SL Uradni list Evropske unije L 56/1

IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/366

z dne 1. marca 2017

o uvedbi dokončnih izravnalnih dajatev na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani po pregledu zaradi izteka ukrepov v skladu s členom 18(2) Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta in zaključku preiskave v zvezi z delnim vmesnim pregledom v skladu s členom 19(3) Uredbe (EU) 2016/1037

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije;

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (1), in zlasti člena 18 Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1 Obstoječi ukrepi

(1) Svet je z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 1239/2013 (2) („prvotna uredba“) uvedel dokončne izravnalne dajatve v višini do 11,5 % na uvoz fotonapetostnih modulov ali panelov iz kristalnega silicija in vrst celic, ki se uporabljajo v fotonapetostnih modulih ali panelih iz kristalnega silicija, iz Ljudske republike Kitajske („LRK“ ali „Kitajska“). Ti ukrepi so v nadaljnjem besedilu „veljavni ukrepi“, preiskava, ki je privedla do ukrepov, uvedenih s prvotno uredbo, pa je v nadaljnjem besedilu „prvotna preiskava“.

(2) Komisija je z Izvedbenim sklepom 2013/707/EU (3) za obdobje uporabe dokončnih ukrepov potrdila sprejetje cenovne zaveze, kot je bila spremenjena („zaveza“). Komisija je od takrat sprejela Izvedbeni sklep 2014/657/EU (4) o pojasnilih v zvezi z izvajanjem zaveze. Sprejela je tudi pet izvedbenih uredb o umiku sprejetja zaveze več proizvajalcev izvoznikov (5).

(3) Komisija je 5. maja 2015 objavila Obvestilo o začetku delnega vmesnega pregleda protidampinških in izravnalnih ukrepov, ki se uporabljajo za uvoz izdelka, ki se pregleduje (6). Pregled je bil po obsegu omejen na referenčno vrednost, ki se uporablja za mehanizem za prilagoditev cen, ki je določen v navedeni zavezi. Zaključen je bil januarja 2016 na podlagi Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2016/12 (7).

(4) Svet je z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2016/184 (8) po preiskavi proti izogibanju razširil dokončno izravnalno dajatev, uvedeno z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1239/2013 na uvoz v Unijo fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani, na uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic), poslanih iz Malezije ali s Tajvana, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Malezije in Tajvana ali ne.

1.2 Zahtevek za pregled

(5) Evropska komisija („Komisija“) je po objavi obvestila o bližnjem izteku veljavnosti (9) veljavnih izravnalnih ukrepov za uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani prejela zahtevek za pregled v skladu s členom 18 Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 (10) („osnovna uredba“).

(6) Zahtevek je 4. septembra 2015 vložilo združenje EU ProSun („vložnik“) v imenu proizvajalcev, ki predstavljajo več kot 25 % celotne proizvodnje Unije fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic), podprli pa so ga tudi proizvajalci v Uniji, katerih skupna proizvodnja predstavlja več kot 50 % celotne proizvodnje podobnega izdelka tistega dela industrije Unije, ki je izrazil bodisi podporo bodisi nasprotovanje zahtevku. Zahtevek je bil utemeljen s tem, da bi iztek ukrepov verjetno povzročil nadaljevanje subvencioniranja in ponovitev škode industriji Unije.

1.3 Začetek pregleda zaradi izteka ukrepov in vmesnega pregleda

(7) Komisija je po posvetovanju z odborom, ustanovljenim s členom 25(1) osnovne uredbe, ugotovila, da obstajajo zadostni dokazi za utemeljitev začetka pregleda zaradi izteka ukrepov, zato je 5. decembra 2015 z obvestilom, objavljenim v Uradnem listu Evropske unije („obvestilo o začetku“) (11), napovedala začetek pregleda zaradi izteka ukrepov v skladu s členom 18 osnovne uredbe.

(8) Istega dne je Komisija začela pregled zaradi izteka ukrepov (12) in delni vmesni pregled (13) veljavnih protidampinških ukrepov za uvoz fotonapetostnih modulov iz kristalnega silicija in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani. To je vzporeden, vendar ločen postopek, ki ga obravnava ločena uredba.

(9) Komisija je pred začetkom pregleda zaradi izteka ukrepov ter v skladu s členoma 10(7) in 33(a) osnovne uredbe uradno obvestila kitajsko vlado, da je prejela ustrezno dokumentiran zahtevek za pregled, ter jo povabila k posvetovanju, da se razjasni vsebina zahtevka za pregled in doseže sporazumna rešitev. Kitajska vlada je sprejela povabilo na posvetovanje, ki je potekalo 2. decembra 2015. Na posvetovanju ni bila dosežena sporazumna rešitev. Vendar so se ustrezno upoštevale pripombe, ki so jih predložili organi LRK.

(10) Komisija je istega dne po uradni dolžnosti začela delni vmesni pregled v skladu s členom 19(3) osnovne uredbe, ki je po obsegu omejen na preiskavo v zvezi s tem, ali je v interesu Unije, da se ohranijo trenutno veljavni ukrepi za vrste celic, ki se uporabljajo v fotonapetostnih modulih ali panelih iz kristalnega silicija (14) („obvestilo o začetku vmesnega pregleda“).

1.4 Obdobje preiskave v zvezi s pregledom in obravnavano obdobje

(11) Preiskava v zvezi z verjetnostjo nadaljevanja ali ponovitve subvencioniranja je zajemala obdobje od 1. oktobra 2014 do 30. septembra 2015 („obdobje preiskave v zvezi s pregledom“ ali „OPP“). Proučitev trendov, pomembnih za oceno verjetnosti nadaljevanja ali ponovitve škode, je zajemala obdobje od 1. januarja 2012 do 30. septembra 2015 („obravnavano obdobje“).

1.5 Zainteresirane strani

(12) Komisija je v obvestilih o začetku zainteresirane strani pozvala, naj se obrnejo nanjo, če želijo sodelovati v preiskavi. Poleg tega je o začetku preiskave posebej obvestila vložnika, druge znane proizvajalce Unije, znane proizvajalce izvoznike na Kitajskem in kitajske organe, znane uvoznike, dobavitelje in uporabnike, trgovce ter združenja, za katera je znano, da jih začetek preiskave zadeva, in jih povabila k sodelovanju.

(13) Zainteresirane strani so imele možnost, da predložijo pripombe o začetku preiskave in zahtevajo zaslišanje pred Komisijo in/ali pooblaščencem za zaslišanje v trgovinskih postopkih.

1.6 Vzorčenje

(14) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da bo morda izbrala vzorec zainteresiranih strani v skladu s členom 27 osnovne uredbe.

1.6.1 Proizvajalci v Uniji

(15) Komisija je v obvestilih o začetku navedla, da je izbrala začasni vzorec proizvajalcev Unije. Vzorec je izbrala ob upoštevanju obsega proizvodnje in zemljepisne lege na podlagi največjega reprezentativnega obsega prodaje v Uniji, ki ga je bilo mogoče ustrezno preiskati v razpoložljivem času. V vzorec je bilo vključenih šest proizvajalcev v Uniji za module in trije za celice. Vzorec je zajemal vertikalno integrirane proizvajalce in proizvajalce, ki niso vertikalno integrirani. Komisija je vse zainteresirane strani pozvala, naj predložijo pripombe glede začasnega vzorca. Vse družbe, ki so bile začasno izbrane, so se strinjale z vključitvijo v vzorec.

(16) Več zainteresiranih strani je predložilo pripombe glede predlaganega vzorca. Kritizirale so dejstvo, da so se imena in lokacije več proizvajalcev Unije obravnavali kot zaupni, zato niso mogle predložiti pripomb glede deleža izbranih proizvajalcev v celotni proizvodnji in obsegu prodaje industrije Unije.

(17) Komisija je opozorila, da so vsi vzorčeni proizvajalci iz Unije, razen družb SolarWorld, WARIS Srl („Waris“) in Sillia VL („Sillia“), v začetni fazi zahtevali, da se njihova imena obravnavajo kot zaupna. Te zahteve je spoštovala, vendar jih je pozvala, naj med preiskavo v zvezi s pregledom potrdijo svojo željo po anonimnosti in predložijo utemeljene razloge za svojo zahtevo. Vse zadevne družbe razen ene so potrdile svojo prvotno zahtevo in predložile utemeljitev. Družbe so zlasti navedle, da se bojijo izgube poslovnih dejavnosti v LRK in/ali dobave surovin in sestavnih delov iz LRK. Ugotovljeno je bilo, da so navedeni razlogi upravičeni. Zato je Komisija sklenila sprejeti njihove zahtevke za anonimnost in zavrniti zahteve zainteresiranih strani za razkritje identitete in lokacije vzorčenih proizvajalcev v Uniji. Med anonimnimi družbami se je samo družba Jabil Assembly Poland sp. zoo. („Jabil“) strinjala, da se v končnem vzorcu njeno ime razkrije.

(18) En proizvajalec izvoznik je trdil, da Komisija pred izbiro začasnega vzorca ni opredelila industrije Unije. Zato ni mogel predložiti pripomb glede reprezentativnosti industrije Unije. Poleg tega so nekateri izbrani proizvajalci v Uniji, kot je družba SolarWorld, vertikalno integrirani, ker proizvajajo celice, ki se uporabljajo predvsem za proizvodnjo njihovih lastnih modulov. Zato obstaja tveganje, da se je proizvodnja istega končnega izdelka štela dvakrat.

(19) Iz obvestil o začetku izhaja, da se „industrija Unije“ nanaša na vse proizvajalce modulov in njihovih ključnih sestavnih delov (tj. celic) v Uniji. Poleg tega je bila industrija Unije že jasno opredeljena v prvotni preiskavi. Nazadnje se je pri proučitvi stanja in reprezentativnosti industrije Unije odštela proizvodnja celic za lastno uporabo. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(20) Več drugih zainteresiranih strani je trdilo, da Komisija v vzorec ne bi smela vključiti družb Waris in Sillia, ker sta to majhna proizvajalca modulov v Uniji in imata kot taka zelo specifičen poslovni model, ki ni reprezentativen. Namesto tega bi morala Komisija vključiti velike in srednje velike družbe, kot je Jabil.

(21) Komisija je zavrnila to trditev, saj je v vzorec vključila veliko število velikih in srednje velikih proizvajalcev modulov. Družbi Waris in Sillia sta bili vključeni v vzorec, da se zagotovi širša geografska reprezentativnost.

(22) Po začetku postopka je morala Komisija zaradi nesodelovanja iz vzorca izključiti družbo Sillia. Preostali vzorčeni proizvajalci Unije so tako predstavljali 38,8 % celotne prodaje in 55 % celotne proizvodnje modulov v Uniji ter 76,6 % celotne prodaje in 77 % celotne proizvodnje celic v Uniji. Zato se je spremenjeni vzorec še vedno obravnaval kot reprezentativen za industrijo Unije.

1.6.2 Vzorčenje uvoznikov

(23) Komisija je nepovezane uvoznike pozvala, naj predložijo informacije, določene v obvestilih o začetku, da bi se odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec.

(24) Dva nepovezana uvoznika sta predložila zahtevane informacije in se strinjala z vključitvijo v vzorec. Ker sta bila samo dva, se je Komisija odločila, da vzorčenje ni potrebno.

1.6.3 Proizvajalci izvozniki

(25) Da bi se lahko Komisija odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi lahko v tem primeru izbrala vzorec, je vse proizvajalce izvoznike na Kitajskem pozvala, naj predložijo informacije, določene v obvestilu o začetku. Poleg tega je od kitajskih organov zahtevala, naj navedejo morebitne druge proizvajalce izvoznike, ki bi jih zanimalo sodelovanje v preiskavi, in/ali stopijo v stik z njimi.

(26) Zaradi vzorčenja je informacije, zahtevane v Prilogi I k obvestilu o začetku, predložilo 86 proizvajalcev izvoznikov/skupin proizvajalcev izvoznikov na Kitajskem, trije največji proizvajalci izvozniki/skupine proizvajalcev izvoznikov (glede na izvoz izdelka, ki se pregleduje, v Unijo v skladu s podatkovno zbirko iz člena 14(6)) pa jih niso predložili. V teh okoliščinah je Komisija vzorčila naslednje tri proizvajalce izvoznike/skupine proizvajalcev izvoznikov z največjim obsegom izvoza v Unijo, ki so predložili zahtevane informacije in sodelovali v preiskavi: — Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd., Changzhou, Kitajska, — Jinko Solar Co. Ltd., Shangrao, Kitajska, — Chint Group, Hangzhou, Kitajska,

(27) V skladu s členom 27(2) osnovne uredbe so bila z vsemi znanimi zadevnimi proizvajalci izvozniki in kitajskimi organi opravljena posvetovanja o izbiri vzorca. Pripomb ni bilo.

1.7 Izpolnjeni vprašalniki in preveritveni obiski

(28) Kitajski vladi je bil poslan vprašalnik, ki je vključeval posebne vprašalnike za Kitajsko razvojno banko (China Development Bank), Kitajsko izvozno-uvozno banko (Export Import Bank of China: EXIM), Pekinško banko (Bank of Beijing), Konstrukcijsko banko Kitajske (China Construction Bank: CCB), Industrijsko in poslovno banko Kitajske (Industrial and Commercial Bank of China: ICBC), Kitajsko komercialno banko (China Merchants Bank: MEB), banko China Mingsheng Bank („MiB“), banki Ping An in Suzhou ter družbo China Export & Credit Insurance Corporation (Sinosure), ker so v skladu z informacijami iz zahtevka zagotavljale posojila in finančne storitve fotonapetostni industriji. Poleg tega je bila kitajska vlada zaprošena, da vprašalnik za banke posreduje morebitnim drugim finančnim institucijam, za katere ji je znano, da so zagotavljale posojila zadevni industriji („fotonapetostna industrija“). Ta vprašalnik za kitajsko vlado je vključeval tudi posebne vprašalnike za tiste proizvajalce polisilicija, proizvajalce izdelkov in polizdelkov iz aluminija in proizvajalce stekla, ki so delno ali v celoti v državni lasti in ki so te surovine v obdobju preiskave v zvezi s pregledom dobavljali fotonapetostni industriji. Vprašalniki si bili poslani tudi trem vzorčenim (skupinam) proizvajalcev izvoznikov, vzorčenim proizvajalcem v Uniji ter vsem uvoznikom in uporabnikom, ki so se javili.

