(5)

vstavijo se naslednji členi: „Člen 8a Uporaba samopostrežnih sistemov za predhodni vpis podatkov v SVI 1. Osebe, ki morajo biti za prehod meje evidentirane v SVI v skladu s členom 6a, lahko uporabijo samopostrežne sisteme za namen predhodnega vpisa podatkov iz točke (a) odstavka 4 tega člena v SVI, če sta izpolnjena oba naslednja pogoja: (a) potna listina vsebuje elektronski pomnilniški medij (čip), verodostojnost in celovitosti podatkov na čipu pa sta potrjeni s celotno verigo veljavnih certifikatov; (b) potna listina vsebuje podobo obraza, evidentirano na elektronskem pomnilniškem mediju (čipu), do katerega lahko samopostrežni sistem tehnično dostopa, da se preveri identiteta imetnika potne listine s primerjavo podobe obraza, evidentirane na elektronskem pomnilniškem mediju (čipu), z njegovo podobo obraza, posneto v živo; če je tehnično in pravno mogoče, se to preverjanje lahko opravi tudi s primerjanjem prstnih odtisov, odvzetih na kraju samem, s prstnimi odtisi, ki so evidentirani na elektronskem pomnilniškem mediju (čipu) potne listine. 2. V skladu z odstavkom 1 tega člena samopostrežni sistem preveri, ali je bila oseba predhodno evidentirana v SVI, in preveri identiteto državljana tretje države v skladu s členom 23(2) Uredbe (EU) 2017/2226. 3. V skladu s členom 23(4) Uredbe (EU) 2017/2226 samopostrežni sistem opravi ugotavljanje identitete v skladu s členom 27 Uredbe (EU) 2017/2226. Poleg tega se v skladu s členom 23(4) Uredbe (EU) 2017/2226 pri ugotavljanju identitete v SVI uporabljajo naslednje določbe: (a) če se pri državljanih tretjih držav, za katere velja vizumska obveznost pri prehodu zunanjih meja, pri iskanju s podatki iz člena 18(1) Uredbe (ES) št. 767/2008 v VIS izkaže, da je oseba evidentirana v VIS, se izvede preverjanje prstnih odtisov v VIS v skladu s členom 18(6) Uredbe (ES) št. 767/2008. Če preverjanje osebe v skladu z odstavkom 2 tega člena ni bilo uspešno, se opravi dostop do podatkov iz VIS za ugotavljanje identitete v skladu s členom 20 Uredbe (ES) št. 767/2008; (b) pri državljanih tretjih držav, ki so izvzeti iz vizumske obveznosti pri prehodu zunanjih meja in jih v SVI po ugotavljanju identitete v skladu s členom 27 Uredbe (EU) 2017/2226 ni mogoče najti, se opravi vpogled v VIS v skladu s členom 19a Uredbe (ES) št. 767/2008. 4. Če podatki o osebi iz odstavka 1 tega člena niso evidentirani v SVI v skladu z odstavkoma 2 in 3: (a) državljani tretjih držav, za katere velja vizumska obveznost pri prehodu zunanjih meja, prek samopostrežnega sistema v SVI predhodno vpišejo podatke iz člena 16(1) in člena 16(2)(c) do (f) Uredbe (EU) 2017/2226, ter, če je ustrezno, podatke iz člena 16(6) navedene uredbe, državljani tretjih držav, ki so izvzeti iz vizumske obveznosti pri prehodu zunanjih meja, pa prek samopostrežnega sistema v SVI predhodno vpišejo podatke iz člena 17(1)(a), (b) in (c) in 16(2)(c) navedene uredbe ter, če je ustrezno, podatke iz člena (17)(1)(d) navedene uredbe; (b) nato se osebo napoti k mejnemu policistu, ki: (i) v primeru, če prek samopostrežnega terminala ni bilo mogoče zbrati vseh zahtevanih podatkov, predhodno vpiše zadevne podatke; (ii) preveri: — da potna listina, ki je bila uporabljena v samopostrežnem sistemu, ustreza tisti, ki jo ima oseba pred mejnim policistom, — da podoba