SL Uradni list Evropske unije L 166/22

SKLEP KOMISIJE

z dne 25. junija 2010

o izvajanju programov nadzora za aviarno influenco pri perutnini in divjih pticah v državah članicah

(notificirano pod dokumentarno številko C(2010) 4190)

(Besedilo velja za EGP)

(2010/367/EU)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Direktive Sveta 90/425/EGS z dne 26. junija 1990 o veterinarskih in zootehničnih pregledih, ki se zaradi vzpostavitve notranjega trga izvajajo v trgovini znotraj Skupnosti z nekaterimi živimi živalmi in proizvodi (1), ter zlasti člena 10(4) Direktive,

ob upoštevanju Direktive Sveta 2005/94/ES z dne 20. decembra 2005 o ukrepih Skupnosti za obvladovanje aviarne influence in razveljavitvi Direktive 92/40/EGS (2) ter zlasti člena 4(2) Direktive,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Aviarna influenca je kužna virusna bolezen pri pticah, vključno s perutnino. Okužbe domače perutnine z virusi aviarne influence povzročajo dve glavni obliki navedene bolezni, ki se ločita po virulenci. Nizko patogena oblika na splošno povzroča samo blage simptome, medtem ko visoka patogena oblika povzroča visoko umrljivost pri večini vrst perutnine. Navedena bolezen lahko resno vpliva na donosnost reje perutnine.

(2) Direktiva 2005/94/ES določa ukrepe za obvladovanje izbruhov visoko patogene aviarne influence (HPAI) in nizko patogene aviarne influence (LPAI), ki ju povzročijo virusi aviarne influence podtipov H5 in H7, kot je opredeljeno v navedeni direktivi, pri perutnini in drugih pticah v ujetništvu. Direktiva 2005/94/ES določa tudi nekatere preventivne ukrepe v zvezi z nadzorom in zgodnjim odkrivanjem virusov aviarne influence.

(3) Direktiva 2005/94/ES določa, da države članice izvajajo obvezne programe nadzora. Cilj navedenih programov nadzora je opredelitev kroženja virusov LPAI pri perutnini, zlasti pri vodnih vrstah perutnine, preden se razširijo med populacijo perutnine, tako da se lahko sprejmejo nadzorni ukrepi za morebitno preprečitev mutacije v virus HPAI, kar bi lahko imelo hude posledice.

(4) Direktiva 2005/94/ES določa tudi programe nadzora, ki jih je treba izvajati pri divjih pticah, da se na podlagi redno posodobljene ocene tveganja prispeva k obstoječemu znanju o tveganjih, ki jih predstavljajo divje ptice v zvezi s katerim koli virusom influence aviarnega izvora pri pticah.

(5) Odločba Komisije 2007/268/EC z dne 13. aprila 2007 o izvajanju programov nadzora za aviarno influenco pri perutnini in divjih pticah v državah članicah ter o spremembi Odločbe 2004/450/ES (3) je bila sprejeta z namenom določitve smernic za izvajanje takih programov nadzora.

(6) Izkušnje, pridobljene z izvajanjem programov nadzora v državah članicah, ter nova znanstvena dognanja in ugotovitve raziskav od datuma sprejetja navedene odločbe kažejo, da za nekatere vrste perutnine in kategorije reje perutnine v primerjavi z drugimi velja višja raven tveganja okužbe z virusi aviarne influence, tudi ob upoštevanju lege kmetijskega gospodarstva in drugih dejavnikov tveganja.

(7) Zaradi nevarnosti vnosa virusa HPAI podtipa H5N1 iz jugovzhodne Azije v Evropo ob njegovi širitvi proti zahodu leta 2005 so bili sprejeti dodatni ukrepi za pripravljenost na bolezen in zgodnje odkrivanje navedenega tipa virusa pri perutnini in divjih pticah.

