IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2021/1079

z dne 24. junija 2021

o določitvi podrobnih pravil za izvajanje nekaterih določb Uredbe (EU) 2019/880 Evropskega parlamenta in Sveta o vnosu in uvozu predmetov kulturne dediščine

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2019/880 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. aprila 2019 o vnosu in uvozu predmetov kulturne dediščine (1) in zlasti členov 3(6), 4(12), 5(3) in 8(2) Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Za pravilno izvajanje Uredbe (EU) 2019/880 je treba določiti posebna pravila za vzpostavitev sistema uvoznih dovoljenj za nekatere kategorije predmetov kulturne dediščine iz dela B Priloge k navedeni uredbi.

(2) Določiti je treba tudi pravila glede sistema izjav uvoznika za kategorije iz dela C Priloge k Uredbi (EU) 2019/880.

(3) Poleg tega je treba določiti pravila o izjemah glede zahtev za pridobitev uvoznega dovoljenja ali za predložitev izjave uvoznika pod določenimi pogoji.

(4) Predmete kulturne dediščine, za katere obstaja neposredna nevarnost uničenja ali izgube v tretji državi, bi bilo treba varno hraniti v zatočiščih v Uniji, da se zagotovijo njihova varnost, ohranitev v dobrem stanju in varno vračilo, ko razmere to dopuščajo. Za zagotovitev, da predmeti kulturne dediščine, zaupani v varno hrambo, v Uniji ne bodo preusmerjeni in dani na trg, bi morali zatočišča nadzirati ali upravljati javni subjekti, predmeti kulturne dediščine pa bi morali ves čas ostati pod njihovim neposrednim nadzorom.

(5) Kulturne dobrine, ki so zaupane v varno hrambo v zatočišču v državi članici, bi morale biti dane v ustrezne carinske postopke, ki bi zagotavljali njihovo skladiščenje za nedoločen čas, in določiti bi bilo treba posebno ureditev, če se pričakuje, da se bodo nevarne razmere v tretji državi nadaljevale za nedoločen čas. Da bi se splošni javnosti omogočil ogled teh predmetov kulturne dediščine v času njihove začasne prisotnosti na ozemlju Unije, bi bilo treba dovoliti njihovo razstavo v prostorih, ki jih upravlja isti subjekt, ki upravlja zadevno zatočišče, s predhodnim soglasjem tretje države in, kadar so bili predmeti dani v postopek carinskega skladiščenja, s predhodnim dovoljenjem carinskih organov v skladu z Uredbo (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (2). Premik predmetov v razstavne prostore bi se moral dovoliti le, če je mogoče zagotoviti njihovo varnost in ohranitev v dobrem stanju.

(6) Izvzetje od obveznosti pridobitve uvoznega dovoljenja ali predložitve izjave uvoznika carinskim organom v primeru začasnega uvoza predmetov kulturne dediščine za namene izobraževanja, znanosti, ohranjanja, restavriranja, razstavljanja, digitalizacije, uprizoritvene umetnosti, raziskav akademskih ustanov ali sodelovanja med muzeji ali podobnimi institucijami bi bilo treba urediti tako, da se zagotovi, da se predmeti kulturne dediščine uporabljajo samo za navedene namene. Ustanove in institucije javnega sektorja veljajo za zaupanja vredne glede uporabe začasno uvoženih predmetov kulturne dediščine, zato bi se moralo od njih zahtevati le, da se registrirajo v elektronskem sistemu. Tudi institucijam ali ustanovam zasebnega prava ali zasebnega in javnega prava bi moralo biti dovoljeno, da izkoristijo izvzetje, če njihovo registracijo v elektronskem sistemu naknadno potrdi pristojni organ. To izvzetje bi bilo treba izvesti tako, da se zagotovi, da bodo isti začasno uvoženi predmeti ponovno izvoženi ob koncu postopka ter da lahko carinski organi prek centraliziranega elektronskega sistema brez težav identificirajo ustanove, upravičene do izvzetja.

(7) Za zagotovitev sledljivosti predmetov kulturne dediščine, ki se začasno uvozijo z izvzetjem od zahteve po uvoznem dovoljenju ali izjavi uvoznika v skladu s členom 3(4)(b) in (c) Uredbe (EU) 2019/880, je primerno določiti pravila glede opisa navedenih predmetov, ki bi ga bilo treba naložiti v elektronski sistem iz člena 8 navedene uredbe.

(8) Za pravilno uporabo člena 3(5) Uredbe (EU) 2019/880 ter za zagotovitev enotnega izvajanja in preprečitev zlorabe izvzetja s strani stalnih prodajnih mest, kot so dražbene hiše, starinarnice in galerije, bi morali trgovski sejmi umetnin izpolnjevati določene pogoje glede njihovega trajanja, namena in dostopnosti za širšo javnost ter medijske pozornosti.

(9) Za zagotovitev enotnega izvajanja določb Uredbe (EU) 2019/880 o uvoznih dovoljenjih so potrebna pravila, ki urejajo pripravo, vložitev in pregled zahtevkov ter izdajo in veljavnost ustreznih dovoljenj z uporabo centraliziranega elektronskega sistema.

(10) Da bi se preprečila nepravilna uporaba uvoznega dovoljenja, ki ga je preklical pristojni organ, bi bilo treba v elektronskem sistemu za uvoz predmetov kulturne dediščine iz člena 8 Uredbe (EU) 2019/880 sprožiti opozorilo, s čimer se opozorijo carinski in pristojni organi drugih držav članic.

(11) Zakoniti izvor predmeta kulturne dediščine, ki se je v preteklosti uvozil v Unijo na podlagi uvoznega dovoljenja, je že pregledal pristojni organ države članice. Za zagotovitev skladnosti z navedeno oceno in olajšanje trgovine bi morale za nov zahtevek za ponovni uvoz istega predmeta kulturne dediščine veljati poenostavljene zahteve.

