IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2019/244

z dne 11. februarja 2019

o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz biodizla s poreklom iz Argentine

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (1) (v nadaljnjem besedilu: osnovna uredba) in zlasti člena 15 Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1 Začetek

(1) Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija) je 31. januarja 2018 na podlagi člena 10 Uredbe (EU) 2016/1037 začela protisubvencijsko preiskavo v zvezi z uvozom biodizla s poreklom iz Argentine (v nadaljnjem besedilu: zadevna država) v Evropsko unijo. Obvestilo o začetku je objavila v Uradnem listu Evropske unije (2) (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o začetku).

(2) Komisija je preiskavo začela na podlagi pritožbe, ki jo je 18. decembra 2017 v imenu proizvajalcev vložil Evropski odbor za biodizel (v nadaljnjem besedilu: Evropski odbor za biodizel ali pritožnik). Pritožnik predstavlja približno 70 % celotne proizvodnje biodizla v Uniji. Pritožba je vsebovala dokaze o subvencioniranju in posledični grožnji škode, ki so zadostovali za začetek preiskave.

(3) Komisija je pred začetkom protisubvencijske preiskave v skladu s členom 10(7) osnovne uredbe uradno obvestila argentinsko vlado (3), da je prejela pravilno dokumentirano pritožbo, in jo povabila na posvetovanje. Argentinska vlada je sprejela povabilo na posvetovanje, ki je bilo 24. januarja 2018. Med posvetovanji in poznejšimi izmenjavami mnenj z argentinsko vlado so se ustrezno upoštevale pripombe argentinske vlade. Kljub temu sporazumne rešitve ni bilo mogoče doseči.

(4) Komisija je po objavi obvestila o začetku prejela pripombe argentinske zbornice za biodizel (Cámara Argentina de Biocombustibles, v nadaljnjem besedilu: zbornica CARBIO) v zvezi z začetkom. Zbornica CARBIO je v svojih pripombah navedla, da argentinska industrija biodizla ni subvencionirana in da uvoz argentinskega biodizla ne pomeni, da industrijo Unije ogroža znatna škoda.

(5) Komisija je, kar zadeva dokaze o subvencioniranju v začetni fazi, dala na voljo javno različico pritožbe in predložila svojo analizo dokazov, ki so bili na voljo v navedeni fazi, v memorandumu o zadostnosti dokazov, na podlagi katerega se je preiskava začela.

(6) Kar zadeva dokaze o grožnji škode, je zbornica CARBIO trdila, da pritožnik ni predložil zadostnih dokazov v zvezi z merili iz člena 8(8) osnovne uredbe, zlasti o znatnem povečanju uvoza, prosto razpoložljivi zmogljivosti v Argentini in cenovnem učinku uvoza iz Argentine. Vendar so trditve zbornice CARBIO večinoma temeljile na preveč pesimističnih ocenah razvoja argentinskega izvoza v letu 2018, ki ga je zbornica ocenila na 480 000 ton za celotno leto 2018 v vse države sveta, ne da bi utemeljila ta podatek o majhni količini, ki je bila za 70 % manjša od ustrezne količine za leti 2016 in 2017 (4). Ob tako majhni količini uvoz iz Argentine domnevno ni predstavljal grožnje škode za industrijo Unije. Komisija je proučila dokaze iz pritožbe (na podlagi dejanskega uvoza do avgusta 2017 in ocen za leto 2018, ki so temeljile na podatkih o proizvodnji iz poročila globalne informacijske mreže za kmetijstvo (GAIN (5))) in ki so kazali veliko višjo ocenjeno raven uvoza. Kar zadeva proizvodno zmogljivost, je zbornica CARBIO potrdila, da v Argentini dejansko močno presega domačo potrošnjo, in sicer za več kot 3 milijone ton.

(7) V skladu s tem so bile te trditve zavrnjene.

1.2 Registracija uvoza

(8) Pritožnik je 21. februarja 2018 vložil zahtevo za registracijo uvoza biodizla s poreklom iz Argentine v skladu s členom 24(5) osnovne uredbe. Komisija je 24. maja 2018 objavila Izvedbeno uredbo (EU) 2018/756 (v nadaljnjem besedilu: uredba o registraciji) (6), s katero je za uvoz biodizla s poreklom iz Argentine od 25. maja 2018 obvezna registracija.

(9) Zainteresirane strani so v odziv na zahtevo po registraciji predložile pripombe, ki jih je Komisija obravnavala v uredbi o registraciji. Komisija je imela na voljo zadostne dokaze, ki upravičujejo potrebo po registraciji uvoza.

(10) V skladu s členom 24(5) osnovne uredbe je za uvoz zadevnega izdelka obvezna registracija, da se, če bi ugotovitve na podlagi rezultatov preiskave pripeljale do uvedbe izravnalnih dajatev ter če so izpolnjeni potrebni pogoji, v skladu z veljavnimi pravnimi predpisi navedene dajatve na registrirani uvoz lahko obračunajo retroaktivno.

(11) Komisija je po objavi uredbe o registraciji prejela pripombe argentinske vlade in zbornice CARBIO v zvezi s tem.

(12) Pripombe argentinske vlade so se nanašale na trditev, da Komisija ni zagotovila zadostnih dokazov o subvencioniranju in ni dokazala, da je škodo industriji Unije v razmeroma kratkem obdobju povzročil množični uvoz argentinskega biodizla.

(13) Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 5 do 7, je Komisija menila, da je imela na začetku preiskave zadostne dokaze o subvencioniranju in grožnji škode. Poleg tega je Komisija v uvodni izjavi 14 uredbe o registraciji navedla dokaze o velikem povečanju uvoza biodizla iz Argentine v absolutnem smislu in v smislu tržnega deleža v obdobju od avgusta 2017 do marca 2018, kar bi lahko dokazovalo obstoj znatne škode proti koncu obdobja preiskave. Zato so bile te trditve zavrnjene.

1.3 Obdobje preiskave in obravnavano obdobje

(14) Preiskava subvencioniranja in škode je zajela obdobje od 1. januarja 2017 do 31. decembra 2017 (v nadaljnjem besedilu: obdobje preiskave). Preiskava trendov, pomembnih za oceno škode, je vključevala obdobje od 1. januarja 2014 do konca obdobja preiskave (v nadaljnjem besedilu: obravnavano obdobje).

1.4 Zainteresirane strani

(15) Komisija je v obvestilu o začetku pozvala zainteresirane strani, naj se ji javijo, če želijo sodelovati v preiskavi. Poleg tega je o začetku preiskave posebej obvestila pritožnika, druge znane proizvajalce Unije, znane proizvajalce izvoznike in argentinsko vlado, znane uvoznike, dobavitelje in uporabnike, trgovce in tudi združenja, za katera je znano, da jih to zadeva, ter jih povabila k sodelovanju.

(16) Zainteresirane strani so imele možnost, da izrazijo pripombe o začetku preiskave in zahtevajo zaslišanje pred Komisijo in/ali pooblaščencem za zaslišanje v trgovinskih postopkih.

1.5 Vzorčenje

(17) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da bo morda izbrala vzorec zainteresiranih strani v skladu s členom 27 osnovne uredbe.

1.5.1 Vzorčenje proizvajalcev Unije

(18) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da je izbrala začasni vzorec proizvajalcev Unije. Vzorec je izbrala na podlagi največje reprezentativne proizvodnje, ki jo je bilo mogoče v razpoložljivem času ustrezno preiskati.

(19) Začasni vzorec je vključeval tri proizvajalce Unije in predstavljal široko geografsko razpršenost. Vzorčeni proizvajalci Unije so predstavljali 19 % celotnega obsega proizvodnje industrije Unije. Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo pripombe glede začasnega vzorca.

(20) Utemeljene pripombe o začasnem vzorcu je prejela od zbornice CARBIO, družbe Greenergy Fules Limited in pritožnika. V uvodnih izjavah od 310 do 313 je navedena podrobnejša analiza teh pripomb.

(21) Zato je Komisija v začasnem vzorcu nadomestila enega od proizvajalcev Unije z drugim. V končnem vzorcu so bili trije proizvajalci Unije iz treh držav članic. Predstavljal je več kot 23 % proizvodnje Unije.

1.5.2 Vzorčenje uvoznikov

(22) Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec, je nepovezane uvoznike pozvala, naj zagotovijo informacije, določene v obvestilu o začetku.

(23) Dva nepovezana uvoznika sta predložila zahtevane informacije in se strinjala z vključitvijo v vzorec. Zaradi majhnega števila nepovezanih uvoznikov se je Komisija odločila, da vzorčenje ni potrebno.

1.5.3 Vzorčenje proizvajalcev izvoznikov v Argentini

(24) Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in bi v tem primeru izbrala vzorec, je vse proizvajalce izvoznike v Argentini pozvala, naj ji pošljejo informacije iz obvestila o začetku. Poleg tega je argentinske organe pozvala, naj navedejo morebitne druge proizvajalce izvoznike, ki bi jih zanimalo sodelovanje v preiskavi, in/ali vzpostavijo stik z njimi.

(25) Devet proizvajalcev iz zadevne države je zagotovilo zahtevane informacije in se strinjalo z vključitvijo v vzorec. Komisija je eno družbo izključila iz vzorca, saj v obdobju preiskave ni izvažala biodizla v Unijo. Preostalih osem družb ali skupin družb je v obdobju preiskave predstavljalo 100 % izvoza v Unijo. Komisija je v skladu s členom 27(1)(b) osnovne uredbe na podlagi največjega reprezentativnega obsega izvoza v Unijo, ki bi ga bilo razumno mogoče preiskati v razpoložljivem času, izbrala vzorec, v katerem so naslednje tri skupine proizvajalcev izvoznikov: — skupina Renova (Molinos Agro SA, Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Vicentin SAIC), Argentina, — skupina T6 (Aceitera General Deheza SA, Bunge Argentina SA), Argentina, — Louis Dreyfus Commodities (v nadaljnjem besedilu: LDC) Argentina SA, Argentina.

(26) Vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov so v obdobju preiskave predstavljale 84 % celotnega izvoza zadevnega izdelka v Unijo.

(27) Komisija se je v skladu s členom 27(2) osnovne uredbe z vsemi znanimi zadevnimi proizvajalci izvozniki in argentinsko vlado posvetovala o izbiri vzorca. V zvezi s predlaganim vzorcem ni prejela pripomb.

1.5.4 Individualna preiskava

(28) Noben od proizvajalcev izvoznikov, ki niso bili vključeni v vzorec, ni zahteval individualne preiskave na podlagi člena 27(3) osnovne uredbe.

1.6 Izpolnjeni vprašalniki in preveritveni obiski

(29) Komisija je vprašalnike poslala argentinski vladi, trem vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov, trem vzorčenim proizvajalcem Unije in dvema nepovezanima uvoznikoma, ki sta se javila.

(30) Izpolnjene vprašalnike je prejela od argentinske vlade, vseh vzorčenih skupin proizvajalcev izvoznikov, vseh vzorčenih proizvajalcev Unije, vendar samo enega od dveh sodelujočih nepovezanih uvoznikov.

(31) Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so se ji zdele potrebne za določitev subvencije, posledične grožnje škode in interesa Unije. V prostorih argentinskih ministrstev za živilskopredelovalno industrijo, zunanje zadeve, proizvodnjo in obdavčenje je bil opravljen preveritveni obisk, pri katerem so sodelovali tudi uradniki iz drugih ustreznih ministrstev. Preveritveni obiski so potekali tudi v prostorih naslednjih bank: Banco de Córdoba, Banco de la Provincia de Buenos Aires, Banco de la Ciudad de Buenos Aires, Banco Central de la República Argentina in Banco de la Nación Argentina.

(32) Preveritveni obiski v skladu s členom 26 osnovne uredbe so bili opravljeni v prostorih Evropskega odbora za biodizel in naslednjih družb: proizvajalci Unije: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., El Grao (Castellón) in Barcelona, Španija, — Saipol, Grand-Couronne, Francija, — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Leipzig, Nemčija; vzorčeni proizvajalci izvozniki v Argentini: — skupina Renova: — Molinos Agro SA, Buenos Aires, — Oleaginosa Moreno Hermanos SACIFIyA, Buenos Aires, — Vicentin SAIC, Buenos Aires; — skupina T6: — Aceitera General Deheza SA (AGD), Buenos Aires, — Bunge Argentina SA, Buenos Aires, — LDC Argentina SA, Buenos Aires.

1.7 Neuvedba začasnih ukrepov in naknadni postopek

(33) Ker je Komisija menila, da je treba zbrati dodatne informacije o razvoju dogodkov po obdobju preiskave, ki bi lahko dodatno potrdile njene predhodne ugotovitve in pojasnile interes Unije, se je odločila, da v tem primeru ne bo uvedla začasnih ukrepov.

(34) Komisija je 21. septembra 2018 z informativnim dokumentom, v katerem so opisane njene predhodne ugotovitve, obvestila vse zainteresirane strani, da za uvoz biodizla s poreklom iz Argentine v Unijo ne bodo uvedene začasne izravnalne dajatve. Šest držav članic (Francija, Španija, Bolgarija, Poljska, Portugalska in Romunija) je 8. oktobra 2018 od Komisije zahtevalo uvedbo začasnih izravnalnih ukrepov v tej zadevi. Komisija je z dopisom z dne 10. oktobra 2018 potrdila, da preiskava poteka in da bodo proučena nova dejstva (zlasti razvoj dogodkov takoj po obdobju preiskave).

(35) Več zainteresiranih strani je predložilo pisna stališča o informativnem dokumentu. Zaslišanje je bilo odobreno vsem stranem, ki so to zahtevale, vključno s pooblaščencem za zaslišanje.

(36) Po razkritju informativnega dokumenta je Komisija prejela pripombe argentinske vlade, zbornice CARBIO, vseh vzorčenih skupin proizvajalcev izvoznikov in Evropskega odbora za biodizel.