(29) Komisija je izpolnjene vprašalnike prejela od bank EXIM, CCB, ICBC, MEB in MiB, družbe Sinosure (ne pa tudi od drugih finančnih institucij iz zgornje uvodne izjave), treh vzorčenih (skupin) proizvajalcev izvoznikov, vzorčenih proizvajalcev iz Unije in štirih uvoznikov/uporabnikov.

(30) Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so bile po njenem mnenju potrebne za oceno verjetnosti nadaljevanja ali ponovitve subvencioniranja, verjetnosti ponovitve škode in interesa Unije: (a) vlada Ljudske republike Kitajske: — kitajsko ministrstvo za trgovino, Peking, Kitajska, — China Export & Credit Insurance Corporation, Peking, Kitajska, — Kitajska komercialna banka, Peking, Kitajska, — Kitajska izvozno-uvozna banka, Peking, Kitajska, — Industrijska in poslovna banka Kitajske, Peking, Kitajska, — Konstrukcijska banka Kitajske, Peking, Kitajska, (b) vzorčene skupine proizvajalcev: — Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd., Changzhou, Kitajska, — Jinko Solar Co. Ltd., Shangrao, Kitajska, — Chint Group, Hangzhou, Kitajska, (c) vzorčeni proizvajalci v Uniji: — SolarWorld Group, Bonn, Nemčija, — Jabil, Kwidzyn, Poljska, — WARIS S.r.l., Borgo Chiese, Italija, — dva anonimna proizvajalca modulov in dva anonimna proizvajalca celic, (d) nepovezani uvozniki v Uniji: — IBC Solar AG, Nemčija, — BayWa r.e., Solar Energy Systems GmbH, Nemčija, (e) gospodarski subjekti, ki so višje v prodajni verigi: — Wacker Chemie AG, Nemčija.

(31) Izpolnjeni vprašalnik MiB, ki je bil predložen prek kitajske vlade, ni bil preverjen, ker je banka 30. junija 2016 navedla, da ne bo privolila v preveritev na kraju samem. Iz informacij, ki so jih posredovali trije vzorčeni proizvajalci, je razvidno, da jim je zagotovilo posojila 18 finančnih institucij (Kmetijska banka Kitajske, Banka Kitajske, Komunikacijska banka, Kitajska razvojna banka, banka China Everbright, China Trust Commercial Bank, Hua Xia Bank, Industrijska banka Kitajske, Podeželska komercialna banka Jiangnana, Ping An Bank, Podeželska komercialna banka, Razvojna banka Šanghaj Pudong in Finančni urad mesta Xiantao), in sicer poleg EXIM, CCB, ICB, MEB in MiB.

1.8 Razkritje

(32) Komisija je 20. decembra 2016 vsem zainteresiranim stranem razkrila bistvena dejstva in premisleke, na podlagi katerih nameravala ohraniti veljavne izravnalne ukrepe, ter vse zainteresirane strani pozvala, naj predložijo pripombe. Komisija je obravnavala pripombe zainteresiranih strani in jih po potrebi upoštevala. Po razkritju so kitajska gospodarska zbornica, Wacker, Solar Power Europe („SPE“) in Solar Alliance for Europe („SAFE“) zahtevali zaslišanje pred pooblaščencem za zaslišanje v trgovinskih postopkih, ki jim je bilo odobreno.

(33) Ker odbor iz uvodne izjave 790 ni predložil mnenja, je Komisija razkrila svoj namen, da skrajša obdobje uporabe ukrepov s 24 na 18 mesecev. Zainteresirane strani je pozvala, naj predložijo pripombe v zvezi s tem.

2. IZDELEK, KI SE PREGLEDUJE, IN PODOBNI IZDELEK

2.1 Izdelek, ki se pregleduje

(34) Izdelek, ki se pregleduje, je enak kot v preiskavi, na podlagi katere so bili uvedeni obstoječi ukrepi („prvotna preiskava“), tj. fotonapetostni moduli ali paneli iz kristalnega silicija in vrste celic, ki se uporabljajo v fotonapetostnih modulih ali panelih iz kristalnega silicija (celice imajo debelino največ 400 mikrometrov), s poreklom iz Ljudske republike Kitajske ali ki so od tam poslani („izdelek, ki se pregleduje“ ali „zadevni izdelek“), ki so trenutno uvrščeni pod oznake KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 in ex 8541 40 90 (oznake TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 in 8541409039), razen če so v tranzitu v smislu člena V GATT.

(35) Naslednje vrste izdelka so izključene iz opredelitve izdelka, ki se pregleduje: — solarni napajalniki, ki so sestavljeni iz manj kot šestih celic, so prenosni in z električno energijo napajajo naprave ali baterije, — tankoslojni fotonapetostni izdelki, — fotonapetostni izdelki iz kristalnega silicija, ki so trajno vgrajeni v električne naprave, kadar funkcija električnih naprav ni proizvodnja električne energije in se te električne naprave napajajo z električno energijo, ki jo proizvedejo integrirane fotonapetostne celice iz kristalnega silicija, — moduli ali paneli z izhodno napetostjo, ki ne presega 50 V pri enosmernem toku, in izhodno močjo, ki ne presega 50 W, namenjeni izključno za neposredno uporabo za polnjenje baterij v sistemih z enakimi značilnostmi glede napetosti in moči.

2.2 Podobni izdelek

(36) Tako kot v prvotni preiskavi imata izdelek, ki se pregleduje, in izdelek, ki ga v Uniji proizvaja in prodaja industrija Unije, enake osnovne fizikalne, kemijske in tehnične lastnosti ter enako osnovno končno uporabo. Podobno ima izdelek, ki se proizvaja in prodaja na domačem trgu na Kitajskem ter izvaža v Unijo, enake osnovne fizične in tehnične lastnosti ter enako uporabnost. Zato se ti izdelki obravnavajo kot podobni izdelki v smislu člena 2(c) osnovne uredbe.

3. VERJETNOST NADALJEVANJA SUBVENCIONIRANJA

(37) Komisija je v skladu s členom 18(1) in (2) osnovne uredbe proučila, ali obstaja verjetnost, da bi iztek obstoječih ukrepov povzročil nadaljevanje ali ponovitev subvencioniranja.

3.1 Uvodne ugotovitve o delnem nesodelovanju kitajske vlade

(38) Komisija je kitajski vladi na njeno zahtevo odobrila precejšnje podaljšanje roka, tj. 14 dodatnih dni za izpolnitev vprašalnika, kar je pomenilo skupaj 50-dnevni rok za predložitev izpolnjenega vprašalnika.

(39) Po razkritju je kitajska vlada pripomnila, da glede na obseg vprašalnika 50 dni, ki so na voljo za njegovo izpolnitev, ne zadostuje. Kitajska vlada je navedla, da Komisija ni ravnala po najboljših močeh, saj je potrebovala 11 mesecev, da je ocenila informacije, ki jih je morala kitajska vlada posredovati v 50 dneh. Kitajska vlada je tudi primerjala roke iz prvotne preiskave in drugih protisubvencijskih preiskav z roki iz tega pregleda zaradi izteka ukrepa. Trdila je tudi, da je bil namen rokov iz pregleda zaradi izteka ukrepa, da se jo spravi v težak položaj in se ji prepreči, da bi sodelovala po svojih najboljših možnostih. Komisija poudarja, da morajo imeti v skladu z osnovno uredbo zainteresirane strani za odgovor na vprašalnik na voljo vsaj 30 dni, Komisija pa za zaključek pregleda zaradi izteka ukrepa največ 15 mesecev. Ti pravni roki so se spoštovali, kitajska vlada pa je imela na voljo 20 dni več od določenega najkrajšega roka. Argument kitajska vlade je zato brezpredmeten.

(40) Komisija je v dopisu o podaljšanju roka z dne 7. januarja 2016 kitajsko vlado opozorila, da mora izpolnjen vprašalnik zajemati subvencijske programe in ugodnosti za vse proizvajalce izvoznike izdelka, ki se pregleduje. Kitajska vlada je odgovorila z dopisom z dne 21. januarja 2016, v katerem je izrazila pomisleke glede obsega vprašalnika in Komisijo obvestila, da bodo podatki o posameznih družbah v izpolnjenem vprašalniku tako kot v prvotni preiskavi zajemali samo vzorčene proizvajalce izvoznike (skupine proizvajalcev izvoznikov). Komisija je z dopisom z dne 22. januarja 2016 izrazila nestrinjanje s stališčem kitajske vlade glede tega vprašanja in poudarila, da za razliko od prvotne preiskave večje število največjih proizvajalcev izvoznikov v Unijo, med katerimi so trije največji po obsegu izvoza izdelka, ki se pregleduje, ni sodelovalo v pregledu zaradi izteka ukrepov, zato je bila stopnja sodelovanja znatno nižja kot v prvotni preiskavi. Če bi izpolnjen vprašalnik zajemal samo vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov, bi bile zato verjetno izpuščene pomembne informacije za ugotovitev o subvencioniranju. Kljub temu je Komisija v duhu dobrega sodelovanja v navedenem dopisu izjemoma privolila, da lahko kitajska vlada v izpolnjenem vprašalniku omeji podatke o posameznih družbah na deset največjih (skupin) proizvajalcev izvoznikov v OPP, ki so bili v dopisu poimensko navedeni in so vključevali tri vzorčene družbe, izrazila pa je tudi pripravljenost, da odobri še eno podaljšanje roka do 2. februarja 2016.

(41) Kitajska vlada je predložila nepopolne odgovore na vprašalnik, in sicer v treh delih: prvega 26. januarja 2016, drugega 3. februarja 2016 in tretjega 5. februarja 2016. V spremnem dopisu k delu vprašalnika, predloženem 26. januarja 2016, je izrazila željo, da bi pojasnila razloge za nepopolno izpolnjen vprašalnik, in ponovno poudarila svoje stališče glede omejitve obsega vprašalnika na tri vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov, ki ga je ves čas poudarjala v izpolnjenem vprašalniku.

(42) Po razkritju je kitajska vlada izrazila nezadovoljstvo z dejstvom, da je Komisija kritična do tega, da je kitajska vlada posredovala informacije po 26. januarja 2016. Komisija poudarja, da zgornja uvodna izjava verodostojno povzema, kako je kitajska vlada predložila odgovor na vprašalnik. Ta pozna predložitev ni imela pravnih posledic.

(43) Komisija je kitajski vladi 14. marca 2016 („prvi poziv k dopolnitvi“) in 14. julija 2016 („drugi poziv k dopolnitvi“) poslala poziva k dopolnitvi, na katera je kitajska vlada odgovorila 8. aprila 2016 in 22. julija 2016. 14. julija 2016 je kitajski vladi poslala urnik preveritev in jo pozvala, naj predloži pripombe ter dopolni manjkajoče logistične informacije.

(44) V duhu dobrega sodelovanja je Komisija 19. julija 2016 poslala podroben predpreveritveni dopis. Kitajska vlada je v odgovoru z dne 2. avgusta 2016 predlagala drugačen časovni načrt preveritev, vključno s spremembami trajanja preveritve določenih oddelkov. Komisija je v odgovoru, poslanem istega dne, pojasnila, da tega ni mogoče sprejeti, ker spremenjeni urnik ni več sledil logičnemu toku. Poleg tega Komisija ni mogla sprejeti sprememb glede dolžine preveritve za vsak oddelek.

(45) Po razkritju je kitajska vlada komentirala, da je iz navedenega razvidno, da je bila pri svojem sodelovanju prožna, Komisija pa ne. Komisija želi poudariti, da zgornja uvodna izjava verodostojno povzema komunikacijo pred preveritvenim obiskom.

(46) Preveritveni obisk je potekal od 8. do 12. avgusta 2016 na podlagi urnika, ki ga je predlagala Komisija.

(47) Nobena od bank iz uvodne izjave 29 ni predložila zahtevanih informacij v zvezi s fotonapetostno industrijo; trdile so, da jih zakonske zahteve in pogodbene klavzule zavezujejo k zaupnosti informacij o posojilih za posamezne družbe. Banke so Komisijo pozvale, naj se opre na informacije, ki so jih predložili vzorčeni proizvajalci izvozniki (skupine proizvajalcev izvoznikov).

(48) Komisija je v drugem pozivu k dopolnitvi kitajsko vlado pozvala, naj od desetih največjih (skupin) proizvajalcev izvoznikov izdelka, ki se pregleduje, zahteva, da banke pooblastijo za predložitev informacij o posameznih družbah Komisiji v okviru sedanje preiskave v zvezi s pregledom zaradi izteka ukrepov. Kitajska vlada je navedla, da kitajskih proizvajalcev izvoznikov ne more zaprositi, prisiliti ali od njih zahtevati, naj sodelujejo v tej ali kateri koli drugi preiskavi. Vendar ta trditev nima povezave s pozivom Komisije. Kitajska vlada je nadalje navedla, da bi lahko Komisija od teh družb neposredno zahtevala, naj ji predložijo ustrezne informacije. Komisija je res uporabila relevantne informacije, ki so jih posredovale tri vzorčene družbe. Ker pa se je zahtevek za pooblastitev nanašal na informacije, ki jih imajo finančne institucije, zlasti ocene kreditnega tveganja, tri vzorčene družbe teh informacij niso mogle predložiti. Po mnenju Komisije bi morala kitajska vlada olajšati potrebne stike med bankami in proizvajalci izvozniki, tako da bi banke lahko predložile zahtevane informacije.