(8) Odločba Komisije 2005/731/ES z dne 17. oktobra 2005 o določitvi dodatnih zahtev za nadzor aviarne influence pri prosto živečih pticah (4) zahteva, da države članice zagotovijo, da se pristojni organi uradno obvestijo o vsaki nenormalni umrljivosti ali večjih izbruhih bolezni, ki se pojavijo pri divjih pticah in zlasti divjih vodnih pticah. Prav tako je treba izvesti vzorčenje in laboratorijsko testiranje prisotnosti virusa aviarne influence.

(9) V ta sklep je primerno vključiti zahteve iz Odločbe 2005/731/ES.

(10) Od leta 2006 do leta 2009 je bilo za aviarno influenco vzorčenih in testiranih več kot 350 000 divjih ptic. V povprečju je bil v državah članicah nadzor izveden z vzorčenjem 75 % živih ptic in 25 % bolnih ali mrtvih ptic.

(11) Testi za HPAI podtipa H5N1 so bili pri več kot 1 000 mrtvih ali bolnih pticah pozitivni, medtem ko so bili v navedenem štiriletnem obdobju testi za navedeni virus pozitivni samo pri petih pticah, ki so bile vzorčene kot zdrave žive ptice. Podtipi LPAI so bili skoraj izključno izolirani od vzorcev, odvzetih živim pticam.

(12) Ugotovitve iz letnih poročil o nadzoru aviarne influence (5) v Uniji, ki jih pripravlja referenčni laboratorij EU za aviarno influenco, znanstvena mnenja Evropske agencije za varnost hrane (EFSA) (6) (7) (8) ter delo nedavno ustanovljene delovne skupine za nadzor bolezni živali (TFADS) so poudarili, da je treba uvesti nekatere spremembe sedanje strategije nadzora pri perutnini in divjih pticah, da se nadalje spodbudi pristop, ki temelji na analizi tveganja in se šteje za najprimernejšo strategijo nadzora za obveščanje pristojnih organov za namene preprečevanja in obvladovanja bolezni, da se zaščitijo gospodarstva za rejo perutnine in drugih ptic v ujetništvu.

(13) Z nadzorom, ki temelji na analizi tveganja, je treba dopolniti sisteme zgodnjega odkrivanja okužbe z aviarno influenco pri perutnini, na primer tiste, ki so že določeni v členu 2 Odločbe Komisije 2005/734/ES z dne 19. oktobra 2005 o določitvi ukrepov biološke varnosti za zmanjšanje tveganja prenosa visoko patogene aviarne influence, ki jo povzroča virus influence A H5N1, s ptic, ki živijo v divjini, na perutnino in druge ptice v ujetništvu ter zagotavljanje sistema zgodnjega odkrivanja na območjih z izrazitim tveganjem (9), ter v poglavju II(2) Priloge k Odločbi Komisije 2006/437/ES z dne 4. avgusta 2006 o odobritvi diagnostičnega priročnika za aviarno influenco v skladu z Direktivo Sveta 2005/94/ES (10).

(14) Smernice za nadzor aviarne influence pri perutnini in divjih pticah iz Odločbe 2007/268/ES je zato glede na pridobljene izkušnje in znanstveni vpogled treba pregledati ter jih nadomestiti s smernicami iz tega sklepa.

(15) Zaradi doslednosti zakonodaje Unije je treba vzorčenje in laboratorijsko testiranje izvajati v skladu s postopki iz Odločbe 2006/437/ES, razen če ni drugače določeno.

(16) Zaradi doslednosti zakonodaje Unije je treba pri izvajanju programov nadzora pri divjih pticah v celoti upoštevati zahteve iz Direktive 2009/147/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. novembra 2009 o ohranjanju prosto živečih ptic (11), zlasti v zvezi z metodo nadzora in postopki vzorčenja, opisanih v oddelkih 2 in 3 dela 1 Priloge II k temu sklepu.

(17) Odločbi 2005/731/ES in 2007/268/ES je treba razveljaviti.