(37) Komisija je nadaljevala zbiranje in preverjanje vseh informacij, ki so bile po njenem mnenju potrebne za oblikovanje dokončnih ugotovitev. Informacije so zlasti vključevale, vendar niso bile omejene na dodatne izpolnjene vprašalnike, ki so jih poslali Evropski odbor za biodizel in vzorčeni proizvajalci Unije v zvezi z razvojem dogodkov po obdobju preiskave, podatke o uvozu biodizla v Unijo po obdobju preiskave in podatke, ki so jih zagotovile zainteresirane strani po razkritju informativnega dokumenta.

(38) Komisija je 3. decembra 2018 vsem stranem razkrila bistvena dejstva in premisleke, na podlagi katerih je nameravala uvesti dokončno izravnalno dajatev na uvoz zadevnega izdelka v Unijo. Za vse strani je bil določen rok, v katerem so lahko predložile pripombe glede dokončnega razkritja.

(39) Po končnem razkritju so Evropski odbor za biodizel, COPA (Odbor profesionalnih kmetijskih organizacij), Cogeca (Splošna konfederacija kmetijskih zadrug v Evropski uniji) in Evropsko združenje za oljnice pozdravili namero Komisije o uvedbi dokončne izravnalne dajatve na uvoz zadevnega izdelka v Unijo.

2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

2.1 Zadevni izdelek

(40) Zadevni izdelek so monoalkilni estri maščobnih kislin in/ali parafinska plinska olja, pridobljena s sintezo in/ali hidrotretiranjem, nefosilnega izvora, splošno znana kot „biodizel“, v čisti obliki ali mešanici, s poreklom iz Argentine (v nadaljnjem besedilu: zadevni izdelek).

(41) Preiskava je pokazala, da je biodizel, ki se proizvaja v Argentini, izključno sojin metilni ester (v nadaljnjem besedilu: SME), pridobljen iz sojinega olja, medtem ko je biodizel, ki se proizvaja v Uniji, večinoma metilni ester iz oljne ogrščice (v nadaljnjem besedilu: RME), vendar pa se proizvaja tudi iz drugih surovin, vključno z odpadnimi in deviškimi olji.

(42) SME in RME spadata v kategorijo metil estrov maščobnih kislin. Izraz „ester“ se nanaša na transesterifikacijo rastlinskih olj, natančneje na združitev olja z alkoholom, s čimer se ustvari biodizel, kot stranski produkt pa glicerin. Izraz „metil“ se nanaša na metanol, tj. najbolj običajen alkohol, ki se uporablja v tem procesu.

(43) Biodizel iz SME se lahko uporablja v čisti obliki, vendar se običajno meša, preden se uporablja v Uniji. SME se meša, ker v čisti obliki ne izpolnjuje evropskega standarda EN 14214, kar zadeva jodovo in cetansko število. Razlog za mešanje SME z RME je, da ima SME točko mašenja hladnega filtra pri višji temperaturi („Cold Filter Plugging Point“, v nadaljnjem besedilu: CFPP) kot RME in zato njegova uporaba v čisti obliki v zimskih mesecih v mrzlih območjih Evropske unije ni primerna.

(44) Mešanice biodizla in mineralnega dizla se v bistvu uporabljajo v sektorju prevoza kot gorivo za dizelske motorje cestnih vozil, kot so avtomobili, tovornjaki in avtobusi, ter tudi za vlake. Biodizel v čisti obliki ali kot mešanica z mineralnimi dizli se lahko uporablja tudi kot gorivo za ogrevanje v domačih, komercialnih ali industrijskih kotlih ter kot gorivo za generatorje za proizvodnjo električne energije. Obstajajo poskusi za uvedbo biodizla v letalskem prometu, da bi se zmanjšale emisije CO2 letalske industrije.

(45) Zadevni izdelek se trenutno uvršča pod oznake KN ex 1516 20 98 (oznake TARIC 1516209821, 1516209829 in 1516209830), ex 1518 00 91 (oznake TARIC 1518009121, 1518009129 in 1518009130), ex 1518 00 95 (oznaka TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (oznake TARIC 1518009921, 1518009929 in 1518009930), ex 2710 19 43 (oznake TARIC 2710194321, 2710194329 in 2710194330), ex 2710 19 46 (oznake TARIC 2710194621, 2710194629 in 2710194630), ex 2710 19 47 (oznake TARIC 2710194721, 2710194729 in 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (oznake TARIC 3824999210, 3824999212 in 3824999220), 3826 00 10 in ex 3826 00 90 (oznake TARIC 3826009011, 3826009019 in 3826009030).

2.2 Podobni izdelek

(46) V preiskavi je bilo ugotovljeno, da imajo naslednji izdelki enake osnovne fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter so namenjeni enakim osnovnim uporabam: (a) zadevni izdelek; (b) izdelek, ki se proizvaja in prodaja na domačem trgu Argentine; (c) izdelek, ki ga v Uniji proizvaja in prodaja industrija Unije.

(47) Komisija se je odločila, da so navedeni izdelki zato podobni izdelki v smislu člena 2(c) osnovne uredbe.

2.3 Trditve glede obsega izdelka

(48) Komisija ni prejela trditev glede obsega izdelka.

3. SUBVENCIONIRANJE

3.1 Subvencije in programi subvencij, ki spadajo v obseg sedanje preiskave

(49) Komisija je na podlagi razpoložljivih informacij, vključno z informacijami iz pritožbe, obvestila o začetku in izpolnjenih vprašalnikov Komisije, preiskala domnevno subvencioniranje argentinske vlade prek naslednjih programov subvencij: (1) podpora vlade za industrijo biodizla, tudi z zagotavljanjem soje za plačilo, nižje od primernega; (2) vladni nakup domačega biodizla za plačilo, višje od primernega, (sporazum o dobavi biodizla); (3) zagotavljanja posojil in financiranja izvoza po preferenčnih pogojih ter preferenčnih posojil Narodne banke Argentine (Banco de la Nación Argentina, v nadaljnjem besedilu: BNA); (4) opustitve ali neizterjave prihodka vlade, kot so na primer pospešena amortizacija za proizvajalce biodizla na podlagi zakona o biogorivih iz leta 2006, oprostitev in odlog predpostavljenega minimalnega davka od dohodka za proizvajalce biodizla na podlagi zakona iz leta 2006 o biogorivih ter (5) davčnih oprostitev na ravni provinc in občin: (a) davčnih oprostitev na ravni province, ki jih je zagotovila provinca Cordoba; (b) davčnih oprostitev na ravni province, ki jih je zagotovila provinca Buenos Aires; (c) sistema province Santiago del Estero za spodbujanje in industrijski razvoj (PSPID) – Zakon province št. 6.750; (d) dogovora o občinskih davkih med družbo Louis Dreyfus Argentina in občino General Lagos; (e) odstotnega znižanja davčne stopnje v skladu s „Pacto Fiscal“ (Odlok št. 14/1994); (f) oprostitve plačila davka na nepremičnine v skladu z industrijskim zakonom province Santa Fe: oprostitve plačila davka na nepremičnine v skladu z Zakonom province št. 8.478/1979 (člen 4) o spodbujanju industrije; (g) davčnih oprostitev na ravni province, ki jih je zagotovila provinca Santa Fe; (h) oprostitve plačila upravne takse v provinci Santa Fe na podlagi člena 183.29; (i) oprostitve plačila prometnih davkov za izvoz v provinci Santa Fe na podlagi člena 127.

3.2 Podpora vlade za industrijo biodizla, tudi z zagotavljanjem soje za plačilo, nižje od primernega

3.2.1 Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe

(50) Komisija je obvestila argentinsko vlado, da bo pri proučevanju obstoja in obsega domnevne podpore, dodeljene industriji biodizla, tudi z zagotavljanjem soje za plačilo, nižje od primernega, morda morala uporabiti razpoložljiva dejstva v skladu s členom 28(1) osnovne uredbe.

(51) Poleg tega je Komisija ob začetku postopka od argentinske vlade zahtevala, naj zagotovi kontaktne podatke (imena, naslove in elektronske naslove) vseh družb, ki dobavljajo glavno surovino (sojo) za proizvodnjo zadevnega izdelka. Argentinska vlada ni zagotovila teh kontaktnih podatkov.

(52) Ker ni prejela odgovora na to vprašanje, je argentinski vladi 17. aprila 2018 poslala zahtevo za dodatne informacije v zvezi z informacijami, povezanimi z največjimi proizvajalci/dobavitelji soje, ki zagotavljajo surovine argentinskim proizvajalcem biodizla.

(53) Glede na veliko število družb, ki zagotavljajo glavno surovino za zadevni izdelek, je Komisija v duhu dobrega sodelovanja in da bi zbrala vsaj nekaj ustreznih podatkov za preiskavo, omejila svojo zahtevo na podatke samo desetih najpomembnejših proizvajalcev/dobaviteljev soje.

(54) Komisija za večino od teh proizvajalcev/dobaviteljev surovin za proizvodnjo zadevnega izdelka ni prejela popolnih informacij. Dejansko je prejela samo informacije proizvajalcev biodizla, ki sami proizvajajo sojino olje (in ne pridelujejo soje). Od desetih največjih pridelovalcev soje ni prejela zahtevanih informacij. Ker teh informacij nima, je Komisija menila, da ni prejela bistvenih informacij v zvezi s tem vidikom preiskave.

(55) Poleg tega je Komisija zahtevala morebitne razpoložljive informacije za leta 2014, 2015 in 2016 ter za obdobje preiskave, ki so se, kot je navedeno v prejšnji uvodni izjavi, zahtevale za tiste ponudnike soje, v katerih argentinska vlada nima deleža ali ni največji delničar. Te informacije so bile potrebne za oceno, ali sta dobavitelj soje in proizvajalec biodizla nepovezana, povezana ali del istega subjekta. Komisija je zahtevala dokaze, da je argentinska vlada poskušala navezati stik s temi dobavitelji ali sporočiti Komisiji, kako bi lahko pridobila te informacije (npr. prek ustreznih združenj). Argentinska vlada ni vključila zahtevanih informacij ali kakršnih koli dokazov o svojih poskusih, da bi se sploh obrnila na te dobavitelje.

(56) Argentinska vlada je v svojem odgovoru z dne 15. februarja 2018 sporočila, da bi podatke, ki jih je zahtevala Komisija za pridelovalce soje, lahko predložili štirje organi, med drugim združenje ACSOJA (Asociación de la Cadena de la Soja Argentina) in zbornica CARBIO. Službe Komisije so se sestale z obema organoma med preveritvenim obiskom v Argentini, vendar niso prejele podatkov o dobaviteljih soje. Pri drugih dveh organih (7) zaradi omejenega časa, ki je bil na voljo, ni bil opravljen inšpekcijski pregled. Združenje ACSOJA in zbornica CARBIO sta bila izbrana za inšpekcijski pregled, ker je pri njima obstajala največja verjetnost, da bosta lahko pomagala pri preiskavi.

(57) Med sestankom z združenjem ACSOJA so predstavniki Komisije postavili številna vprašanja o razmerah na trgu soje v Argentini, odnosu tega združenja s proizvajalci biodizla na področju dobave in vplivu izvoznega davka na njegovo dejavnost. Predstavnik združenja ACSOJA ni zagotovil smiselnega odgovora na ta vprašanja niti podrobnih podatkov in dokazov, koristnih za preiskavo. Jasno je bilo, da je združenje ACSOJA le zastopalo druge predstavniške organe v vrednostni verigi soje in ni moglo odgovoriti na podrobne poizvedbe ali dati službam Komisije informacij, ki so se zahtevale v vprašalniku v zvezi s pridelavo soje.

(58) Poleg tega se je združenje ACSOJA med preveritvenim obiskom zavezalo, da bo poslalo sporočila za javnost v zvezi z izvoznim davkom na sojo in o svoji nadaljnji proizvodnji. Komisija ni nikoli prejela takih sporočil za javnost.

(59) Ker je zbornica CARBIO združenje proizvajalcev biodizla, Komisiji ni mogla zagotoviti zahtevanih podrobnosti o pridelovalcih soje.

(60) Zato argentinska vlada v zvezi z domnevnim vladnim zagotavljanjem soje za plačilo, nižje od primernega, ni zagotovila potrebnih informacij in dokazov, ki jih je zahtevala Komisija v svojem vprašalniku, dopisu z dne 17. aprila 2018 in med preveritvenim obiskom.

(61) Zaradi nezadostnega sodelovanja Komisija ni mogla zbrati vseh informacij, ki so po njenem mnenju pomembne za njene ugotovitve v tej preiskavi. Natančneje, Komisija ni mogla pridobiti informacij in podatkov o trgu pridelovalcev soje, vplivu vladnih ukrepov (kot je izvozni davek na sojo) na njihovo ravnanje in tudi dobavo soje proizvajalcem biodizla.

(62) Te informacije so vključevale ravnanje in odločitve pridelovalcev soje pred uvedbo in različnimi spremembami izvoznega davka in drugih podobnih omejevalnih ukrepov ter po njih, njihove strategije pridelave in možnost preusmeritve na alternativne kmetijske rastline, razpoložljivost ornih zemljišč in dostop do njih, lastnosti in dinamiko trga, kar zadeva razlikovanje med velikimi družbami in MSP, prodajne in trženjske kanale ter strategije za njihove domače in izvozne trge, cene in politike oblikovanja cen na njihovih domačih in izvoznih trgih, vpliv mednarodne cene na njihove politike oblikovanja cen, konkurenčni položaj na domačem in izvoznih trgih, njihovo dobičkonosnost skozi leta, vpliv morebitne presežne zmogljivosti in strategije kopičenja zalog, uvoz in izvoz njihovih glavnih strank na domačem trgu in tujih trgih, vključno z vlogo industrije drobilnikov soje in dodano vrednostjo, ki jo ta dosega, pa tudi konkurenčnim položajem industrije drobilnikov v Argentini in na mednarodnih trgih.

(63) Poleg tega so službe Komisije med preveritvenim obiskom, v nasprotju s trditvami argentinske vlade iz izpolnjenega vprašalnika, ugotovile, da se je izkazalo, da je imela argentinska vlada v lasti enega od ponudnikov soje za industrijo biodizla, tj. družbo YPF (8). Vendar, ker je družba YPF le ena od več sto dobaviteljev soje za industrijo biodizla, informacije, ki jih je predložila ta ponudnica, niso zadostovale za določitev ravnanja preostalih dobaviteljev soje za industrijo biodizla. Zlasti družba YPF soje ne prideluje, ampak jo sprejema kot plačilo za svoja gnojila in gorivo ter jo nato prodaja na argentinskem domačem trgu. Zato ni reprezentativna za pridelovalce soje, ki oskrbujejo industrijo biodizla.