obraza zadevne osebe, posneta v živo, ustreza podobi obraza, pridobljeni prek samopostrežnega sistema, ter — za osebe, ki nimajo vizuma, zahtevanega v skladu z Uredbo (ES) št. 539/2001, ali se prstni odtisi, odvzeti na kraju samem, zadevne osebe ujemajo s prstnimi odtisi, zbranimi prek samopostrežnega sistema; (iii) ko je odločitev o dovolitvi ali zavrnitvi vstopa sprejeta, potrdi podatke iz točke (a) tega odstavka in vnese podatke iz členov 16(2)(a) in (b) in 18(6)(a), (b), (c) in (d) Uredbe (EU) 2017/2226 v SVI. 5. Kadar je na podlagi operacij iz odstavkov 2 in 3 razvidno, da so podatki o osebi iz odstavka 1 evidentirani v SVI, samopostrežni sistem preveri, ali je treba enega ali več podatkov iz odstavka (4)(a) posodobiti. 6. Kadar je v skladu z odstavkom 5 razvidno, da ima oseba iz odstavka 1 tega člena v SVI evidentirano individualno dokumentacijo, vendar je treba njene podatke posodobiti: (a) ta oseba posodobi podatke v SVI, tako da jih predhodno vpiše prek samopostrežnega sistema; (b) se ta oseba napoti k mejnemu policistu, ki preveri pravilnost posodobitve iz točke (a) tega odstavka in ko je odločitev o dovolitvi ali zavrnitvi vstopa sprejeta, posodobi individualno dokumentacijo v skladu s členom 14(2) Uredbe (EU) 2017/2226. 7. Samopostrežni sistemi delujejo pod nadzorom mejnega policista, ki je odgovoren za odkrivanje kakršne koli neprimerne, goljufive ali nepravilne uporabe samopostrežnega sistema. Člen 8b Uporaba samopostrežnih sistemov in elektronskih prehodov za prehajanje meje s strani oseb, ki morajo biti za prehod meje evidentirani v SVI 1. Osebam, ki morajo biti za prehod meje evidentirane v SVI v skladu s členom 6a, se lahko dovoli uporaba samopostrežnega sistema z namenom opravljanja mejne kontrole, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) potna listina vsebuje elektronski pomnilniški medij (čip), verodostojnost in celovitost podatkov na čipu pa sta potrjeni s celotno verigo veljavnih certifikatov; (b) potna listina vsebuje podobo obraza, evidentirano na elektronskem pomnilniškem mediju (čipu), do katerega lahko samopostrežni sistem tehnično dostopa, da se preveri identiteta imetnika potne listine s primerjavo podobe obraza, evidentirane na čipu, z njegovo podobo obraza, posneto v živo; ter (c) oseba je že vpisana ali predhodno vpisana v SVI. 2. Če so pogoji iz odstavka 1 tega člena izpolnjeni, se mejna kontrola pri vstopu iz člena 8(2) ter člena 8(3)(a) in (b) ter pri izstopu iz člena 8(2) in člena 8(3)(g) in (h) lahko opravi prek samopostrežnega sistema. Če se mejna kontrola pri izstopu opravi prek avtomatiziranega sistema nadzora meje, vključuje tudi kontrolo iz člena 8(3)(h). Če se osebi dovoli dostop do nacionalnega programa za poenostavitev, ki ga vzpostavi država članica v skladu s členom 8d, se pri mejni kontroli pri vstopu, opravljeni s samopostrežnim sistemom, lahko izpusti preverjanje vidikov iz člena 8(3)(a)(iv) in (v), ko ta oseba prehaja zunanje meje te države članice ali zunanje meje druge države članice, ki je s to državo članico sklenila sporazum, na podlagi katerega je bil odobren dostop, kot je določeno v členu 8d(9). 3. Pri vstopu in izstopu so rezultati mejne kontrole, opravljene s samopostrežnim sistemom, na voljo mejnemu policistu. Ta mejni policist spremlja rezultate mejne kontrole in upoštevajoč te rezultate dovoli vstop ali izstop ali pa osebo napoti k mejnemu policistu, ki opravi nadaljnjo kontrolo. 