ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Načrtuje se, da se bo v programskem obdobju strukturni saldo (tj. ciklično prilagojeni proračunski saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov), izračunan v skladu s skupno dogovorjeno metodologijo, izboljšal, in sicer s primanjkljaja v višini približno 4 % BDP v letu 2006 na presežek v višini 0,25 % na koncu programskega obdobja (leta 2011). Podobno kot v prejšnji posodobljeni različici programa za stabilnost je tudi tu srednjeročni cilj za proračunski položaj, kakor ga določa program, uravnotežen položaj v strukturnem smislu, ki naj bi bil v okviru programa dosežen do konca programskega obdobja. Prejšnja posodobitev programa ni predvidevala, da bo dosežen srednjeročni cilj v programskem obdobju (ki se konča leta 2009). Glede na to, da srednjeročni cilj presega najnižje merilo (primanjkljaj v višini okoli 1,5 % BDP), bi bilo treba pri doseganju tega cilja omogočiti sprostitev varnostnih rezerv, da bi se izognili čezmernemu primanjkljaju. Srednjeročni cilj programa ustreza razponu, določenem za države članice euroobmočja in MDT II v Paktu o stabilnosti in rasti ter kodeksu ravnanja, in ustrezno odraža delež dolga in povprečno potencialno rast v dolgoročnem obdobju.
(2)

Po napredku na področju gospodarskih reform in stabilizacije do sredine devetdesetih je prišlo na Češkem do makroekonomskih neravnovesij, kar je maja 1997 povzročilo krizo deviznega poslovanja in gospodarsko recesijo v letih 1997–1999. Celovite strukturne reforme v finančnem in podjetniškem sektorju so pripomogle k okrevanju gospodarstva od leta 2000. Od takrat je povprečna letna realna rast BDP znašala okoli 3 %, medtem ko je povprečna letna stopnja rasti v EU znašala 1,7 %. Program vsebuje tri različne scenarije za makroekonomske in proračunske projekcije: „osnovni“, „optimistični“ in „pesimistični“ scenarij. Šteje se, da je „osnovni“ scenarij referenčni scenarij za oceno proračunskih projekcij, ker se zdi, da po oceni na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov temelji na izvedljivih predpostavkah o rasti, ki se v zadnjem letu nagibajo k optimističnim. Predvideva, da se bo realna rast BDP nekoliko zmanjšala s 4,8 % v letu 2005 na povprečno 4,3 % v ostalem programskem obdobju. Verjetno je, da bo ciklični element rasti višji, kot ga napovedujejo projekcije v programu. Projekcije v programu glede inflacije so videti nekoliko nizke.
(2)

Povprečna stopnja rasti italijanskega BDP je med letoma 1995 in 2004 znašala 1,5 % na leto, kar je pod stopnjo euroobmočja, ki znaša 2 %. V Italiji se je v zadnjem desetletju rast produktivnosti znatno upočasnila, konkurenčnost pa postopno poslabšala, kar je privedlo do stalne izgube tržnih deležev izvoza in od leta 2000 dalje do pomembnega zmanjšanja proizvodne dejavnosti. Italija si je močno prizadevala fiskalno konsolidacijo v devetdesetih letih 20. stoletja in s tem zmanjšala javnofinančni primanjkljaj s skoraj 12 % BDP v letu 1990 na manj kot 2 % ob koncu desetletja. Vendar se je primanjkljaj spet povečal nad 3 % BDP v letih 2001, 2003 in 2004, blizu te vrednosti pa je ostal le zaradi pomembnih enkratnih ukrepov (2). Primarni presežek je s 5 % BDP v letu 1999 padel na 1,8 % BDP v letu 2004 in znižanje deleža dolga v razmerju do BDP, ki je najvišjo stopnjo s 125 % dosegel v letu 1994, se je precej upočasnilo. Ob koncu leta 2004 je primanjkljaj znašal 106,5 % BDP.
(3)