(12) V skladu z Uredbo (EU) 2019/880 se 90-dnevno obdobje, v katerem se pristojni organ odloči o zahtevku za izdajo uvoznega dovoljenja, začne, ko navedeni organ prejme popoln zahtevek. Kadar se šteje, da so za dokazovanje zakonitega izvoza potrebne dodatne informacije poleg tistih, ki jih je predložil vložnik v svojem elektronskem zahtevku, bi se za zagotovitev enake obravnave in hitre obdelave zahtevkov za izdajo dovoljenja moralo 90-dnevno obdobje začeti šele, ko vložnik predloži zahtevane dodatne informacije, in sicer tako, da jih naloži v elektronski sistem. Ker vložnik nosi dokazno breme za dokazovanje zakonitega izvoza, bi bilo treba zahtevek zavrniti kot nepopolnega, če se dodatne zahtevane informacije pristojnemu organu ne predložijo v določenem roku.

(13) Da bi se preprečil vnos predmetov kulturne dediščine, ki so bili nezakonito izvoženi iz tretje države, v Unijo, bi bilo treba nekatere dokumente ali informacije, ki potrjujejo zakonit izvoz s strani organov tretje države, ustrezno identificirajo predmet kulturne dediščine in uveljavljajo odgovornost uvoznika, vedno predložiti skupaj z zahtevkom za izdajo uvoznega dovoljenja oziroma bi jih moral imeti v posesti deklarant, ki predloži izjavo uvoznika, če carinski organi zahtevajo njihovo predložitev.

(14) Da bi vložniki lahko dokazali zakoniti izvor v primeru, ko država, v kateri je bil predmet ustvarjen ali odkrit, v času izvoza ni imela sistema za izdajanje izvoznih potrdil, bi bilo treba subjektom omogočiti, da v podporo zahtevku za izdajo uvoznega dovoljenja predložijo kombinacijo drugih oblik dokazil ali jih imajo v posesti, če te dokumente zahtevajo carinski organi. V tem primeru bi morale države članice od subjekta zahtevati, da predloži čim več različnih vrst dokazil, vključno z zgodovino in lastništvom predmeta, na podlagi katerih je mogoče ugotoviti njegovo pristnost in lastništvo.

(15) Za zagotovitev enotnih izjav uvoznika iz Uredbe (EU) 2019/880 so potrebna pravila, ki urejajo pripravo podpisane izjave v centraliziranem elektronskem sistemu in vsebino standardiziranega opisa predmeta kulturne dediščine.

(16) Carinski organi izvajajo kontrole, ki niso naključni pregledi, predvsem na podlagi analize tveganja. Da bi se zagotovilo, da je predmet, predložen carinskim organom, tisti, za katerega je bilo pridobljeno uvozno dovoljenje ali je bila pripravljena izjava uvoznika, bi morali carinski organi izvajati kontrole z uporabo meril za obvladovanje tveganja v skladu s členi 46 do 49 Uredbe (EU) št. 952/2013.

(17) Uredba (EU) 2019/880 določa, da Komisija vzpostavi centraliziran elektronski sistem za upravljanje uvoza predmetov kulturne dediščine iz tretjih držav na carinsko območje Unije. Določiti bi bilo treba podrobno ureditev v zvezi z delovanjem, uporabo, dostopom do navedenega sistema, določbami za nepredvidljive dogodke in varnostjo tega sistema ter informacijami, shranjenimi ali izmenjanimi prek sistema.

(18) Da bi se zagotovila ustrezna raven varnosti elektronskih sredstev za identifikacijo in elektronskega potrjevanja ter digitalizirali in uskladili postopki, bi morali uvozna dovoljenja in izjave uvoznika izpolnjevati standarde za elektronske podpise, elektronske žige in elektronske časovne žige na različnih ravneh zanesljivosti identitete iz Uredbe (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (3) ter Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2015/1506 (4).

(19) Dostop do vsebine uvoznih dovoljenj, zahtevkov za njihovo izdajo, izjav uvoznika in vseh informacij ali dokumentov, predloženih v njihovo podporo, bi bilo treba omejiti le na organe držav članic, pristojne za izvajanje Uredbe (EU) 2019/880, ter na vložnike in deklarante. Da pa bi se olajšala trgovina, na primer v primeru prenosa lastništva uvoženega predmeta kulturne dediščine, bi bilo treba imetnikom uvoznih dovoljenj ali pripravljavcem izjav uvoznika dovoliti, da dostop do lastnih dovoljenj ali izjav omogočijo tretjim osebam.

(20) Države članice lahko omejijo število carinskih uradov, ki lahko obdelujejo uvozne formalnosti za predmete kulturne dediščine. Da bi uvozniki vedeli, kateri carinski uradi so ustrezni za izvajanje uvoznih formalnosti, bi jim bilo treba te informacije dati na voljo in jih redno posodabljati v centraliziranem elektronskem sistemu.

(21) Uredba (EU) 2019/880 določa, da se člen 3(2) do (5), (7) in (8), člen 4(1) do (10), člen 5(1) in (2) ter člen 8(1) uporabljajo od datuma začetka delovanja elektronskega sistema iz člena 8 ali najpozneje od 28. junija 2025. Zato bi bilo treba datum začetka uporabe te uredbe ustrezno odložiti.

(22) V skladu s členom 42(1) Uredbe (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta (5) je bilo opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, ki je mnenje podal 23. aprila 2021.

