bila povezana s prestrukturiranjem hčerinske družbe IFB Maritime Germany: Haeger & Schmidt International je prevzela družbo IFB Maritime Germany in delež Haeger & Schmidt International v družbi RKE je bil prenesen na IFB. — povračilo dolgov in obresti (odsek A.3): poleg obresti in povračil finančnih dolgov kreditnim institucijam ta kategorija vsebuje tudi obresti in povračilo dolgov družbi SNCB. Dolg v višini 33,2 milijona EUR je del dolga v znesku 63 milijonov EUR, ki ni povezan s francoskimi hčerinskimi družbami. Obresti v višini 1,4 milijona EUR, plačljive leta 2006, so obresti, ki ne bodo vključene v povečanje kapitala (da bi čim bolj omejili povečanje kapitala). Druge obresti (skupaj v višini 9,7 milijona EUR) bodo vključene v povečanje kapitala. Vse to so obresti od dolgov, ki so povezani z dejavnostmi IFB izven Francije. — davki (odsek A.4): davki, plačani leta 2004, so poravnava za davčno leto 1999.

(187) Kot navaja Belgija sta te finančne potrebe pokrivali delno IFB in delno SNCB. V zvezi s prispevkom IFB (odsek B.2) Belgija dodaja naslednje podatke: — v obdobju prestrukturiranja je IFB zelo povečala produktivnost (glej odsek B.2.1). To je izboljšalo bruto izid iz rednega poslovanja, tako da je izguba iz leta 2002 delno izginila leta 2003, v celoti pa v letih 2004, 2005 in 2006. Poleg tega je bil v letih 2004 in 2005 ustvarjen presežek, ki naj bi bil ustvarjen tudi leta 2006. Povečanja produktivnosti potrjujejo napovedi na podlagi podatkov, ki jih je imela družba IFB med pripravo načrta za prestrukturiranje (glej točki 74 in 75 te odločbe); — različni finančni prihodki (odsek B.2.2): v znesku 1,4 milijona EUR. Ti finančni prihodki so obresti, ki so se nabrale na bančnih računih IFB. Te prihodke je bilo mogoče predvideti v načrtu za prestrukturiranje, ker ustrezajo obrestim „EURIBOR“ za zneske, ki jih je IFB lahko pričakovala na svojih računih glede na napovedi iz načrta za prestrukturiranje; — izredni prihodki (odsek B.2.8): v znesku 1,1 milijona EUR. Ti izredni prihodki izhajajo iz kapitalskega dobička, ki ga je družba IFB ustvarila s prodajo 263 vagonov EAOS […]. Med pripravo načrta za prestrukturiranje leta 2003 je bilo mogoče predvideti te kapitalske dobičke od prodaje, ker je bilo na trgu veliko povpraševanje po vagonih EAOS zaradi povečanega povpraševanja po teh vagonih v vzhodni Evropi; — v letih 2004 in 2005 je družba IFB sprostila približno 2,7 milijona EUR, s tem ko je zmanjšala potrebe po gibljivih sredstvih (odsek B.2.3). — Družba IFB je stroške prestrukturiranja delno financirala s prodajo premoženja (odseka B.2.4 in B.2.5). Poleg prodaje različnega premoženja v relativno omejenem obsegu ta del prispevka predstavljajo predvsem dezinvesticije sredstev, ki so se uporabljala v terminalu OCHZ, leta 2004. Solastniške pravice (50 %) do teh sredstev, ki jih je uporabljala OCHZ, so bile prenesene […] (glej vrstico B.2.4 za leto 2004) in družba IFB je od OCHZ prejela dodatni znesek v višini 0,9 milijona EUR v gibljivih sredstvih (glej vrstico B.2.5 za leto 2004); — Leta 2003 je družba IFB pri ING Bank dobila bančno posojilo v višini 2 milijonov EUR (glej vrstico B.2.6). Leta 2006 je IFB z zunanjim posojilom v višini 1,3 milijona EUR financirala nakup „reach stackers“,

(188) Belgija meni, da je za načrt za prestrukturiranje zagotovila prispevek iz lastnih sredstev, kot to zahtevajo smernice iz leta 1999.

