SL Uradni list Evropske unije L 87/1

DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/565

z dne 25. aprila 2016

o dopolnitvi Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih podjetij ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Direktive 2014/65/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU (1), in zlasti člena 2(3), drugega pododstavka člena 4(1)(2), člena 4(2), člena 16(12), člena 23(4), člena 24(13), člena 25(8), člena 27(9), člena 28(3), člena 30(5), člena 31(4), člena 32(4), člena 33(8), člena 52(4), člena 54(4), člena 58(6), člena 64(7), člena 65(7) in člena 79(8) navedene direktive,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Direktiva 2014/65/EU določa okvir za regulativno ureditev finančnih trgov v Uniji, ki ureja pogoje poslovanja za investicijska podjetja pri opravljanju investicijskih storitev in, če je primerno, pomožnih storitev in investicijskih dejavnosti; organizacijske zahteve za investicijska podjetja, ki opravljajo take storitve, in izvajalce storitev sporočanja podatkov; zahteve v zvezi s poročanjem o poslih s finančnimi instrumenti; omejitve pozicij in nadzor upravljanja pozicij pri izvedenih finančnih instrumentih na blago; zahteve glede preglednosti za posle s finančnimi instrumenti.

(2) Direktiva 2014/65/EU pooblašča Komisijo, da sprejme več delegiranih aktov. Pomembno je, da vsi natančni dopolnilni predpisi v zvezi z dovoljenjem, tekočim poslovanjem, preglednostjo in celovitostjo trgov, kar so neločljivo povezani vidiki, ključni za začetek izvajanja in izvajanje storitev in dejavnosti iz Direktive 2014/65/EU, začnejo veljati istočasno kot Direktiva 2014/65/EU, tako da se lahko nove zahteve začnejo učinkovito izvajati. Za zagotovitev skladnosti in za omogočanje celovitega pregleda nad določbami in enotnega dostopa do njih za osebe, za katere veljajo navedene obveznosti, vključno z vlagatelji, je zaželeno, da se vsi delegirani akti, povezani z zgoraj navedenimi predpisi, vključijo v to uredbo.

(3) Nadalje je treba opredeliti merila za določitev, v katerih okoliščinah je treba fizično poravnati pogodbe v zvezi z veleprodajnimi energetskimi proizvodi za namene omejitve področja uporabe iz oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU. Za zagotovitev, da je področje uporabe te izjeme omejeno na preprečevanje zakonodajnih vrzeli, morajo takšne pogodbe zahtevati, da imata tako kupec kot prodajalec sorazmerne ureditve za dobavo ali prevzem zadevnega blaga ob izteku pogodbe. Da bi se preprečile zakonodajne vrzeli v primeru bilančnih pogodb z operaterjem prenosnega sistema na področju elektrike in plina, bi bilo treba takšne bilančne ureditve obravnavati kot sorazmerne ureditve le, če za stranki v ureditvi velja obveznost fizične dobave elektrike ali plina. V pogodbah morajo biti prav tako jasno določene obveznosti za fizično dobavo, ki jih ni mogoče medsebojno izravnati, pri čemer se priznava, da oblik operativnega pobota, kot so opredeljene v Uredbi (EU) št. 1227/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (2) ali nacionalni zakonodaji, ne bi smeli šteti za izravnavo. Pogodbe, ki jih je treba fizično poravnati, bi moralo biti mogoče izvršiti z več različnimi metodami, vendar bi morale vse metode vključevati določeno obliko prenosa lastninskih pravic za zadevno osnovno blago ali ustrezno količino tega blaga.

(4) Za razjasnitev, kdaj mora biti pogodba v zvezi z veleprodajnimi energetskimi proizvodi fizično poravnana, je treba dodatno opredeliti, kdaj so prisotne nekatere okoliščine, kot je višja sila ali pristni razlogi za nezmožnost izpolnjevanja določb, ki pa ne bi smele spremeniti označitve teh pogodb kot pogodb, ki jih je treba fizično poravnati. Prav tako je pomembno razjasniti, kako bi bilo treba za namene oddelka C6 Priloge I k Direktivi 2014/65/EU obravnavati izvedene finančne instrumente na energente, ki se nanašajo na nafto in premog. V tem kontekstu se pogodbe, ki se nanašajo na naftni skrilavec, ne bi smele razumeti kot izvedeni finančni instrumenti na energente, ki se nanašajo na premog.

(5) Pogodba o izvedenem finančnem instrumentu bi se morala šteti kot finančni instrument v skladu z oddelkom C(7) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU samo, če se nanaša na blago in izpolnjuje merila za določitev, ali se lahko zanjo šteje, da ima značilnosti drugih izvedenih finančnih instrumentov in da ni za komercialne namene. To bi moralo vključevati pogodbe, ki so standardizirane in se z njimi trguje na mestih trgovanja, ali tem ustrezne pogodbe, kadar so vsi pogoji iz teh pogodb enaki pogojem pogodb, s katerimi se trguje na mestih trgovanja. V tem primeru bi bilo treba pogoje teh pogodb obravnavati, kot da vključujejo določbe, kot so določbe glede kakovosti blaga ali mesta dobave.

(6) Za razjasnitev opredelitev pogodb v zvezi z osnovnimi spremenljivkami, določenimi v oddelku C(10) Direktive 2014/65/EU, bi bilo treba zagotoviti merila v zvezi z njihovimi pogoji in osnovnimi spremenljivkami v teh pogodbah. Vključitve aktuarske statistike na seznam osnov se ne bi smelo razumeti kot razširitve področja uporabe teh pogodb na zavarovanje in pozavarovanje.

(7) Direktiva 2014/65/EU določa splošen okvir za regulativno ureditev za finančne trge v Uniji ter v oddelku C Priloge I navaja seznam zajetih finančnih instrumentov. Oddelek C(4) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU vključuje finančne instrumente v zvezi z valuto, ki zato spadajo v področje uporabe te direktive.

(8) Za zagotovitev enotne uporabe Direktive 2014/65/EU je treba pojasniti opredelitve iz oddelka C(4) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU za druge pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, ki se nanašajo na valute, ter pojasniti, da promptne pogodbe v zvezi z valutami niso drugi izvedeni finančni instrumenti za namene oddelka C(4) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU.

(9) Za večino glavnih valut sta za promptne pogodbe dva dneva ali manj sprejemljivo obdobje za poravnavo, vendar je treba v primerih, ko to ni tržna praksa, sprejeti določbo, ki dopušča poravnavo v skladu z običajno tržno prakso. V takih primerih fizična poravnava ne zahteva uporabe papirnatega denarja in lahko vključuje elektronsko poravnavo.

(10) Za izvedbo plačila se lahko uporabljajo tudi pogodbe na tujo valuto, vendar teh pogodb ne bi smeli šteti za finančne instrumente, če se z njimi ne trguje na mestu trgovanja. Zato je kot promptne pogodbe primerno obravnavati tiste pogodbe na tujo valuto, ki se uporabljajo za izvedbo plačila za finančne instrumente, kadar je obdobje poravnave za te pogodbe več kot dva in manj kot pet trgovalnih dni. Prav tako je kot plačilno sredstvo mogoče obravnavati tiste pogodbe na tujo valuto, ki se sklenejo zaradi zagotavljanja gotovosti glede ravni plačil za blago, storitve in realne naložbe. Posledično se bodo iz opredelitve finančnih instrumentov izključile pogodbe na tujo valuto, ki jih sklenejo nefinančna podjetja, ki za izvoz opredeljivega blaga in storitev sprejemajo plačila v tuji valuti, ter nefinančna podjetja, ki za uvoz specifičnega blaga in storitev plačujejo v tuji valuti.

(11) Pobot plačil je bistven za uspešno in učinkovito delovanje sistemov valutne poravnave in zato razvrstitev pogodbe, izražene v tuji valuti, med promptne posle ne bi smela zahtevati, da se vsaka promptna pogodba, izražena v tuji valuti, poravna neodvisno.

(12) Nestandardizirane terminske pogodbe brez dejanske poravnave („non-deliverable forwards“) so pogodbe za razliko med predhodno dogovorjenim menjalnim tečajem in dejanskim promptnim tečajem ob zapadlosti in se zato ne bi smele šteti kot promptne pogodbe, ne glede na njihovo obdobje poravnave.

(13) Pogodbe za menjavo ene valute za drugo se ne bi smelo obravnavati kot pogodbe v zvezi z neposredno in brezpogojno menjavo teh valut. V primeru pogodbe z več menjavami, bi bilo treba vsako menjavo obravnavati ločeno. Vendar opcije na valuto ali valutne zamenjave ne bi smeli obravnavati kot pogodbe za prodajo ali menjavo valute in zato ne bi smela predstavljati promptne pogodbe ali načina plačila ne glede na trajanje zamenjave ali opcije in ne glede na to, ali se z njo trguje na trgovalnem mestu ali ne.

(14) Svetovanje o finančnih instrumentih, naslovljenega na splošno javnost, se ne bi smelo obravnavati kot osebno priporočilo za namene opredelitve investicijskega svetovanja v Direktivi 2014/65/EU. Glede na vse večje število posrednikov, ki ponujajo osebna priporočila prek distribucijskih kanalov, bi bilo treba razjasniti, da se priporočilo, podano, tudi ekskluzivno, prek distribucijskih kanalov, kot je internet, lahko šteje za osebno priporočilo. Zato lahko okoliščine, v katerih se uporablja, na primer, elektronska korespondenca za zagotavljanje osebnih priporočil določeni osebi, namesto da bi se informacije naslovile na javnost na splošno, predstavljajo investicijsko svetovanje.

(15) Splošno svetovanje o vrsti finančnega instrumenta se ne šteje za investicijsko svetovanje za namene Direktive 2014/65/EU. Če investicijsko podjetje stranki nudi splošno svetovanje o vrsti finančnega instrumenta, za katero meni, da je primerno za to stranko oziroma temelji na upoštevanju okoliščin zadevne stranke, vendar pa to svetovanje dejansko ni primerno za stranko ali ne temelji na upoštevanju njenih okoliščin, je verjetno, da podjetje deluje v nasprotju s členom 24(1) ali (3) Direktive 2014/65/EU. Zlasti je verjetno, da bi podjetje, ki stranki nudi tako svetovanje, lahko kršilo zahtevo iz člena 24(1), da mora ravnati pošteno, pravično in profesionalno v skladu z najboljšimi interesi stranke. Podobno ali drugače bi lahko tako svetovanje kršilo zahtevo iz člena 24(3), da morajo biti informacije, ki jih podjetje naslovi na stranko, poštene, jasne in ne zavajajoče.