Svet je 5. julija 2004 sklenil, da ima Madžarska čezmerni primanjkljaj in v skladu s členom 104(7) izdal priporočilo, da mora ta položaj popraviti najpozneje do leta 2008 v skladu s potekom prilagoditve, ki ga vsebuje majski konvergenčni program Madžarske. Svet je 8. marca 2005 na podlagi odločitve iz januarja 2005 o neskladnosti glede člena 104(8) drugič izdal priporočila na podlagi člena 104(7), v katerih je leto 2008 ohranil kot ciljno leto, do katerega je treba zmanjšati čezmerni primanjkljaj. Svet je madžarskim organom priporočil, naj sprejmejo učinkovite ukrepe, da se doseže ciljni primanjkljaj za leto 2005, kakor je določen v dopolnjenem konvergenčnem programu, ter da je časovna razporejenost in izvajanje kakršnih koli znižanj davkov pogojena z doseganjem ciljnih primanjkljajev za obdobje 2005 do 2008. Enako je predvidevalo mnenje Sveta o dopolnitvi konvergenčnega programa iz leta 2004, ki je bilo prav tako sprejeto 8. marca 2005. V dopolnitvi se čezmerni primanjkljaj še vedno namerava odpraviti do leta 2008. Predvideno gibanje primanjkljaja je 6,1 % BDP v letu 2005, 4,7 % BDP v letu 2006, 3,3 % BDP v letu 2007 in 1,9 % BDP v letu 2008, kar pomeni letno znižanje za 1,4 odstotne točke BDP. Časovni razpored primarnega presežka je podoben. Te proračunske projekcije izključujejo enkratne ukrepe in vpliv odločitve Eurostata z dne 2. marca 2004 o razvrstitvi financiranih pokojninskih sistemov, ki se gibljejo med 1 in 1,5 % GDP, in se bodo upoštevali do obvestila iz spomladi 2007 (2). Cilj za leto 2005 so madžarski organi septembra 2005 povišali s 3,6 % BDP iz dopolnitve decembra 2004 na 6,1 % BDP. Napovedi služb Komisije iz jeseni 2005 navajajo, da se tako popravljen cilj za leto 2005 zdi dosegljiv. Zadnji razpoložljivi podatki o denarnih tokovih podpirajo to stališče.
(6)

Glede na to oceno tveganja se zdi proračunska naravnanost v programu zadostna za znižanje primanjkljaja pod 3 % BDP do leta 2006 in videti je, da zagotavlja dovolj visoko varnostno rezervo, da v programskem obdobju ob običajnih makroekonomskih nihanjih ta prag ne bi bil presežen. Vendar pa morda ne zadošča za zagotovitev, da bi bil v programskem obdobju dosežen srednjeročni cilj iz Pakta o stabilnosti in rasti, in sicer proračunski položaj blizu ravnovesja.
(3)

V skladu s posodobljenim programom je splošno vodilno načelo davčne politike proračunska stabilnost skozi celoten gospodarski ciklus. To splošno načelo bi v primeru ciklične upočasnitve lahko privedlo do proračunskih primanjkljajev, čeprav posodobljeni program za obdobje med letoma 2005 in 2008 – po začasnem primanjkljaju, zabeleženem v letu 2004, ki je odražal vpliv računovodskih uskladitev – ne predvideva stanja primanjkljaja. Posodobljeni program predvideva nizke, vendar naraščajoče presežke; z 0,1 % BDP v letu 2005 na 0,4 % BDP ob koncu projekcijskega obdobja. Glede na to, da je v programskem obdobju predvideno le rahlo zmanjšanje plačil obresti, bo primarni presežek predvidoma dokaj ustaljen na okoli 2,25 % BDP. Medtem ko so cilji javnofinančnega salda skoraj enaki tistim iz predhodnega posodobljenega programa, so ciljni primarni presežki nekoliko manj ambiciozni, kar odraža višja plačila obresti, predvidena v posodobitvi programa za leto 2003. Na podlagi trenda BDP, ki so ga službe Komisije (2) izračunale na podlagi stopenj rasti, predvidenih v posodobljenem programu, in po izločitvi učinka enkratnih računovodskih uskladitev iz leta 2004, ostaja ciklično prilagojeni proračunski saldo med 0,2 % in 0,5 % BDP skozi vse programsko obdobje.
SL Uradni list Evropske unije C 190/2