(64) Ker Komisija od argentinske vlade ni prejela informacij o nasprotnem, se je glede svojih ugotovitev v zvezi s tistimi vidiki preiskave, ki so v skladu s členom 28 osnovne uredbe, delno oprla na razpoložljiva dejstva.

(65) Po razkritju informativnega dokumenta je argentinska vlada ponovno ugovarjala trditvi, da ni v celoti sodelovala v zvezi z informacijami, ki so se zahtevale od pridelovalcev soje, in se sklicevala na svoj dopis z dne 20. julija 2018. Tudi zbornica CARBIO je trdila, da je Komisija nepravilno navedla, da argentinska vlada ni sodelovala.

(66) Komisija je ponovno zatrdila, da argentinska vlada ni zagotovila kontaktnih podatkov za pridelovalce soje in da je zagotovila le delne informacije za proizvajalce sojinega olja. Združenje ACSOJA in zbornica CARBIO nista zagotovila informacij, ki jih je Komisija zahtevala v vprašalniku, niti na sestanku, ki je bil organiziran z njima. Poleg tega se je na teh sestankih izkazalo, da predstavnik združenja ACSOJA ni znal odgovoriti na podrobna tehnična vprašanja ter da je zbornica CARBIO združenje proizvajalcev biodizla in ne pridelovalcev soje.

(67) Komisija je sklenila, da argentinska vlada, kar zadeva njeno domnevno podporo industriji biodizla, zlasti z različnimi ukrepi, vključno z zagotavljanjem soje za plačilo, nižje od primernega, ni zagotovila potrebnih informacij in dokazov, ki jih je zahtevala Komisija v svojem vprašalniku, dopisu z dne 17. aprila 2018 in med preveritvenim obiskom. Zato se je morala Komisija opreti na razpoložljiva dejstva v zvezi s tem vidikom preiskave.

(68) Ker argentinska vlada ni zagotovila podatkov o prodaji pridelovalcev soje v Argentini, se je Komisija oprla na podatke, ki so jih zagotovili vzorčeni proizvajalci izvozniki o domači ceni soje. Poleg tega se je Komisija oprla na javno dostopne informacije v zvezi z zaupanjem in ukazovanjem argentinske vlade pridelovalcem soje, naj sojo prodajajo na domačem trgu za plačilo, nižje od primernega, in namero argentinske vlade, da podpre industrijo biodizla s tem in drugimi povezanimi ukrepi.

(69) Po dokončnem razkritju sta argentinska vlada in zbornica CARBIO ponovno pokazali svoje nestrinjanje z uporabo razpoložljivih dejstev s strani Komisije v skladu s členom 28 osnovne uredbe. Trdili sta, da je uporaba razpoložljivih dejstev upravičena le, če zainteresirana stran ne zagotovi „potrebnih informacij“, ki so nujne za oblikovanje specifične ugotovitve. Po navedbah argentinske vlade in zbornice CARBIO Komisija ni nikoli dokazala, da so bile zahtevane informacije nujno potrebne za oblikovanje specifične ugotovitve v tej zadevi, in je prezrla dejstvo, da zahtevane informacije argentinski vladi niso bile na voljo ali so bile strogo zajete v zakonodaji o davčni tajnosti.

(70) Komisija je v svojem sporočilu za argentinsko vlado podrobno pojasnila razloge, zakaj je potrebovala podrobnejše informacije o pridelovalcih soje in proizvajalcih sojinega olja. Trditev argentinske vlade in zbornice CARBIO, da argentinska vlada ni mogla zagotoviti teh informacij, ni bila podprta z dokazi, da je bilo res tako ali da je imela Komisija na voljo druga razumna sredstva za pridobitev takih informacij. Zahtevane informacije so take narave, da je Komisija lahko domnevala, da so bile te informacije v lasti argentinske vlade in/ali zbornice CARBIO ali vsaj, da je imela argetinska vlada regulativni nadzor nad pridelovalci soje in proizvajalci sojinega olja in bi lahko zahtevala te informacije. Komisija je prav tako pričakovala boljše sodelovanje pridelovalcev soje in proizvajalcev sojinega olja, če bi z njimi stopila v stik argentinska vlada neposredno in/ali v tesnem sodelovanju s Komisijo.

3.2.2 Analiza

(71) Pritožnik je zatrjeval, da obstaja podpora argentinske vlade za industrijo biodizla z različnimi ukrepi. Zlasti je trdil, da je argentinska vlada izvajala politiko uvajanja visokih izvoznih davkov in drugih predpisov v zvezi s sojo in sojinim oljem, ki je ključna surovina za proizvodnjo biodizla v Argentini. Pri tem je argentinska vlada po navedbah pritožnika zagotovila, da je cena surovin za proizvodnjo biodizla ostala precej nižja od svetovnih cen.

(72) Kot je navedeno v memorandumu Komisije o zadostnosti dokazov (9), je Komisija menila, da so bili izvozni davki eno od orodij, ki jih je argentinska vlada razvila, da bi pridelovalcem soje in proizvajalcem sojinega olja dajala navodila za pomoč argentinski industriji biodizla. V tej preiskavi je Komisija proučila sklop ukrepov, ki jih je sprejela argentinska vlada, da bi umetno podprla argentinsko industrijo biodizla.

(73) Za ugotovitev obstoja subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, morajo biti prisotni trije elementi: (a) finančni prispevek ali dohodkovna/cenovna podpora, (b) ugodnost in (c) specifičnost (člen 3 osnovne uredbe) (10).

(74) Da bi Komisija oblikovala zaključek o prvem elementu, je proučila, ali je sklop ukrepov, ki jih je sprejela argentinska vlada, vodil do finančnega prispevka v obliki zagotavljanja soje argentinskim proizvajalcem izvoznikom biodizla s strani vlade za plačilo, nižje od primernega, v skladu s členom 3(1)(a) osnovne uredbe, in/ali sklop ukrepov, ki jih je sprejela argentinska vlada, spada v kategorijo dohodkovne/cenovne podpore industrije biodizla, v skladu s členom 3(1)(b) osnovne uredbe.

3.2.2.1 Finančni prispevek

(75) Komisija je na začetku ugotovila, da so vse vzorčene družbe kupovale sojo na domačem trgu od povezanih ali nepovezanih družb ter jo predelovale v sojino olje in nato v biodizel. Vzorčeni proizvajalci izvozniki niso kupovali sojinega olja za nadaljnjo predelavo v biodizel, saj so sami drobili sojo v sojino olje kot vmesni korak za proizvodnjo biodizla. Zato se analiza v naslednjih pododdelkih osredotoča na vprašanje, ali je argentinska vlada zagotavljala sojo (in ne sojinega olja) za plačilo, nižje od primernega.

(76) V drugi alinei člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe je navedeno, da finančni prispevek obstaja, če vlada: zaupa ali ukaže zasebnemu organu, da opravi eno ali več vrst funkcij, opisanih v točkah (i), (ii) in (iii), ki so običajno zaupane vladi, in se ta praksa dejansko ne razlikuje od običajnih praks vlad; vrsta funkcij, opisanih v členu 3(1)(a)(iii) osnovne uredbe, se pojavi, „kadar vlada dobavi blago ali storitve, ki niso splošna infrastruktura, ali kupi blago“. Te določbe temeljijo na odstavkih (iii) in (iv) člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ter bi jih bilo treba razlagati in uporabljati ob upoštevanju ustrezne sodne prakse STO.

(77) Posebna skupina STO je v zadevi ZDA – omejitve izvoza odločila, da morajo zaradi običajnega pomena besed „pooblastilo“ in „navodilo“ iz člena 1.1(a)(1)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ukrepi vlade vključevati pojem delegiranja (v primeru pooblastitve) ali ukaza (v primeru navodil) (11). Zavrnila je „argument vzroka in posledice“ ZDA ter prosila za izrecne in pozitivne ukrepe v smislu delegiranja ali ukaza (12).

(78) Vendar je pritožbeni organ v poznejši zadevi menil, da je zamenjava besed „pooblastilo“ in „navodilo“ z „delegiranjem“ in „ukazom“ kot standard preveč toga (13). Po mnenju pritožbenega organa se „pooblastilo“ pojavi, kadar vlada zasebnemu organu naloži odgovornost, „navodilo“ pa se nanaša na primere, kadar vlada nad zasebnim organom izvaja pooblastila (14).

(79) Vlada v obeh primerih uporablja zasebni organ kot pooblaščenca za izvršitev finančnega prispevka, pri čemer bi se „v večini primerov […] pričakovalo, da pooblastilo ali navodilo, dano zasebnemu organu, vključuje neko obliko grožnje ali spodbude“ (15). Hkrati članice v skladu z odstavkom (iv) člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ne smejo uvesti izravnalnih ukrepov za izdelke, „kadar vlada zgolj izvaja svoje splošne regulativne pristojnosti“ (16) ali kadar ima posredovanje vlade „lahko ali pa tudi ne določen učinek zgolj na podlagi navedenih dejanskih okoliščin in uveljavljanja proste izbire akterjev na zadevnem trgu“ (17). Pooblastitev in dajanje navodil pomenita „aktivnejšo vlogo vlade in ne zgolj spodbude“ (18).

(80) Poleg tega STO ni menila, da „prepuščanje proste presoje zasebnemu organu je nujno v nasprotju s tem, da se takemu zasebnemu organu da pooblastilo ali navodilo […] Čeprav lahko obstajajo primeri, ko ima zasebni organ tako široko polje proste presoje, da ni mogoče ustrezno sklepati, da mu je bilo dano pooblastilo ali navodilo (naj izvede določeno nalogo), je to dejstvo/dokaz, ki ga je treba obravnavati za vsak primer posebej“ (19).

(81) V skladu z navedenimi odločitvami STO ni mogoče enačiti vseh ukrepov vlade, na podlagi katerih se lahko podelijo ugodnosti, s finančnim prispevkom na podlagi člena 3 osnovne uredbe in člena 1.1(a) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih. Obstajati morajo dokazi o politiki ali programu vlade za spodbujanje industrije v preiskavi (v zadevnem primeru industrije biodizla/biogoriv) z izvajanjem pooblastil nad javnimi ali zasebnimi organi ali dodelitvijo odgovornosti tem organom (v tem primeru pridelovalcem soje) za zagotavljanje soje industriji biodizla za plačilo, ki je nižje od primernega.

(82) Na kratko, zadevne odločitve STO določajo, da: (i) bi se moralo ugotavljanje, ali obstaja „finančni prispevek“ iz člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih, osredotočati na naravo vladnih ukrepov in ne na učinke ali rezultate vladnih ukrepov (20). Z drugimi besedami, dobro je znano, da vlade posredujejo na trgu kot regulatorji ter pri tem povzročajo učinke na trg in udeležence na trgu. V tem smislu lahko na primer vlada zakonito uvede izvozne davke, da bi ustvarjala prihodke v primeru zelo konkurenčnega primarnega proizvoda na mednarodnih trgih. Nasprotno uvedba omejitev izvoza ni upravičena, če postane očitno, da je uporaba takega instrumenta skupaj z drugimi mehanizmi za ohranjanje blaga na domačem trgu in izvajanje pritiska na dobavitelje, da prodajajo po cenah, nižjih od tržnih cen, del širše sheme, ki jo je vlada ustvarila za podpiranje določene industrije ali sklopa industrij, da bi povečala svojo konkurenčnost. Zato je narava ukrepa vlade, vključno z njegovim okvirom, ciljem in namenom, pomembna pri ocenjevanju elementa „finančnega prispevka“; (ii) „pooblastilo“ ali „navodilo“ vključuje izrecno in pritrdilno dejanje, namenjeno določeni strani v zvezi z določeno nalogo ali dolžnostjo, kar se zelo razlikuje od razmer, v katerih vlada posreduje na trgu na določen način, kar lahko vodi do določenega rezultata ali ne, glede na dejanske okoliščine in uveljavljanje proste izbire s strani akterjev na zadevnem trgu. Nazadnje, ključno vprašanje, ki se skriva za pojmoma pooblastilo ali navodilo, je, ali je zadevno ravnanje, tj. finančni prispevek v obliki zagotavljanje blaga za plačilo, nižje od primernega, mogoče pripisati vladi ali je še vedno svobodna izbira zasebnih udeležencev na trgu glede na dogajanje na trgu, kot so regulativne omejitve (21); (iii) člen 1.1(a)(1)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih je v bistvu določba proti izogibanju, zato mora biti za ugotovitev pooblastila ali navodila izpolnjen pogoj, da vlada prenese odgovornost na zasebni organ ali izvaja pooblastila nad zasebnim organom za izvršitev finančnega prispevka. V večini primerov bi se pričakovalo, da pooblastilo ali navodilo, dano zasebnemu organu vključuje neko obliko grožnje ali spodbude, ki bi se lahko uporabila kot dokaz pooblastila ali navodila (22). Vendar pa imajo vlade verjetno na voljo druga sredstva za izvajanje pooblastil nad zasebnim organom, pri čemer so nekatera od njih lahko „bolj prefinjena“ od ukaza ali morda ne vključujejo enake stopnje prisile (23); (iv) med vladnim aktom in ravnanjem zasebnega organa mora biti „dokazljiva povezava“ (24). Ni razloga, zakaj primer vladnega zaupanja ali ukazovanja ne bi smel temeljiti na posrednih dokazih (kot so implicitna in neformalna dejanja delegiranja ali ukaza), če ima dokazno vrednost in je utemeljen (25). V zvezi s tem so dokazi o nameri vlade, da podpre industrijo na koncu proizvodne verige (npr. prek javno objavljenih politik ali odločitev vlade ali drugih vladnih ukrepov), ali obstoju drugih vladnih ukrepov, ki zagotavljajo določen rezultat na trgu (npr. omejitev izvoza skupaj z vladnim ukrepom, ki udeležencem na trgu, za katere veljajo take omejitve, preprečuje, da bi kopičili zaloge svojih izdelkov), lahko pomembni za ugotavljanje obstoja „finančnega prispevka“ iz člena 1.1(a)(1)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih (zlasti kot posredni način, s katerim vlada zagotavlja blago, kot je določeno v pododstavku (iii)). V nekaterih okoliščinah lahko„smernice“ vlade pomenijo ukazovanje (26). Lahko se upošteva tudi obstoj določenih učinkov na trgu (kot je znižanje cen), skupaj z vsemi drugimi razpoložljivimi dokazi, vključno z možnostjo predvidevanja takih učinkov v določenem okviru. Nazadnje, zasebni organ se lahko, odvisno od okoliščin, odloči, da ne bo opravil naloge, za katero mu je bilo dano pooblastilo ali navodilo, kljub možnim negativnim posledicam, ki lahko sledijo. Vendar to samo po sebi ne izraža, da zasebnemu organu ni bilo dano pooblastilo ali navodilo (27).