4. Oseba se napoti k mejnemu policistu v skladu z odstavkom 3 v vseh naslednjih primerih: (a) kadar ni izpolnjen eden ali več pogojev iz odstavka 1; (b) kadar se pri kontroli pri vstopu ali izstopu iz odstavka 2 razkrije, da ni izpolnjen eden ali več pogojev za vstop ali izstop; (c) kadar rezultati kontrole pri vstopu ali izstopu iz odstavka 2 vzbujajo pomisleke o identiteti osebe ali pokažejo, da se za osebo šteje, da predstavlja nevarnost notranji varnosti, javnemu redu ali mednarodnim odnosom katere koli države članice ali nevarnost javnemu zdravju; (d) v primeru dvoma; (e) kadar ni na voljo elektronskih prehodov. 5. Poleg primerov iz odstavka 4 lahko mejni policist, ki nadzira prehajanje meje, osebo, ki uporablja samopostrežni sistem, napoti k mejnemu policistu zaradi drugih razlogov. 6. Osebam, ki morajo biti za prehod meje evidentirane v SVI v skladu s členom 6a(1) in so za mejno kontrolo uporabile samopostrežni sistem, se lahko dovoli uporaba elektronskega prehoda. Če se uporabi elektronski prehod, se ustrezno evidentiranje evidence o vstopu/izstopu in povezovanje te evidence z zadevno individualno dokumentacijo v skladu s členom 14 Uredbe (EU) 2017/2226 izvedeta ob prehodu skozi elektronski prehod. Kadar je elektronski prehod fizično ločen od samopostrežnega sistema, se pri elektronskem prehodu preveri identiteta uporabnika, da se preveri, da oseba, ki uporablja elektronski prehod, ustreza osebi, ki je uporabila samopostrežni sistem. To preverjanje se izvede z uporabo najmanj enega biometričnega identifikatorja. 7. Če pogoji iz točke (a) ali (b) odstavka 1 tega člena, ali obeh, niso izpolnjeni, se lahko del mejne kontrole pri vstopu v skladu s členom 8(3)(a) in (b) ter del mejne kontrole pri izstopu v skladu s členom 8(3)(g) in (h) opravi prek samopostrežnega sistema. Mejni policist lahko opravi samo tista preverjanja v skladu s členom 8(3)(a) in (b) ter členom 8(3)(g) in (h), ki jih ni mogoče opraviti s samopostrežnim sistemom. Poleg tega mejni policist preveri, da potna listina, ki je bila uporabljena v samopostrežnem sistemu, ustreza tisti, ki jo ima oseba pred mejnim policistom. 8. Samopostrežni sistemi in elektronski prehodi delujejo pod nadzorom mejnega policista, ki je odgovoren za odkrivanje kakršne koli neprimerne, goljufive ali nepravilne uporabe samopostrežnega sistema, elektronskega prehoda ali obeh. 9. Ta člen ne posega v možnost držav članic, da dovolijo uporabo samopostrežnih sistemov, elektronskih prehodov ali obojih za prehajanje meje za državljane Unije, za državljane države Evropskega združenja za prosto trgovino, ki je del Evropskega gospodarskega prostora, za državljane Švice in za državljane tretjih držav, za katere prehoda meje ni treba evidentirati v SVI. Člen 8c Standardi za uporabo avtomatiziranih sistemov nadzora meje Avtomatizirani sistemi nadzora meje morajo biti, kolikor je mogoče, zasnovani tako, da jih lahko uporablja vsakdo, razen otrok, mlajših od 12 let. Poleg tega morajo biti zasnovani na način, ki v celoti spoštuje človekovo dostojanstvo, zlasti v primerih ranljivih oseb. Če se države članice odločijo za uporabo avtomatiziranega sistema nadzora meje, morajo zagotoviti navzočnost zadostnega števila osebja za pomoč pri uporabi takih sistemov. Člen 8d Nacionalni programi za poenostavitev 1. Vsaka država članica lahko vzpostavi prostovoljni program (v nadaljnjem besedilu: nacionalni program za poenostavitev), s katerim državljanom tretjih držav ali državljanom določene tretje države, ki nimajo pravice do prostega gibanja na podlagi prava Unije, omogočijo koriščenje poenostavitev iz odstavka 2 pri prehajanju zunanje meje države članice. 