MNENJE KOMISIJE

z dne 3. avgusta 2005

o spremenjenem načrtu za odlaganje radioaktivnih odpadkov v centru za skladiščenje Aube v Franciji v skladu s členom 37 Pogodbe Euratom

(2005/C 190/02)

(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)

Evropska komisija je v skladu s členom 37 Pogodbe Euratom13. decembra 2004 prejela od francoske vlade splošne podatke v zvezi s spremenjenim načrtom za odlaganje radioaktivnih odpadkov v centru za skladiščenje Aube.

Na podlagi splošnih podatkov in dodatnih informacij, ki jih je 3. marca 2005 zahtevala Komisija in so jih francoski organi predložili 5. aprila 2005, ter po posvetovanju s skupino izvedencev, je Komisija oblikovala naslednje mnenje:

1. Razdalja med elektrarno in najbližjim mestom na ozemlju druge države članice, v tem primeru Belgije in Luksemburga, je približno 150 km.

2. Predvidena sprememba je posledica razvoja dogodkov v francoski nacionalni zakonodaji, ki zahteva, da imajo nekateri obrati v centru za skladiščenje dovoljenje za izpust plinastih in tekočih radioaktivnih snovi.

3. Trdni radioaktivni odpadki se skladiščijo na lokaciji, če pa so nizko radioaktivni, se prenesejo v odobreno skladišče.

4. Med običajnim obratovanjem predvidena sprememba ne bo povzročila izpostavljenosti, ki bi bila pomembna z zdravstvenega vidika za prebivalstvo druge države članice.

5. V primeru nenačrtovanih izpustov tekočih radioaktivnih snovi zaradi nesreče, ki bi bila take vrste in razsežnosti, kakor navajajo splošni podatki, načrtovana sprememba ne bo imela vpliva, ki bi bil pomemben z zdravstvenega vidika prebivalstva druge države članice.

Komisija zato meni, da izvajanje spremenjenega načrta za odlaganje radioaktivnih odpadkov v kateri koli obliki v centru za skladiščenje Aube v Franciji med običajnim obratovanjem in v primeru nesreče, ki bi bila take vrste in razsežnosti, kakor navajajo splošni podatki, ne more povzročiti radioaktivnega onesnaženja vode, zemlje ali ozračja druge države članice, ki bi bilo pomembno z zdravstvenega vidika.
Po podatkih za leto 2020 ves uvoženi zemeljski plin prihaja iz Rusije (100 % v primerjavi s povprečjem Unije v višini 44 %), odvisnost od Rusije za surovo nafto (49 % v primerjavi s 26 %) in premog (70 % v primerjavi s 54 %) pa je prav tako precej nad povprečjem Unije (18). Deleža zemeljskega plina in nafte v mešanici energijskih virov sta pod povprečjem Unije (17,7 % v primerjavi s 24,4 % oziroma 20,9 % v primerjavi z 32,7 %), medtem ko je delež premoga nad njim (29,6 % v primerjavi z 10,8 %). Jedrska energija predstavlja 18,2 % mešanice energijskih virov v primerjavi s povprečjem Unije v višini 13,1 %, obnovljivi viri energije in biogoriva pa 13,4 %. Trenutni cilj Češke glede obnovljivih virov energije do leta 2030 znaša 22 % in čeprav načrt za okrevanje in odpornost vključuje naložbe za povečanje fotovoltaične energije za vsaj 270 MW, to predstavlja le majhen delež zmogljivosti vseh obratov za energijo iz obnovljivih virov. Češka bo morala pospešiti uvajanje obnovljivih virov energije, zlasti z izboljšanjem regulativnega okvira in okvira za izdajo dovoljenj. Ukrepi za doseganje tega cilja vključujejo na primer poenostavitev postopkov za izdajo dovoljenj za obnovljive vire energije prek sistema „vse na enem mestu“, povišanje pragov za izvzetja za gradbena dovoljenja, obvezno registracijo lastnikov obratov za energijo iz obnovljivih virov kot podjetnikov ter lažji dostop do razpoložljivih zmogljivosti omrežja. Nadaljnji podporni ukrepi bi lahko vključevali pregled zakonov o energiji in obnovljivih virih energije ter ustreznih podpornih shem (npr. spodbujanje energetskih skupnosti, tarifna podpora za obnovljive vire energije majhnega obsega, dražbe za nove obrate, nove sheme podpore za sektorske cilje, obnovljivi viri energije za ogrevanje in hlajenje ter ciljno usmerjena podpora za toplotne črpalke, geotermalno energijo, obnovljivi vodik in trajnostni biometan).