(49) Kitajska vlada je med preveritvenim obiskom trdila, da je od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov zahtevala, naj relevantni dodatek k vprašalniku zanjo posredujejo finančnim institucijam, od katerih so prejeli posojila, kreditne linije in/ali kreditno zavarovanje. Trdila je tudi, da je dodatek posredovala drugim finančnim institucijam, navedenim v spremnem dopisu k vprašalniku. Vendar med preveritvenim obiskom Komisiji na njeno zahtevo ni mogla predložiti ničesar, kar bi to dokazovalo.

(50) Po razkritju je kitajska vlada izrazila nezadovoljstvo z zgornjimi trditvami. Komisija poudarja, da uvodna izjava 49 verodostojno povzema dogodke, kot so potekali.

(51) Komisija si je med preveritvenim obiskom pri kitajski vladi prizadevala preveriti izpolnjeni vprašalnik in je zahtevala dokazila, na podlagi katerih je bil pripravljen odgovor kitajske vlade, v skladu z določbami členov 11 in 26 osnovne uredbe. Z nekaj izjemami ta dokazila niso bila na voljo, tudi če so se izrecno zahtevala. Zaradi tega ni boli mogoče v celoti preveriti odgovorov iz vprašalnika. Komisija je zato poleg standardnega seznama dokaznega gradiva pripravila tudi seznam dokumentov, ki so se zahtevali na kraju samem, vendar niso bili predloženi. Ko je bila preveritev zaključena, se je ta seznam pregledal s kitajsko vlado, ki ga je tako kot Komisija podpisala („seznam dokumentov, ki niso bili predloženi“). Seznam je za vsak element vseboval 28 elementov in pojasnil/pripomb.

(52) Po razkritju je kitajska vlada navedla, da je mogoče seznam dokumentov, ki so bili zahtevani, vendar jih ni predložila, uvrstiti v eno od naslednjih štirih kategorij; „neobstoječi dokumenti“, „dokumenti v pripravi, ki niso bili uradno izdani“, „občutljiva in zaupna poročila o oceni kreditnega tveganja“ in „informacije, navedene v drugih predloženih dokumentih“. Komisija opozarja, da je na seznamu dokumentov, ki niso bili predloženi, tudi „dokaz za liberalizacijo finančnih trgov (Ljudska banka Kitajske – People's Bank of China, PBOC), glede katerega je imela kitajska vlada očitno pomisleke v svojih pripombah po razkritju.

(53) Poleg tega je kitajska vlada trdila, da bi v primeru, da ne bi upoštevali dokumentov, ki spadajo v eno od zgoraj navedenih kategorij, seznam vseboval le majhno število dokumentov, ki so bili zahtevani, vendar jih ni predložila. Komisija se s to trditvijo ni strinjala. Kar zadeva t. i. „neobstoječe dokumente“, je Komisija imela razlog, da jih zahteva, saj so bili omenjeni v drugih dokumentih, ki so bili predloženi med to in/ali prvotno preiskavo. Kar zadeva „dokumente v pripravi, ki niso bili uradno izdani“, bi kitajska vlada nekatere od njih lahko predložila Komisiji po njihovem uradnem sprejetju, vendar jih ni. Za „občutljiva in zaupna poročila o oceni kreditnega tveganja“ osnovna uredba zagotavlja procesna jamstva, da se prepreči nadaljnje razširjanje takih informacij. Čeprav je Komisija sprejela informacije v „drugih dokumentih“, so taki dokumenti predstavljali le majhen del seznama.

(54) Po razkritju je kitajska vlada trdila tudi, da je Komisija uporabila razpoložljiva dejstva za nepredložitev „nekaterih dokumentov“, ne da bi te dokumente povezala z informacijami, ki jih je potrebovala. Kitajska vlada je trdila, da je Komisija tako uporabila dejstva, ki so bila na voljo na podlagi neznane vsebine, kar ne bi bilo skladno z določbami STO. Komisija ugotavlja, da so bili razlogi za zahtevo za dokumente navedeni v vprašalniku, med preveritvenim obiskom, v dopisih Komisije kitajski vladi z dne 22. januarja 2016 in 23. septembra 2016 ter dokumentu o dokončnem razkritju.

(55) Komisija je po preveritvenem obisku na kraju samem, in sicer 23. septembra 2016, kitajsko vlado uradno obvestila, da proučuje možnost uporabe razpoložljivih dejstev namesto manjkajočih informacij, in jo seznanila s posledicami nesodelovanja v skladu s členom 28(1) in (6) osnovne uredbe.

(56) Kitajska vlada je v dopisu z dne 13. oktobra 2016 nasprotovala možnosti, da bi Komisija uporabila določbe člena 28 osnovne uredbe, in trdila, da to ni pravno in dejansko utemeljeno. Navedla je tudi, da dejstvo, da banke Komisiji niso predložile zahtevanih informacij, kaže, da kitajska vlada ne izvaja bistvenega nadzora nad njimi. Ponovno je navedla tudi prejšnja pojasnila, zakaj zahtevanih informacij ni bilo mogoče predložiti.

(57) Kitajska vlada je navedla, da Komisija ni pojasnila, zakaj informacije, ki jih je predložila kitajska vlada, niso zadostovale in zakaj so bile potrebne dodatne informacije. Komisija je kitajski vladi pojasnila, zakaj so bile po njenem mnenju zahtevane informacije potrebne (glej uvodno izjavo 40 zgoraj).

(58) Kitajska vlada je nadalje trdila, da je bil dopis Komisije o nameri, da uporabi razpoložljiva dejstva, izredno nejasen in nenatančen. Kitajska vlada je v svojih pripombah po razkritju ponovno navedla, da je dopis Komisije vseboval izjemno skope informacije o razlogih za uporabo razpoložljivih dejstev. Komisija poudarja, da so bile pomanjkljivosti naštete glede na predmet, subvencijsko shemo in/ali subjekt (npr. finančni subjekti) in da je bil seznam dokumentov, ki niso bili predloženi, pripravljen sporazumno (glej uvodno izjavo 51).

(59) Kitajska vlada je trdila, da ji Komisija ne more pripisati odgovornosti glede nesodelovanja proizvajalcev izvoznikov iz Kitajske, saj so te družbe neodvisne in kitajska vlada nima nadzora nad njimi. O njih ni predložila nobenih informacij.

(60) Komisija kitajski vladi ne pripisuje odgovornosti za nesodelovanje. Vendar je kitajska vlada odgovorna za svoje odgovore na vprašalnik, kar glede na zahtevane informacije o posameznih družbah zadeva samo tri vzorčene proizvajalce izvoznike. Komisija zato meni, da kitajska vlada ni delovala po svojih najboljših močeh, ker ni predložila zahtevanih informacij.

(61) Kitajska vlada se je tudi spraševala, kako lahko nerazpoložljivost kopij nekaterih dokumentov kakor koli vpliva na informacije v spisu ali jih diskreditira oziroma ovira preiskavo. V svojem dopisu je ocenila, da imajo dokazi, ki niso bili predloženi, razmeroma majhno dokazno moč (pri čemer ni natančno navedla, na katere „nerazpoložljive dokaze“ se sklicuje), zato nerazpoložljivost takih dokazov ne bi smela sprožiti dvomov glede pravnega okvira Kitajske. Komisija se ne strinja s trditvijo, da imajo informacije, ki jih kitajska vlada ni predložila, majhno dokazno moč. Šele ko so informacije predložene, je mogoče oceniti njihovo dokazno moč. Namen preveritvenega postopka je ugotoviti, ali so odgovori v vprašalniku točni. V zvezi s tem se potrjuje, da Komisija med preveritvenimi obiski ni mogla v celoti preveriti informacij v spisu.

(62) Kitajska vlada je prav tako trdila, da je Komisija napačno opredelila šest dokumentov, ki niso bili predloženi med preveritvenim postopkom, in da je bila uporaba člena 28 neupravičena. V zvezi s tem je dovolj opozoriti, da je bil seznam dokumentov, ki niso bili predloženi, pripravljen sporazumno.

(63) Kitajska vlada se je sklicevala na Prilogo II k protidampinškemu sporazumu STO in člen 28(3) osnovne uredbe, v skladu s katerim je treba pri oblikovanju ugotovitev upoštevati vse informacije, ki jih je mogoče preveriti, ki so ustrezno predložene, tako da jih je mogoče v preiskavi uporabiti brez nepotrebnih težav, ki so pravočasno predložene in, kadar je to primerno, ki so predložene na mediju ali v računalniškem jeziku, ki ga zahtevajo organi. Sklicevala se je tudi na več odločitev odbora STO (15), pri čemer izraz „preverljiv“ ne pomeni, da je treba informacije dejansko preveriti na kraju samem. Trdila je, da Komisija ne glede na ozadje in naravo okoliščin ne more zavrniti informacij in uporabiti razpoložljivih dejstev, kadar koli nekatere informacije med preiskavo niso na voljo.

(64) Komisija poudarja, da bi morale biti informacije, ki se upoštevajo, preverljive. Poleg tega je v poročilu odbora ZDA – jeklene plošče beseda „preveriti“ opredeljena kot „ugotoviti ali preveriti točnost in pravilnost, zlasti s pregledom ali primerjavo podatkov itd.; preveriti ali ugotoviti s preiskavo“. V tem specifičnem primeru Komisija meni, da je ravnala v skladu s poročili odbora iz zgornje uvodne izjave.

(65) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da je Komisija razširila razloge in utemeljitev za uporabo razpoložljivih dejstev, kar po mnenju kitajske vlade ni bilo skladno s sporazumom STO o subvencijah in izravnalnih ukrepih ter členom 28(4) osnovne uredbe. Komisija ugotavlja, da je bila kitajska vlada v skladu s členom 28(4) osnovne uredbe obveščena o razlogih z dopisom z dne 23. septembra 2016 in da ji je bila dana možnost, da do 6. oktobra 2016 predloži pripombe na zadevni dopis. Potem ko je zaprosila za podaljšanje navedenega roka in ko je bilo to podaljšanje odobreno, je kitajska vlada posredovala svoje pripombe v dopisu z dne 13. oktobra 2016. Člen 28(4) osnovne uredbe določa tudi: „Če veljajo pojasnila za nezadovoljiva, se razlogi za zavrnitev takšnega dokaza ali informacije razkrijejo in objavijo v ugotovitvah.“. Ta zahteva je bila izpolnjena s splošnim dokumentom o razkritju z dne 20. decembra 2016.

(66) Kitajska vlada je tudi trdila, da je uporaba razpoložljivih dejstev s strani Komisije pravno neskladna, saj naj bi se po eni strani Komisija osredotočila na spremembe, do katerih je prišlo po prvotni preiskavi, po drugi strani pa so bili vprašalnik in priloženi dodatki preveliko breme v smislu zahtev po informacijah. Kitajska vlada je kritizirala tudi dejstvo, da Komisija v vprašalniku ni navedla, da se bo osredotočila na morebitne spremembe, do katerih je prišlo po prvotni preiskavi. Poleg tega je kitajska vlada navedla, da je Komisija zahtevala več informacij kot pa v prvotni preiskavi. Komisija zavrača te trditve, saj mora za analizo morebitnih sprememb zbrati tudi informacije o nespremenjenem stanju v obdobju preiskave v zvezi s pregledom. Poleg tega pa se vprašalnik tudi ni razlikoval od drugih standardnih vprašalnikov za vlado v protisubvencijskih preiskavah, čeprav je bil seveda prilagojen shemam, ki so navedene v zahtevku. To pomeni, da so bile informacije v zvezi z nekaterimi vidiki subvencije, ki še niso bili opredeljeni v prvotni preiskavi, ampak pozneje, dejansko zahtevane v vprašalniku.

(67) Kitajska vlada je v svojih pripombah na razkritje vztrajala, da so manjkale informacije o petih proizvajalcih izvoznikih in ne o sedmih. Komisija je to trditev sprejela s pripombo, da so bili izmed desetih največjih proizvajalcev izvoznikov v Unijo vzorčeni trije. Odgovor v okviru vzorčenja sta predložila še dva, preostalih pet pa ni predložilo odgovora. Komisija je od kitajske vlade v vprašalniku zahtevala, da odgovori na vprašanja glede fotonapetostne industrije. Vprašalnik je bil nato zaradi zmanjšanja bremena omejen na deset največjih proizvajalcev izvoznikov. Vendar pa je kitajska vlada v odgovorih na vprašalnik upoštevala samo tri vzorčene družbe, o ostalih sedmih proizvajalcih izvoznikih pa ni predložila informacij.

(68) Kar zadeva stopnjo reprezentativnosti, se Komisija ne strinja s pripombo kitajske vlade, da to, da je vztrajala, da je treba predložiti informacije o desetih največjih proizvajalcih izvoznikih, pomeni, da vzorec ni reprezentativen za ugotovitve te preiskave. Komisija namerava pojasniti, da je vzorec reprezentativen, ker izpolnjuje pogoje iz osnovne uredbe; vključuje sodelujoče proizvajalce, ki so največji glede na obseg. Kitajska vlada se je v dokumentaciji, predloženi po razkritju, spraševala, kakšno razliko bi pomenile dodatne informacije. Komisija ugotavlja, da ni mogla že na začetku izključiti možnosti, da bo treba uporabiti člen 27(4) osnovne uredbe. V takem primeru bi informacije o desetih največjih proizvajalcih izvoznikih le še dodatno izboljšale kakovost ugotovitev, saj bi bila informacijska baza večja.

(69) Komisija na nobeni stopnji ni kršila svoje dolžnosti preiskovanja po uradni dolžnosti, kot je trdila kitajska vlada po razkritju. V nasprotju s tem je Komisija proučila informacije, ki so bile na voljo, čeprav niso bile popolne, ter po svojih najboljših močeh zapolnila vrzeli v razpoložljivih informacijah.

(70) Komisija zato zavrača pripombe kitajske vlade, da zahtevane informacije niso bile relevantne.

(71) Kitajska vlada je tudi trdila, da je Komisija v splošnem dokumentu o razkritju zavajala glede obsega manjkajočih informacij, ter izpostavila informacije, ki jih je predložila.