(23) Ukrepi, predvideni s to uredbo, so v skladu z mnenjem Odbora za predmete kulturne dediščine (6) –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „zatočišče“ pomeni varovano skladišče na carinskem območju Unije, ki ga država članica določi za varno hrambo predmetov kulturne dediščine, ki so pomembni z vidika arheologije, predzgodovine, zgodovine, literature, umetnosti ali znanosti ter za katere obstaja resna in neposredna nevarnost uničenja ali izgube, če bi ostali na svoji trenutni lokaciji; (2) „tretja država“ pomeni državo ali ozemlje zunaj carinskega območja Unije v skladu z opredelitvijo v členu 1(11) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2446/2015 (7); (3) „zadevna država“ pomeni tretjo državo, v kateri je bil predmet kulturne dediščine, ki se uvaža, ustvarjen ali odkrit, ali zadnjo državo, v kateri se je predmet kulturne dediščine nahajal več kot pet let za druge namene, kot so začasna uporaba, tranzit, ponovni izvoz ali pretovarjanje, v skladu s členoma 4(4) in 5(2) Uredbe (EU) 2019/880; (4) „sistem ICG“ pomeni elektronski sistem za uvoz predmetov kulturne dediščine iz člena 8 Uredbe (EU) 2019/880; (5) „TRACES“ pomeni sistem iz člena 133(4) Uredbe (EU) 2017/625 Evropskega parlamenta in Sveta (8); (6) „elektronski podpis“ pomeni elektronski podpis, kot je opredeljen v členu 3(10) Uredbe (EU) št. 910/2014; (7) „napredni elektronski žig“ pomeni elektronski žig, ki je v skladu s tehničnimi specifikacijami iz Izvedbenega sklepa Komisije (EU) 2015/1506; (8) „kvalificirani elektronski žig“ pomeni kvalificirani elektronski žig, kot je opredeljen v členu 3(27) Uredbe (EU) št. 910/2014; (9) „kvalificirani elektronski časovni žig“ pomeni elektronski časovni žig, kot je opredeljen v členu 3(34) Uredbe (EU) št. 910/2014; (10) „številka EORI“ pomeni registracijsko in identifikacijsko številko gospodarskega subjekta, kot je opredeljena v členu 1(18) Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/2446.

POGLAVJE II

PODROBNA UREDITEV ZA IZVZETJE OD ZAHTEV GLEDE DOKUMENTACIJE

Člen 2 Varna hramba 1. Države članice, ki uvažajo predmete kulturne dediščine za namene varne hrambe, ustvarijo zatočišča za njihovo skladiščenje. Navedeni skladiščni prostori so posebej opremljeni za sprejem predmetov kulturne dediščine ter za zagotavljanje njihove varnosti in ohranjanja v dobrem stanju. Proste cone iz člena 243 Uredbe (EU) št. 952/2013 se ne smejo določiti kot zatočišče. 2. Kadar država članica ustvari zatočišče, imenuje javni organ, ki ga upravlja ali nadzoruje njegovo delovanje, kontaktne podatke navedenega organa pa naloži v sistem ICG. Komisija omogoči, da so te informacije na voljo na internetu. 3. Države članice lahko kot javne organe za upravljanje zatočišča ali nadzor nad njegovim delovanjem določijo le državne, regionalne ali lokalne organe ali osebe javnega prava, kot so opredeljeni v točki 4 člena 2(1) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta (9). 4. Predmeti kulturne dediščine, ki spadajo v kategorije iz delov B in C Priloge k Uredbi (EU) 2019/880 in so pomembni za arheologijo, predzgodovino, zgodovino, literaturo, umetnost ali znanost, se lahko začasno dajo v zatočišče na carinskem območju Unije, da se prepreči njihovo uničenje ali izguba zaradi oboroženih spopadov, naravnih nesreč ali drugih izrednih razmer, ki prizadenejo zadevno tretjo državo. 5. Za uvoz predmetov kulturne dediščine za namen iz člena 3(4)(b) Uredbe (EU) 2019/880 se zahteva predhodno sprejetje uradnega zahtevka za varno hrambo, ki ga javni organ tretje države, ki poseduje predmete kulturne dediščine ali z njimi razpolaga, predloži javnemu organu v Uniji, ki je bil imenovan za upravljanje zatočišča, v katerega bodo dani predmeti kulturne dediščine, ali za nadzor nad njegovim delovanjem. 6. Če med strankama ni posebne ureditve, stroške skladiščenja in ohranjanja predmetov kulturne dediščine, danih v zatočišče, krije država članica, ki gosti navedeno zatočišče. 7. Za carinski postopek, v katerega se lahko dajo predmeti kulturne dediščine, medtem ko se skladiščijo v zatočišču, velja naslednje: (a) subjekt, ki upravlja zatočišče, prijavi predmete kulturne dediščine, da se dajo v postopek zasebnega carinskega skladiščenja v skladu s členom 240 Uredbe (EU) št. 952/2013, če ima navedeni subjekt dovoljenje za upravljanje zasebnega carinskega skladišča v prostorih navedenega zatočišča; (b) subjekt, ki upravlja zatočišče, ima tudi možnost, da predmete kulturne dediščine prijavi za sprostitev v prosti promet z oprostitvijo uvozne dajatve v skladu s členi 42 do 44 Uredbe Sveta (ES) št. 1186/2009 (10); (c) subjekt, ki upravlja zatočišče, lahko predmete kulturne dediščine najprej da v postopek začasnega uvoza. Če se izbere ta carinski postopek, se uredi, da se predmeti pozneje dajo v enega od postopkov iz točke (a) ali (b), če se najdaljši odobreni rok za začasni uvoz v skladu s členom 251 Uredbe (EU) št. 952/2013 izteče in se njegovo podaljšanje ne odobri, medtem ko varna vrnitev predmetov v tretjo državo še ni mogoča. 8. Predmeti kulturne dediščine se lahko začasno iznesejo iz prostorov zatočišča, da se razstavijo javnosti, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (a) tretja država, iz katere so bili predmeti kulturne dediščine uvoženi, je dala svoje soglasje; (b) carinski organi so dovolili iznos v skladu s členom 240(3) Uredbe (EU) št. 952/2013; (c) prostori, določeni za namen razstavljanja, nudijo ustrezne pogoje za zagotovitev zaščite, ohranjanja in vzdrževanja predmetov.