Češka bi imela koristi tudi od digitalizacije in posodobitve elektroenergetskega omrežja, da bi omogočila višjo raven nestalnih obnovljivih virov energije v omrežju, ter od naložb v objekte za shranjevanje energije. Izkoriščanje obstoječega medsebojno povezanega plinskega omrežja in razpoložljivih zmogljivosti za shranjevanje je ključnega pomena za nadomestitev uvoza zemeljskega plina iz Rusije z zemeljskim plinom iz drugih držav. Priporoča se, naj bodo, kadar je to mogoče, nove naložbe v infrastrukturo in omrežje, ki so povezane s plinom, primerne za prihodnost, da se s prehodom na trajnostna goriva v prihodnosti omogoči njihova dolgoročna trajnostnost.
Mešanica virov energije Poljske je še vedno močno odvisna od fosilnih goriv, ki so v letu 2020 zagotovila 86 % oskrbe z energijo, pri čemer je samo premog predstavljal 40 % energije. Zemeljski plin predstavlja 17 % mešanice virov energije, medtem ko nafta, katere delež se je v zadnjih letih povečal, predstavlja 28,9 %. Razogljičenje na Poljskem poteka počasi. Do leta 2020 je poljsko gospodarstvo zabeležilo le 8-odstotno zmanjšanje skupnih emisij v primerjavi z letom 2005 (19). Intenzivnost emisij toplogrednih plinov v gospodarstvu je 54 % nad povprečjem Unije. Za pospešitev zmanjšanja emisij v celotnem gospodarstvu so potrebni revidirana, ambicioznejša energetska politika in ciljno usmerjeni ukrepi za sektorje, ki niso vključeni v sistem trgovanja z emisijami. Medtem ko Poljska proizvede približno 80 % premoga, ki ga porabi, se je njena odvisnost od Rusije – izračunana kot delež uvoza iz Rusije glede na celotni uvoz premoga – povečala in leta 2020 dosegla 74 % v primerjavi s povprečjem Unije, ki znaša 54 %. Poljska je za skoraj celotno povpraševanje odvisna od tujih dobaviteljev, uvoz iz Rusije pa predstavlja 72 % celotne tuje ponudbe v primerjavi s povprečjem Unije, ki znaša 26 %. Odvisnost Poljske od zemeljskega plina iz Rusije je leta 2020 znašala 55 %, povprečje Unije pa 44 % (20). Pričakuje se, da bodo tekoči in načrtovani infrastrukturni projekti na Poljskem in z njenimi sosednjimi državami (vključno s povezovalnim daljnovodom GIPL z Litvo, ki obratuje od 1. maja 2022), če jih bodo spremljale ustrezne pogodbe o dobavi, v celoti nadomestili odvisnost Poljske od ruskega plina. Priporoča se, da so nove naložbe v infrastrukturo in omrežja, povezane s plinom, po možnosti primerne tudi za prihodnost, da se preprečijo vezanost na ogljik in nasedle naložbe ter omogoči njihova dolgoročna vzdržnost s spremembo namena trajnostnih goriv v prihodnosti. Poljska dolgoročna pogodba o dobavi plina z ruskim Gazpromom poteče konec leta 2022, Poljska pa je ne namerava obnoviti.