(16) Dejanja, ki jih opravi investicijsko podjetje kot pripravo na zagotavljanje investicijske storitve ali opravljanje investicijske dejavnosti, bi se morala šteti za sestavni del navedene storitve ali dejavnosti. To na primer obsega zagotavljanje splošnih nasvetov investicijskih podjetij strankam ali potencialnim strankam pred ali med investicijskim svetovanjem ali katero koli drugo investicijsko storitvijo ali dejavnostjo.

(17) Zagotavljanje splošnega priporočila o poslu s finančnim instrumentom ali vrsto finančnega instrumenta predstavlja opravljanje pomožne storitve iz oddelka B(5) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU, zaradi tega se za zagotavljanje navedenega priporočila uporabljajo Direktiva 2014/65/EU in njene zaščite.

(18) Za zagotovitev objektivne in učinkovite uporabe opredelitve sistematičnih internalizatorjev v Uniji v skladu s členom 4(1)(20) Direktive 2014/65/EU bi bilo treba zagotoviti dodatne podrobnosti o vnaprej določenih omejitvah, ki se uporabljajo pri določanju, kaj predstavlja pogosto sistematično in obsežno trgovanje izven organiziranega trga (OTC). Vnaprej določene omejitve bi morale biti določene na ustrezni ravni, da se zagotovi, da zajemajo trgovanje OTC v obsegu, ki ima pomemben vpliv na oblikovanje cen, ter hkrati izključujejo trgovanje OTC v tako majhnem obsegu, da bi bilo nesorazmerno zahtevati izpolnjevanje zahtev, ki veljajo za sistematične internalizatorje.

(19) V skladu z Direktivo 2014/65/EU sistematičnemu internalizatorju ne bi smelo biti dovoljeno, da združuje nakupne in prodajne interese tretjih oseb na funkcionalno enak način kot mesto trgovanja. Sistematični internalizator ne bi smel vsebovati notranjega sistema za povezovanje naročil za nakup z naročili za prodajo (matching), ki izvršuje naročila strank na večstranski osnovi, kar je dejavnost, ki zahteva dovoljenje za večstranski sistem trgovanja. Notranji sistem za povezovanje naročil za nakup z naročili za prodajo v tem kontekstu je sistem povezovanja naročil strank, katerega rezultat je, da investicijsko podjetje opravlja trgovanje s hkratnim nakupom in prodajo za svoj račun redno in ne občasno.

(20) Zaradi jasnosti in pravne varnosti ter za zagotovitev enotne uporabe je primerno zagotoviti dodatne določbe v zvezi z opredelitvami algoritemskega trgovanja, tehnik visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja in neposrednega elektronskega dostopa. Pri avtomatiziranem trgovanju se uporabljajo različne tehnične rešitve. Bistveno je pojasniti, kako je mogoče te rešitve kategorizirati v povezavi z opredelitvami algoritemskega trgovanja in neposrednega elektronskega dostopa. Postopki trgovanja, ki temeljijo na neposrednem elektronskem dostopu se ne izključujejo medsebojno s tistimi, ki vključujejo algoritemsko trgovanje ali njegov podsegment, tehniko visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja. Trgovanje osebe, ki ima neposredni elektronski dostop, se lahko torej uvršča med algoritemsko trgovanje, vključno z opredelitvijo tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja.

(21) Algoritemsko trgovanje v skladu s členom 4(1)(39) Direktive 2014/65/EU bi moralo vključevati ureditve, pri katerih sistem sprejema odločitve, ki niso zgolj določitev mesta trgovanja ali mesta, na katerem je treba oddati naročilo, v kateri koli fazi postopkov trgovanja, tudi v fazi sprožanja, ustvarjanja, preusmerjanja in izvrševanja naročil. Zato bi bilo treba pojasniti, da se algoritemsko trgovanje, ki vključuje trgovanje brez človeškega posredovanja ali z omejenim človeškim posredovanjem, ne bi smelo nanašati samo na samodejno ustvarjanje naročil, ampak tudi na optimizacijo postopkov izvrševanja naročil z avtomatskimi sredstvi.

(22) Algoritemsko trgovanje bi moralo vključevati pametne usmerjevalnike naročil, kadar takšne naprave uporabljajo algoritme za optimizacijo postopkov izvršitve naročila, ki določajo druge parametre naročila, kot so mesto ali mesta trgovanja, na katerih bi moralo biti naročilo oddano. Algoritemsko trgovanje ne bi smelo zajemati samodejnih usmerjevalnikov naročil, kadar takšne naprave kljub uporabi algoritmov, določajo le mesto ali mesta trgovanja, na katerih bi moralo biti naročilo oddano, brez spremembe katerega koli drugega parametra naročila.

(23) Tehniko visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja v skladu s členom 4(1)(40) Direktive 2014/65/EU, ki je podskupina algoritemskega trgovanja, bi bilo treba nadalje opredeliti z določitvijo meril za opredelitev visokega števila dnevnih sporočil, ki predstavljajo naročila ali ponudbe ali njihove spremembe ali preklice. Uporaba absolutnih kvantitativnih pragov na podlagi števila sporočil zagotavlja pravno varnost, s tem ko podjetjem in pristojnim organom omogoča, da ocenjujejo posamezno trgovalno dejavnost podjetij. Raven in področje uporabe teh pragov bi morala biti dovolj široka, da zajemata trgovanje, ki predstavlja tehniko visokofrekvenčnega trgovanja, vključno s tistimi, ki se nanašajo na posamezne instrumente in več instrumentov skupaj.

(24) Ker se tehnika visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja večinoma uporablja za likvidne instrumente, bi bilo treba v izračun visokega števila dnevnih sporočil vključiti zgolj instrumente, za katere obstaja likviden trg. Glede na to, da je tehnika visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja podvrsta algoritemskega trgovanja, se v izračun števila dnevnih sporočil vključijo sporočila za namene trgovanja, ki izpolnjujejo merila iz člena 17(4) Direktive 2014/65/EU. Da ne bi zajeli drugih trgovalnih dejavnosti, razen tehnik visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, ob upoštevanju značilnosti tovrstnega trgovanja, kot so opisane v uvodni izjavi 61 Direktive 2014/65/EU, zlasti, da borzni trgovci pri tovrstnem trgovanju navadno uporabljajo lasten kapital, da bi z uporabo sofisticirane tehnologije izvajali bolj tradicionalne strategije trgovanja, kot je vzdrževanje trga ali arbitraža, bi bilo treba v izračun visokega števila dnevnih sporočil vključiti zgolj sporočila za namene trgovanja za svoj račun in ne sporočil za prejemanje in posredovanje naročil v imenu strank. Vendar bi bilo treba v izračun visokega števila dnevnih sporočil vključiti sporočila, posredovana prek drugih tehnik, kot so tiste, ki se zanašajo na trgovanje za svoj račun, kadar je gledano v celoti in ob upoštevanju vseh okoliščin izvršitev tehnike strukturirana na tak način, da se prepreči izvršitev za svoj račun, kot na primer s prenosom naročil med subjekti znotraj iste skupine. Da bi pri določanju tega, kaj predstavlja visoko število dnevnih sporočil, upoštevali identiteto stranke, ki je v ozadju dejavnosti, bi morala biti sporočila, ki jih ustvarijo stranke ponudnikov neposrednega elektronskega dostopa, izključena iz izračuna visokega števila dnevnih sporočil v povezavi s takšnimi ponudniki.

(25) Opredelitev neposrednega elektronskega dostopa bi bilo treba podrobneje določiti. Opredelitev neposrednega elektronskega dostopa ne bi smela zajemati nobene druge dejavnosti razen zagotavljanja neposrednega dostopa do trga in sponzoriranega dostopa. Zato bi bilo treba razlikovati med ureditvami, pri katerih člani ali udeleženci mesta trgovanja naročil strank ne posredujejo prek elektronskih sredstev, kot so spletno posredništvo, in ureditvami, pri katerih imajo stranke neposreden elektronski dostop do mesta trgovanja.

(26) V primeru posredovanja naročila vlagatelji naročil nimajo zadostnega nadzora nad parametri ureditve za dostop do trga in se zato ne bi smeli uvrščati na področje uporabe neposrednega elektronskega dostopa. Zato se ureditve, ki strankam dopuščajo, da naročila investicijskemu podjetju posredujejo v elektronski obliki, kot je spletno posredništvo, ne bi smele obravnavati kot neposredni elektronski dostop, če te stranke ne morejo določiti točnega delčka sekunde vnosa naročila ter obdobja veljavnosti naročila znotraj tega časovnega okvira.

(27) Ureditve, pri katerih stranka člana ali udeleženca mesta trgovanja, vključno s stranko neposrednih strank organiziranih sistemov trgovanja, odda svoja naročila prek ureditev za optimizacijo postopkov izvršitve naročila, ki določajo druge parametre naročila, kot je mesto ali mesta, na katera bi bilo treba oddati naročilo prek pametnih usmerjevalnikov naročil, vgrajenih v infrastrukturo izvajalca naročil in ne v infrastrukturo stranke, bi bilo treba izključiti iz pojma neposrednega elektronskega dostopa, ker stranka izvajalca storitev nima nadzora nad časom predložitve naročila in njegovim trajanjem. Opredelitev neposrednega elektronskega dostopa pri uporabi pametnih usmerjevalnikov naročil bi zato morala biti odvisna od tega, ali je pametni usmerjevalnik naročil vgrajen v sisteme strank in ne v sistem izvajalca storitev.

(28) Pravila za izvajanje ureditve, ki ureja organizacijske zahteve za investicijska podjetja, ki profesionalno opravljajo investicijske storitve ter, kjer je primerno, pomožne storitve in investicijske dejavnosti na reguliranih trgih, ter za izvajalce storitev sporočanja podatkov, morajo biti skladna s ciljem Direktive 2014/65/EU. Oblikovana bi morala biti tako, da zagotovijo visoko stopnjo integritete, kompetentnosti in stabilnosti med investicijskimi podjetji ter subjekti, ki upravljajo regulirane trge, MTF ali OTF, ter bi se morala izvajati na enoten način.

(29) Treba je določiti jasne organizacijske zahteve in postopke za investicijska podjetja, ki opravljajo take storitve ali dejavnosti. Zlasti je treba uvesti stroge postopke za zadeve, kot so skladnost, obvladovanje tveganj, reševanje pritožb, osebni posli, zunanje izvajanje ter ugotavljanje, obvladovanje in razkrivanje nasprotij interesov.