(83) Komisija je v skladu s to sodno prakso zelo natančno proučila značilnosti posredovanja argentinske vlade (ali posredovanje argentinske vlade vključuje pooblastilo ali navodilo, dano pridelovalcem soje?), značilnosti pooblaščenih organov (ali so pridelovalci soje zasebni organi v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe?), in delovanje organov, ki jim je bilo dano pooblastilo ali navodilo (ali so pridelovalci soje, ki jim je bilo dano pooblastilo ali navodilo, zagotavljali sojo argentinski industriji biodizla za plačilo, nižje od primernega, in s tem delovali kot pooblaščenec argentinske vlade?). Poleg tega je Komisija preverila, ali bi bila opravljena naloga navadno v pristojnosti vlade (ali je zagotavljanje soje družbam proizvajalkam sojinega olja v Argentini za plačilo, nižje od primernega, običajna dejavnost vlade?) in ali se taka naloga res ne razlikuje od praks, ki jih vlade običajno uporabljajo (ali se dejansko zagotavljanje soje s strani pridelovalcev res razlikuje od tistega, kar bi vlada storila sama?).

3.2.2.2 Pooblastilo ali navodilo argentinske vlade, dano pridelovalcem soje

(84) Komisija je ob upoštevanju sodne prakse STO z uvodnih izjav od 77 do 82 najprej analizirala, ali je podpora argentinske vlade argentinski industriji biodizla dejansko cilj vladne politike in ne zgolj „stranski učinek“ izvajanja splošnih regulativnih pristojnosti. V preiskavi je bilo zlasti preučeno, ali so bila ugotovljena izkrivljanja cen del ciljev vlade ali pa so bile nižje cene soje „nenameren“ stranski produkt splošnih vladnih predpisov. Zato je Komisija v skladu z ugotovitvami iz uvodne izjave 64 sklenila, da bo pri ugotavljanju, ali je argentinska vlada dala pooblastilo ali navodilo pridelovalcem soje, delno uporabila razpoložljiva dejstva.

(85) Več dokumentov kaže, da si je argentinska vlada izrecno prizadevala za podporo in razvoj industrije biodizla kot političnega cilja, zlasti s prizadevanjem za znižanje domače cene surovin (soje) in s tem za zagotovitev finančnega prispevka za proizvodnjo biodizla.

(86) Ta podpora se zagotavlja z več ukrepi, ki jih je mogoče pripisati argentinski vladi (vključno z izvoznimi davki na sojo, subvencijami za pridelovalce soje, da še naprej pridelujejo in prodajajo na domačem trgu proizvajalcem biodizla, protiukrepi za pridelavo drugih žit, na primer z uvedbo izvoznih kvot, in javnimi izjavami za spodbujanje pridelovalcev soje, naj ne ustavijo pridelave, ampak še vedno prodajajo na domačem trgu (28)). Ti ukrepi, čeprav so bili od uvedbe leta 1994 (29) večkrat spremenjeni, se stalno uporabljajo, da bi se, kot je sama navedla argentinska vlada v zakonodaji (glej uvodne izjave od 89 do 100), znižale domače cene soje glede na rast svetovnih cen in da bi prispevali k razvoju verige dodane vrednosti v Argentini, ki med drugim vključuje industrijo biodizla.

(87) Izvozni davki na sojo so pomembno orodje, ki ga argentinska vlada uporablja za podpiranje industrije biodizla. Po navedbah OECD argentinska vlada zlasti prek svojega sistema izvoznih davkov uvaja „višje stopnje za surovine ali proizvajalce surovin, medtem ko se za končne izdelke uporabljajo nižje stopnje. […] Cenovna prednost, zagotovljena domačim industrijam na koncu proizvodne verige, lahko izkrivlja in zmanjša konkurenco na domačem in tujih trgih“ (30). Poleg tega je Mednarodna agencija za obnovljivo energijo (IRENA) v poročilu za Argentino, navedla, da „so diferencirani izvozni davki za biogoriva v primerjavi z drugimi izdelki, pridobljenimi iz enake surovine, spodbujali izvoz biogoriv, zlasti biodizla“ (31). Svetovna banka je navedla, da argentinska vlada zaračunava visoke izvozne davke, ki imajo za posledico „znižanje stroškov surovin na domačem trgu in spodbujanje izvoza biodizla“ (32).

(88) Argentinska vlada je trdila, da se nobena od objav OECD, agencije IRENA in Svetovne banke ni sklicevala na izrecni cilj argentinske vlade, da podpre argentinsko industrijo biodizla. Vendar argentinska vlada ni nasprotovala pravilnosti citatov, ki jih je našla Komisija. V nasprotju z argentinsko vlado je Komisija menila, da analize iz navedenih objav podpirajo njene ugotovitve, da argentinska vlada izrecno podpira argentinsko industrijo biodizla.

(89) V Argentini se izvozni davek za sojo uporablja od leta 1994 in je določen na 3,5 %. Kot bo razvidno iz vseh sprememb zakonodaje, opisanih v uvodnih izjavah od 91 do 100, so ukrepi za prilagoditev izvoznega davka na stopnjo, višjo od začetne, izrazili izrecen cilj argentinske vlade glede znižanja domačih cen v okviru rastočih cen na svetovnem trgu. Argentinska vlada je med preiskavo trdila, da se izvozni davek na sojo in sojino olje uporablja zaradi povečevanja prihodkov. Kljub več zahtevam Komisije argentinska vlada ni predložila dokumentov, ki bi podkrepili to trditev.

(90) Poleg tega v nobenem od zakonodajnih aktov od leta 2002, povezanih s prilagoditvami izvoznega davka na sojo, sojino olje ali biodizel, ni kot razlog za stopnjo izvoznega davka navedeno povečanje prihodkov. Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 91 do 100, je v teh zakonodajnih aktih navedeno, da je namen izvoznega davka spodbujati dobavitelje soje, da bi še naprej prodajali na domačem trgu po cenah, nižjih od mednarodnih cen. Zato argentinska vlada ne uporablja izvoznih davkov na sojo kot ukrepa za povečanje davčnega prihodka, ampak za podpiranje razvoja domače industrije biodizla.

(91) Po izjavi o izrednih razmerah (33) se je izvozni davek z Resolucijo št. 11/2002 (34) zvišal s 3,5 % leta 2002 na 13,5 %. Ta resolucija vsebuje naslednjo izjavo: „upoštevajo se tudi učinki vseh morebitnih znatnih sprememb mednarodnih cen kmetijske proizvodnje“ (dodan poudarek), kar kaže, da je bil ta ukrep sprejet zaradi vplivanja na domačo tržno ceno soje v primerjavi s ceno na svetovnem trgu.

(92) Z Resolucijo št. 35/2002 (35), v kateri je navedeno, da „Zakon št. 22415 omogoča uvedbo uvoza blaga za potrošnjo, da se domače cene ustalijo, dokler ne dosežejo primernih stopenj, in da se ohrani ponudba, ki zadovoljuje potrebe na domačem trgu“, se je stopnja v istem letu dodatno zvišala s 13,5 % na 23,5 %. Glede na pravno besedilo so bili ti ukrepi prehodne narave in naj bi se uporabljali začasno, dokler bi obstajali trenutni splošni gospodarski pogoji. Vendar se ti izvozni davki še vedno uporabljajo, njihova stopnja pa je podobna, kot je bila v času izrednih razmer, medtem ko je bil za druga žita izvozni davek določen na 0 % (36).

(93) Leta 2007 so v Argentini začeli delovati prvi veliki proizvajalci biodizla. V navedenem letu je argentinska vlada objavila dve resoluciji o zvišanju izvoznega davka na sojo s 23,5 % na 27,5 % (37) in nato še dodatno na 35 % (38). V obeh resolucijah je kot razlog za dodatni izvozni davek navedeno, da so izdelki, zajeti v teh resolucijah (večinoma izdelki, povezani s sojo), poleg povečanja domačega in mednarodnega povpraševanja namenjeni novim produktivnim uporabam, pri čemer so kot primer izrecno navedena biogoriva.

(94) Poleg tega je v Resoluciji št. 10/2007 (39) izrecno navedeno, da „so se mednarodne cene žit bistveno zvišale […] uvedba dodatnih izvoznih dajatev na številne zgoraj navedene vrste blaga se šteje za primerno“ (dodan poudarek).

(95) V Resoluciji št. 369/2007 (40) je nadalje izrecno navedeno, da je treba zvišati izvozni davek, da bi se „znižale domače cene, utrdile izboljšave na področju razdelitve dohodka in spodbujala dodana vrednost“ (dodan poudarek).

(96) Argentinska vlada je leta 2008 z Resolucijo št. 125/2008 (41) določila formulo za izračun fiksnega zneska izvoznega davka, ki je odvisen od ravni uradne cene FOB, ki jo dnevno določa vlada (ministrstvo za kmetijske dejavnosti).

(97) V Resoluciji št. 125/2008 je bila navedena naslednja politika: „Mednarodne cene žit in oljnic so se v zadnjih letih bistveno zvišale, pri čemer obstaja velika nestanovitnost stopenj spremenljivosti znotraj posameznih let. Nadaljevanje takega scenarija bi lahko negativno vplivalo na gospodarstvo kot celoto, kot so višje domače cene , manj pravična porazdelitev bogastva in vse večja negotovost glede naložbenih odločitev v kmetijstvu in živinoreji. Predlagana sprememba sheme izvoznih dajatev, ki se uporablja za ključno podskupino žit in oljnic, je ustrezno orodje za rešitev navedenih težav.“ (dodan je poudarek).

(98) Argentinska vlada je leta 2008 z Resolucijo št. 64/2008 (42) ponovno spremenila formulo za izračun izvoznega davka in ponovno izrecno navedla cilj svoje politike: „Namen sheme variabilnih izvoznih davkov je zmanjšati vpliv zvišanja mednarodnih cen žitnih zrn in oljnic ter njihovih stranskih proizvodov na domače cene in tako prispevati k boljši porazdelitvi dohodka.“ (dodan je poudarek).

(99) Argentinska vlada je leta 2012 objavila skupno resolucijo, v kateri je bilo navedeno, da Argentina sprejema številne javne politike za okrepitev nacionalne industrije biodizla, zlasti na podlagi sprejetja Zakona št. 26.093. V skupni resoluciji je nadalje navedeno, da so izvozne dajatve na biodizel in mešanice biodizla skladne z izvoznimi dajatvami, ki se uporabljajo za druge stranske proizvode v sektorju oljnic, ob upoštevanju diferenciranih stroškov proizvodnje in ohranjanju razlike, tako da je bila dejanska stopnja za biodizel nižja od stopnje za njegovo glavno surovino, s čimer se je v Argentini spodbujala dodana vrednost in s tem zagotavljala pomoč za spodbujanje razvoja industrije biodizla (43).

(100) Čeprav je novoizvoljena argentinska vlada ob koncu leta 2015 odpravila izvozni davek na druge zrnate kmetijske rastline, je izvozni davek na sojo ostal visok. V Odloku št. 133/2015 (44) o določitvi odprave izvoznega davka na pšenico in prilagoditvi deleža izvoznega davka na sojo na 30 % je bil naveden naslednji cilj politike: „V primeru soje in njenih stranskih proizvodov povečanje zasajene površine in rekordna letina v preteklih sezonah nista preprečila upadanja konkurenčnosti in dobičkonosnosti njene celotne povezane vrednostne verige“ (dodan poudarek). Vrednostna veriga se v tem primeru med drugim nanaša na industrijo biodizla.

(101) Argentinska vlada in zbornica CARBIO sta po razkritju informativnega dokumenta ponovili svojo trditev, da je očitno, da je kakršen koli učinek izvoznih davkov, ki se uporabljajo za sojo, na proizvodnjo biodizla, če tak učinek sploh obstaja, v najboljšem primeru stranski učinek ukrepa pobiranja prihodkov.

(102) Komisija se s to izjavo ni strinjala. Odlokov iz uvodnih izjav od 91 do 100 ni mogoče šteti za „zgolj izjave politike“. Ta zakonodaja na več mestih izraža namero argentinske vlade, da podpre industrijo biodizla, medtem ko v odlokih, v nasprotju s prepričanji argentinske vlade, kot namen izvoznega davka na sojo ni navedeno pobiranje prihodkov. Nobeden od zakonodajnih aktov, ki jih je argentinska vlada predstavila v svoji predložitvi, se ni nanašal na funkcijo zbiranja prihodkov za izvozni davek na sojo.

(103) Argentinska vlada z uvedbo izvoznih davkov na sojo postavlja argentinske pridelovalce soje v ekonomsko nerazumen položaj, ki jih spodbuja k prodaji blaga na domačem trgu po nižji ceni, kot bi jo lahko dosegli brez teh izvoznih davkov. Zato so prikrajšani za racionalno odločitev in spodbujeni k temu, da upoštevajo cilj politike, na katerem temelji izvozni davek.

(104) Ta nerazumen položaj se je še okrepil z drugimi omejitvami izvoza, kot so izvozne kvote na kmetijske proizvode z izjemo soje v obdobju 2006–2015, odvračanje od izvoza drugih kmetijskih rastlin in usmerjanje pridelovalcev v nadaljnjo pridelavo soje (v nasprotju z drugimi žiti) ter dodatno znižanje domačih cen. Pridelovalci soje so prav tako še naprej proizvajali in prodajali svoje proizvode lokalno, saj kopičenje zalog pri tem kmetijskem proizvodu ni primerno in ga srednjeročno do dolgoročno ni mogoče ohranjati.