Člen 3 Začasni uvoz za izobraževanje, znanost ali raziskave 1. Začasni uvoz predmetov kulturne dediščine v skladu s členom 3(4)(c) Uredbe (EU) 2019/880 se dovoli brez uvoznega dovoljenja ali izjave uvoznika za naslednje namene: (a) izključno uporabo predmetov kulturne dediščine v znanstvenih, izobraževalnih ali poklicnih javnih ustanovah na področju izobraževanja, poklicnega usposabljanja ali znanstvenih raziskav in v okviru njihove odgovornosti; (b) muzeji in podobne institucije v tretjih državah začasno posodijo predmete kulturne dediščine, ki sodijo v njihove stalne zbirke, javnemu muzeju ali podobni instituciji na carinskem območju Unije z namenom, da slednja razstavi navedene predmete kulturne dediščine javnosti ali jih uporabi v umetniških predstavah; (c) digitalizacijo, in sicer ohranjanje njihovih slik ali zvokov v obliki, primerni za prenos in računalniško obdelavo, s strani ustanove, ustrezno opremljene za ta namen, ter pod odgovornostjo in nadzorom javnega muzeja ali podobne institucije; (d) restavriranje ali ohranjanje s strani poklicnih strokovnjakov pod odgovornostjo javnega muzeja ali podobne institucije, če taka obdelava ali obravnava ne presega tistega, kar je potrebno za popravilo predmetov kulturne dediščine, njihovo restavriranje za povratek v dobro stanje ali ohranitev v dobrem stanju. 2. Za namene odstavka 1 zadevna ustanova ali institucija ponudi vsa jamstva, ki se štejejo za potrebna, da se predmet kulturne dediščine vrne v tretjo državo v istem stanju in da se lahko opiše ali označi tako, da v trenutku začasnega uvoza ne bo nobenega dvoma, da je predmet, ki se uvaža, tisti, ki se bo ponovno izvozil ob koncu postopka. 3. Brez poseganja v odstavka 1 in 2 lahko države članice zasebnim ali polzasebnim ustanovam ali institucijam na njihovem ozemlju odobrijo izvzetje v skladu s členom 3(4)(c) Uredbe (EU) 2019/880 za namene iz odstavka 1 tega člena, če zagotovijo potrebna jamstva, da se bo predmet kulturne dediščine ob koncu postopka začasnega uvoza vrnil v tretjo državo v dobrem stanju. 4. Za upravičenost do izvzetja iz odstavka 1 se javne ustanove in institucije ter pooblaščene zasebne ali polzasebne ustanove ali institucije registrirajo v sistemu ICG. Te informacije so prek sistema ICG na voljo carinskim organom v Uniji.

Člen 4 Sledljivost Imetniki predmetov kulturne dediščine, izvzetih od zahtev glede dokumentacije iz člena 3(4)(b) in (c) Uredbe (EU) 2019/880, pred vložitvijo ustrezne carinske deklaracije zagotovijo standardiziran splošni opis predmetov v sistemu ICG. Splošni opis se izpolni v skladu s podatkovnim slovarjem iz Priloge I v uradnem jeziku države članice, v katero se bodo predmeti uvozili.

Člen 5 Začasni uvoz predmetov kulturne dediščine, ponujenih v prodajo na trgovskih sejmih umetnin 1. Da bi se lahko uporabljalo izvzetje iz člena 3(5) Uredbe (EU) 2019/880, trgovski sejem umetnin, na katerem se bodo predmeti predstavili, izpolnjuje vse naslednje pogoje: (a) gre za časovno omejen trgovski dogodek, ki ni javna dražba, kjer so predmeti kulturne dediščine razstavljeni z namenom morebitne prodaje; (b) dostopen je širši javnosti ne glede na to, ali ima ta javnost namen kupiti ali ne; (c) predhodno se oglašuje prek elektronskih ali tradicionalnih medijev širokega dometa, kot so časopisi, periodični tisk ali katalogi razstav. 2. Za upravičenost do izvzetja iz člena 3(5) Uredbe (EU) 2019/880 se predmet kulturne dediščine opiše ali označi tako, da v trenutku začasnega uvoza ni dvoma, da je predmet, ki se uvaža, tisti, ki se bo ponovno izvozil ali dal v drug carinski postopek iz člena 2(3) Uredbe (EU) 2019/880 ob koncu postopka začasnega uvoza. 3. Za namene drugega stavka člena 251(1) Uredbe (EU) št. 952/2013 carinski organi določijo obdobje, v katerem lahko predmeti kulturne dediščine ostanejo v postopku začasnega uvoza, ob upoštevanju časa, potrebnega za razstavo in izdajo uvoznega dovoljenja, če morajo predmeti ostati na carinskem območju Unije po koncu trgovskega sejma umetnin. 4. V skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) 2019/880 se zahtevek za izdajo uvoznega dovoljenja predloži pristojnemu organu države članice, v katero se je predmet kulturne dediščine prvič uvozil in dal v postopek začasnega uvoza.

POGLAVJE III

PODROBNA UREDITEV ZA UVOZNO DOVOLJENJE

Člen 6 Splošna načela 1. Veljavnost uvoznega dovoljenja poteče v katerem koli od naslednjih primerov: (a) predmet kulturne dediščine se sprosti v prosti promet; (b) uvozno dovoljenje se je uporabilo samo za dajanje predmeta kulturne dediščine v enega ali več carinskih postopkov iz člena 2(3)(b) Uredbe (EU) 2019/880 in predmet kulturne dediščine se nato ponovno izvozi s carinskega območja Unije. 2. Za vsak predmet kulturne dediščine se izda ločeno uvozno dovoljenje. Kadar pa pošiljka vsebuje več predmetov kulturne dediščine, lahko pristojni organ določi, ali eno uvozno dovoljenje zajema enega ali več predmetov kulturne dediščine v navedeni pošiljki. 3. Pristojni organ lahko pred izdajo uvoznega dovoljenja zahteva, da se mu predmeti kulturne dediščine, ki se bodo uvozili, dajo na voljo za fizični pregled v carinskem uradu ali drugih prostorih v njegovi pristojnosti, kadar se predmeti začasno skladiščijo. Po presoji pristojnega organa in po potrebi se fizični pregled lahko opravi z uporabo video povezave na daljavo. 4. Vse stroške, povezane z zahtevkom za izdajo uvoznega dovoljenja, krije vložnik. 5. Pristojni organ lahko razveljavi uvozno dovoljenje, ki ga je izdal, če pogoji, pod katerimi je bilo izdano, niso več izpolnjeni. Upravna odločba o preklicu uvoznega dovoljenja se skupaj z utemeljitvijo in informacijami o pritožbenem postopku sporoči imetniku uvoznega dovoljenja prek sistema ICG. Preklic uvoznega dovoljenja sproži opozorilo v sistemu ICG, s čimer se opozorijo carinski in pristojni organi drugih držav članic. 6. Uporaba uvoznih dovoljenj ne vpliva na obveznosti v zvezi s carinskimi uvoznimi formalnostmi ali povezanimi dokumenti.