(30) Organizacijske zahteve in pogoji za izdajo dovoljenja investicijskim podjetjem bi morali biti določeni v obliki sklopa pravil, ki zagotavljajo enotno uporabo ustreznih določb Direktive 2014/65/EU. To je potrebno, da se investicijskim podjetjem zagotovijo enake možnosti za enak dostop na vse trge v Uniji in odstranijo ovire, povezane s postopki izdaje dovoljenj, za čezmejne dejavnosti na področju investicijskih storitev.

(31) Pravila za izvajanje ureditve, ki določa pogoje poslovanja za opravljanje investicijskih in pomožnih storitev ter investicijskih dejavnosti, bi morala odražati cilj, ki je podlaga za tako ureditev. Oblikovana bi morala biti tako, da bi zagotovila visoko stopnjo zaščite vlagateljev, ki bi se uporabljala na enoten način z uvedbo jasnih standardov in zahtev, ki urejajo odnos med investicijskim podjetjem in njegovo stranko. Po drugi strani, kar zadeva zaščito vlagateljev, zlasti pa zagotavljanje informacij vlagateljem ali pridobivanje informacij od vlagateljev, bi bilo treba upoštevati naravo zadevne stranke ali potencialne stranke, in sicer, ali je neprofesionalna ali profesionalna stranka.

(32) Za zagotovitev enotne uporabe različnih zadevnih določb Direktive 2014/65/EU je treba določiti usklajen sklop organizacijskih zahtev in pogojev poslovanja za investicijska podjetja.

(33) Investicijska podjetja se med sabo precej razlikujejo po velikosti, strukturi in naravi poslovanja. Regulativna ureditev bi morala biti prilagojena tej raznolikosti, hkrati pa bi morala določati nekatere temeljne regulativne zahteve, ki so primerne za vsa podjetja. Regulirani subjekti bi morali izpolnjevati obveznosti na visoki ravni in zasnovati ter sprejeti ukrepe, ki so najbolj primerni za njihovo posebno naravo in okoliščine.

(34) Primerno je določiti skupna merila za oceno, ali oseba izvaja naložbeno storitev priložnostno med opravljanjem poklicne dejavnosti, da bi se zagotovilo usklajeno in dosledno izvajanje izvzetja, ki ga omogoča Direktiva 2014/65/EU. Izvzetje bi se moralo uporabljati samo, če je naložbena storitev neločljivo povezana z glavno poklicno dejavnostjo in je tej podrejena.

(35) Organizacijske zahteve iz Direktive 2014/65/EU ne bi smele posegati v sisteme, določene z nacionalno zakonodajo, ki jih pristojni organi ali podjetja uporabljajo za registracijo ali nadzor posameznikov, ki delajo v investicijskih podjetjih.

(36) Zaradi zahteve, da investicijska podjetja vzpostavijo, izvajajo in vzdržujejo primerno politiko obvladovanja tveganj, bi morala tveganja v zvezi z dejavnostmi podjetja, procesi in sistemi vključevati tveganja, povezana z zunanjim izvajanjem kritičnih ali pomembnih funkcij. Taka tveganja bi morala vključevati tveganja, povezana z razmerjem med podjetjem in ponudnikom storitev, ter potencialna tveganja, ki nastanejo, ko so funkcije, ki jih več investicijskih podjetij ali drugih reguliranih subjektov odda v zunanje izvajanje, koncentrirane pri omejenem številu izvajalcev.

(37) Dejstvo, da funkcijo obvladovanja tveganj in funkcijo za zagotavljanje skladnosti s predpisi opravlja ista oseba, ne ogroža nujno neodvisnega delovanja posamezne funkcije. Pri malih investicijskih podjetjih ni potrebno, da so pogoji, da osebe, ki se ukvarjajo s funkcijo za zagotavljanje skladnosti s predpisi, ne bi smele opravljati tudi funkcij, ki jih nadzorujejo, in da metoda določanja prejemkov takih oseb ne bi smela ogroziti njihove objektivnosti, sorazmerni. Za večja podjetja pa bi bili nesorazmerni samo v izjemnih okoliščinah.

(38) Strankam ali potencialnim strankam bi bilo treba omogočiti, da v interesu zaščite vlagateljev in za izboljšanje izpolnjevanja obveznosti s strani investicijskih podjetij izrazijo svoje nezadovoljstvo z investicijskimi storitvami, ki jih zagotavljajo investicijska podjetja. V okviru funkcije za upravljanje pritožb bi bilo treba pritožbe strank ali potencialnih strank obravnavati učinkovito in neodvisno. V skladu z načelom sorazmernosti bi to funkcijo lahko opravljala funkcija za zagotavljanje skladnosti s predpisi.

(39) Investicijska podjetja morajo zbirati in hraniti informacije v zvezi s strankami in storitvami, ki se izvajajo za stranke. Kadar te zahteve vključujejo zbiranje in obdelavo osebnih podatkov, bi bilo treba zagotoviti spoštovanje pravice do varstva osebnih podatkov v skladu z Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (3) ter Direktivo 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta (4), ki urejata obdelavo osebnih podatkov, ki se izvaja pri uporabi te direktive. Obdelovanje osebnih podatkov, ki ga opravlja Evropski organ za vrednostne papirje in trge (ESMA) v okviru izvajanja te uredbe, ureja Uredba (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta (5).

(40) Uvesti bi bilo treba opredelitev prejemkov za zagotovitev učinkovitega in doslednega izvajanja zahtev v zvezi z nasprotji interesov in poslovanjem na področju prejemkov, ta pa bi morala vključevati vse oblike finančnih ali nefinančnih koristi ali plačil, ki jih podjetja posredno ali neposredno zagotovijo zadevnim osebam za opravljanje naložbenih ali pomožnih storitev strankam, kot so denarna sredstva, delnice, opcije, preklic posojil zadevnim osebam ob odpustu, pokojninski prispevki, prejemki od tretjih oseb, na primer prek spodbujevalnih provizij, povišanja plač ali napredovanja, zdravstveno zavarovanje, popusti ali posebni dodatki, radodarno povračilo poslovnih stroškov ali seminarji v eksotičnih krajih.

(41) Za zagotovitev, da interesi strank niso ogroženi, bi morala investicijska podjetja oblikovati in izvajati politike prejemkov za vse osebe, ki bi lahko vplivale na opravljeno storitev ali ravnanje podjetja, vključno z osebjem, ki dela s strankami, prodajno ali drugo osebje, ki posredno sodeluje pri izvajanju investicijskih ali pomožnih storitev. Osebe, ki nadzorujejo prodajno osebje, kot so njihovi neposredno nadrejeni, ki imajo morda razlog, da pritiskajo na prodajno osebje, ali finančni analitiki, katerih dokumente prodajno osebje morda uporablja za spodbujanje strank k sprejemanju naložbenih odločitev, ali osebe, ki sodelujejo pri reševanju pritožb ali pri oblikovanju in razvoju produkta, bi morale biti prav tako vključene med zadevne osebe, za katere veljajo pravila o prejemkih. Zadevne osebe bi morale vključevati tudi vezane zastopnike. Pri določanju prejemkov za vezane zastopnike, bi morala podjetja upoštevati poseben status vezanih zastopnikov in ustrezne nacionalne posebnosti. Vendar bi v takšnih primerih morala podjetja v svojih politikah in praksah glede prejemkov še vedno opredeliti ustrezna merila, ki jih je treba uporabljati za ocenjevanje dela zadevnih oseb, vključno s kvalitativnimi merili, ki zadevne osebe spodbujajo, da delajo v najboljšem interesu stranke.

(42) Če se zaporedni osebni posli opravijo v imenu osebe po njenih predhodnih navodilih, obveznosti v zvezi z osebnimi posli ne bi smele veljati ločeno za vsak tak zaporedni posel, če navedena navodila ostanejo veljavna in nespremenjena. Podobno navedene obveznosti ne bi smele veljati za prenehanje veljavnosti ali umik takih navodil, če kateri koli finančni instrument, ki je bil pred tem kupljen v skladu z navodili, ni prodan hkrati s prenehanjem veljavnosti ali umikom navodil. Vendar pa bi morale te obveznosti veljati za osebni posel ali za začetek zaporednih osebnih poslov, ki se izvedejo v imenu iste osebe, če se navedena navodila spremenijo ali če se izdajo nova navodila.

(43) Pristojni organi ne bi smeli izdati dovoljenja za zagotavljanje investicijskih storitev ali dejavnosti, za katere velja splošna prepoved zunanjega izvajanja ene ali več kritičnih ali pomembnih funkcij. Investicijska podjetja bi morala imeti dovoljenje za oddajo tovrstnih funkcij v zunanje izvajanje, če ureditve za zunanje izvajanje, ki jih vzpostavi podjetje, izpolnjujejo nekatere pogoje.

(44) Zunanje izvajanje investicijskih storitev ali dejavnosti ali kritičnih in pomembnih funkcij lahko predstavlja bistveno spremembo pogojev za izdajo dovoljenja investicijskemu podjetju, kakor je določeno v členu 21(2) Direktive 2014/65/EU. Če naj bi se taki dogovori o zunanjem izvajanju sklenili potem, ko investicijsko podjetje pridobi dovoljenje v skladu s poglavjem I naslova II Direktive 2014/65/EU, mora biti pristojni organ o navedenih dogovorih obveščen, če to zahteva člen 21(2) navedene direktive.

(45) Okoliščine, za katere se šteje, da bi lahko pripeljale do nasprotja interesov, bi morale vključevati primere, v katerih obstaja nasprotje med interesi podjetja ali nekaterih s podjetjem ali skupino podjetij povezanih oseb in dolžnostjo, ki jo ima podjetje do stranke; ali med različnimi interesi dveh ali več strank, do katerih ima podjetje dolžnost. Zgolj to, da lahko podjetje pridobi korist, ni dovolj, če to ne predstavlja tudi morebitne škode za stranko, kot tudi ne, da ena lahko stranka, do katere ima podjetje dolžnost, pridobi korist ali prepreči izgubo, ne da bi to povzročilo morebitno izgubo drugi taki stranki.

(46) Nasprotja interesov bi se morala urejati samo, če investicijsko ali pomožno storitev opravlja investicijsko podjetje. Status stranke, za katero se opravlja storitev, in sicer ali gre za neprofesionalno stranko, profesionalno stranko ali primerno nasprotno stranko, za ta namen ne bi smel biti pomemben.