4. OCENA

4.1 Ocena narave pomoči pri ukrepih reševanja in prestrukturiranja

(189) V skladu s členom 87(1) Pogodbe „je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami.“.

4.1.1 Pomoč, ki jo dodeli država članica ali pomoč iz državnih sredstev

(190) Najprej se postavi vprašanje, ali je bila finančna podpora družbe SNCB za IFB „pomoč, ki jo dodeli država, ali […] pomoč iz državnih sredstev“. V skladu s sodno prakso Stardust Marine Sodišča Evropskih skupnosti (28) je to merilo izpolnjeno, če gre za državna sredstva in če je dodelitev mogoče pripisati državi, torej Belgiji.

4.1.1.1 Državna sredstva

(191) Komisija ugotavlja, da je SNCB javno podjetje v smislu člena 2 Direktive 80/723/EGS: Belgija ima v lasti 100 % vpisanega kapitala SNCB, upravni odbor in generalnega direktorja pa z odlokom, o katerem odloča svet ministrov, imenuje kralj. Torej so merila iz člena 2(2)(a) in (c) navedene direktive izpolnjena.

(192) V tem okviru „… je treba opozoriti, da iz sodne prakse Sodišča izhaja, da člen 87(1) zajema vsa denarna sredstva, ki jih organi oblasti dejansko lahko uporabijo za podporo podjetjem […]. Kljub temu da zneski, ki ustrezajo zadevnemu ukrepu, niso v stalni lasti državne blagajne, zadošča dejstvo, da so pod stalnim javnim nadzorom in torej na voljo pristojnim nacionalnim organom, da se obravnavajo kot državna sredstva“ (29).

(193) Zato je Komisija v dopisu o sprožitvi postopka (točke od 136 do 138) ocenila, da je treba zneske, ki jih je družba IFB dobila na razpolago, obravnavati kot državna sredstva.

(194) Belgija nasprotuje dejstvu, da so vsa sredstva, s katerimi razpolaga SNCB, državna sredstva. Komisija odgovarja na tri belgijske argumente, kot sledi:

(195) Predlagano razlikovanje sredstev SNCB za naloge javne službe in sredstev za poslovne dejavnosti v luči sodbe Stardust Marine ni umestno. Dejansko je to sodba v zvezi s sredstvi javne banke, kar lepo kaže, da so sredstva javnega podjetja, namenjena za poslovne dejavnosti, lahko tudi državna sredstva.

(196) Tudi argumenta, da premoženje SNCB ni na voljo Belgiji, ampak naj bi bilo namenjeno poslovni dejavnosti SNCB, ni mogoče sprejeti. Dejstvo, da ima Belgija v lasti 100 % kapitala SNCB, da je ta pod stalnim javnim nadzorom in da se država lahko kadar koli odloči za privatizacijo SNCB, namreč kaže, da Belgija razpolaga s premoženjem SNCB. Poleg tega Komisija ugotavlja, da Belgija imenuje člane nadzornega sveta in generalnega direktorja, s čimer pridobi določen nadzor nad podjetjem.

(197) Argument, da naj ukrepi, ki jih je družba SNCB namenila v korist IFB, ne bi povzročili izgube premoženja Belgije, je dejansko napačen: ker je Belgija lastnica SNCB, bi vsaka slaba naložba, s katero se zmanjša vrednost SNCB, zmanjšala tudi vrednost premoženja Belgije.

(198) Komisija torej sklepa, da so bili preučeni ukrepi financirani iz državnih sredstev.

4.1.1.2 Vpletenost

(199) Da bi se ukrepi lahko pripisali zadevni državi, po sodbi Stardust Marine„… samo dejstvo, da je javno podjetje pod državnim nadzorom, ni dovolj, da bi ukrepe podjetja, kot so zadevni ukrepi finančne podpore, pripisali državi. Poleg tega je treba preučiti, ali so organi oblasti na kakršen koli način vpleteni v sprejetje teh ukrepov“ (30).