(105) Po razkritju informativnega dokumenta je argentinska vlada trdila, da 10 let ni bilo izvoznih kvot na koruzo in pšenico. Vendar je Komisija ugotovila, da je bila ta izjava vsebinsko netočna. Resolucija št. 543/2008 (45) je izrecno urejala določanje največjih količin izvoza, med drugim pšenice in koruze. Ta ukrep je veljal do konca leta 2015 (46).

(106) Poleg tega je argentinska vlada leta 2009 uvedla začasno prepoved uvoza soje, pri čemer je navedla, da bi morala imeti uporaba domačih surovin prednost pred uvoženimi, saj bi to zagotovilo dodano vrednost tega argentinskega izdelka na mednarodnem trgu, in da začasni uvoz lokalno proizvedenih surovin izkrivlja ta cilj (47). Argentinska vlada je leta 2012 vzpostavila „register za pooblaščene pridelovalce soje“ in odpravila prepoved uvoza (48). Vendar je bil do nadaljnjih sprememb tega registra leta 2016 uvoz soje v Argentino še vedno močno otežen (49). Prepoved uvoza skupaj z izvoznim davkom na sojo potrjuje, da je cilj politike argentinske vlade spodbuditi razvoj popolnoma domače industrije biodizla, vključno z lokalnimi sestavinami v dobavni verigi. Prepoved ustvarja umetno proizvodnjo soje v Argentini, ki jo usmerja vlada in je namenjena domači potrošnji, kar zagotavlja zadovoljevanje lokalnega povpraševanja po soji na podlagi lokalne ponudbe, usmerjene v doseganje navedenih ciljev politike.

(107) Poleg tega je dolgo obdobje omejitev izvoza za druge kmetijske rastline povzročilo bistveno povečano pridelavo soje, tj. tako imenovano „sojización“ (50), v argentinskem kmetijstvu. Tudi po odpravi izvoznih kvot leta 2015 (51) se pridelava soje ni bistveno zmanjšala v primerjavi z drugimi kmetijskimi rastlinami in je ostala dokaj stabilna, glej graf 1 v nadaljevanju: Graf 1 Pridelava soje, koruze in pšenice v Argentini glede na leto spravila pridelka Pridelava (v mio ton) Soja Koruza Pšenica 2000/01 2001/02 2002/03 2003/04 2004/05 2005/06 2006/07 2007/08 2008/09 2009/10 2010/11 2011/12 2012/13 2013/14 2014/15 2015/16 2016/17 2017/18 Vir: http://datosestimaciones.magyp.gob.ar/.

(108) Poleg tega je argentinska vlada leta 2017 v okviru načrta Belgrano (52) objavila resolucijo, v kateri je bil opredeljen sistem spodbud za pridelovalce soje (53). Načrt Belgrano je bil pripravljen leta 2016 kot načrt za razvoj infrastrukture in industrije v desetih argentinskih severnih provincah, ki so že od nekdaj manj razvite kot drugi deli države. S to resolucijo je bila zagotovljena finančna spodbuda za pridelovalce soje v desetih najmanj razvitih provincah v Argentini (54) za obdobje od 1. marca do 31. avgusta 2017, s čimer se je pridelovalce dodatno usmerjalo v pridelavo soje in prispevalo k večji domači ponudbi soje v korist razvoja industrije biodizla.

(109) Komisija je menila, da je argentinska vlada glede na razpoložljive dokaze prevzela „dejavnejšo vlogo od zgolj spodbujanja“, kot je zahteval pritožbeni organ (55). Ukrepi, ki jih je sprejela argentinska vlada, omejujejo svobodo delovanja pridelovalcev soje, saj v praksi omejujejo njihovo poslovno odločanje glede tega, po kakšni ceni naj prodajajo svoje izdelke.

(110) To jim onemogoča, da bi čim bolj povečali svoje prihodke, ki bi jih lahko ustvarili, če ne bi bilo izvoznega davka na sojo (npr. z izvažanjem izdelkov, da bi izkoristili višje cene, ali z zvišanjem domačih cen) in drugih podobno omejujočih ukrepov.

(111) To je dodatno podprto z Odlokom št. 133/2015 in Odlokom št. 640/2016, s katerima je argentinska vlada sprejela posebne ukrepe, da bi pomagala industriji soje ter z njo povezani vrednostni verigi doseči preobrat pri upadanju konkurenčnosti in dobičkonosnosti njene celotne povezane vrednostne verige. Argentinska vlada torej spodbuja ali usmerja pridelovalce soje, da ohranijo proizvodnjo za oskrbovanje domačega trga, čeprav bi razumni dobavitelj v primeru odvračanja od izvoza prilagodil svojo proizvodnjo in cene.

(112) Zato argentinska vlada s temi ukrepi spodbuja pridelovalce soje, naj zadržijo sojo v Argentini, ker je ne morejo prodajati po višjih cenah, ki bi prevladovale v Argentini brez teh ukrepov.

(113) V tem smislu argentinska vlada proizvajalce surovin „pooblašča“ ali jim „da navodilo“, da dobavljajo blago domačim uporabnikom soje, tj. proizvajalcem biodizla, za plačilo, nižje od primernega. Pridelovalci soje so odgovorni za ustvarjanje umetnega, razdrobljenega, nizkocenovnega domačega trga v Argentini.

(114) Z drugimi besedami, argentinska vlada pri uporabi opisanega sklopa ukrepov ve, kako se bodo pridelovalci soje odzvali na ukrepe in kakšne bodo posledice teh ukrepov. Čeprav lahko pridelovalci soje nekoliko zmanjšajo svojo domačo proizvodnjo, da se odzovejo na izvozne davke in druge omejevalne ukrepe, dokazi kažejo, da se proizvodnja ni niti ustavila niti se ni močno zmanjšala (glej preglednico 1, podrobneje razloženo v uvodni izjavi 139). Komisija je ugotovila, da je to rezultat dejstva, da je argentinska vlada pridelovalcem soje dala pooblastilo in navodilo, naj nadaljujejo pridelavo in še naprej izvažajo.

(115) Kot je pojasnjeno, bo sektor pridelave soje še naprej zmerno prilagajal pridelavo, posledica česar bodo nižje domače cene. V tem smislu se učinki določijo predhodno, ne naknadno, in zato niso „nenamerni“. Obstaja jasna „dokazljiva povezava“ med politiko in ravnanjem vključenih zasebnih organov, ki delujejo kot pooblaščenci argentinske vlade in izvajajo njeno politiko zagotavljanja soje industriji biodizla za plačilo, nižje od primernega.

(116) Argentinska vlada je sama priznala, da je sklop njenih ukrepov uspešen pri doseganju navedenega cilja politike, tj. zagotavljanju podpore industriji biodizla. Argentinska vlada je v skupni resoluciji, navedeni spodaj, ki jo je objavila leta 2012, navedla, da sprejete javne politike vključujejo različne mehanizme za spodbujanje industrije biodizla. Poleg tega je navedla, da to pojasnjuje uspeh, ki ga kaže ta proizvodni sektor, v katerem bruto marže za njegovo glavno surovino v fazi predelave presegajo 25 % (56). Zdi se, da so te marže večinoma rezultat razlik med izvoznimi davki na biodizel in sojo.

(117) Komisija je torej ugotovila, da je argentinska vlada dala pooblastilo ali navodilo pridelovalcem soje, naj izvajajo njeno politiko za oblikovanje razdrobljenega domačega trga ter zagotavljajo sojo domači industriji biodizla za plačilo, nižje od primernega.

(118) Argentinska vlada je po razkritju informativnega dokumenta trdila, da je Komisija razširila obseg pojmov pooblastilo ali navodilo z dajanjem poudarka izrazoma spodbujanje in usmerjanje, čeprav zahteve STO nakazujejo, da mora dodelitev odgovornosti pomeniti izrecno in pritrdilno dejanje, biti namenjena določeni strani in imeti za svoj cilj določeno nalogo ali dolžnost. Zgolj izjave politike s strani vlade ne morejo pomeniti ukaza ter domnevni ukaz ali pooblastilo ne moreta biti nenamerna ali le stranski produkt vladnih predpisov.

(119) Komisija se s tem ni strinjala. Kot je navedeno v uvodni izjavi 117, je Komisija ob upoštevanju sodne prakse STO iz uvodne izjave 93 našla znatne dokaze za ugotovitev, da je argentinska vlada z izrecnimi in pritrdilnimi dejanji pridelovalce soje pooblastila ali jim dala navodila „naj prodajajo sojo industriji biodizla za plačilo, nižje od primernega. Obstaja „dokazljiva povezava“ med vladnimi ukrepi in ravnanjem pridelovalcev soje, tako da je mogoče njihova dejanja pripisati argentinski vladi. Argentinska vlada ni utemeljila svoje trditve, da se dokazi, ki jih je našla Komisija, lahko štejejo zgolj za izjave politike argentinske vlade. Zlasti argentinska vlada ni izpodbijala obstoja navedenih ciljev politike, kot izhajajo iz teh izjav, prav tako pa ni zanikala izjav, ki slavijo uspeh omejevalnih ukrepov pri doseganju ciljev politike glede podpiranja argentinske industrije biodizla. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(120) Poleg tega je argentinska vlada trdila, da je ugotovitev Komisije, da je obstoj različnih mehanizmov, ki so del širše sheme, ki jo je vlada ustvarila za podpiranje določene industrije, pomembna za ugotovitev, da je narava ukrepov očitno napačna, saj izvozni davki niso vključeni v odstavkih od (i) do (iii) člena 3 osnovne uredbe (ali Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih) in ne spadajo pod odstavek (iv) člena 3 osnovne uredbe.

(121) Zgolj dejstvo, da izvozni davki kot taki niso izrecno navedeni v členu 3(1)(a) osnovne uredbe, ne pomeni, da ne morejo imeti narave finančnega prispevka, zato bi lahko spadali v opredelitev subvencije iz osnovne uredbe ter Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih. Komisija je predložila več dokazov, da se je izvozni davek na sojo, skupaj z drugimi instrumenti, uporabljal kot orodje za spodbujanje pridelovalcev soje, da bi izpolnili navedene cilje politike, tako da je pomenil subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, kot je opredeljena v členu 3(1)(a) osnovne uredbe. Ker argentinska vlada ni utemeljila trditve, da izvoznega davka na sojo ni mogoče šteti za subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, je Komisija trditev zavrnila.

(122) Po dokončnem razkritju se argentinska vlada ni strinjala z ugotovitvijo Komisije iz uvodne izjave 121, da argentinska vlada ni utemeljila svoje trditve, zakaj izvoznega davka na sojo ne bi bilo mogoče šteti za subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi.

(123) Čeprav je argentinska vlada med preiskavo trdila, da je cilj uvedbe izvoznih davkov ustvarjanje prihodkov, argentinska vlada ni predložila dokazov v podporo tej trditvi v zvezi s katerim koli od zakonodajnih aktov o uvedbi ali spremembi ravni izvoznega davka na sojo. Pravzaprav je Komisija na podlagi razpoložljivih dokazov menila, da so izvozni davki med drugim orodja, ki jih je argentinska vlada uporabila za podporo razvoju industrije biodizla. Posledično je Komisija prišla do drugačnega zaključka, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 89 do 90 zgoraj, in je zavrnila prvotno trditev argentinske vlade.

(124) Zbornica CARBIO je trdila, da Komisija ni upoštevala visokega standarda, ki se zahteva za dokazovanje obstoja pooblastila ali navodila. Pridelovalci soje se lahko še vedno sami odločijo, ali bodo pridelovali, prodajali in izvažali sojo. Noben element izvoznega davka na sojo ne pomeni pooblastila ali navodila, danega pridelovalcem soje, da sprejmejo katero koli od teh odločitev.

(125) Komisija se ni strinjala, da standard pooblastila ali navodila, kot je opredeljen v uvodni izjavi 82, v tem primeru ni izpolnjen. Poleg tega trditev zbornice CARBIO, da lahko pridelovalci soje prosto določajo ceno soje, ne drži. Argentinska vlada je med preveritvenim obiskom pojasnila, kako vlada določi izvozno ceno FOB za sojo. Ker sta izvozna in domača cena soje precej nižji od svetovne tržne cene, so pridelovalci soje omejeni pri prostem določanju cene. Nazadnje, zbornica CARBIO ne upošteva dejstva, da izvozni davek ni edino orodje, ki ga je argentinska vlada oblikovala za ukazovanje pridelovalcem soje. Zato je bila ta trditev zavrnjena.

(126) Zbornica CARBIO je tudi izpodbijala ugotovitev Komisije iz uvodne izjave 112, da pridelovalci soje ne smejo prodajati po višjih cenah, ki bi v Argentini prevladovale v odsotnosti teh ukrepov, pri čemer se je za podkrepitev svoje trditve sklicevala na študijo Komisije za notranjo trgovino, v kateri je navedeno, da bi se z odpravo izvoznega davka na sojo domače cene soje zvišale le za 1,2 % (57).

(127) Vendar je Komisija ugotovila, da bi bila v skladu s študijo, objavljeno v American Journal of Agricultural Economics (58), domača cena soje v odsotnosti izvoznega davka lahko precej višja, in sicer do 26 %. Poleg tega je bilo v študiji, na katero se je sklicevala zbornica CARBIO, tudi navedeno, da bi se z odpravo izvoznega davka na sojo svetovna tržna cena soje znižala za 18 %. To pomeni, da bi bila s teoretično odpravo 23,5-odstotnega izvoznega davka razlika med argentinsko ceno in svetovno tržno ceno skoraj odpravljena.

(128) Zato je Komisija ponovila ugotovitev, da se pridelovalce soje spodbuja k nadaljnji pridelavi in prodaji soje v Argentini, ne da bi jim bilo dovoljeno prodajati po višjih cenah, ki bi prevladovale v Argentini brez teh ukrepov.