(47) Pri izpolnjevanju svoje obveznosti, da na podlagi Direktive 2014/65/EU vzpostavi politiko obvladovanja nasprotij interesov, v kateri opredeli okoliščine, ki predstavljajo ali bi lahko povzročile nasprotje interesov, investicijsko podjetje nameni posebno pozornost dejavnostim investicijskih raziskav in svetovanja, trgovanja za svoj račun, upravljanja portfeljev in dejavnosti podjetniškega financiranja, vključno z izvedbo prve prodaje finančnih instrumentov ali prodajo v okviru ponudbe vrednostnih papirjev ter svetovanja na področju združitev in prevzemov. Taka posebna pozornost je zlasti primerna, če podjetje ali oseba, ki je z njim neposredno ali posredno povezana prek nadzora, hkrati opravlja dve ali več navedenih dejavnosti.

(48) Cilj investicijskih podjetij bi moral biti ugotavljanje in preprečevanje ali upravljanje nasprotij interesov, ki nastanejo v zvezi z različnimi poslovnimi dejavnostmi in dejavnostmi skupine, na podlagi izčrpne politike obvladovanja nasprotij interesov. Kadar člen 23(2) Direktive 2014/65/EU zahteva razkritje specifičnih nasprotij interesov, bi to moralo biti skrajno sredstvo, ki se uporabi samo, kadar organizacijske in administrativne ureditve, ki jih je investicijsko podjetje vzpostavilo za preprečevanje ali obvladovanje nasprotij interesov v skladu s členom 23(1) Direktive 2014/65/EU, ne zadoščajo za zagotavljanje s primerno stopnjo verjetnosti, da je nevarnost škodovanja interesom strank preprečena. Prekomerno zanašanje na razkritje brez ustreznega upoštevanja, kako je nasprotja mogoče ustrezno preprečiti ali obvladovati, ne bi smelo biti dovoljeno. Investicijsko podjetje, ki razkrije nasprotja interesov, ne bi smelo biti izvzeto iz obveznosti ohranjanja in upravljanja učinkovitih organizacijskih in administrativnih ureditev, ki jih zahteva člen 16(3) Direktive 2014/65/EU.

(49) Podjetja bi vedno morala upoštevati pravila glede spodbud iz člena 24 Direktive 2014/65/EU, vključno pri storitvah plasiranja. Zlasti bi morala biti nadomestila, ki jih prejmejo investicijska podjetja, ki plasirajo finančne instrumente, izdane za njihove investicijske stranke, v skladu s temi določbami, praksi plačevanja nesorazmerno visokih nadomestil za nepovezane storitve, ki jih zagotovi investicijsko podjetje (t.i. „laddering“), ter dodeljevanja dela izdaje finančnih instrumentov višjemu izvršnemu ali vodstvenemu delavcu obstoječe ali potencialne stranke, ki je izdajatelj, kot nadomestilo za prihodnjo ali preteklo dodelitev poslov podjetniškega financiranja (t.i. „spinning“), pa bi se morali šteti za zlorabo.

(50) Investicijske raziskave bi morale biti podkategorija tiste vrste informacij, ki so v Uredbi (EU) št. 596/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (6) (uredba o zlorabi trga) opredeljene kot priporočilo.

(51) Ukrepi in ureditve, ki jih sprejme investicijsko podjetje za obvladovanje nasprotij interesov, ki bi lahko nastala pri pripravi in razširjanju gradiva, predstavljenega kot investicijska raziskava, morajo biti ustrezni za varstvo objektivnosti in neodvisnosti finančnih analitikov in investicijskih raziskav, ki jih pripravijo. Navedeni ukrepi in ureditve bi morali finančnim analitikom zagotoviti ustrezno stopnjo neodvisnosti od interesov oseb, katerih odgovornosti ali poslovni interesi bi se lahko utemeljeno obravnavali, kot da prihajajo v nasprotje z interesi oseb, ki prejemajo investicijske raziskave.

(52) Osebe, za katere se lahko utemeljeno šteje, da bi lahko njihove odgovornosti ali poslovni interesi prišli v navzkrižje z interesi oseb, ki prejmejo investicijsko raziskavo, bi morale vključevati zaposlene, ki se ukvarjajo s podjetniškim financiranjem, in osebe, ki se v imenu strank ali podjetja ukvarjajo s prodajo in trgovanjem.

(53) Izjemne okoliščine, v katerih lahko finančni analitiki in druge osebe, povezane z investicijskim podjetjem, ki se ukvarjajo z izdelavo investicijskih raziskav, s predhodnim dovoljenjem opravljajo osebne posle z instrumenti, na katere se nanaša raziskava, bi morale vključevati tiste okoliščine, v katerih mora finančni analitik ali druga oseba likvidirati pozicijo iz osebnih razlogov, ki izhajajo iz finančnih težav.

(54) Nadomestila, provizije, denarne in nedenarne koristi, ki jih prejme podjetje, ki zagotavlja investicijske raziskave, od katere koli tretje osebe, so sprejemljive samo, kadar se zagotovijo v skladu s členom 24(9) Direktive 2014/65/EU in členom 13 Delegirane direktive Komisije (EU) 2017/593 (7).

(55) Pojem razširjanja investicijskih raziskav strankam ali javnosti ne bi smel vključevati razširjanja izključno osebam znotraj skupine investicijskega podjetja. Za tekoča priporočila bi se morala šteta tista priporočila, ki so vsebovana v investicijskih raziskavah, ki niso bila umaknjene in niso prenehale veljati. Za večjo spremembo investicijske raziskave, ki jo pripravi tretja oseba, bi morale veljati enake zahteve kot za pripravo raziskave.

(56) Finančni analitiki ne bi smeli sodelovati v drugih dejavnostih kot je priprava investicijskih raziskav, če tako sodelovanje v dejavnostih ni skladno z ohranjanjem objektivnosti navedene osebe. To vključuje sodelovanje v dejavnostih investicijskega bančništva, kot so dejavnosti podjetniškega financiranja in izvedba prve prodaje finančnih instrumentov, sodelovanje pri oglaševanju novih poslov ali predstavitvah novih izdaj finančnih instrumentov; ali drugo sodelovanje pri pripravi trženja izdajatelja.

(57) Zaradi posebnosti storitev izvedbe prve prodaje in plasiranja finančnih instrumentov ter morebitnih nasprotij interesov, ki nastanejo v zvezi s takimi storitvami, bi bilo treba v tej uredbi opredeliti podrobnejše in prilagojene zahteve. Zlasti bi morale takšne zahteve zagotoviti, da se postopek izvedbe prve prodaje finančnih instrumentov in plasiranja upravlja na način, ki spoštuje interese različnih udeležencev. Investicijska podjetja bi morala zagotoviti, da njihovi interesi ali interesi drugih strank ne vplivajo neprimerno na kakovost storitev, ki se zagotavljajo stranki, ki je izdajatelj. Takšne ureditve bi bilo treba pojasniti stranki, skupaj z drugimi relevantnimi informacijami o postopku ponudbe, preden podjetje sprejme izvedbo ponudbe.

(58) Investicijska podjetja, ki opravljajo dejavnosti izvedbe prve prodaje finančnih instrumentov ali plasiranja, bi morala imeti ustrezne ureditve za zagotovitev, da postopek oblikovanja cen, vključno z zbiranjem naročil, ne škoduje interesom izdajatelja.

(59) Postopek plasiranja vključuje presojo, ki jo opravi investicijsko podjetje, glede alokacije izdaje, in temelji na specifičnih dejstvih in okoliščinah ureditev, ki vodijo do pomislekov glede nasprotij interesov. Podjetje bi moralo imeti vzpostavljene učinkovite organizacijske zahteve za zagotovitev, da razdelitve v okviru postopka plasiranja ne povzročijo, da bi imel interes podjetja prednost pred interesi stranke, ki je izdajatelj, ali interesi ene od investicijskih strank pred interesi druge investicijske stranke. Zlasti bi morala podjetja v politiki razdelitve izdaj jasno opredeliti postopek za pripravo priporočil za razdelitev.

(60) Zahteve, ki jih določa ta uredba, vključno s tistimi, ki se nanašajo na osebne posle, ravnanje na podlagi investicijske raziskave ter pripravo in razširjanje investicijskih raziskav, bi se morale uporabljati brez poseganja v zahteve Direktive 2014/65/EU in Uredbe (EU) št. 596/2014 ter njihove ukrepe za izvajanje.

(61) Ta uredba določa zahteve glede informacij, naslovljenih na stranke ali potencialne stranke, vključno s tržnimi komunikacijami, za zagotovitev, da so take informacije v skladu s členom 24(3) Direktive 2014/65/EU poštene, jasne in nezavajajoče.

(62) Nobena določba v tej uredbi ne zahteva, da pristojni organi odobrijo vsebino in obliko tržnih sporočil. Vendar jim tega tudi ne preprečuje, če vsaka taka predhodna odobritev temelji samo na izpolnjevanju obveznosti iz Direktive 2014/65/EU, da morajo biti informacije za stranke ali potencialne stranke, vključno s tržnimi komunikacijami, poštene, jasne in nezavajajoče.

(63) Določiti je treba zahteve po informacijah, ki bodo upoštevale status stranke kot neprofesionalne stranke, profesionalne stranke ali primerne nasprotne stranke. Eden od ciljev Direktive 2014/65/EU je zagotoviti sorazmerno ravnovesje med zaščito vlagateljev in obveznostmi razkritja, ki veljajo za investicijska podjetja. V ta namen je ustrezno določiti manj stroge zahteve po določenih informacijah v zvezi s profesionalnimi strankami, kot veljajo za neprofesionalne stranke.

(64) Investicijska podjetja bi morala strankam ali potencialnim strankam zagotoviti potrebne informacije o naravi finančnih instrumentov in tveganjih povezanih z vlaganjem v te instrumente, tako da so njihove stranke ustrezno obveščene. Informacije, ki jih je treba predložiti, so lahko različno natančne glede na to, ali je stranka neprofesionalna ali profesionalna stranka ter naravo in profil tveganja finančnih instrumentov, ki se ponujajo, vedno pa bi morale vključevati vse bistvene elemente. Države članice lahko določijo natančne pogoje ali vsebino opisa tveganj, kot zahteva ta uredba, pri čemer upoštevajo zahteve po informacijah, določene v Uredbi (EU) št. 1286/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (8).

(65) Pogoji, ki jih morajo izpolnjevati informacije, ki jih investicijska podjetja naslovijo na stranke in potencialne stranke, in sicer da so poštene, jasne in nezavajajoče, bi morali veljati za sporočila, namenjena neprofesionalnim ali profesionalnim strankam na način, ki je primeren in sorazmeren, na primer ob upoštevanju komunikacijskih sredstev in informacij, ki naj bi jih sporočilo posredovalo strankam ali potencialnim strankam. Zlasti ne bi bilo primerno uporabljati takih pogojev za tržna sporočila, ki vsebujejo samo eno ali več izmed naslednjega: naziv družbe, logotip ali drugo podobo, povezano s podjetjem, kontaktno osebo, vrste investicijskih storitev, ki jih opravlja družba.