(18) Ukrepi, predvideni s tem sklepom, so v skladu z mnenjem Stalnega odbora za prehranjevalno verigo in zdravje živali –

SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev, da pristojni organi sklenejo ustrezne dogovore z organizacijami za opazovanje in obročkanje divjih ptic, lov in drugimi zadevnimi organizacijami, da zagotovijo, da so navedene organizacije obvezane nemudoma obvestiti pristojne organe o vsaki nenormalni umrljivosti ali večjih izbruhih bolezni, ki se pojavijo pri divjih pticah in zlasti divjih vodnih pticah.

Člen 2

1. Takoj ko pristojni organ prejme kakršno koli uradno obvestilo iz člena 1 in kadar ni ugotovljen jasni vzrok za bolezen razen aviarne influence, države članice zagotovijo, da pristojni organ:

(a) odvzame primerne vzorce mrtvih ptic in po možnosti drugih ptic, ki so bile v stiku z mrtvimi pticami;

(b) na navedenih vzorcih opravi laboratorijske teste za odkrivanje virusa aviarne influence.

2. Postopki vzorčenja in testiranja se izvajajo v skladu s poglavji od II do VIII Diagnostičnega priročnika za aviarno influenco, ki je bil odobren z Odločbo 2006/437/ES.

3. Države članice nemudoma obvestijo Komisijo, če so rezultati laboratorijskih testov iz odstavka 1(b) na virus visoko patogene aviarne influence (HPAI) pozitivni.

Člen 3

Programi nadzora za aviarno influenco pri perutnini in divjih pticah, ki jih države članice izvajajo v skladu s členom 4(1) Direktive 2005/94/ES, ustrezajo smernicam iz prilog I in II k temu sklepu.

Člen 4

Pristojni organ brez poseganja v zahteve iz zakonodaje Unije zagotovi, da se Komisija vsakih šest mesecev obvešča o vseh pozitivnih in negativnih rezultatih seroloških in viroloških preiskav za aviarno influenco v okviru programov nadzora pri perutnini in divjih pticah. Prek spletnega sistema Komisije se predložijo vsako leto do 31. julija za predhodnih šest mesecev (od 1. januarja do 30. junija) in do 31. januarja za predhodnih šest mesecev (od 1. julija do 31. decembra).

Člen 5

Odločbi 2005/731/ES in 2007/268/ES se razveljavita.

Člen 6

Ta sklep je naslovljen na države članice.

V Bruslju, 25. junija 2010 Za Komisijo John DALLI Član Komisije

(1) UL L 224, 18.8.1990, str. 29.

(2) UL L 10, 14.1.2006, str. 16.

(3) UL L 115, 3.5.2007, str. 3.

(4) UL L 274, 20.10.2005, str. 93.

(5) Spletna stran Evropske komisije: http://ec.europa.eu/food/animal/diseases/controlmeasures/avian/eu_resp_surveillance_en.htm

(6) The EFSA Journal (2005) 266, str. 1–21. Znanstveno mnenje o vplivih aviarne influence na zdravje in dobro počutje živali.

(7) The EFSA Journal (2008) 715, str. 1–161. Znanstveno mnenje o vplivih aviarne influence na zdravje in dobro počutje živali in tveganjih njenega vnosa na gospodarstvih EU za rejo perutnine.

(8) The EFSA Journal [2006] 357, str. 1–46. Znanstveno mnenje o pticah selivkah in njihovi možni vlogi pri širjenju visoko patogene aviarne influence.

(9) UL L 274, 20.10.2005, str. 105.

(10) UL L 237, 31.8.2006, str. 1.

(11) UL L 20, 26.1.2010, str. 7.

