Na podlagi ocene programa za stabilnost v skladu s členom 5(1) Uredbe (ES) št. 1466/97 Svet meni, da je makroekonomski scenarij, na katerem temeljijo proračunske napovedi v programu, na splošno verjeten za leto 2013, leta 2014 in pozneje pa se lahko v primerjavi s pomladansko napovedjo služb Komisije iz leta 2013 pojavijo nekatera negativna tveganja. Čeprav bo glede na napovedi v programu za stabilnost rast v obdobju 2014–2016 nižja v primerjavi s pomladansko napovedjo služb Komisije iz leta 2013, slednja temelji na predpostavki nespremenjene politike in zato ne upošteva fiskalne konsolidacije, ki bo potrebna za dosego proračunskih ciljev v programu za stabilnost. Cilj proračunske strategije iz programa za stabilnost je znižati javnofinančni primanjkljaj pod referenčno vrednost 3 % BDP do leta 2016. Konsolidacija temelji zlasti na omejevanju odhodkov z znižanjem deleža odhodkov v obdobju 2012–2016 za 3,7 odstotne točke in tudi na nekaterih ukrepih za povečanje prihodkov. Na podlagi (preračunanega) strukturnega salda (5) znaša v programu za stabilnost načrtovano letno izboljšanje strukturnega primanjkljaja za leta od 2013 do 2016 1,2 %, 0,4 %, 0,9 % oziroma 0,9 % BDP. Po zmanjšanju čezmernega primanjkljaja program za stabilnost potrjuje srednjeročni cilj strukturno uravnoteženega proračunskega položaja, ki naj bi bil dosežen do leta 2018. Srednjeročni cilj je ambicioznejši od zahtev iz Pakta za stabilnost in rast. Predvidena hitrost prilagoditve v strukturnem smislu v obdobju 2017–2018 predstavlja zadosten napredek pri doseganju srednjeročnega cilja. V programu za stabilnost je predvideno, da bo delež javnega dolga najvišji leta 2016, nato pa se bo predvidoma začel zmanjševati.

Potek prilagoditve primanjkljaja in dolga je odvisen od negativnih tveganj. Ukrepi, na katerih temeljijo cilji glede primanjkljaja, niso dovolj podrobno opredeljeni, zlasti na regionalni ravni. Za leto 2016 program za stabilnost ne vsebuje nobenih ukrepov, veljavnost prejšnjih začasnih ukrepov pa je podaljšana samo do leta 2014. V zvezi z načrtovanimi prihranki zaradi reforme lokalne uprave obstajajo znatna tveganja glede izvajanja. Poleg tega obstajajo negotovosti glede gospodarskih razmer, stanja na trgu dela in finančnega položaja ter gibanja prihodkov v okviru dolgotrajnih velikih makroekonomskih neravnotežij. Polno izvajanje sprejete reforme predčasnega upokojevanja in dogovor o dejavniku vzdržnosti bi ublažila tveganja za sistem socialne varnosti. Dodatno tveganje izhaja iz pogojnih obveznosti, ki so povezane s shemami/jamstvi za zavarovanje premoženja. Dosežen je bil velik napredek pri poročanju o izvrševanju proračuna, vendar obstajajo možnosti za bolj pregledno in pravočasno izvajanje preventivnih in zmanjševalnih mehanizmov zakona o proračunski stabilnosti. Manjka sistematično in pravočasno poročanje o zaostalih plačilih na ravni države, zaradi velike količine katerih je bila potrebna ad hoc shema za poplačila. Vzpostavitev neodvisnega fiskalnega sveta zaostaja za časovnim načrtom. Predlagan pregled pravil o indeksaciji za vse javne prihodke in odhodke bi omogočil proračunske prihranke ter boljšo odzivnost cen na gospodarske razmere. Nacionalni program reform priznava tudi potrebo po nadaljnjem izboljšanju stroškovne učinkovitosti odhodkov za zdravstveno varstvo in farmacevtske izdelke, na primer s pregledom referenčnih cen in centralizacijo nabave farmacevtskih izdelkov ali razširitvijo doplačil.