Neposreden vpliv prekinitve oskrbe s plinom s strani Gazproma od aprila 2022 na energetsko varnost Poljske znatno blaži dostop Poljske do alternativnih dobav znotraj in zunaj Unije. Vendar je zaradi navedene prekinitve treba pospešiti tekoče in načrtovane projekte za diverzifikacijo oskrbe ter povečati usklajevanje nadaljnjih ukrepov v Uniji.
Za luksemburški energetski sistem je značilna velika odvisnost od uvoza in odvisnost od fosilnih goriv. Po podatkih za leto 2020 (20) je Luksemburg glede na število prebivalstva največji neto uvoznik energije v Uniji. Skoraj v celoti je odvisen od uvoza primarne energije, stopnja odvisnosti pa znaša 92,5 %. Daleč prevladujoča primarna vira energije sta nafta in plin; nafta predstavlja 68,5 % porabe energije, plin pa 17,8 %. Luksemburg ne uvaža nafte iz Rusije, povprečje Unije pa znaša 26 % uvoza surove nafte iz te države. Vendar je Rusija še vedno relativno pomemben vir uvoza plina, saj zagotavlja 27 % luksemburškega uvoza zemeljskega plina, čeprav je to pod povprečjem Unije, ki znaša 44 %. Luksemburg je svoj trg s plinom združil z belgijskim. Čeprav kratkoročno ni večjih ozkih grl, bodo v zvezi z električno energijo potrebne dodatne naložbe, ki bodo spremljale prehod na energijo iz obnovljivih virov, zlasti v smislu okrepitve in nadgradnje omrežja. Povpraševanje po industrijskem plinu se je v zadnjih letih umirilo, povpraševanje po plinu v komercialnem sektorju pa se je zmerno povečalo. Glavna rast porabe plina je bila posledica povečanja porabe v stanovanjskem sektorju. Luksemburg se mora spoprijeti z izzivom nezadostne ponudbe stanovanj, hkrati pa doseči svoje energetske in podnebne cilje. Obstaja tudi potreba po prenovi obstoječega stavbnega fonda. Sektor stanovanjskih stavb in prenove z 20,8 % skupnega potenciala za prihranek energije (v GWh) predstavlja drugi največji vir skupnega potenciala za prihranek energije do leta 2030. Luksemburg je povečal svoj delež energije iz obnovljivih virov s 5 % leta 2015 na 12 % leta 2020. Kljub temu je še vedno ena od držav članic z najnižjim deležem te vrste energije. Luksemburg potrebuje odločne ukrepe za dosego energetskih ciljev za leto 2030, tj. pridobiti 25 % energije iz obnovljivih virov in zmanjšati porabo končne energije za 40 % do 44 % v primerjavi z letom 2007. Pri tem bodo imele ključno vlogo občine. Zastoji v cestnem prometu negativno vplivajo na gospodarstvo in okoljsko trajnostnost, promet pa predstavlja znaten delež porabe nafte in 59 % vseh emisij toplogrednih plinov, v primerjavi s povprečjem Unije, ki je leta 2019 znašalo 24 %.

Ukrepi, usmerjeni v učinkovitejši in bolj trajnosten promet, lahko tako bistveno prispevajo k zmanjšanju odvisnosti od nafte. To se odraža v nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu Luksemburga, katerega cilj je 40 % električnih in priključnih vozil do leta 2030. Luksemburg si je zastavil cilj, da do leta 2050 postane podnebno nevtralen. Da bi se Luksemburg uskladil s cilji svežnja „Pripravljeni na 55“, bo treba dodatno okrepiti prizadevanja glede zmanjšanja emisij toplogrednih plinov ter povečanja energije iz obnovljivih virov in energijske učinkovitosti.
(33)