PRILOGA I Smernice o izvajanju programov nadzora za aviarno influenco pri perutnini 1. Cilji programov nadzora Cilj programov nadzora za aviarno influenco pri perutnini je obveščanje pristojnih organov o kroženju virusa aviarne influence z namenom obvladovanja bolezni v skladu z Direktivo 2005/94/ES v okviru celoletnega odkrivanja z aktivnim nadzorom za: (a) nizko patogeno aviarno influenco (LPAI) podtipov H5 in H7 pri kurah (Galliformes) (in sicer kokoših, puranih, pegatkah, fazanih, jerebicah in prepelicah) in ratitih, ki dopolnjuje druge obstoječe sisteme zgodnjega odkrivanja; (b) LPAI podtipov H5 in H7 ter visoko patogeno aviarno influenco (HPAI) pri domačih vodnih pticah (in sicer racah, goseh in mlakaricah za obnovo populacije pernate divjadi). 2. Metoda nadzora Vzorčenje in serološko testiranje na gospodarstvih za rejo perutnine se izvajata z namenom odkrivanja prisotnosti protiteles proti aviarni influenci, kot je opredeljeno v Direktivi 2005/94/ES. Navedeni aktivni nadzor dopolnjuje sisteme zgodnjega odkrivanja, ki so že uvedeni v državah članicah, kot je določeno v Odločbi 2005/734/ES in poglavju II Diagnostičnega priročnika za aviarno influenco, odobrenega z Odločbo Komisije 2006/437/ES (v nadaljnjem besedilu: Diagnostični priročnik), zlasti tiste sisteme, ki se izvajajo na gospodarstvih za rejo perutnine, za katere velja višja raven tveganja vnosa aviarne influence. Za nadzor živalskih bolezni obstajata dve mednarodno priznani metodi, in sicer (a) nadzor, ki temelji na analizi tveganja, in (b) nadzor, ki temelji na reprezentativnem vzorčenju. 2.1 Nadzor, ki temelji na analizi tveganja Nadzor, ki temelji na analizi tveganja, je priporočena metoda za ciljno usmerjeno in učinkovito izvajanje nadzora nad aviarno influenco. Države članice, ki izberejo navedeno metodo, opredelijo zadevne poti tveganja za okužbe jat perutnine in okvir vzorčenja za gospodarstva za rejo perutnine, za katere velja višja raven tveganja okužbe z aviarno influenco. Merila in dejavniki tveganja iz oddelka 4.1 niso dokončni, vendar nakazujejo, kako usmerjati vzorčenje in testiranje vrst perutnine in kategorije reje perutnine v različnih rejnih sistemih. Glede na posamezno zdravstveno stanje živali v zadevnih državah članicah jih je morda treba različno obravnavati. 2.2 Nadzor, ki temelji na reprezentativnem vzorčenju Če država članica ne more izvesti zadostno utemeljene ocene poti tveganja za okužbo jat perutnine na svojem ozemlju, izvede nadzor, ki temelji na sistemu reprezentativnega vzorčenja. Število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine mora ustrezati številu iz preglednic 1 in 2 glede na vrste perutnine. Vzorčenje za serološko testiranje za aviarno influenco se porazdeli po celotnem ozemlju države članice, tako da vzorci lahko veljajo za reprezentativne za celotno državo članico. 3. Ciljne populacije V program nadzora se vključi vzorčenje naslednjih vrst perutnine in rejnih kategorij: (a) kokoši nesnice; (b) kokoši nesnice iz proste reje; (c) piščanci za vzrejo; (d) purani za vzrejo; (e) race za vzrejo; (f) gosi za vzrejo; (g) pitovni purani; (h) pitovne race; (i) pitovne gosi; (j) gojena pernata divjad (kure – Galliformes), zlasti odrasle ptice, kot so matične ptice; (k) gojena pernata divjad (vodne ptice); (l) ratiti. Vendar se v naslednjih določenih izjemnih okoliščinah lahko vključijo tudi naslednje kategorije perutnine: (m) brojlerji, toda samo ko: (i) so v velikem številu v prosti reji in (ii) zanje velja višja raven tveganja okužbe z aviarno influenco; (n) dvoriščne jate; na splošno imajo manjšo vlogo pri kroženju in širjenju virusa, njihovo vzorčenje pa zahteva veliko sredstev; vendar v