(200) Iz sodne prakse Sodišča torej izhaja, da mora Komisija za vsak primer posebej preučiti merilo vpletenosti države. Sodišče priznava, da na splošno „… ravno zaradi privilegiranih odnosov med državo in javnim podjetjem tretja oseba v konkretnem primeru zelo težko dokaže, da so bili ukrepi pomoči, ki jih je uvedlo takšno podjetje, dejansko sprejeti po navodilih organov oblasti.“ V skladu z isto sodno prakso „… je treba priznati, da je na vpletenost države pri ukrepu pomoči, ki ga je sprejelo podjetje, mogoče sklepati iz vseh kazalcev, ki izvirajo iz okoliščin primera in ozadja, v katerem je prišlo do tega ukrepa“ (31).

(201) Sodišče nato pojasni, katera merila se lahko uporabijo za dokazovanje vpletenosti: „Na vpletenost države pri ukrepu pomoči, ki ga je sprejelo javno podjetje, je mogoče sklepati iz vseh kazalcev, ki izvirajo iz okoliščin primera in ozadja, v katerem je prišlo do tega ukrepa. S tega stališča je Sodišče že upoštevalo, da zadevna organizacija ni mogla sprejeti sporne odločitve, ne da bi upoštevala zahteve javnih organov (glej zlasti zgoraj navedeno sodbo Van der Kooy in drugi proti Komisiji, točka 37) in da bi morala javna podjetja, preko katerih so bile dodeljene pomoči, ne glede na organske povezave med javnimi podjetji in državo, upoštevati direktive comitato interministeriale per la programmazione economica (CIPE – medresorskega odbora za gospodarsko načrtovanje) (zgoraj navedeni sodbi z dne 21. marca 1991 v zadevi Italija proti Komisiji C-303/88, točki 11 in 12, in C-305/89, točki 13 in 14). Če je potrebno, bi bili lahko primerni tudi drugi kazalci, iz katerih je mogoče sklepati na vpletenost države pri ukrepu pomoči, ki jo je dodelilo javno podjetje, kot so zlasti vključitev javne gospodarske družbe v okvir javne uprave, značaj njenih dejavnosti in izvajanje le-teh na trgu znotraj splošnih pogojev konkurence z zasebnimi izvajalci, pravni status gospodarske družbe (ki je pod nadzorom javnega prava ali skupnega prava gospodarskih družb), intenzivnost nadzora, ki ga izvajajo javne oblasti nad upravo gospodarske družbe ali kateri koli drugi kazalec, ki v posameznem primeru kaže na sodelovanje javne uprave pri sprejemanju ukrepa ali majhno verjetnost, da ni vpletena, upoštevajoč tudi okoliščine ukrepa, njegovo vsebino ali pogoje, ki jih vsebuje“ (32).

(202) V dopisu o sprožitvi postopka (točke od 140 do 150) je Komisija pri vpletenosti v ukrep razločevala med obdobjem pred sklenitvijo okvirne pogodbe 7. aprila 2003 in obdobjem po njej. Glede na pripombe Belgije se zdi bolj primerno ločiti med tremi različnimi obdobji: — obdobje pred 19. julijem 2002 (datum, ko je upravni odbor SNCB odobril dodelitev gotovinskega predujma in sprejel, da je povečanje kapitala IFB „verjetno“) — obdobje od 19. julija 2002 do 20. decembra 2002 (datum, ko je upravni odbor SNCB odobril načelo povečanja kapitala IFB in pooblastil izvršni odbor, da se pogaja o okvirni pogodbi z dne 7. aprila 2003); — obdobje po 20. decembru 2002.

(203) V zvezi z obdobjem pred odločitvijo upravnega odbora se postavlja vprašanje, ali je strpnost, ki jo kaže vodstvo (izvršni odbor) SNCB, s tem ko od leta 2000 naprej od IFB ne zahteva plačila opravljenih prevoznih storitev, mogoče pripisati Belgiji. Komisija je v dopisu o sprožitvi postopka (točki 141 in 142) izrazila dvome, da je bila odločitev o tem, da se privoli v sistematično neplačevanje računov v obdobju od konca leta 2000 do začetka leta 2003, sprejeta brez posredovanja belgijskih organov.