Člen 7 Skladnost izdanih uvoznih dovoljenj 1. Imetnik predmeta kulturne dediščine, za katerega je bilo izdano uvozno dovoljenje pred njegovim izvozom ali ponovnim izvozom iz Unije, se lahko sklicuje na navedeno dovoljenje v vsakem novem zahtevku za uvoz. 2. Vložnik dokaže, da se je predmet kulturne dediščine izvozil ali ponovno izvozil s carinskega območja Unije ter da je predmet kulturne dediščine, za katerega je vložen zahtevek za izdajo uvoznega dovoljenja, enak tistemu, za katerega je bilo predhodno izdano dovoljenje. Pristojni organ preveri, ali so ti pogoji izpolnjeni, in izda novo uvozno dovoljenje na podlagi elementov prejšnjega, razen če na podlagi novih informacij upravičeno dvomi o zakonitem izvozu predmeta kulturne dediščine iz zadevne države.

Člen 8 Seznam dokazilnih listin o zakonitem izvoru v zahtevku za izdajo uvoznega dovoljenja 1. Vložnik pristojnemu organu predloži dokazilo, da se je zadevni predmet kulturne dediščine izvozil iz zadevne države v skladu z njenimi zakoni in drugimi predpisi ali da v času, ko so se predmeti kulturne dediščine iznesli z njenega ozemlja, taki zakoni in predpisi niso obstajali. Zlasti velja naslednje: (a) zahtevek za izdajo uvoznega dovoljenja vsebuje podpisano izjavo, s katero vložnik izrecno prevzame odgovornost za resničnost vseh izjav v zahtevku in navede, da je ravnal z vso potrebno skrbnostjo, da bi zagotovil, da se je predmet kulturne dediščine, ki ga namerava uvoziti, iz zadevne države izvozil zakonito; (b) kadar zakoni in drugi predpisi zadevne države določajo, da za izvoz predmetov kulturne dediščine z njenega ozemlja velja obveznost pridobitve predhodnega dovoljenja, vložnik v sistem ICG naloži izvode ustreznih izvoznih potrdil ali izvoznih dovoljenj, ki jih je izdal pristojni javni organ zadevne države in ki potrjujejo, da je slednji ustrezno odobril izvoz zadevnega predmeta kulturne dediščine; (c) zahtevku se v skladu s specifikacijami iz Priloge II priložijo barvne fotografije predmeta z nevtralnim ozadjem; (d) druge vrste dokumentov, ki se lahko predložijo v podporo zahtevku za izdajo uvoznega dovoljenja, so med drugim naslednje: (i) carinska dokumentacija, ki dokazuje preteklo gibanje predmetov kulturne dediščine; (ii) računi o prodaji; (iii) potrdila o zavarovanju; (iv) prevozne listine; (v) poročila o stanju predmetov; (vi) lastninske pravice, vključno z notarsko overjenimi ali ročno napisanimi oporokami, razglašenimi za veljavne po zakonih države, kjer so bile opredeljene; (vii) izjave pod prisego izvoznika, prodajalca ali druge tretje osebe, ki so bile dane v tretji državi in v skladu z njeno zakonodajo ter pričajo o datumu, ko je predmet kulturne dediščine zapustil tretjo državo, v kateri je bil ustvarjen ali odkrit, ali o drugih dogodkih, ki podpirajo njegov zakoniti izvor; (viii) izvedenske cenitve; (ix) publikacije muzejev, katalogi razstav in članki v povezanem periodičnem tisku; (x) dražbeni katalogi, oglasi in drugo promocijsko prodajno gradivo; (xi) fotografska ali kinematografska dokazila, ki podpirajo zakonitost izvoza predmeta kulturne dediščine iz zadevne države ali omogočajo ugotovitev, kdaj se je predmet tam nahajal ali kdaj je zapustil njeno ozemlje. 2. Dokumente in druge zapise informacij iz točke (d) odstavka 1 prosto oceni pristojni organ, pri čemer v vsakem posameznem primeru upošteva okoliščine in zaznano tveganje nezakonite trgovine. 3. Pristojni organ lahko od vložnika zahteva, da naloži uradne prevode dokumentov iz točk (b) in (d) odstavka 1 v uradnem jeziku zadevne države članice.

Člen 9 Postopkovna pravila za obravnavo zahtevkov za izdajo uvoznih dovoljenj 1. V skladu s členom 4(6) Uredbe (EU) 2019/880 lahko pristojni organ v 21-dnevnem roku iz navedene določbe vloži več zahtev za dodatne informacije. 2. Vložnik predloži zahtevane dodatne informacije v 40 dneh, sicer se zahtevek zavrne. Ko vložnik predloži zahtevane informacije, jih pristojni organ preuči in sprejme odločitev v 90 dneh. Če je pristojni organ vložil več zahtev za informacije, se 90-dnevno obdobje začne z datumom, ko vložnik predloži zadnje informacije. 3. Kadar se zahtevek za izdajo uvoznega dovoljenja predloži državi članici, ki ni država članica, v kateri ima vložnik sedež, sistem ICG obvesti pristojni organ države članice, v kateri ima vložnik sedež. 4. Kadar ima pristojni organ, ki prejme uradno obvestilo, v posesti kakršne koli informacije, za katere meni, da so pomembne za obravnavo zahtevka, te informacije prek sistema ICG posreduje pristojnemu organu, pri katerem se je predložil zahtevek za izdajo uvoznega dovoljenja. 5. Če se zahtevek ne predloži organu, pristojnemu za izdajo uvoznega dovoljenja v skladu s členom 4(1) Uredbe (EU) 2019/880, ga organ, ki prejme zahtevek, nemudoma posreduje ustreznemu pristojnemu organu.