nekaterih državah članicah za dvoriščne jate lahko velja višja raven tveganja aviarne influence zaradi njihovega velikega števila, njihove bližine komercialnim gospodarstvom za rejo perutnine, prisotnosti v lokalni/regionalni trgovini ter drugih meril in dejavnikov tveganja, kot so navedeni v oddelku 4.1, zlasti glede sestave vrst. Kadar se za kategorijo reje perutnine predloži dobro argumentirana utemeljitev v zvezi z ravnjo tveganja (na primer za piščance za vzrejo, ki se gojijo pod strogimi pogoji biološke varnosti), se navedena kategorija lahko tudi izključi iz vzorčenja. 4. Metoda nadzora, ki temelji na analizi tveganja Izbiro nadzora, ki temelji na analizi tveganja, je treba določiti na podlagi analize na ravni države članice, pri čemer se upoštevajo vsaj naslednja merila in dejavniki tveganja: 4.1 Merila in dejavniki tveganja 4.1.1 Merila in dejavniki tveganja za vnos virusa na gospodarstva za rejo perutnine zaradi neposredne ali posredne izpostavljenosti divjim pticam, zlasti „ciljnim vrstam“ (a) Gospodarstvo za rejo perutnine se nahaja v bližini vlažnih območij, ribnikov, močvirij, jezer, rek ali morske obale, kjer se lahko zbirajo divje vodne ptice selivke. (b) Gospodarstvo za rejo perutnine se nahaja na območju z veliko gostoto divjih ptic selivk, zlasti tistih ptic, ki so označene kot „ciljne vrste“ za odkrivanje HPAI H5N1 in vključene v del 2 Priloge II. (c) Gospodarstvo za rejo perutnine se nahaja v bližini počivališč in gojišč divjih vodnih ptic selivk, zlasti kadar so ta območja povezana s premiki ptic selivk na območja, kjer je znan pojav HPAI H5N1 pri divjih pticah ali perutnini. (d) Gospodarstva za rejo perutnine s prosto rejo ali gospodarstva za rejo perutnine, kjer se perutnina ali druge ptice v ujetništvu gojijo na prostem kjer koli, kjer se stik z divjimi pticami ne more zadovoljivo preprečiti. (e) Nizka raven biološke varnosti na gospodarstvu za rejo perutnine, vključno z metodo skladiščenja krme in uporabo površinskih voda. 4.1.2 Merila in dejavniki tveganja širjenja virusa znotraj gospodarstva za rejo perutnine in med gospodarstvi za rejo perutnine ter posledice (vpliv) širjenja aviarne influence s perutnine na perutnino in med gospodarstvi za rejo perutnine (a) Prisotnost več kot ene vrste perutnine na istem gospodarstvu za rejo perutnine, zlasti prisotnost domačih rac in gosi skupaj z drugimi vrstami perutnine. (b) Tip reje perutnine in vrste perutnine na gospodarstvu, za katerega so podatki o nadzoru pokazali povišano stopnjo odkrivanja okužbe z aviarno influenco v državi članici, na primer gospodarstva za rejo rac in pri perutnini, namenjeni za obnovo populacije pernate divjadi (zlasti gojene mlakarice). (c) Gospodarstvo za rejo perutnine se nahaja na območju z veliko gostoto gospodarstev za rejo perutnine. (d) Trgovinski tokovi, tudi uvoz in povezana pogostost neposrednih in posrednih premikov perutnine ter drugi dejavniki, vključno z vozili, opremo in osebami. (e) Prisotnost kategorij dolgožive perutnine in skupin različno stare perutnine na kmetijskem gospodarstvu (kot so nesnice). 4.2 Ciljno usmerjanje v ogrožene populacije Raven ciljnega usmerjanja mora odražati število in lokalno tehtanje dejavnikov tveganja na gospodarstvu za rejo perutnine. Pristojni organ lahko v svoji oceni pri pripravi metode nadzora upošteva druge dejavnike tveganja, ki morajo biti primerno označeni in utemeljeni v njihovem programu nadzora. 4.3 Ciljno usmerjanje v vzorčena gospodarstva za rejo perutnine Preglednici 1 in 2 se lahko uporabita kot osnova za ugotavljanje števila vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine na ogroženo populacijo. 