(204) Odgovor belgijske vlade kaže, da je bil upravni odbor SNCB obveščen o tem ravnanju šele 19. julija 2002; hkrati je bil obveščen tudi vladni komisar. Komisija od tretjih zainteresiranih strani ni prejela pripomb.

(205) Komisija je v zapisnikih razprav v zbornici in senatu z dne 6. marca 2002, 24. januarja 2002 in 28. februarja 2002 našla pripombe o IFB v okviru širše razprave poslancev in senatorjev o odpiranju železniškega trga in spisu ABX. Zato je belgijsko vlado prosila, naj ji posreduje študije Boston Consulting Group in Team Consult, ki so bile omenjene v razpravi, in sklep belgijske vlade z dne 22. februarja 2002, o katerem so prav tako razpravljali.

(206) Analiza teh dokumentov ni razkrila kazalcev, da je belgijska vlada vplivala na odločitve SNCB o prihodnosti IFB.

(207) Zato se postavlja vprašanje, ali je strpnost vodstva javnega podjetja, kot je opisana v točki 203 te odločbe, mogoče pripisati Belgiji, če ni dokazov, da bi uprava posebej posegala v oblikovanje razmer.

(208) V skladu z zakonom iz leta 1993 o ustanovitvi SNCB kot delniške družbe, ki deluje po javnem pravu, vodstvo SNCB, to so generalni direktor in člani izvršnega odbora, upravlja podjetje neodvisno in brez poseganja organov oblasti. Ker ni konkretnih znakov poseganja države v upravljanje spisa IFB, Komisija sklepa, da odločitve vodstva SNCB, da privoli v neplačevanje računov s strani IFB, od konca leta 2000 do julija 2002 ni mogoče pripisati Belgiji.

(209) 19. julija 2002 je upravni odbor SNCB in z njim vladni komisar, ki v njem zastopa interese Belgije, izvedel, da IFB od konca leta 2000 ne plačuje več računov SNCB, in odobril dodelitev predujma IFB v višini 2,5 milijona EUR v drugem polletju 2002.

(210) V zvezi s tem mora Komisija preveriti, ali je to odločitev upravnega odbora SNCB v skladu z merili iz sodne prakse Stardust Marine mogoče pripisati Belgiji. Povedano z drugimi besedami, za ta primer je treba preveriti, ali prisotnost vladnega komisarja v upravnem odboru, kljub temu da ni konkretno posredoval pri zadevnem ukrepu, vseeno ne omogoča, da se odločitev pripiše Belgiji. Vendar iz tega, s čimer razpolaga Komisija, izhaja, da preučitev spisa in pripombe tretjih strani niso razkrile dokazov, da je belgijska vlada poskušala vplivati na odločitev upravnega odbora 19. julija 2002. Ker je SNCB samostojno javno podjetje in ima status delniške družbe, ki deluje po javnem pravu, v razmerju do belgijske države uživa avtonomijo pri upravljanju podjetja. V zvezi s prisotnostjo vladnega komisarja v upravnem odboru SNCB Komisija ugotavlja, da je bila vloga komisarja omejena (glej tudi poročilo Računskega sodišča o tej temi (33)): vladni komisar bi lahko posegel v odločitev 19. julija 2002 le, če bi utegnila škodovati izvajanju nalog javne službe SNCB. Glede na znesek pomoči (2,5 milijona EUR) in njeno obliko (gotovinski predujem z obrestmi) je treba ugotoviti, da narava odločitve ni bila taka, da bi škodila izvajanju nalog javne službe SNCB.

(211) Glede na vse to Komisija sklepa, da tega, da je SNCB zagotovila IFB predujem v višini 2,5 milijona EUR za ohranitev poslovne dejavnosti brez kakršne koli povezave z javno službo, ni mogoče pripisati Belgiji.

(212) Komisija sklepa, da ta primer ne vsebuje kazalcev o vključitvi v javno upravo, naravi dejavnosti in statusu, zaradi katerih bi bilo mogoče Belgiji pripisati odločitev upravnega odbora 19. julija 2002 o zagotovitvi predujma IFB v višini 2,5 milijona EUR.