(129) Po dokončnem razkritju sta argentinska vlada in zbornica CARBIO ponovili svoje trditve, da: — sklop ukrepov za spodbujanje domačih pridelovalcev soje, naj sojo prodajajo lokalno za plačilo, nižje od primernega, ne obstaja, — pridelovalci soje lahko sami določijo ceno soje, — iz izvoznih davkov na sojo ne izhajajo finančni prispevki; kakršen koli učinek izvoznih davkov, ki se uporabljajo za sojo pri proizvodnji biodizla, v najboljšem primeru predstavlja stranski učinek ukrepa za pobiranje prihodkov, — narava izvoznih davkov in njihov namen v smislu pobiranja prihodkov nikakor nista povezana z domnevnim pooblastilom ali navodilom ter — se tako ne dodeljujejo nobene ugodnosti.

(130) Argentinska vlada in zbornica CARBIO se nadalje nista strinjali s Komisijino pravno razlago pojmov „pooblastilo“ in „navodilo“. Argentinska vlada je trdila, da je ocena finančnega prispevka, ki jo je opravila Komisija, zelo podobna tako imenovanemu „pristopu na podlagi učinkov“, ki je bil izrecno in kategorično zavrnjen s sodno prakso STO.

(131) Zbornica CARBIO je nadalje trdila, da trenutna svetovna tržna cena soje ne odraža tega, kakšna bi bila domača cena soje v Argentini, če izvoznega davka ne bi bilo.

(132) Ker sta argentinska vlada ali zbornica CARBIO le ponovili že predložene trditve, vendar nobene od njih nista utemeljili, jih je Komisija zavrnila.

3.2.2.3 Zaupanje ali ukazovanje zasebnim organom v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe

(133) Nato je Komisija ocenila, ali so pridelovalci soje v Argentini zasebni subjekti, ki jim je argentinska vlada zaupala ali ukazala v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

(134) Vzorčeni argentinski proizvajalci izvozniki so vso sojo, ki se je uporabila v proizvodnji biodizla, kupovali od domačih dobaviteljev. Kupovali so jo od zasebnih kmetij za pridelavo soje, razen manjših količin soje, ki so jih kupovali od družbe YPF v državni lasti.

(135) Zato je Komisija menila, da so na podlagi razpoložljivih informacij vsi pridelovalci soje zasebni subjekti, ki jim je argentinska vlada zaupala v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe, da zagotavljajo sojo za plačilo, nižje od primernega.

3.2.2.4 Zagotavljanje soje s strani pridelovalcev soje za plačilo, nižje od primernega

(136) V naslednjem koraku je Komisija preverila, ali so pridelovalci soje dejansko izvajali navedeno argentinsko vladno politiko glede zagotavljanja soje za plačilo, nižje od primernega. To je zahtevalo podrobno analizo razvoja trga v Argentini glede na ustrezno referenčno vrednost. Komisija se je v skladu z ugotovitvami iz uvodne izjave 64 odločila, da bo pri ugotavljanju, ali so pridelovalci soje zagotavljali sojo za plačilo, nižje od primernega, delno uporabila razpoložljiva dejstva.

(137) Prek sklopa ukrepov, opisanih v uvodnih izjavah od 84 do 116, je argentinska vlada pridelovalce soje spodbudila, da so prodajali lokalno po nižjih cenah, kot bi sicer (tj. če ne bi bilo teh ukrepov, bi pridelovalci soje izvažali sojo po precej višji svetovni tržni ceni ali pa bi preprosto prilagodili svojo ponudbo omejitvam trga). Vendar pridelovalci soje tega niso storili zaradi politike argentinske vlade, ki spodbuja razvoj industrije biodizla na koncu proizvodne verige.

(138) Kot je prikazano v preglednici 1, je skoraj vsa domača potrošnja soje namenjena nadaljnji predelavi v sojino olje z drobljenjem. Podatki v zvezi s pridelavo, izvozom, uvozom in domačim drobljenjem soje glede na leta: Preglednica 1 Pridelava soje ter proizvodnja sojinega olja in biodizla v Argentini Pridelava soje (v tonah) Izvoz soje (v tonah) Uvoz soje (v tonah) Drobljenje soje (v tonah) Proizvodnja sojinega olja (v tonah) Domača potrošnja sojinega olja (v tonah) Proizvodnja biodizla (v tonah) 2007 47 482 787 11 843 248 2 245 391 36 268 044 6 962 206 474 078 2008 46 238 890 11 733 588 2 891 771 31 709 219 6 024 101 1 078 022 711 864 2009 30 989 474 4 292 321 823 924 30 285 623 5 772 026 1 348 922 1 179 103 2010 52 676 218 13 616 012 189 36 824 921 7 000 075 2 118 336 1 820 385 2011 48 878 774 10 420 216 12 862 37 339 854 7 113 681 2 996 512 2 429 964 2012 40 100 197 6 158 407 1 428 33 333 313 6 353 359 2 841 121 2 456 578 2013 49 306 202 7 784 236 1 615 34 040 869 6 432 942 2 448 560 1 997 809 2014 53 397 720 7 360 901 2 227 37 936 186 7 096 392 3 184 146 2 584 290 2015 61 446 556 11 509 272 566 40 940 319 7 895 905 2 407 954 1 810 659 2016 58 799 258 8 910 323 853 849 44 482 510 8 670 493 3 137 953 2 659 275 2017 54 971 626 7 369 126 1 897 833 41 824 091 8 065 602 3 264 784 2 871 435 Vir: predložitev argentinske vlade, ki izhaja iz različnih javno dostopnih argentinskih zbirk podatkov.

(139) Iz preglednice 1 je razvidno, da se je pridelava soje povečala s 26,7 milijona ton leta 2001 na 40,5 milijona ton leta 2006 (59). Zvišanje izvoznega davka na sojo ni privedlo do zmanjšanja pridelave soje, temveč do nerazumnega povečanja z ekonomskega vidika. Dejansko bi se dobavitelji, za katere veljajo omejitve izvoza, brez spodbude, ustvarjene z različnimi ukrepi argentinske vlade, prilagodili pogojem na trgu. Vendar so pridelovalci soje v tem primeru, namesto da bi zmanjšali svojo pridelavo, izkoriščali tudi cilj politike za spodbujanje in razvoj konkurenčne industrije biodizla, ki je zahteval, da se količine soje proizvajalcem biodizla dajejo na voljo po cenah, nižjih od mednarodnih.

(140) Trend je prikazan v grafu 2 (v tonah) v nadaljevanju: Graf 2 Predelava soje v Argentini Drobljenje soje Uvoz soje Izvoz soje Pridelava soje 2017 2016 2015 2014 2013 2012 2011 2010 2009 2008 2007 Vir: podatki iz preglednice v uvodni izjavi 138.

(141) Iz preglednice 1 in grafa 2 je razvidno, da se je praktično vsa pridelana soja, ki je bila potrošena doma, zdrobila ter da je bila domača potrošnja pridobljenega sojinega olja namenjena predvsem za proizvodnjo biodizla.

(142) Po dokončnem razkritju je zbornica CARBIO trdila, da se je po navedbah Komisije vsa soja, prodana doma, uporabljala izključno za proizvodnjo biodizla. Komisija je pojasnila, da to ne drži. Kot je navedeno v uvodni izjavi 141, se soja proda na domačem trgu za drobljenje v sojino olje in sojino moko. Sojino olje, ki nastane, se uporablja za proizvodnjo biodizla, saj v Argentini ni pomembnega domačega trga za sojino olje. Nekaj sojinega olja in sojine moke se izvozi.

(143) Poleg tega izvoz soje poteka le, če so zadovoljene vse potrebe domače potrošnje po drobljenju soje in proizvodnji biodizla. Preglednica 1 in graf 2 tudi kažeta, da v letih uporabe omejitev izvoza uvoza ni bilo ali je bil zelo omejen. To potrjujejo tudi poslovni modeli, ki so jih uporabljali vzorčeni proizvajalci izvozniki. Dejansko nobeden od njih ni uvažal soje za proizvodnjo biodizla. Sojo so uvažali izključno za uporabo v svojih obratih za drobljenje ter nato vso pridobljeno sojino olje in moko izvozili iz Argentine.

(144) Tako je bil glavni cilj ukrepov argentinske vlade dosežen: doma pridelana soja v celoti zadovoljuje domače povpraševanje po surovini za domačo proizvodnjo biodizla v škodo pridelovalcev soje, ki bi, če ne bi bilo omejitev izvoza, raje optimizirali svoj dobiček in izvozili vse svoje pridelke ali jih prodajali doma po višjih cenah.

(145) V skladu z ustrezno sodno prakso STO, kot je pojasnjeno zlasti v uvodni izjavi 78, bi morala večinoma obstajati neka oblika grožnje ali spodbude s strani vlade za dobavitelje surovin, da bi se lahko dokazal obstoj pooblastila in navodila. Omogočanje polja proste presoje te ugotovitve samodejno ne ovrže. Ta analiza posameznih primerov temelji na dokazih. V tem primeru je presenetljivo, da je izvoz precej omejen na izrazito mednarodnem trgu primarnih proizvodov, pri čemer je Argentina ena od vodilnih svetovnih pridelovalk soje, zlasti ob upoštevanju, da je cena na mednarodnih trgih precej višja od domače cene v Argentini (glej graf 3 v uvodni izjavi 158).

(146) Dokazi iz argentinske zakonodaje (glej uvodne izjave od 91 do 99) kažejo, da je cilj politike argentinske vlade razviti industrije na koncu proizvodne verige z večjo dodano vrednostjo, vključno z industrijo biodizla, in jim dajati prednost. Poleg tega je argentinska vlada jasno navedla, da je njen cilj zaščititi industrije na koncu proizvodne verige pred zvišanjem mednarodnih cen.

(147) Zbornica CARBIO je po razkritju informativnega dokumenta trdila, da Komisija ni predložila dokazov za izjavo, da bi pridelovalci soje raje optimizirali svoj dobiček.

(148) Ker Komisija ni prejela neposrednih informacij od pridelovalcev soje, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 61 do 64, je predvidevala, da so pridelovalci soje razumni gospodarski subjekti v tržnem gospodarstvu, ki bi, če bi bilo to mogoče, optimizirali svoje koristi. Zato se šteje, da je odločitev za povečanje pridelave soje, kadar se cene znižajo zaradi višjega izvoznega davka, nerazumna. Dejstvo, da pridelovalci soje še naprej dobavljajo sojo kljub različnim omejevalnim ukrepom, ki jih je sprejela argentinska vlada, je rezultat ukrepov, ki jih je argentinska vlada sprejela, da bi spodbudila pridelovalce soje kot subjekte, ki izvajajo navedene cilje politike, naj podprejo industrijo biodizla. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(149) Argentinska vlada je trdila, da ni bilo predloženih dokazov, da je bila predelava soje v Argentini zaradi izvoznih davkov na sojo kakor koli spremenjena.

(150) Komisija se s tem ni strinjala. Komisija na začetku opozarja, da ji argentinska vlada ni pomagala pri pridobivanju potrebnih informacij od pridelovalcev soje, da bi lahko bolje ocenila njihovo ravnanje. Zato je Komisija na podlagi razpoložljivih informacij menila, da so ukrepi argentinske vlade (vključno z izvoznim davkom) spremenili ravnanje pridelovalcev soje, da bi dosegli učinke, ki jih je predvidela argentinska vlada. Kot je razvidno iz preglednice 1, se je pridelava soje kljub zvišanju izvoznega davka na sojo leta 2007, tj. na začetku proizvodnje biodizla v velikem obsegu, močno povečala. Poleg tega je v istem obdobju izvoz biodizla v veliki meri nadomestil izvoz sojinega olja, kar kaže, da so ukrepi argentinske vlade spodbudili strukturno spremembo za izboljšanje konkurenčnosti industrije biodizla. Zato je bila trditev zavrnjena.

(151) Jasno je tudi, da te politike spodbujajo številne male pridelovalce soje (približno 64 000), da skoraj vse svoje pridelke prodajo na domačem trgu, in sicer po nižjih cenah, kot bi jih sicer dosegli na mednarodnih trgih, čeprav argentinska vlada izvoza njihovih pridelkov uradno ne preprečuje. V spisu ni dokazov, da poskuša argentinska vlada kakor koli spodbujati in/ali dejavno, neposredno ali posredno, podpirati povečanje izvoza in s tem povečanje dobička pridelovalcev soje, kljub znanim težavam malih kmetov pri iskanju strank v tujini, komuniciranju v tujem jeziku in urejanju vseh obremenjujočih upravnih formalnosti za izvoz.

(152) Ker v spisu ni dokazov o nasprotnem in zaradi nezadostnega sodelovanja argentinske vlade, da bi se zagotovili ustrezni dokazi in informacije v zvezi s tem, je Komisija ugotovila, da ti dokazi kažejo, da so bili pridelovalci soje spodbujeni k prodaji svojih pridelkov doma v korist industrij na koncu proizvodne verige (vključno s proizvajalci biodizla) namesto da bi povečali svoj donos, tudi z iskanjem drugih načinov, kot je prilagajanje obsega pridelave ali celo preusmeritev na drugo vrsto pridelave (npr. druga žita).

(153) Dejstvo, da imajo pridelovalci soje vsaj formalno še vedno določeno stopnjo proste presoje pri prodaji v tujino in da je zelo omejen izvoz obstajal, ne spremeni glavne ugotovitve o tem, da je bilo pridelovalcem soje dano pooblastilo ali navodilo v skladu s sodno prakso STO v zadevi DRAMS (60).

(154) Poleg tega je Komisija analizirala morebiten vpliv ponudbe soje zaradi ukrepov argentinske vlade na domačo ceno soje v Argentini.

(155) Pri tem je uporabila povprečno domačo ceno soje v Argentini, ki temelji na mesečnih podatkih žitne borze v Buenos Airesu za mesta Rosario, Bahia Blanca in Quequen, ki jih je zagotovilo ministrstvo za kmetijske dejavnosti na ravni države.