Člen 10 Kontrole uvoznih dovoljenj 1. Pri izvajanju carinskih kontrol v skladu s členi 46 do 49 Uredbe (EU) št. 952/2013 carinski urad, pri katerem se vloži carinska deklaracija za uvoz predmetov kulturne dediščine, zagotovi, da predloženi predmeti ustrezajo predmetom, opisanim v uvoznem dovoljenju, in da se v carinski deklaraciji navede sklic na navedeno dovoljenje. 2. Kadar se predmeti kulturne dediščine dajo v postopek carinskega skladiščenja iz člena 240 Uredbe (EU) št. 952/2013, se oznaka tarifne uvrstitve predmetov v TARIC navede v carinski deklaraciji. 3. Kadar se predmeti kulturne dediščine dajo v postopek proste cone, kontrole iz odstavka 1 opravi pristojni carinski urad, pri katerem se predloži uvozno dovoljenje v skladu s členom 245(1) Uredbe (EU) št. 952/2013. Imetnik predmetov ob predložitvi predmetov carinskim organom navede oznako tarifne uvrstitve predmetov v TARIC.

POGLAVJE IV

PODROBNA UREDITEV ZA IZJAVO UVOZNIKA

Člen 11 Splošna načela 1. Izjave uvoznika se pripravijo na obrazcu, ki je v ta namen določen v sistemu ICG, v enem od uradnih jezikov države članice, v katero se bo predmet kulturne dediščine uvozil, in se predložijo carinskim organom. 2. Z izjemo novcev iz kategorije (e) dela C Priloge k Uredbi (EU) 2019/880 se za vsak predmet kulturne dediščine, ki se uvaža, pripravi ločena izjava uvoznika. V skladu s specifikacijami iz Priloge I k tej uredbi lahko ista izjava uvoznika zajema več kot en novec, ki ima enak apoen, sestavo materiala in poreklo. 3. Izjava uvoznika se pripravi in predloži za vsak nadaljnji ponovni uvoz istega predmeta kulturne dediščine, razen če se uporablja izvzetje iz člena 3(4)(a), (b) ali (c) Uredbe (EU) 2019/880.

Člen 12 Seznam dokazilnih listin o zakonitem izvoru, ki bi jih moral imeti deklarant v posesti 1. Izjava uvoznika vsebuje podpisano izjavo, s katero uvoznik prevzame odgovornost in izrecno navede, da je ravnal z vso potrebno skrbnostjo, da bi zagotovil, da se je predmet kulturne dediščine, ki ga namerava uvoziti, iz zadevne države izvozil zakonito. 2. Izjavi uvoznika se priložijo standardizirane informacije, ki dovolj podrobno opisujejo predmet kulturne dediščine, da ga lahko carinski organi identificirajo, vključno z barvnimi fotografijami predmetov kulturne dediščine z nevtralnim ozadjem v skladu s specifikacijami iz Priloge II. 3. Kadar zakoni in drugi predpisi zadevne države določajo, da za izvoz predmetov kulturne dediščine z njenega ozemlja velja obveznost pridobitve predhodnega dovoljenja, ima uvoznik v posesti ustrezna dovoljenja, ki jih je izdal pristojni javni organ zadevne države in ki potrjujejo, da je slednji ustrezno odobril izvoz zadevnega predmeta kulturne dediščine. Navedena dokumentacija se na zahtevo predloži carinskim organom. 4. Druge vrste dokumentov, ki bi jih imetnik predmetov lahko imel v posesti, da na zahtevo podpre svojo izjavo uvoznika, so med drugim lahko naslednje: (a) carinska dokumentacija, ki dokazuje preteklo gibanje predmetov kulturne dediščine; (b) računi o prodaji; (c) potrdila o zavarovanju; (d) prevozne listine; (e) poročila o stanju predmetov; (f) lastninske pravice, vključno z notarsko overjenimi ali ročno napisanimi oporokami, razglašenimi za veljavne po zakonih države, kjer so bile opredeljene; (g) izjave pod prisego izvoznika, prodajalca ali druge tretje osebe, ki so bile dane v tretji državi in v skladu z njeno zakonodajo ter pričajo o datumu, ko je predmet kulturne dediščine zapustil tretjo državo, v kateri je bil ustvarjen ali odkrit, ali o drugih dogodkih, ki podpirajo njegov zakoniti izvor; (h) izvedenske cenitve; (i) publikacije muzejev, katalogi razstav in članki v povezanem periodičnem tisku; (j) dražbeni katalogi, oglasi in drugo promocijsko prodajno gradivo; (k) fotografska ali kinematografska dokazila, ki podpirajo zakonitost izvoza predmeta kulturne dediščine iz zadevne države ali omogočajo ugotovitev, kdaj se je predmet tam nahajal ali kdaj je zapustil njeno ozemlje. 5. Dokumenti in drugi zapisi informacij iz odstavka 4 se prosto ocenijo na podlagi okoliščin in ob upoštevanju zaznanega tveganja nezakonite trgovine v vsakem posameznem primeru. 6. Carinski organ lahko od imetnika predmetov zahteva, da naloži uradne prevode dokumentov iz odstavkov 3 in 4 v uradnem jeziku zadevne države članice.

Člen 13 Kontrole izjav uvoznika 1. Pri izvajanju carinskih kontrol v skladu s členi 46 do 49 Uredbe (EU) št. 952/2013 carinski urad, pri katerem se vloži carinska deklaracija za uvoz predmetov kulturne dediščine, zagotovi, da deklarirani predmeti ustrezajo predmetom, opisanim v izjavi uvoznika, in da se v carinski deklaraciji navede sklic na navedeno izjavo. 2. Kadar se predmeti kulturne dediščine dajo v postopek carinskega skladiščenja, se oznaka tarifne uvrstitve predmetov v TARIC navede v carinski deklaraciji. 3. Kadar se predmeti kulturne dediščine dajo v postopek proste cone, kontrole iz odstavka 1 opravi carinski urad, pri katerem se predloži izjava uvoznika v skladu s členom 245(1) Uredbe (EU) št. 952/2013. Imetnik predmetov ob predložitvi predmetov carinskim organom navede oznako tarifne uvrstitve predmetov v TARIC.