2. Z odstopanjem od člena 8(3)(a) za državljane tretjih držav iz odstavka 1 tega člena, ki se jim odobri dostop do nacionalnega programa za poenostavitev, ni potrebno, da temeljita kontrola pri vstopu zajema pregled vidikov iz člena 8(3)(a)(iv) in (v), kadar taki državljani tretjih držav prehajajo zunanjo mejo države članice. 3. Država članica opravi predhodno varnostno preverjanje državljanov tretjih držav, ki se prijavijo v nacionalni program za poenostavitev, da se preveri predvsem, ali so izpolnjeni pogoji iz odstavka 4. Te državljane tretjih držav predhodno varnostno preverijo mejni policisti, organi, pristojni za izdajo vizumov, kot so opredeljeni v točki 3 člena 4 Uredbe (EGS) št. 767/2008, ali organi, pristojni za priseljevanje, kot so opredeljeni v točki (4) člena 3(1) Uredbe (EU) 2017/2226. 4. Organi iz odstavka 3 odobrijo dostop do nacionalnega programa za poenostavitev le, kadar so izpolnjeni vsi naslednji pogoji: (a) prosilec izpolnjuje pogoje za vstop, določene v členu 6(1); (b) prosilčeva potna listina in, kjer je ustrezno, vizum, vizum za dolgoročno bivanje ali dovoljenje za prebivanje, so veljavni in niso lažni, prenarejeni ali ponarejeni; (c) prosilec dokaže potrebo po pogostem ali rednem potovanju ali utemelji svoje razloge za takšno potovanje; (d) prosilec dokaže svojo integriteto in zanesljivost in zlasti, kadar je ustrezno, da so bili predhodni vizum ali vizumi z omejeno ozemeljsko veljavnostjo uporabljeni zakonito, svoj ekonomski položaj v matični državi in pristno namero, da ozemlje držav članic zapusti pred koncem obdobja dovoljenega bivanja. V skladu s členom 25 Uredbe (EU) 2017/2226 imajo organi iz odstavka 3 tega člena dostop do SVI za preverjanje, da prosilec pred tem ni prekoračil najdaljšega trajanja dovoljenega bivanja na ozemlju držav članic; (e) prosilec utemelji namen in okoliščine načrtovanega bivanja; (f) prosilec ima zadostna sredstva za preživljanje tako v času načrtovanega bivanja, kakor tudi za vrnitev v matično državo ali državo prebivališča, ali pa je navedena sredstva zmožen zakonito pridobiti; (g) opravljen je bilo vpogled v SIS. 5. Prvi dostop do nacionalnega programa za poenostavitev se odobri za največ eno leto. Dostop se lahko podaljša za največ nadaljnjih 5 let ali do izteka veljavnosti potne listine ali katerega koli izdanega vizuma za večkratni vstop, vizuma za dolgoročno bivanje in dovoljenja za prebivanje, odvisno od tega, katero je krajše. V primeru podaljšanja država članica vsako leto ponovno oceni položaj vsakega državljana tretje države, ki mu je odobren dostop do nacionalnega programa za poenostavitev, da se zagotovi, da na podlagi posodobljenih informacij zadevni državljan tretje države še vedno izpolnjuje pogoje iz odstavka 4. Ta ponovna ocena se lahko izvede v okviru izvajanja mejne kontrole. 