5. Metoda reprezentativnega vzorčenja Pri reprezentativnem vzorčenju iz oddelka 2.2 se število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine izračuna na podlagi podatkov iz preglednic 1 in 2 glede na vrste perutnine na gospodarstvu za rejo perutnine. 5.1 Število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine za serološko testiranje za aviarno influenco 5.1.1 Število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine (razen gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric) Za vsako kategorijo reje perutnine, razen tistih za race, gosi in mlakarice, se število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine določi tako, da se pri 95-odstotnem intervalu zaupanja zagotovi identifikacija vsaj enega okuženega gospodarstva za rejo perutnine, kadar je prevalenca okuženih gospodarstev za rejo perutnine vsaj 5-odstotna. Vzorčenje se izvede v skladu s preglednico 1: Preglednica 1 Število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine (razen gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric) v vsaki kategoriji reje perutnine Število gospodarstev na kategorijo reje perutnine na državo članico Število vzorčenih gospodarstev za rejo perutnine Do vključno 34 Vsa 35–50 35 51–80 42 81–250 53 > 250 60 5.1.2 Število vzorčenih gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric (1) Število vzorčenih gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric se določi tako, da se pri 99-odstotnem intervalu zaupanja zagotovi identifikacija vsaj enega okuženega gospodarstva za rejo perutnine, če je prevalenca okuženih gospodarstev za rejo perutnine vsaj 5-odstotna. Vzorčenje se izvede v skladu s preglednico 2: Preglednica 2 Število vzorčenih gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric Število gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric na državo članico Število vzorčenih gospodarstev za rejo rac, gosi in mlakaric Do vključno 46 Vsa 47–60 47 61–100 59 101–350 80 > 350 90 5.2 Število perutnine (ptic) za vzorčenje na gospodarstvu za rejo perutnine Vrednosti iz točk 5.2.1 in 5.2.2 se uporabljajo za gospodarstva za rejo perutnine, vzorčena na podlagi nadzora, ki temelji na analizi tveganja, in na podlagi reprezentativnega vzorčenja. 5.2.1 Število ptic (razen rac, gosi in mlakaric) za vzorčenje na gospodarstvu za rejo perutnine Število ptic za vzorčenje na gospodarstvu za rejo perutnine se določi tako, da se zagotovi 95-odstotna verjetnost identifikacije vsaj ene seropozitivne ptice, če je prevalenca seropozitivnih ptic ≥ 30-odstotna. Vzorci krvi za serološke preiskave se odvzamejo v vseh kategorijah reje perutnine in pri vseh vrstah perutnine, in sicer se odvzamejo najmanj 5 do 10 pticam (razen rac, gosi in mlakaric) na gospodarstvo za rejo perutnine ter v primeru več kot enega prostora za rejo na gospodarstvu tudi iz različnih prostorov za rejo. Če je na gospodarstvu več prostorov za rejo, se vzorci odvzamejo vsaj petim pticam na prostor. 5.2.2 Število rac, gosi in mlakaric za vzorčenje na gospodarstvu Število rac, gosi in mlakaric za vzorčenje na gospodarstvu za rejo perutnine se določi tako, da se zagotovi 95-odstotna verjetnost identifikacije vsaj ene seropozitivne ptice, če je prevalenca seropozitivnih ptic ≥ 30-odstotna. Na vsakem izbranem gospodarstvu za rejo perutnine se za serološko testiranje odvzame dvajset vzorcev krvi (2). 6. Postopki vzorčenja za serološko testiranje Časovno obdobje za vzorčenje na gospodarstvih za rejo perutnine sovpada s sezonsko rejo za vsako kategorijo reje perutnine, vzorčenje pa se lahko opravi tudi v klavnici. Ta praksa vzorčenja ne sme ogroziti pristopa, ciljno usmerjenega v tveganje, glede na merila in dejavnike tveganja iz oddelka 4.1. Za optimizacijo učinkovitosti in v izogib nepotrebnemu vstopu oseb na gospodarstva za rejo perutnine se vzorčenje, kadar koli je to mogoče, kombinira z vzorčenjem za druge namene, na primer v okviru nadzora salmonele in mikoplazme. Vendar tako kombiniranje ne sme ogroziti zahtev za nadzor, ki temelji na analizi tveganja. 