(66) Da bi izboljšali doslednost informacij, ki jih prejmejo vlagatelji, bi morala investicijska podjetja zagotoviti, da so informacije, ki se predložijo vsaki stranki, dosledno podane v istem jeziku za vse oblike informacij in tržnega gradiva, zagotovljenega za navedeno stranko. Vendar pa to ne bi smelo pomeniti zahteve za podjetja, da prevedejo prospekte, pripravljene v skladu z Direktivo 2003/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9) ali Direktivo 2009/65/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10), ki se predložijo strankam.

(67) Da bi zagotovili pošteno in uravnoteženo predstavitev koristi in tveganj, bi investicijska podjetja vedno morala jasno in poudarjeno navesti vsa relevantna tveganja, vključno s slabostmi in pomanjkljivostmi, kadar navajajo potencialne koristi storitve ali finančnega instrumenta.

(68) Informacije bi bilo treba šteti za zavajajoče, če bi lahko zavajale osebo ali osebe, na katere so naslovljene ali ki jih bodo verjetno prejele, ne glede na to, ali oseba, ki pošilja informacije, meni, da so zavajajoče, ali jih pripravi z namenom zavajanja.

(69) V primerih, ko se od investicijskega podjetja zahteva, da vlagatelju zagotovi informacije pred opravljanjem storitve, se vsak posel za isto vrsto finančnega instrumenta ne bi smel šteti kot opravljanje nove ali drugačne storitve.

(70) Podrobne informacije o tem, ali se investicijsko svetovanje zagotavlja neodvisno, o obsežni ali omejeni analizi različnih vrst instrumentov in o uporabljenem izbirnem postopku bi morale strankam pomagati, da ocenijo področje uporabe prejetega nasveta. Strankam bi bilo treba zagotoviti dovolj podrobnosti o več finančnih instrumentih, ki so jih analizirala podjetja. Število in raznolikost finančnih instrumentov, ki jih je treba upoštevati, razen tistih, ki jih zagotovijo investicijsko podjetje ali subjekti, ki so blizu podjetju, bi morala biti sorazmerna s področjem uporabe danega nasveta ter željami in potrebami stranke. Vendar bi morale, ne glede na razpon ponujenih storitev, vse ocene temeljiti na ustreznem številu finančnih instrumentov, ki so na voljo na trgu, da bi se lahko ustrezno upoštevalo, kaj je na voljo na trgu kot alternativa.

(71) Razpon nasveta, ki ga podajo investicijska podjetja na neodvisni osnovi, lahko sega od širokega in splošnega do strokovnega in specifičnega. Za zagotovitev, da področje uporabe nasveta omogoča pošteno in primerno primerjavo med različnimi finančnimi instrumenti, bi morali investicijski svetovalci, ki se specializirajo za določene kategorije finančnih instrumentov in osredotočajo na merila, ki ne temeljijo na tehnični strukturi samega instrumenta, kot so zelene ali etične naložbe, izpolnjevati nekatere pogoje, če se predstavljajo kot neodvisni svetovalci.

(72) Če bi se istemu svetovalcu omogočilo, da zagotavlja tako neodvisno svetovanje kot svetovanje, ki ni neodvisno, bi to lahko stranko zmedlo. Za zagotovitev, da stranke razumejo naravo in podlago za investicijsko svetovanje, bi bilo treba določiti tudi nekatere organizacijske zahteve.

(73) Če investicijsko podjetje stranki zagotovi izvod prospekta, ki je bil sestavljen in objavljen v skladu z Direktivo 2003/71/ES, se to ne bi smelo šteti, kot da je podjetje stranki zagotovilo informacije za namene pogojev poslovanja v skladu z Direktivo 2014/65/EU, ki se nanašajo na kakovost in vsebino takih informacij, če podjetje na podlagi navedene direktive ni odgovorno za informacije, navedene v prospektu.

(74) Direktiva 2014/65/EU krepi obveznosti investicijskih podjetij, da razkrijejo informacije o vseh stroških in dajatvah, ter razširja te obveznosti na odnose s profesionalnimi strankami in primernimi nasprotnimi strankami. Za zagotovitev, da imajo vse kategorije strank koristi od takšne povečane preglednosti stroškov in dajatev, bi moralo biti investicijskim podjetjem dovoljeno, da se v nekaterih okoliščinah pri opravljanju investicijskih storitev profesionalnim strankam ali primernim nasprotnim strankam s temi strankami dogovorijo o omejitvi natančnih zahtev, določenih v tej uredbi. Vendar to ne bi smelo voditi v neizvajanje obveznosti, ki jih za investicijska podjetja določa člen 24(4) Direktive 2014/65/EU. V zvezi s tem bi investicijska podjetja morala obvestiti profesionalne stranke o vseh stroških in dajatvah, kot so določeni v tej uredbi, kadar se jim zagotavljajo storitve investicijskega svetovanja ali upravljanja portfelja ali kadar, ne glede na opravljeno investicijsko storitev, zadevni finančni instrumenti zajemajo izvedeni finančni instrument. Investicijska podjetja bi morala prav tako obvestiti primerne nasprotne stranke o vseh stroških in dajatvah, kot so določeni v tej uredbi, kadar zadevni finančni instrument ne glede na opravljeno investicijsko storitev zajema izvedeni finančni instrument in je namenjen za razdelitev njihovim strankam. Vendar se lahko v drugih primerih pri opravljanju investicijskih storitev profesionalnim strankam ali primernim nasprotnim strankam investicijska podjetja na zahtevo zadevne stranke na primer dogovorijo, da ne bodo predložila prikaza kumulativnega učinka stroškov na donos ali navedbe zadevne valute in veljavnih menjalnih tečajev ter stroškov, kadar je kateri koli del skupnih stroškov in dajatev izražen v tuji valuti.

(75) Ob upoštevanju splošne obveznosti ravnanja v skladu z najboljšimi interesi strank in pomembnosti predhodnega obveščanja strank o vseh stroških in dajatvah bi morala biti v sklicu na finančne instrumente, ki se priporočajo ali tržijo, navedena zlasti investicijska podjetja, ki opravljajo storitve investicijskega svetovanja ali upravljanja portfelja, podjetja, ki zagotavljajo splošna priporočila o finančnih instrumentih ali pri opravljanju investicijskih in pomožnih storitev stranki promovirajo nekatere finančne instrumente. To bi na primer veljalo za investicijska podjetja, ki s proizvajalcem produkta ali njegovim izdajateljem sklenejo sporazume za distribucijo ali plasiranje.

(76) V skladu s splošno obveznostjo, da ravnajo v skladu z najboljšimi interesi strank in ob upoštevanju obveznosti, ki izhajajo iz posebne zakonodaje Unije, ki ureja nekatere finančne instrumente (zlasti enote v kolektivnih naložbenih podjemih ter paketne naložbene produkte za male vlagatelje in zavarovalne naložbene produkte (PRIIP)), bi morala investicijska podjetja razkriti in združiti vse stroške in dajatve, vključno s stroški finančnega instrumenta, v vseh primerih, v katerih so obvezana, da stranki zagotovijo informacije o stroških finančnega instrumenta v skladu z zakonodajo Unije.

(77) Če investicijska podjetja ne tržijo ali priporočijo finančnega instrumenta ali jim v skladu z zakonodajo Unije strankam ni treba zagotoviti informacij o stroških finančnega instrumenta, morda niso v položaju, da bi lahko upoštevala vse stroške, povezane s tem finančnim instrumentom. Tudi v teh preostalih primerih bi morala investicijska podjetja predhodno obvestiti stranke o stroških in dajatvah, povezanih z investicijsko storitvijo, in ceni pridobitve zadevnega finančnega instrumenta. [Poleg tega bi investicijska podjetja morala izpolnjevati vse druge obveznosti glede zagotavljanja ustreznih informacij o tveganjih zadevnega finančnega instrumenta v skladu s členom 24(4)(b) Direktive 2014/65/EU ali glede naknadne predložitve strankam ustreznih poročil o storitvah, opravljenih v skladu s členom 25(6) Direktive 2014/65/EU, vključno s stroškovnimi elementi.

(78) Da bi zagotovili, da so stranke seznanjene s stroški in dajatvami, ki bodo nastali, kot tudi, da se takšne informacije ocenijo in primerjajo z različnimi finančnimi instrumenti in/ali investicijskimi storitvami, bi morala investicijska podjetja strankam pravočasno pred opravljanjem storitve zagotoviti jasne in razumljive informacije o vseh stroških in dajatvah. Predhodne informacije o stroških, povezanih s finančnim instrumentom ali pomožno storitvijo, je mogoče zagotoviti na podlagi predvidenega zneska naložbe. Vendar bi morali razkriti stroški in dajatve predstavljati stroške, ki bi jih stranka dejansko imela na podlagi predvidenega zneska naložbe. Na primer, če investicijsko podjetje ponuja vrsto tekočih storitev z različnimi dajatvami, povezanimi s posamezno storitvijo, bi moralo razkriti stroške, povezane s storitvijo, ki jo je stranka naročila. Za naknadna razkritja bi morale informacije v zvezi s stroški in dajatvami odražati dejanski znesek naložbe v času, ko se razkritje pripravi.

(79) Za zagotovitev, da vlagatelji prejmejo informacije o vseh stroških in dajatvah v skladu s členom 24(4) Direktive 2014/65/EU, bi bilo treba osnovno tržno tveganje razumeti, kot da se nanaša samo na gibanja v vrednosti vloženega kapitala, ki jih povzročijo neposredno gibanja v vrednosti sredstev, ki predstavljajo osnovo. Stroški poslov in tekoče dajatve v zvezi s finančnimi instrumenti bi zato prav tako morali biti vključeni v zahtevano združitev stroškov in dajatev ter bi morali biti ocenjeni na podlagi razumnih predpostavk, čemur se priloži razlaga, da takšne ocene temeljijo na predpostavkah in lahko odstopajo od stroškov in dajatev, ki bodo dejansko nastali. Za dosego istega cilja, torej polnega razkritja, praks, pri katerih pride do pobota stroškov, ne bi smeli izključiti iz obveznosti zagotavljanja informacij o stroških in dajatvah. Razkritje stroškov in dajatev podpira načelo, da je treba razkriti vsako razliko med ceno pozicije za podjetje in ustrezno ceno za stranko, vključno s pribitki in odbitki.