(72) Kar zadeva finančne institucije in dobavitelje surovin, je kitajska vlada navedla, da se ji ne zdi logično, da je Komisija zahtevala sodelovanje 3 800 bank in vseh dobaviteljev surovin. Komisija ugotavlja, da ta pripomba ni pravilna. Komisija je od kitajske vlade zahtevala le, da posebni vprašalnik posreduje finančnim institucijam in dobaviteljem surovin, kot je navedeno v uvodni izjavi 28 zgoraj.

(73) Kar zadeva pripombe kitajske vlade o njenem domnevnem polnem sodelovanju, je Komisija ugotovila, da naslednje glavne pomanjkljivosti do zaključka preiskave niso bile ustrezno obravnavane. Kitajska vlada ni zagotovila informacij, zahtevanih z dopisom Komisije z dne 23. septembra 2016. Ni predložila informacij o desetih največjih proizvajalcih izvoznikih. Prav tako ni pomagala pri temu, da bi Komisija prejela odgovore na vprašalnik od Kitajske razvojne banke, Pekinške banke ter bank Ping An Bank in Suzhou Bank. Tudi informacij o tržnem deležu za polikristalni silicij, steklo in aluminij v LRK ni navedla. Poleg tega kitajska vlada posebnega vprašalnika ni hotela posredovati (i) morebitnim drugim finančnim institucijam, za katere je vedela, da so zagotavljale posojila desetim največjim proizvajalcem izvoznikom, in (ii) dobaviteljem polikristalnega silicija, stekla in aluminija. Za slednje je kitajska vlada navedla, da se ji ni zdelo potrebno posredovati dodatka.

(74) Glede na ugotovitve iz tega oddelka Komisija meni, da so pogoji za uporabo razpoložljivih dejstev v smislu člena 28 osnovne uredbe načeloma izpolnjeni.

(75) Da bi odgovorila na pripombe po razkritju, je Komisija za vse subvencijske sheme, analizirane v naslednjih oddelkih, natančno opredelila, katere informacije niso bile upoštevane na podlagi razpoložljivih dejstev in s katerimi informacijami so bile nadomeščene.

(76) Eden od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov je kritiziral uporabo člena 28 osnovne uredbe, ker se mu je zdelo, da je usmerjena proti njemu. Poudaril je, da Komisija v zvezi z njim ni sledila postopku iz navedenega člena. Komisija se s tem stališčem ne more strinjati. Komisija ni zanemarila nobenih informacij, ki jih je posredoval zadevni proizvajalec izvoznik. Uporabila je vse razpoložljive informacije, tudi informacije zadevnega proizvajalca izvoznika.

3.2 Vladni načrti, projekti in drugi dokumenti

(77) Vse subvencijske sheme, ki se proučujejo, izvirajo iz izvajanja centralnega načrtovanja, tako kot v prvotni preiskavi.

(78) Komisija je glede na krajše trajanje izravnalnih ukrepov za uvoz izdelka, ki se pregleduje, svojo analizo usmerila v možne spremembe politik, dokumentov načrtovanja in pravnega/praktičnega izvajanja, ki bi jih take spremembe povzročile.

(79) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da Komisija ni ravnala s potrebno skrbnostjo, da bi lahko utemeljeno sklepala glede nadaljnjega subvencioniranja, saj se je močno zanašala na svoje ugotovitve glede subvencioniranja med prvotno preiskavo, ki jo je kitajska vlada izpodbijala. Sklicevala se je tudi na poročilo PO v zadevi US – protidampinški ukrepi in izravnalne dajatve (odstavek 354), v skladu s katerim samo sklicevanje na ugotovitve preiskave ne zadostuje za utemeljeno in ustrezno obrazložitev.

(80) Pripombe kitajske vlade v okviru prvotne preiskave so bile analizirane in upoštevane v prvotni uredbi, sklepne ugotovitve prvotne preiskave pa niso bile izpodbijane na sodišču (16). V tem okviru Komisija ne vidi razloga, da te ugotovitve ne bi mogle biti osnova, na katero se je Komisija opirala pri pripravi svojih sklepnih ugotovitev v sedanji preiskavi, če za dejstva, na podlagi katerih so bile ugotovitve sprejete, v preiskavi v zvezi s pregledom ni bilo ugotovljeno, da bi bila spremenjena, saj bi to pomenilo, da so se ponovno ocenila. Kot je razvidno iz analize informacij, zbranih v preiskavi, in te uredbe, se Komisija poleg tega ne strinja s trditvijo, da se je močno zanašala na sklepne ugotovitve iz prvotne preiskave. V zvezi s tem in zaradi delne uporabe člena 28 osnovne uredbe za kitajsko vlado je Komisija uporabila razpoložljiva dejstva, ki so v nekaterih primerih privedla do tega, da je svoje ugotovitve oprla na sklepne ugotovitve iz prvotne preiskave.

(81) Vložnik je trdil, da LRK še naprej močno subvencionira svojo fotonapetostno industrijo, pri čemer je navedel številne dokumente politike in načrtovanja ter zakonodajo, ki so podlaga za državno podporo tej industriji. Komisija je pregledala in proučila dokumente, navedene v zahtevku, ter dodatne dokumente, ki so jih med potekom preiskave predložili kitajska vlada in vzorčeni proizvajalci izvozniki.

(82) V prvotni preiskavi je bilo ugotovljeno, da je kitajska vlada fotonapetostno industrijo v 12. petletnem načrtu vključila med „strateške“ industrije (17). Kitajska vlada je izdala tudi poseben načrt za solarno fotonapetostno industrijo, tj. 12. petletni načrt za fotonapetostno industrijo (podrejen glavnemu 12. petletnemu načrtu). V tem načrtu je kitajska vlada izrazila podporo „nadrejenim podjetjem“ (18) in „ključnim podjetjem“ (19) ter se zavezala, da bo „spodbujala izvajanje različnih politik podpore fotonapetostni industriji“ (20) in „oblikovala splošno pripravo podpornih politik za industrijo, finance, področje davkov itd.“ (21). Ti načrti so zajemali obdobje 2011–2015, torej tudi obdobje preiskave v zvezi s pregledom.

(83) Marca 2016 je bil objavljen 13. petletni načrt, ki zajema obdobje 2016–2020. V odgovor na drugi poziv k dopolnitvi je kitajska vlada predložila le kitajsko različico, ki ji je bil priložen angleški prevod kazala. 13. petletni načrt v ta strateški načrt vključuje tudi fotonapetostno industrijo (22). V 13. petletnem načrtu je poudarek na tehnoloških prebojih razširjen na izdelke in storitve, povezane z energijo in vključuje tudi fotonapetostne celice nove generacije.

(84) Kitajska vlada je po razkritju trdila, da je predložila 13. petletni načrt, iz katerega je razvidno, da se solarne industrije ne spodbuja.

(85) Med preveritvenim obiskom se je zahtevalo angleško besedilo 13. petletnega načrta, ki je bilo tudi vključeno na seznam dokumentov, ki niso bili predloženi. Kitajska vlada je med preveritvenim obiskom imela na voljo natisnjen izvod angleškega besedila, za katerega se je zavezala, da ga bo predložila Komisiji, takoj ko bo mogoče. Kot je razvidno s spletišča agencije NDRC (23), je bila angleška različica tega dokumenta objavljena 7. decembra 2016, Komisiji pa ni bila nikoli predložena. Ker kitajska vlada Komisiji ni predložila popolnega in uradnega angleškega besedila načrta, se je morala Komisija zanesti na notranji prevod tega dokumenta in je kitajski vladi med preveritvenim obiskom predložila izvlečke, navedene v uvodni izjavi 83. Čeprav je kitajska vlada navedla, da ta sklicevanja določajo smer za tehnološke inovacije, ni zanikala obstoja takih sklicevanj. Treba je tudi opozoriti, da se je Komisija zato, ker ji kitajska vlada ni predložila popolnega angleškega besedila načrta, pri dokumentu o razkritju zanašala na notranji angleški prevod (glej opombo 22).

(86) Kitajska vlada je nadalje trdila, da se izvlečki, navedeni v uvodnih izjavah 83 in 87 spodaj, nanašajo na razvoj domačih sodobnih infrastrukturnih omrežij, vključno z uporabo/proizvodnjo sončne energije, ne pa tudi na proizvodnjo surovin za njeno proizvodnjo. Kitajska vlada je tudi navedla, da se poglavje 23, ki opredeljuje nastajajoče in strateške industrije, nikakor ne nanaša na solarno industrijo, in zanikala, da bi bile v okencu 8 istega poglavja omenjene fotonapetostne celice.

(87) Poglavje 30 načrta navaja, da bo Kitajska še naprej spodbujala razvoj vetrne in fotovoltaične energije. Ob branju te trditve je mogoče sklepati, da podpora fotovoltaični energiji pomeni podporo fotonapetostni industriji. To razlago potrjuje okence 8 (razvoj strateških nastajajočih industrij) v poglavju 23 (razvoj strateških nastajajočih industrij). To okence se nanaša na „prodore v ključnih tehnologijah, na primer fotovoltaiki naslednje generacije, in spodbujanje njihove uporabe v industriji“, kar pomeni jasno sklicevanje na surovine, potrebne za proizvodnjo energije. Drugo tovrstno sklicevanje je mogoče najti v oddelku 1 istega poglavja: „Podpirali bomo razvoj informacijske tehnologije naslednje generacije, […] zelene in nizkoogljične tehnologije“. V zvezi s tem se zeleno tehnologijo na Kitajskem običajno povezuje s fotonapetostno industrijo. Poleg tega, kot je navedeno v uvodnih izjavah 378 in 389, je fotonapetostna industrija v katalogu ključnih industrij, izdelkov in tehnologij uvrščena med spodbujane industrije, katerih razvoj država spodbuja. Na tej podlagi je Komisija potrdila, da je fotonapetostna industrija vključene v ta strateški načrt.

(88) Kitajska vlada je v zvezi s 13. petletnim načrtom za fotonapetostno industrijo v svojem odgovoru z dne 22. julija 2016 navedla, da dokument še ni bil objavljen. Med preveritvenim obiskom, tj. manj kot 20 dni pozneje, kitajska vlada ni hotela predložiti takega strateškega dokumenta brez dodatnih dokazil. V končni fazi se je kitajska vlada sklicevala, da je dejstvo, da ni 13. petletnega načrta za solarno industrijo, dodaten pokazatelj, da se te industrije ne spodbuja.

(89) Vendar še vedno veljajo sklep št. 40 državnega sveta, sklep državnega sveta z dne 10. oktobra 2010 ter nacionalni okvir za srednje- in dolgoročni razvoj znanosti in tehnologije (2006–2020), ki podpirajo razvoj fotonapetostne industrije in spodbujajo različne načine finančne in fiskalne podpore tej industriji, kot je poudarjeno v uvodni izjavi 102 prvotne uredbe. Prav tako še vedno velja zakon LRK o znanstvenem in tehnološkem napredku, ki navaja seznam ukrepov za podporo fotonapetostni industriji. Zato dejstvo, da ni posebnega 13. petletnega načrta za solarno industrijo, še ne pomeni prekinitve vladne podpore fotonapetostni industriji, saj vsi ostali vladni načrti, projekti in drugi dokumenti zadostujejo za podporo navedeni ugotovitvi.

(90) V prvotni preiskavi (24) je bilo torej ugotovljeno, da je politika kitajske vlade zagotavljati preferenčna posojila fotonapetostnemu sektorju. Kitajska vlada med to preiskavo ni predložila nobenih dokazov, da se je to spremenilo. Med preiskavo Komisija ni naletela na noben element, ki bi nasprotoval navedeni ugotovitvi, pač pa je našla dodatne dokaze v njeno korist.

(91) Poleg tega so poročila o kitajski denarni politiki, ki jih je izdala „skupina za analizo denarne politike Ljudske banke Kitajske“ (ang. Monetary Policy Analysis Group of the People's Bank of China), potrdila obstoj politike kitajske vlade, saj se je v celotnem OPP poročalo, da se bo „spodbujala vloga finančnega sektorja, da se zagotovijo boljše finančne storitve ter spodbudita reforma in razvoj železniške […] in drugih ključnih industrij“ (25), da se bo „okrepila podpora […] nastajajočim strateškim industrijam in drugim ključnim področjem nacionalnega gospodarstva“ (26), da bo „PBOC sledila strateškim ureditvam centralnega komiteja Komunistične partije in državnega sveta“ (27) in da se bodo „zagotavljale boljše finančne storitve za podporo strategiji na inovacijah temelječega razvoja, oblikovani bodo proizvodi financiranja, prilagojeni potrebam podjetij na področju tehnoloških inovacij, in spodbujale se bodo finančne institucije, da se okrepi podpora […] nastajajočim strateškim industrijam in drugim ključnim področjem“ (28), ali da se bodo „spodbujale finančne institucije, da se okrepi podpora strategiji preoblikovanja Kitajske iz proizvajalca količine v proizvajalca kakovosti, in sicer z zagotavljanjem dobrih finančnih storitev za strateško prilagoditev industrijske strukture, izgradnjo infrastrukture, ladjedelništvo, logistiko, energetiko, znanost in tehnologijo, kulturo ter druga ključna področja“ (29).

(92) Med to preiskavo je bilo zgoraj navedeno potrjeno tudi z ugotovitvami v zvezi s tremi vzorčenimi proizvajalci izvozniki. Na primer, v letnem poročilu za leto 2014, ki ga je eden od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov predložil Komisiji za vrednostne papirje in borzo Združenih držav Amerike, je navedeno: „Kitajska razvojna banka in banka China Minsheng sta nam v preteklosti zagotavljali posojila za financiranje naših projektov sončne energije. Ker so ta posojila delno odvisna od vidikov politike, se lahko pogoji in razpoložljivost teh posojil spremenijo, če vlada spremeni svoje stališče glede solarne industrije. Če od teh ali drugih bank ne moremo dobiti nadaljnjega financiranja po komercialno privlačnih pogojih, bomo morda imeli težave pri financiranju lastnih projektov. Ne moremo zagotoviti, da bomo uspešni pri iskanju dodatnih ustreznih virov financiranja v zahtevanih obdobjih ali na splošno oziroma pod pogoji ali s stroški, ki so za nas privlačni ali sprejemljivi, kar lahko oteži ali prepreči izvajanje naših načrtov glede rasti.“ (30)

(93) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da fotonapetostna industrija ni vključena med ključne, strateške ali nastajajoče industrije, zato se zgoraj navedene politike ne nanašajo nanjo.