(213) 20. decembra 2002 se je upravni odbor odločil, da se z IFB sklene okvirna pogodba, ki vsebuje ukrepe reševanja in prestrukturiranja ter vodi k povečanju kapitala IFB.

(214) Komisija je preučila spis in v dopisu o sprožitvi postopka (točke od 143 do 150) navedla tri konkretne kazalce vpletenosti Belgije v ukrepe reševanja in prestrukturiranja IFB. Ti kazalci so bili: — predložitev načrta za prestrukturiranje Belgiji v odobritev; — prispevki v medijih, ki kažejo močan vpliv belgijske vlade na SNCB v letu 2003; — obseg, vsebina in pogoji okvirne pogodbe z dne 7. aprila 2003.

(215) Belgijski organi v odgovoru na dopis o sprožitvi postopka ugovarjajo, da ti trije kazalci ne zadoščajo kot dokaz vpletenosti države v ukrepe v smislu sodne prakse Stardust Marine. Komisija nato ponovi vsebino kazalcev in razloži, zakaj ne more sprejeti argumentov belgijske vlade.

(a) Odobritev s strani organov oblasti (točka 56 sodbe Stardust Marine)

(216) V sodbah Van der Kooy (34), Italija proti Komisiji (35) in Komisija proti Franciji (36) je Sodišče sklepalo na vpletenost, ker so pomoč morali odobriti organi oblasti. V sodbi Van der Kooy je samo ta element zadoščal kot dokaz za vpletenost; v sodbah Italija proti Komisiji in Komisija proti Franciji se odobritev povezuje z drugimi elementi, ki kažejo vpliv državnih organov. (37) V odločbi Space Park Development GmbH, ki je bila prva odločba Komisije, v kateri je bila uporabjena sodba Stardust Marine, se je na vpletenost sklepalo tudi zato, ker so morali zadevno posojilo odobriti organi oblasti dežele Bremen. (38) Zato je predložitev ukrepa državi članici v odobritev kazalec vpletenosti.

(217) V tem primeru člen 2 okvirne pogodbe zavezuje upravna odbora SNCB in IFB, da načrt za prestrukturiranje predložita Belgiji v odobritev (39). To je torej prvi kazalec vpletenosti Belgije v odločitev SNCB za prestrukturiranje IFB.

(218) Belgijska vlada trdi, da v nasprotju s tem, kar je predvideno v okvirni pogodbi, SNCB in IFB navsezadnje nista predložili načrta za prestrukturiranje belgijski vladi v odobritev, ker bi to pomenilo kršitev poslovne neodvisnosti SNCB.

(219) Kot je bilo pojasnjeno v dopisu o sprožitvi postopka (točki 146 in 147), zaradi dejanskega stanja ta kazalec vpletenosti ne neha učinkovati: zdi se izključeno, da bi podpisnici, SNCB in IFB, v pogodbo vključili tako klavzulo, če na to ne bi vplivala belgijska vlada.

(220) Zatrjevanje belgijske vlade, da ni bila uradno zaprošena za mnenje o prestrukturiranju, ni dovolj, da bi izključili neformalni vpliv belgijske vlade med pripravo okvirne pogodbe z dne 7. aprila 2003, niti tega, da je prišlo do odobritve. Kajti, kot je ugotovilo Sodišče v sodbi Stardust Marine, „… ravno zaradi privilegiranih odnosov med državo in javnim podjetjem tretja oseba v konkretnem primeru zelo težko dokaže, da so bili ukrepi pomoči, ki jih je uvedlo takšno podjetje, sprejeti po navodilih javnih organov.“ Zato samo dejstvo, da pogodba, ki sta jo sklenili podpisnici, predvideva odobritev s strani Belgije, pomeni močan kazalec vpletenosti belgijske vlade.

(221) Belgijska vlada v odgovoru na dopis o sprožitvi postopka razloži, da določba iz člena 2 okvirne pogodbe ne zadeva načrta za prestrukturiranje, ampak sporočilo, s katerim je Belgija nameravala priglasiti okvirno pogodbo pri Komisiji.

(222) Komisija meni, da ta argument ni prepričljiv: če bi podpisnici okvirne pogodbe imeli v mislih samo priglasitev Belgije pri Komisiji, bi to v členu 2 pogodbe izrecno zapisali. Razlaga belgijske vlade je v nasprotju z besedilom pogodbe.