Dokazano je, da osebna zaščitna oprema ali medicinski pripomočki, ki jih je ocenil organ za nadzor trga v skladu z mehanizmoma iz točk 7 in 8 Priporočila (EU) 2020/403 in za katere je pristojni organ za nadzor trga izdal sklep o odobritvi, izpolnjujejo bistvene zdravstvene in varnostne zahteve iz Priloge II k Uredbi (EU) 2016/425, Priloge I k Uredbi (EU) 2017/745 ali Priloge I k razveljavljeni Direktivi 93/42/EGS. Da bi končnim uporabnikom omogočili, da uporabijo in izčrpajo morebitne zaloge osebne zaščitne opreme ali medicinskih pripomočkov, za katere je dokazano, da zagotavljajo ustrezno raven varovanja zdravja ter varnosti uporabnikov, in zagotovili pravno varnost, je primerno preložiti datum, od katerega izdelki, odobreni v skladu z mehanizmoma iz točk 7 in 8 Priporočila (EU) 2020/403, ne smejo biti več na voljo končnim uporabnikom. Po tem datumu osebna zaščitna oprema oz. medicinski pripomočki ne bi smeli biti več dostopni na trgu EU, razen če so bili opravljeni obvezni postopki ugotavljanja skladnosti in so bili izdelki zakonito opremljeni z oznako CE ali pa so države članice v primeru medicinskih pripomočkov odobrile specifična dovoljena odstopanja od postopka ugotavljanja skladnosti v skladu s členom 59 Uredbe (EU) 2017/745.
(14)

Pomladanska gospodarska napoved Komisije iz leta 2021, podaljšana do leta 2024, predvideva primanjkljaj sektorja država v višini 8,0 % BDP v letu 2021, 7,1 % BDP v letu 2022 in 6,8 % v letih 2023 ter 2024. V napovedi so upoštevani odhodki, ki bodo po pričakovanjih financirani z nepovratnimi sredstvi in posojili iz Mehanizma, kot so predstavljeni v konvergenčnem programu in dodatnih informacijah, zagotovljenih s strani Romunije. Znižanje nominalnega primanjkljaja sektorja država, ki ga napoveduje Komisija, bo predvsem posledica postopnega izteka izrednih ukrepov, sprejetih v odziv na pandemijo COVID-19, višjih prihodkov zaradi pričakovanega gospodarskega okrevanja in dodatnega pozitivnega učinka naložb in reform, ki naj bi se financirale prek Mehanizma. Poleg tega se je romunska vlada odločila zamrzniti plače v javnem sektorju za leti 2021 in 2022, odložiti zvišanja pokojnin leta 2021 in jih samo nekoliko povišati leta 2022, ukrepi, ki prispevajo k boljšim obetom v primerjavi s tistimi iz gospodarske napovedi Komisije iz jeseni 2020. Ti ukrepi so že sprejeti. Poleg tega namerava romunska vlada sprejeti novo pokojninsko zakonodajo, zaradi katere bi odhodki za pokojnine kot odstotek BDP ostali na splošno stabilni. Višji pričakovani primanjkljaj v pomladanski gospodarski napovedi Komisije iz leta 2021 glede na konvergenčni program je posledica dejstva, da načrtovana konsolidacija ni v celoti podprta s sprejetimi oziroma do tega trenutka še ne verodostojno napovedanimi ukrepi in je zato ni bilo mogoče upoštevati v navedeni napovedi. Za strukturni primanjkljaj Komisija napoveduje, da se bo leta 2021 izboljšal za 0,7 odstotne točke BDP in leta 2022 za 0,5 odstotne točke BDP, leta 2023 in 2024 pa poslabšal za 0,1 oziroma 0,4 odstotne točke BDP.
(17)