(80) Medtem ko bi morala investicijska podjetja združiti vse stroške in dajatve v skladu s členom 24(4) Direktive 2014/65/EU in strankam zagotoviti skupne stroške, izražene kot denarni znesek in kot odstotek, bi investicijskim podjetjem moralo biti poleg tega tudi dovoljeno, da strankam ali potencialnim strankam zagotovijo ločene podatke, ki zajemajo združene začetne stroške in dajatve, tekoče stroške in dajatve ter združene izstopne stroške.

(81) Investicijska podjetja, ki razdeljujejo finančne instrumente, v zavezi s katerimi ni na voljo dovolj informacij o stroških in dajatvah, bi morala dodatno obvestiti svoje stranke o teh stroških ter o vseh drugih stroških in povezanih dajatvah v zvezi z opravljanjem investicijskih storitev v povezavi s temi finančnimi instrumenti, da se zaščitijo pravice strank do polnega razkritja stroškov in dajatev. To bi na primer veljajo za investicijska podjetja, ki distribuirajo enote v kolektivnih naložbenih podjemih, za katere na primer oddelki v podjetjih za upravljanje KNPVP niso predložili stroškov poslovanja. V takih primerih bi morala investicijska podjetja za pridobitev ustreznih informacij stopiti v stik s podjetji za upravljanje KNPVP.

(82) Da bi se za stranke sčasoma izboljšala preglednost nad povezanimi stroški njihovih naložb in donosnostjo njihovih naložb glede na povezane stroške in dajatve, bi bilo prav tako treba zagotoviti redna naknadna razkritja, kadar investicijska podjetja imajo ali so imela med letom tekoče razmerje s stranko. Naknadno razkritje vseh ustreznih stroškov in dajatev bi moralo biti prilagojeno posameznemu primeru. Naknadna redna razkritja se lahko opravijo na podlagi obstoječih obveznosti poročanja, kot so obveznosti za podjetja, ki zagotavljajo izvršitev naročil, ki niso upravljanje portfelja, upravljanje portfelja ali imetništvo finančnih instrumentov ali sredstev stranke.

(83) Informacije, ki jih mora dati investicijsko podjetje strankam v zvezi s stroški in povezanimi dajatvami, vključujejo informacije o ureditvah za plačilo ali za izvajanje sporazuma za opravljanje investicijskih storitev ali katerega koli drugega sporazuma v zvezi s finančnim instrumentom, ki se ponuja. Za ta namen bo ureditev za plačilo ponavadi pomembna takrat, ko se pogodba o finančnem instrumentu zaključi z denarno poravnavo. Ureditev za izvajanje je ponavadi pomembna, če ob zaključku finančni instrument zahteva izročitev delnic, obveznic, nakupnega bona, plemenite kovine ali drugega instrumenta ali blaga.

(84) Določiti je treba različne zahteve za izvedbo presoje primernosti iz člena 25(2) Direktive 2014/65/EU in presoje ustreznosti iz člena 25(3) navedene direktive. Ti preskusi imajo različno področje uporabe, kar zadeva investicijske storitve, na katere se nanašajo, ter različne funkcije in značilnosti.

(85) Investicijska podjetja bi morala v poročilo o primernosti vključiti in stranke opozoriti na informacije o tem, ali je verjetno, da bodo priporočene storitve ali instrumenti od neprofesionalne stranke zahtevali, da zaprosi za redni pregled njihovih ureditev. To vključuje situacije, ko bo stranka verjetno želela nasvet za uskladitev portfelja naložb s prvotno priporočeno porazdelitvijo, kadar obstaja verjetnost, da bi portfelj lahko odstopal od ciljne porazdelitve sredstev.

(86) Da bi se upošteval razvoj trga in zagotovila ista raven zaščite vlagateljev, bi bilo treba razjasniti, da bi investicijska podjetja morala ostati odgovorna za izvedbo presoj primernosti, kadar se storitve investicijskega svetovanja ali upravljanja portfelja v celoti ali delno opravljajo prek avtomatiziranega ali polavtomatiziranega sistema.

(87) V skladu z zahtevo po presoji primernosti iz člena 25(2) Direktive 2014/65/EU, bi bilo treba pojasniti, da bi investicijska podjetja morala opraviti presojo primernosti ne le v povezavi s priporočili za nakup finančnega instrumenta, ampak za vse odločitve glede trgovanja, vključno glede nakupa, zadržanja ali prodaje naložbe.

(88) Za namene člena 25(2) Direktive 2014/65/EU je posel lahko neprimeren za stranko ali potencialno stranko zaradi tveganj povezanih finančnih instrumentov, vrste posla, značilnosti naročila ali pogostosti trgovanja. Številni posli so lahko primerni, kadar se obravnavajo posamezno, medtem ko postanejo neprimerni, če se priporočila ali odločitve za trgovanje sprejemajo tako pogosto, da to ni v najboljšem interesu stranke. Pri upravljanju portfelja je posel lahko neprimeren tudi, če bi zaradi njega postal neprimeren portfelj.

(89) Priporočilo ali zahtevek ali nasvet, ki ga upravitelj portfelja da stranki, naj ta podeli ali spremeni pooblastilo upravitelja portfelja, v katerem so določene omejitve glede uporabe lastne presoje upravitelja portfelja, bi se moralo šteti kot priporočilo v smislu člena 25(2) Direktive 2014/65/EU.

(90) Da se zagotovi pravna varnost in strankam omogoči boljše razumevanje narave opravljenih storitev, bi morala investicijska podjetja, ki opravljajo investicijske ali pomožne storitve strankam, s stranko podpisati osnovni pisni sporazum, v katerem so določene osnovne pravice in obveznosti podjetja in stranke.

(91) Ta uredba ne bi smela zahtevati, da pristojni organi odobrijo vsebino osnovnega sporazuma med investicijskim podjetjem in njegovimi strankami. Hkrati pa jim tega tudi ne preprečuje, če je za vsako tako odobritev dovolj, da podjetje izpolnjuje obveznosti iz Direktive 2014/65/EU glede poštenega, pravičnega in strokovnega poslovanja v skladu z najboljšimi interesi strank, ter da pripravi dokument, v katerem so navedene pravice in obveznosti investicijskih podjetij in njihovih strank ter drugi pogoji, po katerih bodo podjetja opravljala storitve za stranke.

(92) Evidence, ki jih mora hraniti investicijsko podjetje, bi morale biti prilagojene vrsti poslovanja in razponu opravljenih investicijskih storitev in dejavnosti, če so izpolnjene obveznosti vodenja evidenc iz Direktive 2014/65/EU, Uredbe (EU) št. 600/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (11), Uredbe (EU) št. 596/2014, Direktive 2014/57/EU Evropskega parlamenta in Sveta (12) ter te uredbe ter so pristojni organi zmožni izpolnjevati svoje nadzorne naloge in izvajati izvršilne ukrepe, da bi zagotovili tako zaščito vlagateljev kot celovitost trga.

(93) Glede na pomen poročil in rednih sporočil vsem strankam in razširitev člena 25(6) Direktive 2014/65/EU na odnos s primernimi nasprotnimi strankami bi zahteve glede poročanja iz te uredbe morale veljati za vse kategorije strank. Ob upoštevanju narave stikov s primernimi nasprotnimi strankami bi moralo biti investicijskim podjetjem dovoljeno, da sklepajo sporazume, ki določajo vsebino in časovni razpored poročanja, ki se razlikujeta od tistih, ki veljajo za neprofesionalne in profesionalne stranke.

(94) V primerih, ko se od investicijskega podjetja, ki opravlja storitve upravljanja portfelja, zahteva, da strankam ali potencialnim strankam zagotovi informacije o vrstah finančnih instrumentov, ki se lahko vključijo v portfelj stranke, in o vrstah poslov, ki se lahko opravljajo s takimi instrumenti, mora biti v teh informacijah ločeno navedeno, ali bo investicijsko podjetje pooblaščeno za vlaganje v finančne instrumente, ki niso uvrščeni v trgovanje na reguliranem trgu, izvedene finančne instrumente ali v nelikvidne ali zelo nestanovitne instrumente; ali za izvajanje kratkih prodaj, nakupov z izposojenimi sredstvi, poslov financiranja z vrednostnimi papirji ali katerih koli drugih poslov, ki vključujejo dodatna plačila, deponiranje zavarovanja s premoženjem ali valutno tveganje.

(95) Stranke bi morale biti obveščene o uspešnosti njihovega portfelja in zmanjšanju vrednosti njihovih začetnih naložb. Pri upravljanju portfelja bi moral biti ta sprožilec določen pri 10-odstotnem zmanjšanju vrednosti in pozneje pri večkratnikih 10 % skupne vrednosti celotnega portfelja ter ne bi smel veljati za posamezne deleže.

(96) Za namene obveznosti poročanja v zvezi z upravljanjem portfelja bi moral posel s pogojnimi obveznostmi zajemati vsakršno dejansko ali potencialno obveznost za stranko, ki presega stroške nakupa instrumenta.

(97) Za namene določb o poročanju strankam se sklic na vrsto naročila razume kot sklic na njegov status kot naročilo z omejitvijo, tržno naročilo ali druga posebna vrsta naročila.

(98) Za namene določb o poročanju strankam se sklic na vrsto naročila razume kot sklic na naročila za vpis vrednostnih papirjev ali za uveljavljanje pravic iz opcije ali podobno naročilo stranke.

(99) Pri določanju politike izvrševanja naročil v skladu s členom 27(4) Direktive 2014/65/EU bi investicijsko podjetje moralo določiti relativen pomen dejavnikov iz člena 27(1) navedene direktive ali vsaj vzpostaviti postopek, po katerem določa relativen pomen teh dejavnikov, tako da lahko svojim strankam zagotovi najboljše možne rezultate. Za uresničitev navedene politike bi investicijsko podjetje moralo izbrati mesta izvrševanja, ki mu omogočajo trdno podlago za doseganje najboljšega možnega rezultata pri izvrševanju naročil strank. Za izpolnitev pravne obveznosti najboljše izvršitve investicijska podjetja pri uporabi meril za najboljšo izvršitev za profesionalne stranke za posle financiranja z vrednostnimi papirji navadno ne bodo uporabila istega mesta izvrševanja kot za druge posle. To pa zato, ker se posli financiranja z vrednostnimi papirji uporabljajo kot vir financiranja, za katerega velja obveznost, da bo posojilojemalec na določen datum v prihodnosti vrnil vrednostne papirje enake vrednosti, poleg tega pogoje poslov financiranja z vrednostnimi papirji navadno dvostransko določita nasprotni stranki pred izvršitvijo. Zato je izbira mest izvrševanja za posle financiranja z vrednostnimi papirji bolj omejena kot za druge posle, saj je odvisna od posebnih pogojev, ki jih vnaprej določita nasprotni stranki, ter od tega, ali na teh mestih izvrševanja obstaja specifično povpraševanje po zadevnih finančnih instrumentih. Posledično bi bilo treba pri politiki izvrševanja naročil, ki jo vzpostavijo investicijska podjetja, upoštevati zlasti značilnosti poslov financiranja z vrednostnimi papirji, poleg tega bi bilo treba ločeno navesti mesta izvrševanja, ki se uporabljajo za posle financiranja z vrednostnimi papirji. Investicijsko podjetje bi moralo uporabljati politiko izvrševanja naročil za vsako naročilo stranke, ki ga izvede, da bi doseglo najboljše možne rezultate za stranko v skladu z navedeno politiko.