POGLAVJE V

UREDITEV IN PODROBNA PRAVILA ZA ELEKTRONSKI SISTEM ZA UVOZ PREDMETOV KULTURNE DEDIŠČINE

Člen 14 Vzpostavitev sistema ICG Komisija: (a) razvije sistem ICG kot neodvisni modul sistema TRACES; (b) zagotovi delovanje, vzdrževanje, podporo in vse potrebne posodobitve ali razvoj sistema ICG; (c) ima dostop do vseh podatkov, informacij in dokumentov v sistemu ICG z namenom priprave letnih poročil ter za razvoj, delovanje in vzdrževanje sistema; (d) zagotovi medsebojno povezanost med sistemom ICG in nacionalnimi carinskimi sistemi prek okolja enotnega okenca Evropske unije za carino.

Člen 15 Kontaktne točke 1. Države članice in Komisija imenujejo kontaktne točke za upravljanje, usmerjanje razvoja, opredeljevanje prednostnih nalog in spremljanje pravilnega delovanja sistema ICG. 2. Kontaktna točka Komisije vodi in posodablja seznam vseh kontaktnih točk ter drugim kontaktnim točkam zagotavlja dostop do njega.

Člen 16 Uporaba številke EORI Imetniki predmetov kulturne dediščine, ki zaprosijo za uvozno dovoljenje ali predložijo izjavo uvoznika, za svojo identifikacijo uporabijo številko EORI.

Člen 17 Elektronska uvozna dovoljenja 1. Elektronski zahtevki za izdajo uvoznega dovoljenja se izpolnijo v skladu s podatkovnim slovarjem iz Priloge I in jih imetnik predmetov podpiše z elektronskim podpisom. 2. Elektronska uvozna dovoljenja podpiše odredbodajalec pristojnega organa z elektronskim podpisom, ožigosajo se z naprednim ali kvalificiranim elektronskim žigom pristojnega organa izdajatelja, nato pa jih sistem ICG ožigosa z naprednim ali kvalificiranim elektronskim žigom. 3. V postopku izdaje elektronskega uvoznega dovoljenja se s kvalificiranim elektronskim časovnim žigom označijo naslednji koraki: (a) predložitev zahtevka s strani imetnika predmetov; (b) vsaka zahteva pristojnega organa, da vložnik predloži manjkajoče ali dodatne informacije, v skladu s členom 4(6) Uredbe (EU) 2019/880; (c) vsaka predložitev dodatnih informacij ali dokumentov s strani vložnika na zahtevo pristojnega organa; (d) vsaka odločitev, ki jo v zvezi z zahtevkom sprejme pristojni organ; (e) iztek 90-dnevnega obdobja po prejemu popolnega zahtevka, v katerem pristojni organ ne sprejme odločitve.

Člen 18 Elektronske izjave uvoznika 1. Elektronske izjave uvoznika se pripravijo z uporabo sistema ICG v vsaj enem od uradnih jezikov države članice, v kateri se predmeti prvič dajo v enega od carinskih postopkov iz člena 2(3) Uredbe (EU) 2019/880. Pripravijo se v skladu s podatkovnim slovarjem iz Priloge I. 2. Elektronske izjave uvoznika podpiše imetnik predmetov s svojim elektronskim podpisom, sistem TRACES pa jih ožigosa z naprednim ali kvalificiranim elektronskim žigom.

Člen 19 Dostop do uvoznih dovoljenj, izjav uvoznika in splošnih opisov v sistemu ICG 1. Vsak imetnik predmetov ima v sistemu ICG dostop do svojih uvoznih dovoljenj, izjav uvoznika in splošnih opisov iz člena 4. 2. Carinski in pristojni organi imajo dostop do uvoznih dovoljenj, na podlagi katerih je bila sprejeta odločitev, izjav uvoznika in splošnih opisov iz člena 4. 3. Brez poseganja v pravico Komisije do dostopa na podlagi člena 14(c) organi, ki niso bili vključeni v obdelavo, pripravo ali pošiljanje podatkov, informacij ali dokumentov v sistem ICG, ali osebe, ki niso bile vključene v zadevne dejavnosti uvoza, nimajo dostopa do takih podatkov, informacij ali dokumentov. 4. Z odstopanjem od odstavka 3 lahko imetniki predmetov omogočijo dostop do svojih uvoznih dovoljenj, izjav uvoznika ali splošnih opisov iz člena 4 prek sistema ICG naslednjemu imetniku predmetov.

Člen 20 Skupno upravljanje 1. Komisija in države članice se štejejo za upravljavce podatkov za obdelavo osebnih podatkov, potrebnih za vzpostavitev, delovanje in vzdrževanje sistema ICG. 2. Komisija je odgovorna za: (a) določitev in izvajanje tehničnih sredstev v sistemu ICG za obveščanje posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, in za omogočanje, da uveljavljajo svoje pravice; (b) zagotavljanje varnosti obdelave; (c) določitev kategorij svojega osebja in zunanjih ponudnikov, ki se jim lahko odobri dostop do sistema; (d) sporočanje kakršnih koli kršitev varstva osebnih podatkov v okviru sistema ICG ter poročanje o njih Evropskemu nadzorniku za varstvo podatkov na podlagi člena 34 Uredbe (EU) 2018/1725 in posameznikom, na katere se nanašajo osebni podatki, na podlagi člena 35 navedene uredbe; (e) zagotavljanje, da so njeno osebje in zunanji ponudniki ustrezno usposobljeni za izvajanje svojih nalog znotraj sistema ICG v skladu z Uredbo (EU) 2018/1725. 3. Carinski in pristojni organi držav članic so odgovorni za: (a) zagotavljanje, da se pravice posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, uveljavljajo v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta (11) in to uredbo; (b) zagotavljanje varnosti in zaupnosti osebnih podatkov na podlagi oddelka 2 poglavja IV Uredbe (EU) 2016/679; (c) imenovanje osebja in strokovnjakov, ki se jim odobri dostop do sistema ICG; (d) zagotavljanje, da so osebje in strokovnjaki, ki dostopajo do sistema ICG, ustrezno usposobljeni za izvajanje svojih nalog v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 in, kadar je to ustrezno, Direktivo (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta (12). 4. Komisija in države članice sklenejo dogovor o skupnem upravljanju v obliki sporazuma najpozneje tri leta po začetku veljavnosti te uredbe.