(156) Vzorčeni proizvajalci izvozniki so nekaj soje uvozili. Čeprav družbe te uvožene soje niso uporabile za proizvodnjo biodizla, ampak za proizvodnjo sojinega olja, ki se je nato izvozilo, bi se lahko cena tega uvoza štela za reprezentativno, saj se je soja uvozila za namene drobljenja in ponovno izvozila kot sojino olje, njena cena pa je odražala ceno soje na svetovnem trgu.

(157) Domača cena se je mesečno primerjala s povprečno uvozno ceno FOB soje vzorčenih proizvajalcev izvoznikov.

(158) Graf 3 v nadaljevanju prikazuje nihanja cene v obravnavanem obdobju ter razliko v odstotkih med argentinsko domačo ceno in ceno na svetovnem trgu. Graf 3 Argentinska domača cena v primerjavi s ceno na svetovnem trgu Razlika v ceni (%) Cena na svetovnem trgu (ARS/MT) Argentinska domača cena (ARS/MT) 2017M11 2017M09 2017M07 2017M05 2017M03 2017M01 2016M11 2016M09 2016M07 2016M05 2016M03 2016M01 2015M11 2015M09 2015M07 2015M05 2015M03 2015M01 Vir: Bloomberg in predložitev argentinske vlade, ki temelji na javno dostopnih podatkih.

(159) Graf 3 prikazuje razliko med argentinsko domačo ceno in ceno na svetovnem trgu, ki jo je mogoče pojasniti zlasti z izvoznim davkom na sojo. Usmerjevalna politika argentinske vlade pridelovalcem soje preprečuje, da bi ustvarjali dobiček na podlagi cen na svetovnem trgu. Pridelovalci soje so dejansko prikrajšani za racionalno odločitev za prodajo na mednarodnih trgih po višjih cenah.

(160) Namesto tega dosegajo primerljiv dobiček na domačem in mednarodnem trgu na račun zniževanja domačih cen za znesek izvoznega davka. S tem argentinska vlada znižuje domače cene v korist domače predelovalne industrije.

(161) Argentinska vlada usmerja pridelovalce soje z onemogočanjem njihove racionalne odločitve. Poleg tega, kot je razvidno iz grafa, razlika med domačimi in mednarodnimi cenami ostaja precejšnja ter ščiti industrijo biodizla in vse druge industrije na koncu proizvodne verige (kot so obrati za drobljenje, ki so večinoma povezani s proizvajalci biodizla) pred največjimi zvišanji cen na mednarodnem trgu.

(162) Zato je bil dosežen predhodno opredeljen cilj sklopa ukrepov argentinske vlade, tj. znižanje domačih cen glede na zviševanje mednarodnih cen v korist domače industrije z dodano vrednostjo, vključno z industrijo biodizla.

(163) Ob upoštevanju navedenega je Komisija sklenila, da je bilo pridelovalcem soje v Argentini dano pooblastilo ali navodilo, naj zagotavljajo sojo domači industriji biodizla za plačilo, nižje od primernega.

3.2.2.5 Naloga, ki bi bila običajno v pristojnosti vlade, in praksa, ki se dejansko ne razlikuje od praks, ki jih običajno izvajajo vlade

(164) V zvezi z merilom „običajne pristojnosti“, ki ga posebna skupina še ni dodatno pojasnila (61), je Komisija menila, da je zagotavljanje surovin, ki so v državi, nacionalnim družbam, naloga, ki je običajno v pristojnosti vlade. Po splošnem mednarodnem pravu imajo države suverenost nad svojimi naravni viri. Čeprav imajo veliko diskrecijsko pravico glede organizacije izkoriščanja svojih naravnih virov, se njihova suverenost običajno spremeni v regulativno vladno pristojnost za opravljanje te naloge. V zvezi s tem ni pomembno, ali bi vlada običajno opravljala to nalogo ali ne (62). Komisija je zato ugotovila, da je zagotavljanje soje, ki se nahaja na argentinskem ozemlju, argentinski industriji biodizla naloga, ki je običajno v pristojnosti vlade.

(165) Zbornica CARBIO je po razkritju informativnega dokumenta ugovarjala odločitvi Komisije, da mora država odgovarjati za odločitve, ki jih sprejmejo zasebni dobavitelji soje, gojene v zadevni državi. Da bi bilo izpolnjeno merilo „običajne pristojnosti“, bi bilo po navedbah zbornice CARBIO treba vse odločitve v zvezi s sojo sprejeti v javnem interesu. Vendar je zbornica v svoji predložitvi navedla, da „se lahko država odloči, da bo sprejela ukrepe v zvezi s svojimi naravnimi viri“. To potrjuje stališče Komisije, da se taka suverenost običajno odraža v regulativni vladni pristojnosti za ureditev izkoriščanja naravnih virov države. Zato ni potrebno, da se vse odločitve v zvezi s sojo sprejmejo v javnem interesu, zato da bi se izpolnilo merilo „običajne pristojnosti“. Sicer bi se taki subjekti lahko šteli za „javne organe“, ki bi lahko svoja dejanja pripisali državi, kar pa ne velja za scenarij pooblastila ali navodila. V skladu s tem zadnjim scenarijem ni potrebno, da je vse ukrepe zasebnih subjektov mogoče pripisati državi, dovolj je že, če to velja za določen proučen ukrep (tj. zagotavljanje surovin za plačilo, nižje od primernega). Zato je Komisija trditev zavrnila in sklenila, da je zagotavljanje surovin, kot je soja, pri uresničevanju ciljev javnega interesa (kot je razvoj industrije biodizla) naloga, ki je običajno v pristojnosti vlade.

(166) Kar zadeva merilo „se dejansko ne razlikuje“, je Komisija ugotovila, da to besedilo izhaja iz poročila posebne skupine o pregledu v skladu s členom XVI:5 iz leta 1960, v katerem je bilo uporabljeno podobno besedilo v zvezi z dajatvami, ki jih financira proizvajalec, za katere se je štelo, da se dejansko ne razlikujejo od vladnih praks obdavčitve in subvencioniranja (63). Ob upoštevanju navedenega to merilo zahteva pozitivno ugotovitev, da se zagotavljanje blaga s strani pooblaščenih zasebnih organov dejansko ne razlikuje od hipoteze, da je tako blago zagotavljala vlada sama. Komisija meni, da je ta zahteva v tem primeru izpolnjena. Namesto da bi argentinska vlada zagotavljala surovine neposredno industriji biodizla, da bi se dosegli cilji javne politike argentinske vlade glede spodbujanja in razvoja industrije biodizla, vključno z njenim izvoznim potencialom, s sklopom ukrepov spodbuja zasebne subjekte, da počnejo to v njenem imenu.

(167) Po dokončnem razkritju sta argentinska vlada in zbornica CARBIO trdili, da Komisija ni predložila nobenega dokaza, iz katerega bi bilo razvidno, da odločitve dobaviteljev v zasebni lasti o proizvodnji in prodaji soje, ki se prideluje na zemljiščih v zasebni lasti v Argentini, odražajo funkcijo, ki je običajno v pristojnosti argentinske vlade.

(168) Komisija je, kot je navedla v uvodni izjavi 164, menila, da je zagotavljanje surovin, ki se nahajajo v državi, nacionalnim družbam funkcija, ki je običajno v pristojnosti vlade. Argentinska vlada ali zbornica CARBIO nista predložili nobenih vsebinskih argumentov ali dokazov za izpodbijanje te ugotovitve, zato je bila ta trditev zavrnjena. Argentinska vlada uporablja pridelovalce soje za doseganje določenega cilja politike, take razmere pa niso nič drugačne od razmer, v katerih bi bila argentinska vlada sama neposredna pridelovalka soje.

3.2.2.6 Zaključek

(169) Argentinska vlada je s sklopom ukrepov, vključno z izvoznimi davki, količinskimi omejitvami, subvencijami za domače proizvajalce in javnimi izjavami o politiki spodbujala domače pridelovalce soje, da so sojo prodajali lokalno, ter jim dala „pooblastilo“ ali „navodilo“, naj zagotavljajo to surovino v Argentini za plačilo, nižje od primernega. Z zadevnimi ukrepi je bil dosežen želeni učinek izkrivljanja domačega trga soje v Argentini in znižanja cene na umetno nizko raven v korist industrije biodizla na koncu proizvodne verige. Naloga zagotavljanja soje za plačilo, nižje od primernega, bi bila glede na javni cilj podpiranja industrije biodizla običajno v pristojnosti vlade, praksa pridelovalcev soje, da opravljajo to nalogo, pa se dejansko ne razlikuje od praks, ki jih običajno izvajajo vlade pri uresničevanju podobnih ciljev politike z drugimi oblikami podpore (kot so nepovratna sredstva ali opuščeni prihodki).

(170) Komisija je zato sklenila, da je argentinska vlada zagotovila posreden finančni prispevek v smislu člena 3(1)(a)(iv) in (iii) osnovne uredbe, kot se razlaga in uporablja v skladu z ustreznim standardom STO iz člena 1.1(a)(iv) in (iii) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih.

3.2.2.7 Cenovna ali dohodkovna podpora

(171) Komisija meni, da se kategoriji „finančni prispevek“/„dohodkovna ali cenovna podpora“ medsebojno ne izključujeta. Dejansko je pritožbeni organ potrdil, da „so različni vladni ukrepi, ki lahko zagotavljajo subvencije [v okviru ‚finančnega prispevka‘], dodatno razširjeni s pojmom ‚dohodkovna ali cenovna podpora‘ iz odstavka 2 člena 1.1(a)“ (64). Ta razlaga je tudi skladna s ciljem in namenom Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih, tj. „povečati in izboljšati pravila iz Splošnega sporazuma o carinah in trgovini v zvezi z uporabo subvencij in izravnalnih ukrepov“ (65).

(172) Člen XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994 vključuje „vse subvencije, vključno s kakršno koli obliko dohodkovne ali cenovne podpore, ki se uporablja neposredno ali posredno za povečanje izvoza katerega koli izdelka z ozemlja [države članice STO] ali zmanjšanje uvoza katerega koli izdelka na njeno ozemlje“.

(173) Izraz „kakršna koli oblika“ izraža širok obseg te kategorije v smislu, da vključuje vse oblike, ki neposredno ali posredno zagotavljajo dohodkovno ali cenovno podporo. V tem smislu se slovarski pomen besede „oblika“ nanaša na „enega od različnih načinov obstoja ali izražanja stvari; vrsto ali sorto“, pa tudi „način, metodo“ (66). Tako izraz „kakršna koli oblika“ vključuje kakršen koli način, na katerega vlada nekomu zagotavlja dohodkovno ali cenovno podporo.

(174) „Podpora“ pomeni „ukrep, ki prispeva k uspehu ali ohranjanju vrednosti nečesa“ (67). Izraz „podpora“ se pogosto uporablja v okviru kmetijstva, saj se nanaša na vladne programe podpore (68). V tej zadevi se pomen izraza „podpora“ iz člena 1.1(a)(2) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih nanaša na ukrep vlade, ki prispeva k uspehu ali ohranjanju vrednosti cen ali dohodka, ki ga nekdo prejema.

(175) Nazadnje, navedba „v smislu člena XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994“ pomeni vse oblike dohodkovne ali cenovne podpore, s katero se neposredno ali posredno poveča izvoz „katerega koli izdelka“ z ozemlja države članice STO ali zmanjša uvoz tega izdelka na njeno ozemlje. Ta možni ali dejanski učinek je izrecno obravnavan v členu XVI:1 Sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994: „[…] vključno s kakršno koli obliko dohodkovne ali cenovne podpore, ki se uporablja neposredno ali posredno za povečanje izvoza katerega koli izdelka z ozemlja [države članice STO] ali zmanjšanje uvoza katerega koli izdelka na njeno ozemlje“.

(176) Na kratko, člen 3(1)(b) osnovne uredbe zajema vladne ukrepe v kakršni koli obliki, ki nekomu neposredno ali posredno zagotavljajo dohodkovno ali cenovno podporo in potencialno ali dejansko (69) vplivajo na povečevanje izvoza katerega koli izdelka z ozemlja države članice STO ali zmanjševanje uvoza tega izdelka na njenem ozemlju. Ta razlaga je tudi skladna s ciljem in namenom Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih, tj. „povečati in izboljšati pravila iz Splošnega sporazuma o carinah in trgovini v zvezi z uporabo subvencij in izravnalnih ukrepov“ (70).

(177) V skladu s to razlago je Komisija poleg tega, da je proučila, ali bi bilo sklop ukrepov, ki jih je sprejela argentinska vlada, mogoče opredeliti kot „finančni prispevek“ v obliki zagotavljanja blaga za plačilo, nižje od primernega, tudi analizirala, ali bi bilo sklop ukrepov argentinske vlade mogoče opredeliti tudi kot dohodkovno ali cenovno podporo, ki spada na področje uporabe člena 3(1)(b) osnovne uredbe. Pri tem je Komisija proučila, prvič, ali namerava argentinska vlada podpreti vzpostavitev in razvoj industrije biodizla; drugič, kakšne ukrepe je sprejela argentinska vlada, da bi podprla industrijo biodizla; in tretjič, ali je zadevne ukrepe mogoče opredeliti kot „kakršno koli obliko dohodkovne/cenovne podpore“ v smislu člena XVI Sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994.

(178) Argentinska vlada in zbornica CARBIO sta po razkritju informativnega dokumenta trdili, da se je Komisija opirala na nesprejemljivo široko razlago izrazov „kakršna koli oblika dohodkovne ali cenovne podpore“, uporabljenih v členu 3(1)(b) osnovne uredbe, pri čemer je trdila, da „vključuje vse oblike, ki neposredno ali posredno zagotavljajo dohodkovno ali cenovno podporo“, in „vse načine, na katere vlada nekomu zagotavlja dohodkovno ali cenovno podporo“.