(94) V zvezi s tem je naveden sklic na uvodno izjavo 87, v kateri se ugotavlja, da fotonapetostna industrija velja za ključno/strateško industrijo.

(95) Kot je navedeno v uvodnih izjavah 333 in 400 prvotne uredbe in potrjeno v tej preiskavi, med drugim v uvodni izjavi 83, se fotonapetostna industrija obravnava kot ključna/strateška industrija, sklepne ugotovitve iz prvotne uredbe pa še vedno veljajo in se zato potrdijo.

3.3 Posamezne sheme

(96) Komisija je analizirala vse sheme subvencij, opredeljene v zahtevku za pregled, in kitajske organe pozvala, naj predložijo informacije o vseh drugih morebitnih povezanih shemah subvencij. Na podlagi informacij iz zahtevka za pregled je želela pridobiti informacije v zvezi z naslednjimi shemami, ki so domnevno vključevale dodeljevanje subvencij vladnega organa: (i) preferenčne posojilne politike, kreditne linije, drugo financiranje, jamstva in zavarovanja: — preferenčne posojilne politike, — zagotavljanje kreditnih linij, — subvencijski programi za izvozne kredite, — izvozna jamstva in zavarovanja za zelene tehnologije; (ii) programi nepovratnih sredstev: — subvencije za razvoj programov za „znane blagovne znamke“, „znane kitajske blagovne znamke“, „sklad za razvoj izvoznih blagovnih znamk“ in podobnih programov, — demonstracijski program Golden Sun, — različna nepovratna sredstva; (iii) programi neposrednih davčnih oprostitev in znižanja davkov: — program „dve leti brez, tri leta polovica“ za podjetja s tujimi naložbami („PTN“), — program „dve leti brez, tri leta polovica“ za visokotehnološka podjetja in podjetja z novo tehnologijo, — davčna izravnava za raziskave in razvoj, — znižanje davkov za visokotehnološka podjetja in podjetja z novo tehnologijo, ki sodelujejo pri določenih projektih, — znižanje davka od dohodkov za PTN, ki kupujejo opremo, proizvedeno na Kitajskem, — oprostitev plačila davka na dohodek od nekaterih dividend, premij in drugih kapitalskih naložb med družbami rezidentkami, ki izpolnjujejo pogoje, — drugi davčni programi: preferenčne davčne politike v zahodnih regijah, mestne pristojbine za vzdrževanje in gradnjo ter dodatne dajatve za izobraževanje za podjetja s tujimi naložbami in davčne ugodnosti, ki so na voljo družbam, ki poslujejo z majhnim dobičkom; (iv) programi posrednih davkov in tarifnih kvot: — oprostitve plačila DDV in znižanja tarifnih kvot za uporabo uvožene opreme in tehnologije, — vračilo DDV za PTN, ki kupijo opremo, proizvedeno na Kitajskem, — oprostitve plačila DDV za izdelke, ki jih prodajo PTN; (v) zagotavljanje blaga in storitev s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo: — zagotavljanje polisilicija s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo, — zagotavljanje izdelkov in polizdelkov iz aluminija s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo, — zagotavljanje stekla s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo, — zagotavljanje električne energije s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo, — zagotavljanje vode s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo, — zagotavljanje zemljišč in pravic do uporabe zemljišč s strani vlade za manj kot ustrezno nadomestilo; (vi) podpora združitvam in prestrukturiranju v fotonapetostnem sektorju.

3.4 Subvencioniranje uvoza v obdobju preiskave v zvezi s pregledom

3.4.1 Preferenčne posojilne politike, drugo financiranje, jamstva in zavarovanja

3.4.1.1 Preferenčne posojilne politike

— Uvod

(97) Zahtevek je vseboval navedbe, da kitajska vlada še naprej subvencionira fotonapetostno industrijo prek preferenčnih posojilnih politik.

(a) Pravna podlaga

(98) Pravna podlaga za preferenčna posojila je enaka kot v prvotni preiskavi: Zakon LRK o komercialnih bankah („zakon o bankah“), Splošna pravila o posojilih (ki jih izvaja Ljudska banka Kitajske) in Sklep št. 40 državnega sveta o razglasitvi in izvajanju začasnih določb o spodbujanju prilagajanja industrijske strukture.

(99) Te pravne določbe se izvajajo s sklepi državnih bank, ki so javni organi v smislu člena 2(b) osnovne uredbe v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe (glej naslednji oddelek), ali jim nalaga naloge in jih upravlja država v smislu prve alinee člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

(b) Državne banke kot javni organi

(100) Subvencije v obliki strateških posojil so odobrile banke v državni lasti. Zato je treba določiti, da so te banke javni organi.

(101) Pritožbeni organ STO (DS 379, odstavek 318) za preskusni postopek za preverjanje, ali je podjetje v državni lasti javni organ, določa: „Pomembno je, ali je podjetje pooblaščeno za izvajanje vladnih funkcij, ne pa, kako je to doseženo. Obstaja veliko različnih načinov, na katere vlada v ožjem smislu pooblasti subjekte. Zato so lahko relevantne različne vrste dokazov, da je bil določen subjekt pooblaščen. Dokazilo, da subjekt dejansko izvaja vladne funkcije, lahko služi kot dokaz, da ima pooblastilo vlade, zlasti kadar tak dokaz kaže na stalno in sistematično prakso. Po našem mnenju lahko zato dokaz, da vlada izvaja smiseln nadzor nad subjektom in njegovim ravnanjem, v določenih okoliščinah dokazuje tudi, da ima zadevni subjekt pooblastilo vlade, na podlagi katerega izvaja vladne funkcije. Treba pa je poudariti, da razen izrecnega pooblastila s pravnim instrumentom zgolj obstoj formalnih povezav med subjektom in vlado v ožjem smislu verjetno ne zadostuje za pooblastilo vlade. Tako na primer zgolj dejstvo, da je vlada večinski delničar subjekta, ne pomeni, da izvaja smiseln nadzor nad ravnanjem tega subjekta, še manj pa, da ga je pooblastila za izvajanje vladnih funkcij. Vendar je v nekaterih primerih, kadar dokazi kažejo, da so formalni indici vladnega nadzora večplastni, obstajajo pa tudi dokazi, da se je tak nadzor izvajal na smiseln način, na podlagi teh dokazov mogoče sklepati, da zadevni subjekt izvaja pooblastilo vlade.“

(102) V tej zadevi ugotovitev, da imajo državne banke, ki so trem vzorčenim proizvajalcem zagotavljale preferencialna strateška posojila, pooblastilo za izvajanje vladnih funkcij, temelji na naslednjih dejavnikih.

(103) Komisija je želela pridobiti informacije o državnem lastništvu finančnih institucij, saj to predstavlja formalen indic, ki lahko skupaj z dokazi o izvajanju formalnega nadzora na smiseln način dovoljuje sklepanje, da zadevni subjekt izvaja pooblastilo vlade. Kitajska vlada je v izpolnjenem vprašalniku predložila informacije o lastniških deležih za 17 finančnih institucij, katerih bilančna vsota naj bi zajemala 80 % celotnega bančnega sektorja. Informacije so izhajale iz različnih virov. Kitajska vlada je navedla, da so štiri banke v lasti države (ICBC, Kmetijska banka, Banka Kitajske in Konstrukcijska banka Kitajske). Kitajska vlada naj bi imela v lasti manj kot 50 % delnic v štirih drugih bankah (Komunikacijska banka, banka China Everbright, Industrijska banka in Razvojna banka Šanghaj Pudong). Delnic preostalih devetih bank naj ne bi imela.

(104) Med preveritvijo se je zdelo, da so bile predložene informacije o lastniških deležih nepravilne, ker niso vključevale delnic, ki so bile v posredni lasti vlade, čeprav so bile v nekaterih javno dostopnih informacijah prijavljene kot take. Kitajska vlada je bila pozvana, naj v zvezi s tem pregleda svoje odgovore v vprašalniku ter prijavi neposredno in posredno lastništvo, vendar je to zavrnila. Komisija zato ni mogla preveriti točnosti in pravilnosti sporočenih podatkov glede državnih lastniških deležev v bankah in drugih finančnih institucijah.

(105) Kitajska vlada je po razkritju navedla, da se informacije o njenih lastniških deležih, ki jih je predložila, nanašajo na institucije, ki že zajemajo 80 % celotnega bančnega sektorja, da informacije o posrednem lastništvu delnic s strani države niso na voljo, tako da zahteva Komisije ni bila razumna. Kitajska vlada je tudi trdila, da bi se njeno sodelovanje Komisiji v vsakem primeru zdelo neustrezno. Komisija to trditev zavrača. Poleg tega je treba pojasniti, da brez kakršnih koli drugih informacij, ki bi bile predložene Komisiji, trditev, da informacije o lastniških deležih, ki jih je predložila kitajska vlada, zajemajo „80 % celotnega bančnega sektorja“, za Komisijo ni bila preverljiva. Če pa ta nepreverjena trditev drži, informacije o lastniškem deležu ne podpirajo argumenta kitajske vlade glede pravne opredelitve zadevnih bank.

(106) Komisija je zato sklenila naslednje: Prvič, glede na odgovore kitajske vlade v vprašalniku je ugotovila, da so bile ICBC, Kmetijska banka, Banka Kitajske in CCB v javni lasti. Drugič, uporabila je razpoložljiva dejstva v zvezi s Komunikacijsko banko, banko China Everbright, Industrijsko banko in Razvojno banko Šanghaj Pudong z vključitvijo posrednega lastništva delnic, z uporabo relevantnih informacij iz spisa. Od devetih preostalih bank, ki so domnevno v večinski zasebni lasti kitajske vlade, so samo tri odobrile posojila vzorčenim družbam. Šestih drugih bank se zato ni dodatno preiskovalo. Ena od njih je bila MEB, za katero se je po preveritvi na podlagi ocene vseh elementov spisa izkazalo, da je v javni lasti (glej uvodne izjave 167 do 187). Drugih dveh bank, banke Hua Xia in banke Ping An, Komisija ni nadalje preiskovala, saj je bil odstotek njunih posojil vzorčenim proizvajalcem zanemarljiv. Za namene te preiskave je Komisija zato sklenila, da je bilo devet bank v javni lasti (ICBC, Kmetijska banka, Banka Kitajske, CCB, MEB, Komunikacijska banka, banka China Everbright, Industrijska banka in Razvojna banka Šanghaj Pudong).

(107) Komisija je od kitajske vlade zahtevala informacije o deležu posojil, ki so jih industriji na splošno in fotonapetostni industriji odobrile banke, v katerih je kitajska vlada največji ali edini delničar, banke, v katerih ima kitajska vlada poslovni delež, ampak ni največji delničar, banke, v katerih kitajska vlada nima deleža, in banke, ki so v tuji lasti. Kitajska vlada ni predložila smiselnega odgovora na to vprašanje, tudi ko je bilo omejeno na banke, ki zagotavljajo financiranje za deset največjih (skupin) proizvajalcev izvoznikov. Kitajska vlada za te informacije ni predlagala nobenega nadomestnega vira. Namen te zahteve je, da se ugotovi, ali vzorec posojanja kaže na razlike glede na lastništvo. Če bi te informacije pokazale, da imajo državne banke večji delež industrijskih sektorjev, ki imajo v skladu s centralnim načrtovanjem prednost, bi to kazalo, da se pooblastilo vlade izvaja na smiseln način.

(108) Pri razpravah o zahtevi za informacije med preveritvenim obiskom je kitajska vlada odgovorila, da banke v LRK fotonapetostni industriji niso zagotavljale preferenčnih posojil in/ali kreditnih linij. Ta trditev je v nasprotju z ugotovitvami za tri vzorčene proizvajalce izvoznike, ki so vsi prejeli preferenčna posojila in/ali kreditne linije od štirih preverjenih bank in od drugih bank iz uvodne izjave 29.

(109) Komisija se je zato pri svojih ugotovitvah v zvezi z državnimi bankami kot javnimi organi oprla na izpolnjene vprašalnike, ki jih je prejela od kitajske vlade za EXIM, CCB, ICBC, MEB in MiB ter od treh vzorčenih proizvajalcev izvoznikov, preveritvene obiske, informacije iz drugih virov, zahtevek za pregled in druge ugotovitve iz prvotne preiskave, ki se niso spremenile.

(110) Namen posebnega vprašalnika za finančne institucije („Dodatek A“) je bil preveriti obtožbe iz pritožbe, da so kitajske državne banke javni organi. Komisija je želela pridobiti informacije o tem, ali imajo državne banke v zvezi s fotonapetostno industrijo pooblastila za izvajanje vladnih funkcij, in sicer prek sestave upravnih odborov in odborov delničarjev, kot jo določa statut, zapisnikov sestankov delničarjev/direktorjev, državljanstva delničarjev/direktorjev, posojilne politike in ocene tveganja v zvezi s posojili, odobrenimi fotonapetostni industriji in sodelujočim proizvajalcem izvoznikom.

— Preveritev pri bankah

(111) Komisija je v svojem predpreveritvenem dopisu napovedala preveritev štirih bank, ki so predložile izpolnjen Dodatek A k vprašalniku in zagotavljale posojila vzorčenim proizvajalcem izvoznikom (EXIM, ICBC, CCB in MEB). Priložila je podroben neizčrpen seznam tem, ki naj bi se obravnavale med preveritvijo. V predpreveritvenem dopisu je Komisija navedla, da se od kitajske vlade „zahtevajo vsi podporni dokumenti, ki so bili uporabljeni pri […] pripravi vsebinskega odgovora, vključno s prvotnimi izvirnimi dokumenti in vlogami“.