Rezultati na področju zdravja v Litvi nenehno zaostajajo za tistimi v drugih državah članicah, deloma zaradi slabe učinkovitosti finančno podhranjenega zdravstvenega sistema. Zaradi sedanje pandemije je sistem pod dodatnim pritiskom, poudarjeni pa so tudi nadaljnji strukturni izzivi, ki vključujejo počasen napredek pri izboljševanju kakovosti storitev, nezadostno vlaganje v primarno zdravstveno varstvo in pomanjkanje napredka pri prilagajanju mreže bolnišnic, da bi bila bolj učinkovita in odzivna na potrebe. Kriza zaradi COVID-19 je prav tako razkrila neenakosti v zdravju, povezane s pomanjkanjem delovne sile ter geografskimi neskladji med storitvami in potrebami. Litva mora mobilizirati sredstva, ki so potrebna za reševanje sedanje krize in izboljšanje odpornosti njenega zdravstvenega sistema v prihodnosti. Čeprav je takojšnje ukrepanje osredotočeno na krepitev zmogljivosti, kar zadeva zdravstvene delavce in kritično medicinsko opremo, da bi lahko reševali življenja med pandemijo, bi bilo treba povečati dolgoročnejše naložbe, da se izboljša odpornost zdravstvenega sistema, tako da bo ostal operativen, da bo ponovno začel optimalno delovati in bo pripravljen na nove pretrese. Za to bodo potrebna zadostna sredstva za izboljšanje dostopnosti, učinkovitosti in kakovosti zdravstvenega sistema, da se bo lahko bolje odzival na izzive, ki jih prinašajo naraščajoče število kroničnih bolezni, staranje in vztrajne neenakosti v zdravju. Pri tem imata osrednjo vlogo primarno zdravstveno varstvo in razvoj e-zdravja. Litva bi morala tudi zagotoviti, da nedavne izboljšave cenovne dostopnosti zdravstvenega varstva ne bodo ogrožene. Za prihodnjo odpornost bo treba tudi okrepiti zmožnosti sistema za odpravljanje nezdravega načina življenja (eden izmed pomembnih dejavnikov, zaradi katerih so rezultati na področju zdravja v Litvi slabi) in si bolj prizadevati za to, da se sektor dolgotrajne oskrbe pripravi na staranje prebivalstva.
(3)

Države članice so za omejitev širjenja virusa sprejele različne ukrepe in nekateri med njimi so vplivali na pravico do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, na primer omejitve vstopa ali odreditev karantene za čezmejne potnike. Ti ukrepi so v nekaterih primerih vplivali na neizvajanje kontrole oseb pri prehajanju notranjih meja schengenskega območja, ne glede na državljanstvo.
(17)

Kriza zaradi COVID-19 negativno vpliva na razmere na francoskem trgu dela in socialne razmere. Brezposelnost naj bi se kljub sprejetju blažilnih ukrepov povečala – glede na spomladansko napoved Komisije 2020 na 10,1 % leta 2020, nato pa naj bi se leta 2021 spet zmanjšala na 9,7 %. Ti ukrepi vključujejo spremembo in razširitev sheme skrajšanega delovnega časa, začasno razširitev pravic iskalcev zaposlitve, pa tudi ukrepe, sprejete v podporo podjetjem in zaposlenim ter za zagotavljanje delovanja javnih storitev in zdravstvenega sistema. Še vedno je zaskrbljujoča vztrajna segmentacija trga dela. Leta 2019 je približno dve tretjini novih zaposlitev temeljilo na kratkoročnih zaposlitvenih pogodbah, sklenjenih za manj kot en mesec. Stopnja prehoda s kratkoročnih pogodb na pogodbe za nedoločen čas je med najnižjimi v Uniji. Nedavna reforma sistema denarnih nadomestil za brezposelnost (Unédic) naj bi okrepila finančno vzdržnost sistema in obravnavala problem segmentacije, vendar so bili nekateri deli reforme, povezani s pravili za nadomestilo škode, zaradi krize COVID-19 odloženi. Glede na poslabšanje razmer je treba zagotoviti, da so denarna nadomestila za brezposelnost in aktivna podpora zaposlovanju na voljo vsem iskalcem zaposlitve, ne glede na njihov prejšnji zaposlitveni status. Za odpravo neusklajenosti med znanji in spretnostmi ter povpraševanjem po njih in izboljšanje odpornosti trga dela bi se morala nadaljevati prizadevanja za prerazporeditev delovne sile med sektorji. Pred pandemijo COVID-19 so delodajalci vse pogosteje poročali o težavah pri iskanju primernih kandidatov za zaposlitev, kar kaže na to, da je treba spodbujati izpopolnjevanje in prekvalificiranje. Na primer, čeprav je pomanjkanje strokovno usposobljene delovne sile še posebej pereče v sektorju informacijske tehnologije, delež diplomantov na tem področju še vedno znaša samo 3,5 % vseh diplomantov s terciarno izobrazbo.