(179) Komisija je zavrnila to trditev. Svojo ugotovitev je oblikovala v skladu s sodno prakso STO in razlago „dohodkovne ali cenovne podpore“. Kot je podrobneje pojasnjeno v uvodnih izjavah od 186 do 195 v nadaljevanju, Komisija ni le proučila učinkov ukrepov argentinske vlade, ampak je tudi natančno analizirala cilje politike v zvezi z ukrepi argentinske vlade, pa tudi njihovo naravo in zasnovo, pri čemer je ugotovila, da cena biodizla in soje na argentinskem domačem trgu „vključuje neposredno vladno posredovanje na trgu, zasnovano za določitev cene blaga na določeni ravni“ (71). Kot rezultat ciljev politike, ki jih zasleduje argentinska vlada, so domače cene biodizla v primerjavi s ceno izvoženega biodizla, določene na umetno visoki ravni, s čimer podpirajo domačo industrijo biodizla (glej uvodne izjave od 189 do 195). Hkrati je cena soje določena na umetno nizki ravni zaradi izvoznega davka na sojo, ki prav tako podpira domačo industrijo biodizla.

(180) Po dokončnem razkritju se argentinska vlada ni strinjala z razlago Komisije, da se kategoriji „finančni prispevek“/„dohodkovna ali cenovna podpora“ medsebojno ne izključujeta, zaradi veznika „ali“ v členu 1.1.(a)(2) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih.

(181) V uvodni izjavi 171 je Komisija pojasnila, zakaj ni bila mnenja, da se ti kategoriji medsebojno izključujeta. Preprosta jezikovna razlaga besede „ali“ v besedilu Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ni spremenila utemeljitve Komisije, zato je bila trditev zavrnjena.

(182) Argentinska vlada je ponovila svojo trditev, da ugotovitve Komisije neustrezno temeljijo na nesprejemljivo široki razlagi pojmov „kakršna koli oblika dohodkovne ali cenovne podpore“, kakor sta uporabljena v členu 1.1.(a)(2) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih, ter da Komisija uporablja „pristop na podlagi učinkov“, ki ni v skladu s sodno prakso STO, da bi davčna ureditev v zvezi z izvoznim davkom spadala na področje določb člena 1.1.(a)(2).

(183) Ker argentinska vlada ni predložila novih dokazil, ki bi ovrgla ugotovitve Komisije, je Komisija te trditve zavrnila.

(184) Po dokončnem razkritju je zbornica CARBIO izpodbijala tudi ugotovitve Komisije o dohodkovni in cenovni podpori, pri čemer je svoje stališče zagovarjala z drugo navedbo iz poročila posebne skupine Kitajska – GOES (72). Po mnenju zbornice CARBIO dohodkovna in cenovna podpora ne zajema primerov, ko je „gibanje cen posredni učinek druge oblike posredovanja vlade“ (73).

(185) Komisija je menila, da sklicevanje zbornice CARBIO na sodno prakso v zadevi Kitajska – GOES ni pomembno za to zadevo, v kateri ugotovitve o dohodkovni/cenovni podpori ne temeljijo na posrednih cenovnih učinkih, ampak na ukrepih, ki jih je mogoče pripisati argentinski vladi in katerih cilj so cenovni učinki v podporo industriji biodizla. Ta trditev se zato zavrne.

3.2.2.8 Namera argentinske vlade, da podpre domačo industrijo biodizla

(186) Zakonodajni akti iz uvodnih izjav od 89 do 100 kažejo, da ima argentinska vlada izrecno politiko zagotavljanja podpore za vzpostavitev in razvoj domače industrije biodizla. Zlasti z Zakonom št. 26.093 z dne 12. maja 2006 (74) je argentinska vlada vzpostavila režim za spodbujanje domače proizvodnje in uporabe biogoriv, vključno z biodizlom. S tem zakonom je bil ustanovljen izvršilni organ za spodbujanje in nadzor trajnostne proizvodnje in uporabe biogoriv (75). Poleg tega ta zakon določa, da ministrstvo za kmetijstvo, živinorejo, ribištvo in prehrano promovira kmetijske rastline, namenjene proizvodnji biogoriv, ki spodbujajo produktivno diverzifikacijo kmetijskega sektorja, da ministrstvo za mala in srednja podjetja spodbuja pridobivanje kapitalskih sredstev s strani malih in srednjih podjetij za proizvodnjo biogoriv ter da ministrstvo za znanost, tehnologijo in produktivne inovacije spodbuja raziskave, sodelovanje in prenos tehnologij med malimi in srednjimi podjetji ter ustreznimi institucijami javnega nacionalnega sistema na področju znanosti, tehnologije in inovacij (76).

(187) Argentinska vlada od leta 2001, ko je začel veljati Odlok št. 1396 (77), zagotavlja izrecno podporo. S tem odlokom je bil oblikovan načrt konkurenčnosti za biodizel, v skladu s katerim so proizvajalci oproščeni plačila davkov, „da bi spodbujali razvoj industrije biodizla“, in v katerem je navedeno, „da je davek na tekoča goriva in zemeljski plin temeljno orodje za pošiljanje ekonomskih signalov“ (dodan poudarek). Ta načrt je leta 2001 podprl podsekretar za goriva, ki je spodbujevalcem projektov na področju proizvodnje biodizla zagotovil, da bo biodizel tudi v prihodnje neobdavčeno gorivo, ter potrdil vlogo argentinske vlade z obljubo, da bo vzpostavil stabilen regulativni okvir, in izjavo, da bodo projekti na področju biodizla upravičeni do ugodnosti režima spodbujanja industrije in kreditov. Poleg tega je navedel, da morajo imeti pri razvoju biodizla glavno vlogo kmetijski pridelovalci (78).

(188) Spodbujanje domačega biodizla je bilo konsolidirano leta 2004 z Resolucijo št. 1156, s katero je bil vzpostavljen nacionalni program za biogoriva (79), ki je spodbujal tehnološki razvoj domače industrije biodizla s strani ministrstva za gospodarstvo in proizvodnjo (80). Argentinska vlada je izrecno obravnavala spodbujanje domače industrije biodizla v okviru argentinskega makroekonomskega modela (81).

(189) Centro de Economía Internacional je leta 2011 (82) navedel, da je cilj razvoja domačega biodizla povečati dodano vrednost soje in ne zmanjšati uporabe fosilnih goriv. Razlogi za razvoj industrije biodizla, ki jih je navedel ta raziskovalni organ, so bili med drugim povečanje možnosti za zadovoljitev potreb zunanjih trgov in razlike v smislu izvoznih dajatev, kar je spodbudilo proizvodnjo izdelkov z večjo dodano vrednostjo v primerjavi s pridelavo osnovnih proizvodov, kot je soja (83).

(190) Poleg tega je bilo v študiji, ki jo je leta 2011 izvedel vladni subjekt, tj. Nacionalni inštitut za kmetijsko tehnologijo („Instituto Nacional de Tecnología Agropecuaria“, INTA) (84) ugotovljeno, da „je običajno, da država iz različnih razlogov spodbuja trg biodizla z različnimi politikami“, „[z] drugimi besedami, da obstaja verjetnost, da se trg umetno spodbuja in da bi brez države izgubil gospodarski pomen“ ter da je „logično sklepati, da biodizel verjetno ne spodbuja pridelave soje, ampak da je vzročna zveza ravno obratna“.

(191) Ta podpora se nadaljuje še po koncu obdobja preiskave, saj so se februarja 2018 minister za energetiko, guverner province Santa Fe in zbornica CARBIO dogovorili, da bodo ustanovili skupno delovno skupino, da bi bolje zasnovali in izboljšali nacionalno strategijo za biodizel (85).

(192) Argentinska vlada je leta 2010 uvedla obveznost mešanja goriv za domači trg, v skladu s katero se od družb za oskrbo z gorivom v Argentini zahteva, da kupujejo biodizel in ga pred prodajo zmešajo z mineralnim dizlom (86). Obveznost mešanja goriv je bila uvedena skupaj s sporazumi med argentinsko vlado in proizvajalci biodizla o dobavi biodizla v obdobju 2010–2015. Ti sporazumi o dobavi so bili sklenjeni „zaradi pomembnosti vključitve biogoriv v energetsko shemo države“, zato je bilo „treba določiti jasne smernice, ki uspešno in učinkovito zagotavljajo doseganje ciljev, ki jih je predlagala nacionalna izvršilna oblast“ (87), in nadalje „upoštevati cilje nacionalne države glede spodbujanja kmetijsko-industrijske dejavnosti za ustvarjanje dodane vrednosti surovin, proizvedenih na nacionalnem ozemlju“ (88).

(193) Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 265 do 267, argentinska vlada po letu 2015 ni podpisala nobenih sporazumov o dobavi biodizla, ampak je še naprej dodeljevala kvote in določila ceno, po kateri morajo družbe, ki mešajo goriva, kupovati biodizel. Kvota je temeljila na pričakovani količini, ki jo je domači trg potreboval za izpolnitev obveznosti mešanja goriv. Preostala argentinska proizvodnja se je lahko samo izvažala.

(194) V obdobju preiskave se je cena biodizla na domačem trgu določala mesečno in je bila različna za velika, velika nepovezana ter mala in srednja podjetja. Domača cena biodizla je temeljila na naslednji formuli: stroški sojinega olja (kot jih je objavilo ministrstvo za kmetijstvo) + stroški metanola + stroški dela + drugi stroški + donosnost kapitala (ki je bila določena na 3 %) (89)

(195) V obdobju preiskave nobena od vzorčenih skupin proizvajalcev izvoznikov ni prejela kvote in oskrbovala domačega trga. Vendar se zdi, da so povprečne določene cene na domačem trgu višje od povprečne izvozne cene, zlasti za male, srednje in velike nepovezane proizvajalce biodizla. Zato je argentinska vlada z umetno določitvijo cene domačega biodizla na umetno visoko raven izvajala politiko zagotavljanja cenovne podpore malim in srednjim podjetjem v industriji biodizla, ki so prodajali na domačem trgu.

(196) Argentinska vlada je po razkritju informativnega dokumenta nasprotovala ugotovitvi, da je domača cena biodizla določena na umetno visoki ravni.

(197) Komisija se s tem ni strinjala. Komisija je za oceno ravni domače cene biodizla uporabila javne podatke, ki jih je zagotovila argentinska vlada. Ti javni podatki so kazali, da domačo ceno določa argentinska vlada in tako ni prepuščena tržnim silam. Argentinska vlada ni izpodbijala navedbe, da določa domače cene biodizla. Poleg tega so javni podatki kazali, da so bile cene na domačem trgu, ki so jih plačevale družbe, ki so imele dostop do tega trga (tj. mala in srednja podjetja), dejansko višje od izvozne cene. Tudi tej razliki v ceni argentinska vlada ni nasprotovala. Zato je Komisija sklenila, da je domača cena biodizla določena na umetno visoki ravni. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(198) Argentinska vlada je po razkritju informativnega dokumenta trdila, da vzročne zveze med domnevno dohodkovno ali cenovno podporo in poznejšim učinkom povečanja izvoza ali zmanjšanja uvoza ni mogoče pozitivno potrditi ter da za največje proizvajalce obstajajo ovire za prodajo na domačem trgu.

(199) Komisija je to trditev zavrnila. Z reguliranjem domačega trga biodizla in dodelitvijo kvote samo manjšim podjetjem za proizvodnjo biodizla je argentinska vlada vzpostavila industrijo, v kateri se morajo največji proizvajalci soočiti z ovirami pri prodaji doma in so zato v celoti izvozno usmerjeni, s čimer spodbujajo izvozno konkurenčnost industrije biodizla. Poleg tega preglednica 2 iz uvodne izjave 209 zagotavlja podatke o argentinski proizvodnji biodizla od leta 2008 (ko se je v Argentini začela proizvodnja v velikem obsegu) in izvozu biodizla. Preglednica 2 kaže, da dohodkovna podpora za industrijo biodizla pozitivno vpliva na izvoz, saj je bila industrija biodizla ustvarjena kot izvozno usmerjena industrija, kar je še danes.

(200) Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah od 186 do 191, je argentinska vlada izrazila namero, da bo podprla celotno domačo industrijo biodizla, ne glede na to, ali je usmerjena v prodajo na domačem trgu ali v izvoz. Vendar v obdobju preiskave nobeden od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov ni prodajal večjih količin na domačem trgu. Vsi vzorčeni proizvajalci izvozniki so pojasnili, da je bilo domače povpraševanje zadovoljeno s ponudbo malih in srednjih podjetij, ki jim je argentinska vlada podelila kvote. Dejstvo, da je bila za velika podjetja določena posebna cena, ni spremenilo dejstva, da v obdobju preiskave nobeno od velikih podjetij ni prodajalo na domačem trgu. Posledično je argentinska vlada z oviranjem industrije biodizla pri prodaji na domačem trgu, spodbudila izvoz argentinske industrije biodizla.

(201) Zato je Komisija sklenila, da je namera argentinske vlade, da podpre vzpostavitev in razvoj argentinske industrije biodizla, očitna.

3.2.2.9 Podporni ukrepi za industrijo biodizla

(202) Kot je navedeno v uvodnih izjavah od 186 do 201, si je argentinska vlada prizadevala za podporo industriji biodizla s sprejetjem sklopa ukrepov, vključno z izvoznimi davki na sojo, izvoznimi kvotami na proizvodnjo drugih žit razen soje, prepovedjo uvoza soje v obdobju pred obdobjem preiskave in dodelitvijo subvencij pridelovalcem soje v večini najmanj razvitih provincah Argentine. S temi ukrepi je bil v Argentini vzpostavljen umeten, razdrobljen, nizkocenovni domači trg soje v korist domače industrije biodizla. Poleg tega je argentinska vlada z zakonom o biogorivih iz leta 2006 (90) vzpostavila režim spodbujanja proizvodnje biodizla. Kot je navedeno tudi v uvodni izjavi 191, se je ta podpora nadaljevala tudi po koncu obdobja preiskave, ko je argentinska vlada skupaj z drugimi organi in udeleženci na trgu ustanovila skupno delovno skupino, da bi bolje zasnovala in izboljšala nacionalno strategijo za biodizel. Zato je Komisija na podlagi razpoložljivih informacij ugotovila, da je argentinska vlada v zadnjem desetletju uvedla sklop ukrepov za vzpostavitev, razvoj in podpiranje industrije biodizla.

3.2.2.10 Sklop ukrepov, ki jih je sprejela argentinska vlada, je mogoče opredeliti kot „kakršno koli obliko dohodkovne/cenovne podpore“ v smislu člena XVI Sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994

(203) Argentinska vlada s sklopo