— EXIM

(112) Komisija je v svojem drugem pozivu k dopolnitvi kitajsko vlado obvestila, da je bil odgovor EXIM v Dodatku A nepopoln ter da ta ni predložila dokumenta, ki se je posebej zahteval, tj. kitajske in angleške različice statuta. EXIM je v izpolnjenem vprašalniku navedla, da je statut dokument o notranjem upravljanju, in ga ni predložila. V odgovoru na poziv k dopolnitvi je navedla, da je bila v postopku preoblikovanja in da revizija statuta še ni dokončana. Med preveritvijo na kraju samem je navedla, da se je preoblikovanje začelo marca/aprila 2015, veljavna različica statuta, ki se je revidirala, pa je bila iz leta 1994, vendar tega dokumenta ni predložila. Na zahtevo, naj predloži dokaze v zvezi s tekočim preoblikovanjem, se je sklicevala na svoje spletišče. Vendar tega na kraju samem ni bilo mogoče preveriti, ker ni bilo internetne povezave.

(113) Kitajska vlada je v pripombah na razkritje trdila, da bi lahko Komisija spletno mesto EXIM preverila v Bruslju še pred preveritvenim obiskom na kraju samem, da bi tako pridobila dokaze o tekoči reformi, oziroma bi si morala zagotoviti dostop do interneta na kraju samem. V zvezi s tem Komisija ponovno poudarja, da kljub več zahtevam EXIM ni predložila nobene različice svojega statuta, bodisi v prvotni bodisi v spremenjeni različici.

(114) Komisija je med preveritvijo zahtevala kopijo Obvestila o ustanovitvi EXIM, ki ga je izdal državni svet, in Ukrepov za upravljanje izvoznih kreditov EXIM za visokotehnološke izdelke. EXIM teh dokumentov ni hotela predložiti.

(115) Kitajska vlada je po razkritju trdila, da so podrobnosti o ustanovitvi EXIM prav tako na voljo na njenem spletnem mestu, in da je bil drugi dokument, naveden v zgornji uvodni izjavi, razveljavljen. Kitajska vlada je zato menila, da dokumenta, navedena v prejšnji uvodni izjavi, ne moreta biti podlaga za uporabo razpoložljivih dejstev. Komisija ponovno poudarja, da je v predpreveritvenem dopisu kitajsko vlado in finančne ustanove pozvala, da dajo na voljo podatke, ki se zahtevajo na kraju samem. Komisija opozarja, da se je EXIM sama sklicevala na prvi dokument v izpolnjenem vprašalniku. Pri preverjanju odgovorov v vprašalniku je Komisija torej potrebovala zadevni dokument. Glede drugega dokumenta je Komisija vzela na znanje pripombe kitajske vlade v zvezi z njegovo razveljavitvijo.

(116) Kar zadeva lastniški delež in kot je navedeno v odgovorih na vprašalnik, je Komisija ugotovila, da je EXIM izvozna agencija v 100-odstotni državni lasti. Kar zadeva upravni odbor in njegovo sestavo, je EXIM med preveritvenim obiskom predložila nasprotujoče si informacije, saj je navedla, da še ni bil ustanovljen zaradi tekočega procesa preoblikovanja. Vendar se je v izpolnjenem vprašalniku večkrat sklicevala na tak upravni odbor. Prav tako ni sporočila sestave nadzornega odbora, zato je ni bilo mogoče preveriti. Komisija zato ni mogla preveriti obstoja ali sestave upravnega odbora in sestave nadzornega odbora.

(117) Kitajska vlada je v odgovorih v vprašalniku pojasnila, da ureja delovanje EXIM statut iz leta 1994, ter opisala to delovanje. Vendar kitajska vlada tega dokumenta ni predložila.

(118) Kitajska vlada se po razkritju ni strinjala z oceno Komisije iz uvodne izjave 113, pri čemer je opozorila, da je bilo v letnem poročilu EXIM za leto 2015 navedeno, da se je ustanovitev upravnega odbora pospešila, drugače pa se ga ni omenjalo. Komisija ugotavlja, da sta vprašalnik in drugi poziv k dopolnitvi zahtevala podatke o sestavi (ne imenovanju) upravnega odbora. Do preveritvenega obiska na kraju samem ni bilo pojasnjeno, da EXIM v OPP domnevno ni imela upravnega odbora.

(119) Na podlagi razpoložljivih dejstev je Komisija prišla do naslednjih ugotovitev: Država nadzoruje EXIM kot njen 100-odstotni lastnik, in sicer tako, da imenuje člane odbora nadzornikov. Ti člani zastopajo interese države na sestankih EXIM, vključno s političnimi premisleki. V odsotnosti upravnega odbora upravo EXIM imenuje odbor nadzornikov ali neposredno država.

(120) Na podlagi členov 3 in 5 Začasnih določb o nadzornih odborih v ključnih državnih finančnih institucijah je Komisija ugotovila, da člane odbora nadzornikov imenuje državni svet, kateremu tudi odgovarjajo.

(121) Poleg tega države članice izvozne agencije ponavadi pooblastijo za izvajanje vladnih funkcij. Zadevna vladna funkcija je spodbujanje izvoza v države in izvoza blaga, kadar komercialno zavarovanje ne zagotavlja kritja ali ga zagotavlja po premijskih stopnjah, tako da ni dostopno vsem izvoznikom. Države izvozni agenciji običajno zagotavljajo državno jamstvo, da bi znižale stroške najemanja posojil na kapitalskih trgih. Obstoj državnega jamstva je upravičen s pooblastilom za izvajanje vladnih funkcij in dokaz zanj. Dejavnosti teh agencij zasledujejo cilje javne politike, in sicer za spodbujanje izvoza. Natančneje, naslov in vsebina (kot sta povzeta v izpolnjenem vprašalniku) Obvestila o ustanovitvi EXIM, ki ga je izdal državni svet, kažeta na to, da EXIM izvaja kitajsko izvozno politiko. Poleg tega fotonapetostni industriji kot strateški/ključni industriji koristi taka izvozna podpora, kot je opisano v oddelku 3.4.1.

(122) Na podlagi teh premislekov in razpoložljivih dejstev se sklepa, da država prek svojega lastništva izvaja formalni nadzor nad dnevnim poslovanjem EXIM na smiseln način in da je EXIM pooblastila za izvajanje vladnih funkcij.

(123) To ugotovitev potrjuje tudi proučitev posojilne politike na podlagi letnih poročil, ki dokazuje, da je EXIM pri sprejemanju odločitev o posojilih iz naslednjih razlogov zavezana izvajanju državne politike:

(124) EXIM je na zahtevo, naj pojasni svojo posojilno politiko, tj. kako ta odraža vladne načrte in projekte in ali upošteva katalog kitajskih visokotehnoloških izdelkov za izvoz (ali druge kataloge, sezname ali načrte), navedla, da analizira vpliv načrtov na programe posojil ali posojilojemalce in da podpira podjetja, ki proizvajajo izdelke iz tega kataloga. Na podlagi analize letnega poročila se je zdelo, da odgovor EXIM namenoma zmanjšuje pomen vpliva vladnih načrtov in projektov na njeno posojilno politiko. Dejansko je v letnem poročilu za leto 2015 navedeno, da je glavna naloga EXIM „olajšati izvoz in uvoz kitajskih mehanskih in elektronskih izdelkov, setov opreme ter novih in visokotehnoloških izdelkov“, in zlasti, da je „banka v celoti izkoristila svojo vlogo financiranja politike pri izvajanju kitajske nacionalne razvojne strategije“.

(125) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da spodbujanje izvoza ne pomeni nujno preferenčnih posojil in da nacionalna razvojna strategija zajema vse vidike kitajskega gospodarstva. Vendar je namen uvodne izjave 124 dokazati, da načrti in projekti vlade vplivajo na posojilno politiko EXIM, kar se odraža v njenih pooblastilih. Pripombo kitajske vlade se zato zavrne.

(126) Kar zadeva statistične podatke o izvozu različnih kategorij izdelkov, ki so se zahtevali že v vprašalniku, EXIM ni predložila zahtevanih informacij in se je sklicevala na klavzule o zaupnosti. Med preveritvenim obiskom je EXIM spremenila svoje stališče in navedla, da informacije niso bile na voljo. Komisija ne razume, zakaj je EXIM spremenila svojo utemeljitev, prav tako pa ji ni jasno, kako se lahko zaradi predložitve podatkov, ki ne zadevajo posameznih strani, kršijo klavzule o zaupnosti. EXIM je predložila splošne komercialne vrednosti za tri leta, ni pa teh informacij predložila za OPP, niti pred preveritvenim obiskom niti med njim. Zato Komisija ni mogla preveriti niti splošnih komercialnih vrednosti izvoznih kreditov v OPP niti podatkov v zvezi z deležem izvoznih kreditov za fotonapetostno industrijo.

(127) Kitajska vlada je izrazila začudenje glede, po mnenju Komisije protislovnih, izjav v uvodni izjavi 113. Komisija ugotavlja, da EXIM ni predložila statističnih podatkov o izvozu različnih kategorij izdelkov. Podatki, ki jih je predložila med preveritvenim obiskom, so se na splošno nanašali na skupne tržne vrednosti. Iz prvih bi Komisija lahko pridobila podatke za zadevni izdelek, kar pa ni bilo mogoče na podlagi podatkov, ki so bili predloženi med preveritvenim obiskom (samo skupne vrednosti). Kitajska vlada tudi trdi, da bi lahko Komisija podatke za obdobje preiskave v zvezi s pregledom ekstrapolirala z uporabo skupnih tržnih vrednosti za tri leta, za katera so bile predložene, vendar to ne drži, saj ti podatki niso bili predloženi mesečno (kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 11, obdobje preiskave zajema obdobje od 1. oktobra 2014 do 30. septembra 2015).

(128) Med preveritvijo je Komisija poskušala preveriti oceno kreditne sposobnosti za deset največjih proizvajalcev izvoznikov izdelka, ki se pregleduje, vključno s tremi vzorčenimi proizvajalci. EXIM je navedla, da zaradi zaupnosti ni bilo mogoče zagotoviti dostopa do takih informacij. Ko je poskusila preveriti sistem ocenjevanja kreditne sposobnosti EXIM z obrazcem za ocenjevanje, v katerem bi bila imena družb izbrisana, ji je EXIM zavrnila dostop do takega dokumenta, saj naj bi vseboval poslovne skrivnosti.

(129) Po razkritju je kitajska vlada opozorila na izpolnjeni vprašalnik in letno poročilo EXIM za leto 2015, v katerih naj bi bil očiten pomen ocene tveganj pred sprejemanjem odločitev o izdaji posojil. Čeprav to sprejmemo kot del splošne politike banke, EXIM ni predložila primerov, kako je to potekalo vsaj v zvezi z vzorčenimi družbami. Ta pripomba zato ni vplivala na ugotovitve Komisije.

(130) Komisija je zahtevala tudi kopijo letnega poročila EXIM za leto 2015. EXIM je najprej navedla, da takega dokumenta ni bilo mogoče predložiti ali o njem razpravljati, čeprav je bilo očitno, da je bil zahtevani dokument že javno dostopen na njenem spletišču. Komisija si je lahko na koncu zahtevani dokument ogledala prek spleta, vendar ji na začetku ni bilo dovoljeno vzeti tiskane oblike dokumenta ali narediti zapiskov. Na koncu je bil zahtevani dokument predložen, vendar šele, ko so predstavniki EXIM zapustili prostore, kjer je potekala preveritev, in se o dokumentu ni moglo dodatno razpravljati.

(131) Potem ko je Komisija poslala dopis glede možnosti uporabe člena 28, je kitajska vlada trdila, da uporaba člena 28 ni upravičena, čeprav je EXIM med preveritvenim postopkom sprva zavrnila dostop do javno dostopnega dokumenta, vendar ga je na koncu kitajska vlada predložila po preveritvi. Kitajska vlada je navedla, da ni pomembno, kdo je predložil dokument.

(132) Komisija poudarja, da je bila zamuda pri predložitvi letnega poročila za leto 2015 samo del razlogov za uporabo člena 28 (glej uvodne izjave 112 do 118). Poudariti je treba, da je EXIM z zavrnitvijo dostopa do javno dostopnega dokumenta in razpravljanja o njem med časom, dodeljenim za ustrezno finančno institucijo, namerno ovirala in zavlačevala preveritveni postopek. Poleg tega Komisija ni mogla zadovoljivo razpravljati o zadevnem dokumentu in ga preveriti, ker ji je bil predložen po odhodu predstavnikov EXIM. Komisija zato meni, da je ta finančna institucija znatno ovirala preveritveni postopek.

(133) Kitajska vlada je glede dokumentov v zvezi z ustanovitvijo in upravljanjem poslovanja EXIM, tj. Obvestilom o ustanovitvi EXIM, ki ga je izdal državni svet, in statutom, trdila, da zahtevana dokumenta nista bila povezana s subvencijsko shemo ali proizvajalci izvozniki, da je bil zahtevek namenjen zgolj iskanju informacij in da ni bilo zakonske podlage za preiskavo sheme, ki ni bila izravnana v prvotni preiskavi.

(134) V zvezi s tem Komisija ugotavlja, da so bili zahtevani dokumenti potrebni zaradi preiskave, da bi ugotovili, ali je imela EXIM pooblastilo za izvajanje vladnih funkcij, in da so se od kitajske vlade zahtevali podobni dokumenti za druge sodelujoče finančne institucije, ki jih je ta tudi predložila. Poleg tega je bilo ugotovljeno, da se je EXIM v izpolnjenem vprašalniku večkrat sklicevala na te dokumente, kar zadeva njeno lastništvo, upravljanje, nadzor in poslovanje, zato je bilo treba te dokumente preveriti. Poleg tega so nekateri vzorčeni proizvajalci izvozniki navedli, da so imeli s to finančno institucijo sklenjene finančne posle, kar je bil še en vidik, ki ga je Komisija želela preveriti in ki kaže na to, da je bila EXIM udeležena pri subvencijah, povezanih s tistimi, proti katerim so bili v prvotni preiskavi uvedeni izravnalni ukrepi.