6. Pri temeljiti kontroli pri vstopu v skladu s členom 8(3)(a) in (b) ter temeljiti kontroli pri izstopu v skladu s členom 8(3)(g) se izvede tudi preverjanje, da ima državljan tretje države veljaven dostop do nacionalnega programa za poenostavitev. Mejni policisti lahko izvedejo preverjanje državljana tretje države, ki je upravičenec do nacionalnega programa za poenostavitev, pri vstopu v skladu s členom 8(3)(a) in (b) ter pri izstopu v skladu s členom 8(3)(g) tudi brez elektronske primerjave biometričnih podatkov, vendar pa s primerjavo podobe obraza, evidentirane na elektronskem pomnilniškem mediju (čipu), ter podobe obraza iz individualne dokumentacije državljana tretje države v SVI, z obrazom tega državljana tretje države. Celotno preverjanje se izvaja naključno in na podlagi analize tveganja. 7. Organi iz odstavka 3 državljanu tretje države takoj prekličejo odobreni dostop do nacionalnega programa za poenostavitev, če postane očitno, da pogoji za odobritev dostopa do tega programa niso bili izpolnjeni ali niso več izpolnjeni. 8. Pri preverjanju v skladu z odstavkom 3, ali prosilec izpolnjuje pogoje iz odstavka 4, se posebna pozornost posveti oceni, ali prosilec predstavlja tveganje za nezakonito priseljevanje ali tveganje za varnost katere koli od držav članic in ali namerava zapustiti ozemlje držav članic v času dovoljenega bivanja. Sredstva za preživljanje se preverijo glede na trajanje in namen predvidenega bivanja ali bivanj ter ob upoštevanju povprečnih cen prehrane in nočitev v nizkocenovnih namestitvah v zadevnih državah članicah, pri čemer se uporabijo referenčni zneski, ki jih določijo države članice v skladu s členom 39(1)(c). Kot dokaz o zadostnih sredstvih za preživljanje lahko služi tudi dokazilo o plačilu stroškov s strani sponzorja, dokazilo o zasebni nastanitvi ali oboje. Obravnava vloge temelji zlasti na verodostojnosti in zanesljivosti predloženih dokumentov ter resničnosti in zanesljivosti vložnikovih izjav. Če ima država članica, odgovorna za obravnavo vloge, kakršne koli dvome o prosilcu, njegovih izjavah ali dokazilih, ki so bila predložena, se lahko pred sprejetjem kakršne koli odločitve o vlogi posvetuje z drugimi državami članicami. 9. Dve ali več držav članic, ki so vzpostavile svoj nacionalni program za poenostavitev v skladu s tem členom, lahko med seboj sklenejo sporazum, da bi upravičencem do svojih nacionalnih programov za poenostavitev zagotovile možnost koriščenja poenostavitev, priznanih z drugimi nacionalnimi programi za poenostavitev. Izvod sporazuma se pošlje Komisiji v roku enega meseca od njegove sklenitve. 10. Države članice pri vzpostavitvi nacionalnega programa za poenostavitev zagotovijo, da njihov sistem, prek katerega program deluje, izpolnjuje standarde za varovanje podatkov iz člena 43 Uredbe (EU) 2017/2226. Države članice izvedejo ustrezno oceno tveganja za varovanje informacij, v vseh fazah postopka pa mora biti jasno določena odgovornost za varovanje. 11. Komisija do konca tretjega leta uporabe tega člena Evropskemu parlamentu in Svetu posreduje oceno njegovega izvajanja. Na podlagi te ocene lahko Evropski parlament ali Svet Komisijo pozove, naj predlaga vzpostavitev programa Unije za redne in predhodno varnostno preverjene potnike, ki so državljani tretjih držav.“;