7. Vzorčenje za virološko testiranje Vzorčenje za virološko testiranje za aviarno influenco se ne uporablja kot alternativa za serološko testiranje in se mora opravljati samo v okviru preiskav po serološko pozitivnih rezultatih testiranja za aviarno influenco. 8. Pogostost in obdobje testiranja Vzorčenje gospodarstev za rejo perutnine se izvaja vsako leto. Vendar pa se države članice na podlagi ocene tveganja lahko odločijo za bolj pogosto vzorčenje in testiranje. To odločitev je treba podrobno utemeljiti v programu nadzora. Vzorčenje se opravlja v skladu z odobrenim programom nadzora od 1. januarja do 31. decembra leta izvajanja navedenega programa. 9. Laboratorijsko testiranje Testiranje vzorcev izvajajo nacionalni referenčni laboratoriji za aviarno influenco (NRL) v državah članicah ali drugi laboratoriji, ki jih pooblastijo pristojni organi in ki so pod nadzorom NRL. Laboratorijski testi se izvajajo v skladu z Diagnostičnim priročnikom, ki določa postopke za potrditev in diferencialno diagnozo aviarne influence. Če pa država članica želi uporabiti laboratorijske teste, ki niso določeni v Diagnostičnem priročniku ali opisani v Priročniku diagnostičnih testov in cepiv za kopenske živali Svetovne organizacije za zdravje živali, mora ustreznost navedenih testov pred njihovo uporabo najprej potrditi referenčni laboratorij EU (EURL) na podlagi preverjenih podatkov. Vse pozitivne serološke rezultate potrdijo NRL s testom inhibicije hemaglutinacije, in sicer z uporabo določenih sevov, ki jih priskrbi EURL: (a) za podtip H5: (i) začetni test s teal/England/7894/06 (H5N3); (ii) testiranje vseh pozitivnih vzorcev s chicken/Scotland/59(H5N1), da se izločijo protitelesa, navzkrižno reaktivna z N3; (b) za podtip H7: (i) začetni test s turkey/England/647/77 (H7N7); (ii) testiranje vseh pozitivnih rezultatov z African Starling/983/79 (H7N1), da se izločijo protitelesa, navzkrižno reaktivna z N7. Vsem pozitivnim serološkim rezultatom morajo na gospodarstvu za rejo perutnine slediti epidemiološke preiskave in nadaljnje vzorčenje za testiranje z virološko metodo, da se ugotovi, ali je na gospodarstvu za rejo perutnine prisotna aktivna okužba z virusom aviarne influence. Ugotovitve vseh navedenih preiskav se sporočijo Komisiji. Vsi izolati virusa aviarne influence se predložijo EURL v skladu z zakonodajo Unije glede na naloge in dolžnosti nacionalnih referenčnih laboratorijev, kot so določeni v Prilogi VII k Direktivi 2005/94/ES, razen če je bilo odobreno odstopanje v skladu z odstavkom 4(d) poglavja V Diagnostičnega priročnika. Virusi podtipa H5/H7 se nemudoma pošljejo EURL, na njih pa se opravijo standardni karakterizacijski testi (nukleotidno sekvenciranje/IVPI) v skladu z Diagnostičnim priročnikom. Uporabljajo se posebni protokoli, ki jih EURL zagotovi za predložitev vzorcev in diagnostičnega materiala. Pristojni organ zagotovi dobro izmenjavo informacij med EURL in NRL. (1) Za odkrivanje gospodarstev za rejo rac in gosi s pozitivnimi rezultati velja višja raven zaupanja zaradi dokazov o manjši verjetnosti, da bodo s pasivnim nadzorom ali sistemi zgodnjega odkrivanja odkrili okuženo gospodarstvo za rejo rac in gosi v primerjavi z okuženim gospodarstvom za rejo kur (Galliformes). (2) Povečanje velikosti vzorca v primerjavi s 5.2.1 je nujno zaradi manjše občutljivosti diagnostičnega testa pri vodnih pticah.