Člen 21 Posodobitev seznamov imenovanih carinskih uradov Države članice posodabljajo sistem ICG s seznami carinskih uradov, pristojnih za obravnavo uvoza predmetov kulturne dediščine v skladu s členom 6 Uredbe (EU) 2019/880.

Člen 22 Razpoložljivost elektronskih sistemov 1. Komisija in države članice sklenejo operativne sporazume o določitvi praktičnih zahtev za razpoložljivost in uspešnost sistema ICG ter za neprekinjeno poslovanje. 2. Sistem ICG je stalno na voljo, razen v naslednjih primerih: (a) v posebnih primerih v zvezi z uporabo elektronskega sistema, ki so določeni v sporazumih iz odstavka 1 ali, če takih sporazumov ni, na nacionalni ravni; (b) v primeru višje sile.

Člen 23 Dogovorjeni postopek ob nepredvidenih dogodkih 1. Kontaktne točke sistema ICG vzdržujejo spletni javni repozitorij, ki vsebuje zapisljivo elektronsko predlogo za vse dokumente, ki se lahko izdajo v sistemu ICG. 2. Če sistem ICG ali ena od njegovih funkcij ni na voljo več kot osem ur, lahko uporabniki uporabijo zapisljivo elektronsko predlogo iz odstavka 1. 3. Države članice določijo svoje nacionalne operativne podrobnosti za predložitev izjav uvoznika in obdelavo zahtevkov za izdajo uvoznih dovoljenj, kadar koli sistem ICG ni na voljo. 4. Ko je sistem ICG ali predhodno nerazpoložljiva funkcija ponovno na voljo, operatorji uporabijo dokumente, ustvarjene v skladu z odstavkom 2, za zapis istih informacij v sistem.

Člen 24 Varnost sistema ICG 1. Države članice in Komisija pri razvoju, vzdrževanju in uporabi sistema ICG vzpostavijo in vzdržujejo ustrezno varnostno ureditev za njegovo učinkovito, zanesljivo in varno delovanje. Prav tako zagotovijo, da so vzpostavljeni ukrepi za preverjanje vira podatkov in za varstvo podatkov pred nevarnostjo nepooblaščenega dostopa, izgube, spremembe ali uničenja. 2. Vsak vnos, sprememba in izbris podatkov se zabeleži, pri čemer se navedejo razlogi za to obdelavo, točen čas in oseba, ki je postopek izvedla. 3. Države članice se obveščajo med seboj, pa tudi Komisijo in po potrebi zadevni subjekt o vseh dejanskih ali domnevnih kršitvah varnosti sistema ICG.

POGLAVJE VI

KONČNE DOLOČBE

Člen 25 Začetek veljavnosti Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od datuma iz člena 16(2)(b) Uredbe (EU) 2019/880.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 24. junija 2021 Za Komisijo predsednica Ursula VON DER LEYEN

(1) UL L 151, 7.6.2019, str. 1.

(2) Uredba (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (UL L 269, 10.10.2013, str. 1).

(3) Uredba (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu in o razveljavitvi Direktive 1999/93/ES (UL L 257, 28.8.2014, str. 73).

(4) Izvedbeni sklep Komisije (EU) 2015/1506 z dne 8. septembra 2015 o določitvi specifikacij v zvezi s formati naprednih elektronskih podpisov in naprednih elektronskih žigov, ki jih priznajo organi javnega sektorja v skladu s členoma 27(5) in 37(5) Uredbe (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu (UL L 235, 9.9.2015, str. 37).

(5) Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL L 295, 21.11.2018, str. 39).

(6) Člen 8 Uredbe Sveta (ES) št. 116/2009 z dne 18. decembra 2008 o izvozu predmetov kulturne dediščine (UL L 39, 10.2.2009, str. 1).

(7) Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/2446 z dne 28. julija 2015 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o podrobnih pravilih v zvezi z nekaterimi določbami carinskega zakonika Unije (UL L 343, 29.12.2015, str. 1).

(8) Uredba (EU) 2017/625 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2017 o izvajanju uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, da se zagotovi uporaba zakonodaje o živilih in krmi, pravil o zdravju in dobrobiti živali ter zdravju rastlin in fitofarmacevtskih sredstvih, ter o spremembi uredb (ES) št. 999/2001, (ES) št. 396/2005, (ES) št. 1069/2009, (ES) št. 1107/2009, (EU) št. 1151/2012, (EU) št. 652/2014, (EU) 2016/429 in (EU) 2016/2031 Evropskega parlamenta in Sveta, uredb Sveta (ES) št. 1/2005 in (ES) št. 1099/2009 ter direktiv Sveta 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES in 2008/120/ES ter razveljavitvi uredb (ES) št. 854/2004 in (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 89/608/EGS, 89/662/EGS, 90/425/EGS, 91/496/EGS, 96/23/ES, 96/93/ES in 97/78/ES ter sklepa Sveta 92/438/EGS (UL L 95, 7.4.2017, str. 1).

(9) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju in razveljavitvi Direktive 2004/18/ES (UL L 94, 28.3.2014, str. 65).

(10) Uredba Sveta (ES) št. 1186/2009 z dne 16. novembra 2009 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti (UL L 324, 10.12.2009, str. 23).

(11) Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL L 119, 4.5.2016, str. 1).

(12) Direktiva (EU) 2016/680 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov, ki jih pristojni organi obdelujejo za namene preprečevanja, preiskovanja, odkrivanja ali pregona kaznivih dejanj ali izvrševanja kazenskih sankcij, in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Okvirnega sklepa Sveta 2008/977/PNZ (UL L 119, 4.5.2016, str. 89).