(100) Za zagotovitev, da investicijska podjetja, ki posredujejo ali oddajajo naročila strank v izvršitev drugim subjektom, delujejo v najboljšem interesu svojih strank v skladu s členom 24(1) Direktive 2014/65/EU in členom 24(4) Direktive 2014/65/EU, v skladu s katerim morajo strankam zagotoviti ustrezne informacije o podjetju in njegovih storitvah, bi morala investicijska podjetja strankam zagotoviti ustrezne informacije o najboljših petih subjektih za vsak razred finančnih instrumentov, za katerega posredujejo ali oddajajo naročilo stranke, ter informacije o kakovosti izvrševanja v skladu s členom 27(6) Direktive 2014/65/EU in ustreznimi izvedbenimi ukrepi. Investicijska podjetja, ki naročila posredujejo ali oddajajo v izvršitev drugim subjektom, lahko izberejo zgolj en subjekt za izvrševanje samo, če lahko dokažejo, da jim to omogoča stalno zagotavljanje najboljšega možnega rezultata za njihove stranke, in če lahko utemeljeno pričakujejo, da jim bo izbrani subjekt omogočil rezultate za stranke, ki so vsaj enako dobri kot rezultati, ki bi jih lahko utemeljeno pričakovali pri uporabi drugih subjektov za izvrševanje. Ta razumna pričakovanja bi morala biti podprta z ustreznimi podatki, objavljenimi v skladu s členom 27 Direktive 2014/65/EU, ali notranjimi analizami, ki jih opravijo ta investicijska podjetja.

(101) Za zagotovitev, da investicijsko podjetje pri izvrševanju naročila neprofesionalne stranke brez posebnih navodil stranke doseže za stranko najboljši možni rezultat, bi moralo podjetje upoštevati tudi vse dejavnike, ki mu bodo omogočali doseči najboljši možni rezultat glede na skupno nadomestilo, ki je sestavljeno iz cene finančnega instrumenta in stroškov, povezanih z izvršitvijo. Hitrost, verjetnost izvršitve in poravnave, velikost in narava naročila, učinek trga in vsi drugi implicitni stroški posla imajo lahko prednost pred neposredno ceno in stroški samo, če so nujni za doseganje najboljšega možnega rezultata za neprofesionalno stranko z vidika upoštevanja vseh dejavnikov.

(102) Če investicijsko podjetje izvrši naročilo po specifičnih navodilih stranke, bi se moralo šteti, da je izpolnilo svoje obveznosti najboljše izvršitve samo za tisti del ali vidik naročila, na katerega se nanašajo navodila stranke. Če je stranka dala specifična navodila, ki zajemajo samo en del ali vidik naročila, se ne bi smelo šteti, da je investicijsko podjetje zaradi tega oproščeno obveznosti najboljše izvršitve za kateri koli drugi del ali vidik naročila stranke, ki ni zajet v taka navodila. Investicijsko podjetje stranke ne bi smelo pripraviti do tega, da mu da navodilo, naj izvrši naročilo na določen način, s tem da stranki izrecno navede ali implicitno predlaga vsebino navodila, kadar bi se moralo to podjetje utemeljeno zavedati, da mu tako navodilo verjetno ne bo omogočilo doseči najboljših možnih rezultatov za navedeno stranko. Vendar pa to podjetju ne bi smelo preprečiti, da stranko pozove, naj izbere med dvema ali več navedenimi mesti trgovanja, če so navedena mesta skladna s politiko podjetja za izvrševanje naročil.

(103) Poslovanje investicijskega podjetja s strankami za svoj račun bi se moralo šteti kot izvrševanje naročil strank, zato zanj veljajo zahteve iz Direktive 2014/65/EU in te uredbe, zlasti pa obveznosti v zvezi z najboljšo izvršitvijo. Če pa investicijsko podjetje stranki zagotovi ponudbo in navedena ponudba izpolnjuje obveznosti investicijskega podjetja iz člena 27(1) Direktive 2014/65/EU ter če podjetje ponudbo izvrši takrat, ko je ta predložena, potem bi moralo podjetje izpolnjevati te iste obveznosti, če svojo ponudbo izvrši potem, ko jo stranka sprejme, pod pogojem, da ob upoštevanju spremenljivih pogojev na trgu in časa, ki je potekel od predložitve ponudbe do sprejetja ponudbe, ponudba ni očitno zastarela.

(104) Obveznost doseganja najboljših možnih rezultatov pri izvrševanju naročil strank velja za vse vrste finančnih instrumentov. Glede na razlike v strukturah trga ali strukturi finančnih instrumentov je morda težko določiti in uporabljati enoten standard in postopek za najboljšo izvršitev, ki bi bil veljaven in učinkovit za vse razrede instrumentov. Obveznosti najboljše izvršitve bi torej morale veljati na način, ki upošteva različne okoliščine, povezane z izvrševanjem naročil za posebne vrste finančnih instrumentov. Na primer, posli v zvezi s po meri prilagojenimi finančnimi instrumenti OTC, ki se opravljajo na podlagi enkratnega pogodbenega razmerja, prilagojenega okoliščinam stranke in investicijskega podjetja, z vidika najboljše izvršitve morda niso primerljivi s posli, povezanimi z delnicami, s katerimi se trguje na centraliziranih mestih izvrševanja. [Ker velja obveznost najboljše izvršitve za vse finančne instrumente ne glede na to, ali se z njimi trguje na mestih trgovanja ali na prostem trgu (OTC), bi morala investicijska podjetja zbrati ustrezne podatke o trgu, da bi preverila, ali je stranki ponujena cena na prostem trgu poštena in izpolnjuje obveznost najboljše izvršitve.

(105) Določbe te uredbe v zvezi s politiko izvrševanja naročil ne posegajo v splošno obveznost investicijskega podjetja iz člena 27(7) Direktive 2014/65/EU, ki določa, da mora podjetje spremljati učinkovitost svoje ureditve izvrševanja naročil in politike izvrševanja naročil ter redno ocenjevati mesta izvrševanja iz politike izvrševanja naročil.

(106) Ta uredba ne bi smela zahtevati podvajanja prizadevanj za najboljšo izvršitev med investicijskim podjetjem, ki opravlja storitev sprejemanja in posredovanja naročila ali upravljanja portfelja, in katerim koli investicijskim podjetjem, kateremu navedeno investicijsko podjetje posreduje svoja naročila za izvršitev.

(107) Obveznost najboljše izvršitve iz Direktive 2014/65/EU zahteva, da investicijska podjetja sprejmejo vse zadostne ukrepe, da dosežejo najboljši možni rezultat za svoje stranke. Kakovost izvršitve, ki vključuje vidike, kot sta hitrost in verjetnost izvršitve (kot je stopnja izpolnitve) ter razpoložljivost in pogostost izboljšanja cen, je pomemben dejavnik pri doseganju najboljše izvršitve. Razpoložljivost, primerljivost in konsolidacija podatkov o kakovosti izvršitve, ki se opravi na različnih mestih izvršitve, so ključne pri omogočanju investicijskim podjetjem in vlagateljem, da opredelijo tista mesta izvršitve, ki zagotavljajo najboljšo kakovost izvršitve za svoje stranke. Da bi stranki zagotovila najboljšo izvršitev, bi investicijska podjetja morala primerjati in analizirati zadevne podatke, vključno s podatki, ki so jih v skladu s členom 27(3) Direktive 2014/65/EU dala na razpolago javnosti, ter s tem povezane izvedbene ukrepe.

(108) Investicijska podjetja, ki izvršujejo naročila, bi lahko v svojo politiko vključila eno samo mesto izvrševanja samo, kadar lahko dokažejo, da jim to ves čas omogoča najboljše izvrševanje za njihove stranke. Investicijska podjetja bi morala izbrati eno samo mesto izvrševanja samo, kadar lahko razumno pričakujejo, da jim bo izbrano mesto izvrševanja omogočilo, da za stranke dosežejo rezultate, ki so vsaj tako dobri kot rezultati, ki jih lahko razumno pričakujejo na drugih mestih izvrševanja. Ta razumna pričakovanja morajo biti podprta z ustreznimi podatki, objavljenimi v skladu z določbami člena 27 Direktive 2014/65/EU, ali drugimi notranjimi analizami, ki jih opravijo podjetja.

(109) Ponovna alokacija poslov bi se morala obravnavati kot škodljiva za stranko, če bi zaradi navedene ponovne alokacije investicijsko podjetje ali katera koli stranka dobila nepošteno prednost.

(110) Brez poseganja v Uredbo (EU) št. 596/2014 se naročil strank za namene določb te uredbe v zvezi z obravnavanjem naročil strank ne bi smelo obravnavati kot sicer primerljivih, če so prejeta prek različnih medijev in jih ne bi bilo mogoče obravnavati zaporedoma. Če investicijsko podjetje kakor koli uporabi informacije v zvezi s tekočim naročilom stranke za poslovanje za svoj račun s finančnimi instrumenti, na katere se nanaša naročilo stranke, ali s sorodnimi finančnimi instrumenti, se šteje, da so informacije zlorabljene. Samo dejstvo, da se vzdrževalci trga ali organi, pooblaščeni, da nastopajo kot nasprotne stranke, omejijo na opravljanje svojih zakonitih dejavnosti kupovanja in prodaje finančnih instrumentov, ali da se osebe, pooblaščene za izvrševanje naročil v imenu tretjih oseb, omejijo na vestno izvajanje naročil, se samo po sebi ne bi smelo šteti kot zloraba informacij.