(135) Iz naslova in vsebine Obvestila o ustanovitvi EXIM, ki ga je izdal državni svet, kolikor ju je mogoče razbrati iz izpolnjenega vprašalnika, je razvidno, da kitajska vlada EXIM uporablja kot sredstvo za izpolnjevanje ciljev javne politike, zato ima pooblastilo za izvajanje vladnih funkcij.

(136) Iz teh razlogov na podlagi uporabe razpoložljivih dejstev Komisija ugotavlja, da je EXIM javni organ.

— ICBC

(137) Komisija je na podlagi odgovorov ICBC iz vprašalnika, kot jih potrjuje letno poročilo banke za leto 2015, ugotovila, da ima država v lasti več kot 50 % delnic. ICBC je torej pod formalnim nadzorom države.

(138) Komisija je lahko na podlagi statuta, zlasti njegovih poglavij 8 do 10, in odgovorov ICBC iz vprašalnika ugotovila tudi, da lahko kitajska vlada prek svojega lastniškega deleža in Centralnega komiteja Komunistične partije Kitajske imenuje večino najpomembnejših funkcij v upravi banke, na primer predsednika upravnega odbora, podpredsednika upravnega odbora, izvršnega direktorja, predsednika odbora nadzornikov, predsednika in podpredsednika. Poleg tega v skladu s statutom ICBS upravni odbor med drugim sklicuje sestanke delničarjev, odloča o poslovni strategiji in proračunu banke, sprejema odločitve o naložbah (in združitvah), odloča o odpuščanju višjega vodstva, oblikuje sistem upravljanja tveganj ter odloča o ustanovitvi oddelkov in podružnic. Glede na ta nepopolni seznam pristojnosti je razvidno, da država smiselno nadzira dnevno poslovanje ICBC.

(139) Člen 34 zakona o bankah, ki se uporablja za vse banke, ki delujejo na Kitajskem, določa, da poslovne banke svojo posojilno dejavnost izvajajo v skladu s potrebami nacionalnega gospodarskega in družbenega razvoja ter smernicami industrijske politike države. Potrebe nacionalnega gospodarskega in družbenega razvoja ter smernice industrijske politike države se določijo v okviru centralnega planiranja, kot je določeno v oddelku 3.2. Spodbujanje fotonapetostne industrije je njihov del.

(140) Izvajanje ciljev ekonomske politike je po mnenju sodišč Unije del izvajanja javnih pooblastil (31).

(141) Člen 34 zakona o bankah tako vsem bankam daje pooblastilo za izvajanje vladne funkcije. V primeru ICBC je kitajska vlada zaradi formalnega nadzora na podlagi lastništva delnic in pooblastil, ki jih ima v skladu s statutom zaradi lastništva delnic, lahko izvajala to vladno funkcijo.

(142) Komisija je tudi želela ugotoviti, ali se nadzor izvaja na razumen način, in sicer s proučitvijo dejanske posojilne politike ICBC.

(143) Komisija je od kitajske vlade zahtevala ustrezne informacije, da bi ocenila, kako banke v LRK ocenjujejo kreditno tveganje družb, ki proizvajajo fotonapetostne izdelke, preden odločajo o odobritvi posojil (in/ali kreditnih linij) in pogojih, pod katerimi se ti odobrijo. Komisija je v Dodatku A k vprašalniku zahtevala informacije o tem, kako banke upoštevajo tveganje, kako se ocenjuje kreditna sposobnost posojilojemalca, kakšne premije za tveganje se zaračunajo različnim družbam/panogam v LRK in kateri dejavniki se upoštevajo pri obravnavi vloge za posojilo ali kreditno linijo. Komisija je zahtevala tudi opis vloge za posojilo in postopka odobritve. Medtem ko je ICBC odgovorila na zgornja vprašanja, pa niti kitajska vlada niti ICBC v zvezi s tem nista predložili zadovoljivih dokazov. Komisija je med preveritvenim obiskom zahtevala dokaze v zvezi s podrobnim odgovorom. Vendar je kitajska vlada zagotovila le splošne odgovore, ki niso bili podprti z nobenimi dokazi, da se dejansko sploh izvaja kakršna koli ocena kreditnega tveganja.

(144) Komisija je podobne informacije zahtevala tudi od vzorčenih proizvajalcev izvoznikov in jih poskušala preveriti med preveritvenimi obiski pri vzorčenih proizvajalcih izvoznikih na kraju samem. Večina proizvajalcev izvoznikov je odgovorila, da banke pred odobritvijo posojil zahtevajo nekatere dokumente (kot so računovodski izkazi) in opravijo neko vrsto analize kreditnega tveganja. Vendar svojih trditev niso mogli podpreti z nobenimi dokazi, na primer za dokumente, ki so jih predložili. Komisija je med preveritvijo na kraju samem zahtevala dokaze (kot so dopisi itd.), da so banke dejansko zahtevale take dokumente ali da so jih družbe predložile bankam, oziroma kakršno koli poročilo, ki so ga objavile banke in bi dokazovalo, da je bila taka analiza kreditnega tveganja dejansko opravljena. Vendar vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov niso mogle predložiti takih dokazov, niti nobenih drugih dokazov, ki bi podprli njihove trditve.

(145) Prva ovira v zvezi s tem je bila, da kitajska vlada ni hotela predložiti informacij iz oddelka 3.1. Druga ovira je bila, da je kitajska vlada zavrnila dostop do ocene kreditne sposobnosti, ki jo je izvedla ICBC.

(146) Komisija je v svojem pozivu k dopolnitvi z dne 14. marca 2016 kitajsko vlado obvestila, da je bil odgovor ICBC na Dodatek A nepopoln, ker ni vključeval naslednjih zahtevanih informacij: posojila, zagotovljena desetim največjim proizvajalcem izvoznikom izdelka, ki se pregleduje, popoln odgovor glede ocene kreditne sposobnosti, podpora banke za izvajanje vladnih načrtov in projektov.

(147) ICBC ni predložila nobenih informacij v zvezi s posojili in/ali kreditnimi linijami, zagotovljenimi desetim največjim proizvajalcem izvoznikom izdelka, ki se pregleduje, pri čemer se je sklicevala na zakonske in pogodbene obveznosti glede zaupnosti, v skladu s katerimi ne more razkriti informacij o posojilih posameznim družbam brez njihovega soglasja. Vendar se je Komisija za opredelitev koristi za tri sodelujoče vzorčene proizvajalce v končni fazi lahko oprla na preverjene odgovore v njihovih vprašalnikih.

(148) Med preveritvijo je Komisija poskušala preveriti oceno kreditne sposobnosti vzorčenih proizvajalcev izvoznikov, desetih največjih proizvajalcev izvoznikov in fotonapetostnega sektorja kot celote. ICBC ni predložila nobenih informacij v zvezi s tem, pri čemer se je sklicevala na zaupnost. Navedla je tudi, da na svojem sedežu ne hrani poročil v zvezi s proizvajalci v fotonapetostnem sektorju. ICBC je Komisiji sicer dovolila hiter vpogled v poročilo o oceni, ki ga je izbrala, vendar je bilo ugotovljeno, da ta dokument ni bil povezan z nobeno od sodelujočih družb ali fotonapetostnim sektorjem. Poleg tega glede na časovni okvir njegove predložitve (v kitajskem jeziku) Komisija v času, ki je bil na voljo med preveritvenim obiskom, ni mogla razumeti vsebine. Komisiji tudi ni bilo dovoljeno narediti kopije dokumenta. ICBC je v odgovorih na vprašalnik in poziv k dopolnitvi trdila, da „pri ocenjevanju posojil/kreditnih linij ni upoštevala vladne industrijske politike, načrtov ali projektov oziroma drugih zakonov“. Vendar se je zdelo, da je v letnem poročilu banke prikazano nasprotno, saj je navedeno, da je ICBC „prilagodila in izboljšala industrijsko posojilno politiko, da bi zagotovila finančno podporo realnemu gospodarstvu v skladu z makroekonomsko politiko, prevladujočimi trendi industrijske politike in značilnostmi delovanja industrije ter pomembnimi strateškimi pobudami države“, in da je „podpirala podjetja, ki delujejo na področju varčevanja z energijo in varstva okolja ter ‚globalne razsežnosti‘ pomembnih proizvodnih zmogljivosti za izdelke“.

(149) Kitajska vlada je po razkritju navedla, da si je Komisija napačno razlagala navedbe in zlasti izraz „podpora“ v teh navedbah, kot je napačno naveden v uvodni izjavi 148. Kitajska je tudi predložila več navedb iz letnih poročil dveh belgijskih bank (KBC in Belfius) in ene nemške banke (Deutsche Bank), kjer je bil tudi uporabljen izraz „podpora“. Medtem ko ima izraz „podpora“ v različnih kontekstih res različne pomene, pa se navedba iz letnega poročila ICBC nanaša na „finančno podporo“. To skupaj z drugimi navedbami iz uvodne izjave 139 in drugimi ugotovitvami, na primer dejstvom, da je ICBC v obdobju preiskave v zvezi s pregledom nekaterim vzorčenim proizvajalcem izvoznikom odobrila preferenčna posojila in kreditne linije, je vodilo k zaključku, da ICBC pri oceni posojila/kreditne linije res upošteva industrijsko politiko, načrte ali projekte vlade ali druge zakone. Komisija zato vztraja pri svojih ugotovitvah iz uvodnih izjav 139 do 148.

(150) Na podlagi ocene vseh razpoložljivih dejstev iz spisa Komisija ugotavlja, da je ICBC odobrila posojila trem vzorčenim proizvajalcem, ki so reprezentativni za fotonapetostno industrijo, ne da bi izvedla oceno kreditne sposobnosti, saj banka ni mogla dokazati obstoja take ocene. Iz tega je mogoče sklepati, da je ICBC imela pooblastilo vlade, na podlagi katerega je zagotavljala posojila v skladu z zahtevami centralnega načrtovanja ter tako izvajala vladne funkcije. To ugotovitev nadalje potrjujejo izvlečki iz letnih poročil.

(151) Komisija je torej sklenila, da ICBC javni organ.

— CCB

(152) Komisija je na podlagi letnega poročila CCB za leto 2015 ugotovila, da ima država v lasti več kot 50 % delnic. CCB je torej pod formalnim nadzorom države.

(153) Kot je CCB potrdila med upravnim postopkom in kot je navedeno v poglavjih 11 in 12 statuta, ima kitajska vlada kot glavni delničar pooblastila, da imenuje večino članov upravnega odbora, ki je izvršilno telo skupščine delničarjev, ki upravlja CCB in ji odgovarja. Isto velja za odbor nadzornikov, tj. nadzorni organ banke, kot ga določa poglavje 16 statuta. Poleg tega v skladu s statutom CCB in zapisnikom sestanka upravnega odbora upravni odbor med drugim odloča o proračunu banke, sprejema odločitve o naložbah ter odloča o odpustitvi notranjega revizijskega predstojnika in sekretarja upravnega odbora. 10 neizvršnih članov upravnega odbora od skupno 15 članov predstavlja upravljanje CCB. Glede na ta nepopolni seznam pristojnosti je razvidno, da država smiselno nadzira dnevno poslovanje CCB.

(154) Med preveritvijo je Komisija poskušala preveriti oceno kreditne sposobnosti vzorčenih proizvajalcev izvoznikov in fotonapetostnega sektorja kot celote. CCB ni predložila nobenih informacij v zvezi s tem, pri čemer se je sklicevala na zaupnost. Po nadaljnjem vztrajanju Komisije si je bilo mogoče na hitro ogledati dokumente o kreditni sposobnosti. V zvezi s tem je treba poudariti, da Komisija iz praktičnih razlogov, tj. na podlagi dejstva, da so bili dokumenti v kitajskem jeziku ter da ji je bil dovoljen le hiter vpogled in jih ni mogla vzeti kot dokazno gradivo, ni mogla zadovoljivo preveriti informacij, navedenih v izpolnjenem vprašalniku. Nadalje se ugotavlja tudi, da dokumenti niso bili povezani niti z zadevnim sektorjem niti z OPP. Na predlog Komisije, da se predloži anonimizirana različica zahtevanih dokumentov, ki bi jih Komisija lahko obravnavala kot dokazno gradivo, je zadevni finančni subjekt to zavrnil. Zato ni mogoče sklepati, da je ta finančni subjekt ravnal po svojih najboljših močeh, kot je trdila kitajska vlada.

(155) Kitajska vlada je v svojem odgovoru na dopis Komisije v zvezi z možnostjo uporabe člena 28 navedla, da Komisija ne more pričakovati, da ji bodo bančni uradniki dovolili vzeti kopije vseh vrst dokumentov in neomejeno dostopati do takih informacij, saj jih zavezujejo pravila o zaupnosti. Nadalje je trdila, da je Komisija državi izvoznici in domnevno neodvisnim bankam naložila nerazumno dokazno breme.

(156) Komisija ni zahtevala „vseh vrst dokumentov“ ali „neomejenega dostopa“ do takih dokumentov. Zato je treba zavrniti pripombo, da je Komisija kitajski vladi ali finančnim institucijam naložila nerazumno dokazno breme.

(157) Po razkritju je kitajska vlada predložila splošno pripombo glede štirih bank, ki jih je Komisija obiskala na kraju samem, in sicer, da je analiza Komisije očitno pristranska, saj naj bi letna poročila zadevnih bank vsebovala dokaz, da te banke ne nudijo preferencialnih posojil spodbujanim industrijam.

(158) Kitajska vlada je v tej pripombi dodala, da je Komisija v splošnem dokumentu o razkritju opozorila na Sklep št. 40, ki navaja spodbujane industrije, kot je določeno v uvodni izjavi 191 prvotne uredbe. Kitajska vlada je v letnih poročilih dveh od štirih preverjenih bank našla navedbe, ki nasprotujejo tej ugotovitvi, in sicer poročili govorita o strožjih vstopnih standardih ali zmanjšanju posojil, odobrenih sektorjem, ki so v Sklepu št. 40 navedeni kot spodbujani.