(223) Zato Komisija sklepa, da člen 2 pogodbe vključuje odobritev ukrepov s strani belgijskih organov in je kazalec vpletenosti Belgije pri zadevnih ukrepih.

(b) Prispevki v medijih

(224) V prispevkih v medijih so še dodatni kazalci vpletenosti belgijske vlade v to zadevo. (40) Tako članek v La libre Belgique19. maja 2003 (41) navaja tiskovno službo SNCB, ki razloži, da Belgija 19. maja 2003 še ni priglasila ukrepov reševanja pri Komisiji, čeprav je bila okvirna pogodba podpisana 7. aprila 2003, zato ker „mora svoje povedati zvezna vlada“. V članku, objavljenem marca 2003 na spletni strani www.cheminots.be, se omenja takratnega generalnega direktorja SNCB Karla Vincka v zvezi s spisoma ABX in IFB, kot sledi: „Za vodstvo družbe zahteva zadosten manevrski prostor“. Iz tega je mogoče razumeti, da so vodstveni delavci SNCB menili, da se država preveč vmešava v te zadeve.

(225) Belgija zavrača ta kazalec. V zvezi s člankom v La libre Belgique Belgija na primeru člena 2 okvirne pogodbe trdi, da je morala zvezna vlada dati mnenje samo o sporočilu belgijske vlade Komisiji, s katerim naj bi priglasili okvirno pogodbo. Vendar je besedilo članka in sporočila za javnost družbe SNCB jasno. Če bi tiskovna služba pri SNCB hotela povedati, da mora belgijska vlada samo odobriti besedilo o prenosu Komisiji, bi navedla, da je treba rešiti zgolj formalno in ne vsebinsko vprašanje.

(226) V zvezi z besedami Karla Vincka belgijski organi menijo, da se omejujejo na njegovo upravljanje nalog javne službe. To se zdi malo verjetno, ker je dal intervju o spisih ABX in IFB, ki sta povezana, kot priznava tudi belgijska vlada, s poslovnimi dejavnostmi SNCB in ne z nalogami javne službe.

(c) Obseg, vsebina in pogoji okvirne pogodbe

(227) Na splošno Komisija opozarja, da je v skladu s točko 56 sodbe Stardust Marine, treba upoštevati „kateri koli drugi kazalec, ki v posameznem primeru kaže na sodelovanje javne uprave pri sprejemanju ukrepa ali majhno verjetnost, da ni vpletena, upoštevajoč tudi obseg ukrepa, njegovo vsebino ali pogoje, ki jih vsebuje“ pri ugotavljanju vpletenosti države članice v nek ukrep, tako da so obseg, vsebina in pogoji okvirne pogodbe dodatni kazalci vpletenosti.

(228) Belgija zavrača tretji kazalec in ponavlja, da je družba SNCB povsem samostojna pri vseh odločitvah, razen pri upravljanju javnih služb.

(229) Komisija meni, da zakon iz leta 1993, ki ureja status SNCB kot delniške družbe, ki deluje po javnem pravu, SNCB brez dvoma daje samostojnost za opravljanje poslovnih dejavnosti. Vendar Komisija opozarja, da je vladni komisar prisoten na vsaki seji upravnega odbora in lahko s pritožbo opozori belgijske organe, da bi razveljavili odločitev upravnega odbora o zadevi, ki ni povezana z izvajanjem nalog javne službe, če ta odločitev „škodi izvajanju nalog javne službe“.

(230) Kot je bilo že pojasnjeno, Komisija meni, da se vladni komisar ni mogel pritožiti na odločitev, da se zagotovi gotovinski predujem v višini 2,5 milijona EUR, ker predujem zaradi zneska in oblike ni mogel škoditi izvajanju nalog javne službe.

(231) Ocena odločitve za naložbo v višini skoraj 100 milijonov EUR v družbo tik pred stečajem mora biti drugačna. Vladni komisar bi moral poseči v tako odločitev ali o njej vsaj obvestiti belgijske organe, da formalno