(159) Komisija želi poudariti, da se je med preiskavo izkazalo, da so štiri banke, ki jih je Komisija preverila, dejansko odobrile preferencialna posojila in/ali kreditne linije trem vzorčenim proizvajalcem izvoznikom. Te ugotovitve, ki so v nasprotju s pripombami kitajske vlade iz zgornjih dveh uvodnih izjav, temeljijo na informacijah, ki so jih predložili vzorčeni proizvajalci izvozniki. Nobena od teh bank ni predložila podatkov o posojilih in/ali kreditnih linijah, ki so bili v obdobju preiskave v zvezi s pregledom odobrena trem vzorčenim družbam ali fotonapetostni industriji na splošno. Preverjene informacije vzorčenih družb in letni poročili zadevnih dveh bank se tako ne skladajo. Komisija je dala prednost informacijam, ki jih je prejela od vzorčenih družb na kraju samem, in tako zavrnila pripombo kitajske vlade. CCB je v odgovorih na vprašalnik in poziv k dopolnitvi navedla, da lahko banka upošteva vladno industrijsko politiko le informativno, vendar je to ne zavezuje pri odločitvah v zvezi s svojo posojilno politiko. Je pa letno poročilo CCB potrdilo, da ta izvaja vladne načrte, kot je razvidno iz naslednjih izvlečkov: „Skupina se je dejavno odzvala na strukturne reforme države na strani ponudbe in ustrezno odgovorila na razvojne strategije [….]. Zagotovili smo podporo […] nastajajočim strateškim industrijam.“; „Skupina je leta 2015 ustrezno optimizirala kreditne politike v skladu z nacionalnimi industrijskimi politikami in spremembami na področju poslovanja s tujino […]“.

(160) Kitajska vlada je v svojih pripombah na razkritje opozorila, da navedba „Leta 2015 je skupina v skladu z nacionalnimi industrijskimi politikami in spremembami zunanjega okolja delovanja optimizirala kreditne politike…“ ne pomeni, da je banka določenim industrijam nudila preferenčna posojila. Komisija to pripombo zavrača, saj je treba citirani stavek brati skupaj z drugimi navedbami iz prejšnje uvodne izjave. V vsakem primeru argument kitajske vlade ni jasen, saj se nanaša na MEB, citirani stavek pa je vzet iz letnega poročila CCB. Komisija zaradi razprave predpostavlja, da je bila „MEB“ tipkarska napaka.

(161) Kitajska vlada je izrazila pomisleke tudi v zvezi z navedbo „Skupina je proaktivno odgovorila na strukturno reformo države na strani ponudbe in se ustrezno odzvala na razvojne strategije….“, pri čemer je navedla, da je bila vzeta iz konteksta in da nima nobene povezave s spodbujanimi, strateškimi ali nastajajočimi industrijami ali sektorji ter da si Komisija v vsakem primeru narobe razlaga uporabo izraza „nastajajoč“ v letnem poročilu CCB. Komisija opozarja, da se celotna navedba, vključno s stavkom, ki takoj sledi, glasi (poudarek dodan): „Odločno smo spodbudili razvoj realnega gospodarstva. Skupina je proaktivno odgovorila na strukturno reformo države na strani ponudbe in se ustrezno odzvala na razvojne strategije, vključno s pobudo En pas, ena pot, območji proste trgovine, usklajenim razvojem regije Peking-Tianjin-Hebei in gospodarskim pasom reke Jangce. Zagotovili smo podporo ključnim nacionalnim gradbenim projektom, urbanizaciji novega tipa, konstrukciji novega podeželja in strateškim nastajajočim industrijam.“ Ker je treba te navedbe brati skupaj, Komisija ni videla razloga, da bi spremenila svoje ugotovitve iz uvodne izjave 159.

(162) Kitajska vlada je tudi navedla, da sta analiza kreditnega tveganja in sistem upravljanja banke v letnem poročilu CCB podrobno opisana. Vendar pa kitajska vlada ni predložila nobenih novih podatkov v zvezi s tem. V vsakem primeru so ti abstraktni in ne dopuščajo ocene posameznih primerov, prav tako pa tudi ne predstavljajo dokaza, da taka ocena dejansko poteka. Zato Komisija ni videla razloga, da bi spremenila svoje ugotovitve iz uvodnih izjav 152 do 159.

(163) Kitajska vlada je v odgovoru na dopis Komisije glede možnosti uporabe člena 28 trdila, da zahtevani dokumenti vsekakor niso bili pomembni za preveritev in da bi se morala Komisija opreti na informacije, ki jih je lahko zbrala ali ki so bile že navedene v izpolnjenem vprašalniku. Trdila je tudi, da dokumenti, ki jih CCB (ali kitajska vlada) ni predložila, niso bili razlog za uporabo člena 28.

(164) V zvezi s tem se ugotavlja, da so bili zahtevani dokumenti potrebni za preverbo trditev v izpolnjenem vprašalniku in da Komisija ni mogla biti zadovoljna s predloženimi dokumenti, ker se ti niso nanašali na trditve ali pa so jih le delno podpirali. Ker Komisija ni imela na razpolago nobenih preverjenih dokumentov, iz katerih bi bilo razvidno, da je banka izvedla ustrezno oceno tveganj, je vztrajala pri svoji ugotovitvi, da CCB ni izvajala ocen kreditne sposobnosti. Njene posojilne dejavnosti so potekale glede na cilj izvajanja vladne politike z odobritvijo preferenčnih posojil vzorčenim družbam.

(165) Na podlagi ocene vseh razpoložljivih dejstev iz spisa Komisija ugotavlja, da je CCB odobrila posojili dvema vzorčenima proizvajalcema, ki sta reprezentativna za fotonapetostno industrijo, ne da bi izvedla oceno kreditne sposobnosti, saj banka ni mogla dokazati obstoja take ocene. Iz tega je mogoče sklepati, da je CCB imela pooblastilo vlade, na podlagi katerega je zagotavljala posojila v skladu z zahtevami centralnega načrtovanja ter tako izvajala vladne funkcije. To ugotovitev nadalje potrjujejo izvlečki iz letnih poročil.

(166) Komisija zato ugotavlja, da je CCB javni organ.

— MEB

(167) Komisija je ugotovila, da je MEB del China Merchants Group, konglomerata v državni lasti, ki je pod neposrednim nadzorom komisije za nadzor in upravljanje državnih sredstev pri državnem svetu (32). Na podlagi letnih poročil za leti 2014 in 2015 je tudi ugotovila, da je posredno v lasti države. MEB je torej pod formalnim nadzorom države.

(168) V skladu s poglavjema 10 in 13 statuta ima država kot večinski delničar pooblastila, da imenuje večino članov upravnega odbora in odbora nadzornikov. V skladu s statutom MEB upravni odbor med drugim sklicuje sestanke delničarjev, oblikuje poslovne in naložbene načrte banke, vzpostavi strategijo upravljanja kapitala in proračunski načrt, odloča o razdelitvi dobička ter potrjuje ali odpušča višje vodstvo. Glede na ta nepopolni seznam pristojnosti je razvidno, da država smiselno nadzira dnevno poslovanje MEB.

(169) Med preveritvijo je Komisija poskušala preveriti oceno kreditne sposobnosti vzorčenih proizvajalcev izvoznikov in fotonapetostnega sektorja kot celote. MEB ni predložila nobenih informacij v zvezi s tem, pri čemer se je sklicevala na zaupnost. Po nadaljnjem vztrajanju Komisije si je bilo mogoče na hitro ogledati dokumente o kreditni sposobnosti. Ti dokumenti so se nanašali na zadevni sektor, ne pa tudi na OPP. MEB ni predložila dokumentov o svoji kreditni politiki za leti 2014 in 2015, ko je Komisija to zahtevala, in ji je dovolila le hiter vpogled v dokument o kreditni politiki za leto 2016 (ki ni v OPP). Vendar Komisiji ni bilo dovoljeno, da dokument vzame kot dokazno gradivo. Čeprav je MEB Komisiji dovolila vpogled v dokument, povezan z oceno kreditne sposobnosti družbe (v kitajskem jeziku), je bilo ugotovljeno, da Komisiji ni bilo dovoljeno delati zapiskov v zvezi s tem dokumentom ali vzeti njegove kopije. Zato v omejenem času, ki je bil na voljo med preveritvenim obiskom, ni bilo mogoče ustrezno razumeti vsebine.

(170) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da je glede na dejstvo, da se je Komisija zanašala na obstoj bonitetnega poročila, potrdila, da banke izvajajo ocene kreditnega tveganja.

(171) V zvezi s tem in kot je navedeno v oddelkih 3.1 in 3.4.1 zgoraj, poudarjamo, da niti kitajska vlada niti posamezne banke niso zagotovile zadovoljivih dokazov v zvezi z bonitetno oceno, ki so jo domnevno izvedle, oziroma natančneje, kako banke upoštevajo tveganje, kako se oceni kreditna sposobnost posojilojemalca, kakšne premije za tveganje se zaračunavajo različnim družbam/industrijam v LRK in katere dejavnike upoštevajo banke pri oceni vlog za posojila ali kreditne linije. Sam obstoj poročila o odobritvi posojila v kitajskem jeziku, v katerega je imela Komisija kratek vpogled med preveritvenim obiskom ene od bank, ne more biti zadosten dokaz za to, da banke (in ne samo zgoraj omenjena banka, ki je dala v vpogled poročilo o odobritvi posojila) izvajajo bonitetne ocene. Sicer pa se je navedeno poročilo izrecno nanašalo na vladno podporo kot enega od razlogov za odobritev posojila, kar potrjuje, da bonitetna ocena ne temelji na tržnih načelih.

(172) Kitajska vlada je tudi navedla, da je primerjava med višino obrestne mere za posojila, odobrena vzorčenim sodelujočim proizvajalcem, in PBOC nasprotovala ugotovitvi, da ni bilo ocene kreditnega tveganja.

(173) V zvezi s tem je treba opozoriti, da zgornja primerjava ne drži, saj ni povezave med višino referenčne vrednosti PBOC in dejstvom, da banke ne izvajajo ocen kreditnega tveganja. Komisija ne izpodbija obstoja dodatka na referenčno vrednost PBOC; njeno mnenje je, da dodatek ni skladen s tržnimi pogoji, ampak odraža cilj bank, da izvajajo politiko kitajske vlade za spodbujanje fotonapetostne industrije.

(174) MEB je v odgovorih na vprašalnik in poziv k dopolnitvi navedla, da pri sprejemanju odločitev v zvezi s svojo posojilno politiko ni upoštevala vladne politike. Vendar letno poročilo MEB potrjuje, da izvaja vladne načrte, kot je razvidno iz naslednjih izvlečkov: „MEB usmerjajo nacionalne industrijske politike“; „Upravni odbor, nadzorni odbor in posebni odbori so resno izvajali nacionalne politike“.

(175) Po razkritju se je kitajska vlada sklicevala na dopis Komisije z dne 23. septembra 2016, ki je vseboval navedbo iz letnega poročila MEB za leto 2015, podobno prvi navedbi v uvodni izjavi 174. Kitajska vlada je trdila, da se navedba „usmerjajo nacionalne industrijske politike“ na nanaša na MEB, ampak na družbo CMB Financial Leasing. Komisija poudarja, da je CMB Financial Leasing v 100-odstotni lasti MEB.

(176) Kitajska vlada je tudi opozorila, da je v letnem poročilu MEB postopek ocene kreditnega tveganja podrobno opisan in da fotonapetostna industrija ni med desetimi sektorji, ki so največji posojilojemalci banke. Kitajski vladi se zato ne zdi, da bi trditve MEB v njenih odgovorih na vprašalnik in poziv k dopolnitvi nasprotovale vsebini letnega poročila. Kitajska vlada je poudarila, da se ena od navedb nanaša na subjekt, ki je v 100-odstotni lasti MEB, razen tega pa ni imela novih pripomb. Ker Komisija ni imela na razpolago nobenih preverjenih dokumentov, iz katerih bi bilo razvidno, da je banka izvedla ustrezno oceno tveganj, namesto da je na podlagi industrijske politike podpirala fotonapetostno industrijo, je vztrajala pri svoji ugotovitvi, da MEB ni izvajala ocen kreditne sposobnosti. Njene posojilne dejavnosti so potekale glede na cilj izvajanja vladne politike z odobritvijo preferenčnih posojil vzorčenim družbam.

(177) Kar zadeva odločitve finančnih institucij o posojilih ter njihovo upoštevanje vladne industrijske politike in načrtov, je kitajska vlada trdila, da izpolnjeni vprašalniki različnih bank pomenijo najbolj neposredna in bistvena dejstva in dokaze, na katerih bi morala temeljiti analiza Komisije.

(178) Kot je razvidno iz izpolnjenih vprašalnikov, opisanih v uvodnih izjavah 137 do 185, so se odgovori razlikovali, na splošno pa so zanikali izvajanje vladnega pooblastila ali vsaj poskušali zmanjšati njegov pomen.

(179) Vendar se je vsaka od bank v svojih letnih poročilih jasno sklicevala na take vladne politike, načrte ali nastajajoče strateške industrije kot smernice za svoje finančne storitve. Kitajska vlada meni, da te trditve niso neskladne, ker se izpolnjeni vprašalniki ne ujemajo z vsebino letnih poročili bank. Vendar Komisija meni, da trditve v letnih poročilih bank, kot so navedene zgoraj, jasno nasprotujejo trditvam istih bank v izpolnjenih vprašalnikih.

(180) Po razkritju je kitajska vlada izrazila nestrinjanje s trditvijo, da Komisija ni mogla preveriti bonitetne ocene in postopka odločanja. Sklicevala se je na dokumente, ki so jih CCB, MEB in ICBC predložile Komisiji med preveritvijo na kraju samem. Komisija ponovno opozarja na pomanjkljivosti teh dokumentov, kot so navedene v uvodnih izjavah 148 in 169.

(181) Kitajska vlada se je sklicevala tudi na letna poročila finančnih institucij in ustrezne izpolnjene vprašalnike, ki so po njenem