(111) Pri presoji, ali trg izpolnjuje zahteve iz točke (a) člena 33(3) Direktive 2014/65/EU, da je vsaj 50 % izdajateljev, katerih finančni instrumenti so uvrščeni v trgovanje na tem trgu, malih in srednjih podjetij (MSP), bi morali pristojni organi uporabiti prožen pristop za trge brez predhodne zgodovine delovanja, novo ustanovljene MSP, katerih finančni instrumenti so uvrščeni v trgovanje manj kot tri leta, in izdajatelje izključno nelastniških finančnih instrumentov.

(112) Glede na raznolikost operativnih modelov obstoječih MTF, ki so osredotočeni na MSP v Uniji, ter za zagotovitev uspešnosti nove kategorije zagonskega trga MSP je primerno zagonskim trgom MSP odobriti ustrezno stopnjo prožnosti pri ocenjevanju ustreznosti izdajateljev, ki jih bodo uvrstili na svoje mesto. V vsakem primeru zagonski trg MSP ne bi smel imeti pravil, ki nalagajo večja bremena izdajateljem, kot jih pravila, ki veljajo za izdajatelje na reguliranih trgih.

(113) V zvezi z vsebino dokumenta o uvrstitvi, ki ga mora izdajatelj predložiti ob začetni uvrstitvi njegovih vrednostnih papirjev v trgovanje na zagonskem trgu MSP, kadar zahteva po objavi prospekta v skladu z Direktivo 2003/71/ES ne velja, je primerno, da pristojni organi ohranijo diskrecijo za presojo, ali pravila, ki jih je določil upravljavec zagonskega trga MSP, zadevajo ustrezne informacije vlagateljev. Medtem ko bi za informacije, navedene v dokumentu o uvrstitvi, moral biti v celoti odgovoren izdajatelj, bi moral upravljavec zagonskega trga MSP opredeliti, kako ustrezno pregledati dokument o uvrstitvi. To ne bi smelo nujno zajemati uradne odobritve s strani pristojnega organa ali upravitelja.

(114) Objava letnih in polletnih računovodskih poročil, ki jih objavijo izdajatelji, predstavlja ustrezen minimalni standard preglednosti, ki je skladen s prevladujočo najboljšo prakso na obstoječih trgih, osredotočenih na MSP. Glede vsebine računovodskih poročil bi moral imeti upravljavec zagonskega trga MSP pravico, da predpiše, da morajo izdajatelji, s katerih finančnimi instrumenti se trguje na njegovem mestu, uporabljati mednarodne standarde računovodskega poročanja ali standarde računovodskega poročanja, ki jih dovoljujejo lokalni zakoni in predpisi, ali oboje. Roki za objavo finančnih poročil bi morali biti manj strogi, kot so roki, ki jih predpisuje Direktiva 2004/109/ES Evropskega parlamenta in Sveta (13), saj so manj strogi finančni okviri primernejši za potrebe in okoliščine MSP.

(115) Ker bi pravila o razširjanju informacij o izdajateljih na reguliranih trgih iz Direktive 2004/109/ES preveč obremenjevala izdajatelje na zagonskih trgih MSP, je primerno, da spletno mesto upravljavca zagonskega trga MSP postane stičišče za vlagatelje, ki iščejo informacije o izdajateljih, s katerih instrumenti se trguje na tem mestu. Objava na spletnem mestu upravljavca zagonskega trga MSP se lahko izvede z zagotovitvijo neposredne povezave do spletnega mesta izdajatelja, kadar so informacije objavljene tam, če povezava vodi neposredno na ustrezni del spletnega mesta izdajatelja, kjer lahko vlagatelji enostavno najdejo zakonsko predpisane informacije.

(116) Potrebno je dodatno opredeliti, kdaj bi začasna ustavitev trgovanja s finančnim instrumentom ali njegov umik iz trgovanja verjetno precej škodovala interesu vlagatelja ali pravilnemu delovanju trga. Konvergenca na tem področju je potrebna za zagotovitev, da udeleženci na trgu v državah članicah, kjer je bilo trgovanje s finančnimi instrumenti začasno ustavljeno ali so bili finančni instrumenti umaknjeni, niso v slabšem položaju v primerjavi z udeleženci na trgu v drugi državi članici, kjer trgovanje še vedno poteka.

(117) Za zagotovitev potrebne ravni konvergence je primerno pripraviti seznam okoliščin, ki predstavljajo precejšnjo škodo za interes vlagatelja in za pravilno delovanje trga, ki bi lahko bile podlaga za odločitev nacionalnih pristojnih organov, upravljavca trga, ki upravlja reguliran trg, investicijskega podjetja ali upravljavca trga, ki upravlja MTF ali OTF, da ne zahtevajo začasne ustavitve trgovanja s finančnim instrumentom ali njegovega umika iz trgovanja oziroma da ne upoštevajo obvestila o tem. Primerno je, da takšen seznam ni izčrpen, saj bo tako nacionalnim pristojnim organom zagotovil okvir za uporabo lastne presoje ter jim bo puščal potrebno stopnjo prožnosti pri presoji posameznih primerov.

(118) Člena 31(2) in 54(2) Direktive 2014/65/EU zahtevata, da investicijska podjetja in upravljavci trga, ki upravljajo MTF ali OTF, ter upravljavci reguliranih trgov v določenih okoliščinah nemudoma obvestijo svoje pristojne nacionalne organe. Ta zahteva je namenjena za zagotovitev, da lahko nacionalni pristojni organi izpolnijo svoje regulativne naloge in so pravočasno obveščeni o zadevnih incidentih, ki bi lahko imeli negativen učinek na delovanje in celovitost trgov. Informacije, prejete od upravljavcev mest trgovanja, bi nacionalnim pristojnim organom morale omogočiti, da prepoznajo in ocenijo tveganja za trge in njihove udeležence ter se ustrezno odzovejo in po potrebi ukrepajo.

(119) Primerno je pripraviti neizčrpen seznam pomembnih okoliščin, v katerih je mogoče predpostavljati večje kršitve pravil mesta trgovanja, pogoje trgovanja, ki motijo delovanje trga, ali motnje v sistemu v zvezi s finančnim instrumentom, kar torej sproži obveznost za upravljavce mest trgovanja, da nemudoma obvestijo svoje pristojne organe, kot je določeno v členih 31(2) in 54(2) Direktive 2014/65/EU. V ta namen bi bilo treba sklic na „pravila mesta trgovanja“ razumeti v širšem smislu in bi moral zajemati vsa pravila, stališča in odredbe kot tudi splošne pogoje pogodbenih sporazumov med mestom trgovanja in njegovimi udeleženci, v katerih so navedeni pogoji za trgovanje in uvrstitev na mesto trgovanja.

(120) V zvezi z ravnanjem, ki lahko kaže na nesprejemljivo ravnanje v okviru Uredbe (EU) št. 596/2014, je prav tako primerno pripraviti neizčrpen seznam znakov trgovanja z notranjimi informacijami in tržne manipulacije, ki bi jih upravljavec mesta trgovanja moral upoštevati pri preverjanju poslov ali naročil za trgovanje, da bi ugotovil, ali velja obveznost obveščanja zadevnega nacionalnega pristojnega organa, kot je določeno v členih 31(2) in 54(2) Direktive 2014/65/EU. V ta namen bi moral sklic na „naročilo za trgovanje“ zajemati vse vrste naročil, vključno z začetnimi naročili, spremembami, posodobitvami in preklici naročil, ne glede na to, ali so bila izvršena, in ne glede na sredstva, ki so bila uporabljena za dostop do mesta trgovanja.

(121) Seznam znakov trgovanja z notranjimi informacijami in tržne manipulacije ne bi smel biti niti izčrpen niti ne bi smel nujno kazati na zlorabo trga ali poskus zlorabe trga, saj ni nujno, da bi vsak od znakov sam po sebi pomenil zlorabo trga ali poskus zlorabe trga. Posle ali naročila za trgovanje, ki kažejo enega ali več znakov, se lahko izvaja iz upravičenih razlogov ali v skladu s pravili mesta trgovanja.

(122) Za zagotovitev preglednosti zainteresiranim stranem na trgu, pri čemer se hkrati preprečuje zloraba trga in ohranja zaupnost identitete imetnikov pozicij, bi zahteva po objavi tedenskega poročila s skupnimi pozicijami za pozicije iz člena 58(1)(a) Direktive 2014/65/EU morala veljati le za pogodbe, s katerimi trguje določeno število oseb, nad določenim obsegom, kot je določeno v tej uredbi.

(123) Za zagotovitev, da se podatki o trgu zagotovijo ob razumnih poslovnih pogojih in na enoten način po vsej Uniji, ta uredba določa pogoje, ki jih morajo izpolnjevati APA in CTP. Ti pogoji temeljijo na cilju zagotoviti, da je obveznost zagotavljanja podatkov o trgu ob razumnih poslovnih pogojih dovolj jasna, da omogoči učinkovito in enotno uporabo, pri čemer se upoštevajo različni modeli poslovanja in strukture stroškov ponudnikov podatkov.

(124) Za zagotovitev, da so nadomestila za podatke o trgu določena na razumni ravni, je za izpolnitev obveznosti zagotovitve podatkov o trgu ob razumnih poslovnih pogojih potrebno, da so cene v razumnem obsegu sorazmerne s stroški priprave in razširjanja teh podatkov. Zato bi ponudniki podatkov morali, brez poseganja v izvajanje pravil o konkurenci, določiti svoja nadomestila na podlagi svojih stroškov, pri čemer se jim omogoči, da prejmejo razumno maržo na podlagi dejavnikov, kot so stopnja dobička iz poslovanja, donos glede na stroške, donos iz poslovnih sredstev in donos iz kapitala. Kadar imajo ponudniki podatkov skupne stroške za zagotavljanje podatkov in opravljanje drugih storitev, lahko stroški zagotavljanja podatkov vključujejo ustrezen delež stroškov, ki izhajajo iz drugih povezanih opravljenih storitev. Ker je specifikacija točnih stroškov zelo kompleksna, bi bilo namesto tega potrebno opredeliti metodologije dodeljevanja in razporejanja stroškov ter pustiti, da o specifikaciji teh stroškov presodijo ponudniki podatkov o trgu.

(125) Podatki o trgu bi morali biti zagotovljeni na nediskriminatorni podlagi, ki zahteva, da se vsem strankam, ki se uvrščajo v isto kategorijo glede na objavljena objektivna merila, ponudi tako enaka cena kot tudi enaki drugi pogoji.

(126) Da bi se uporabnikom podatkov omogočilo, da pridobijo podatke o trgu, ne da bi morali kupiti druge storitve, bi bilo treba podatke o trgu ponuditi ločeno od drugih storitev. Za preprečitev, da se uporabnikom podatkov več kot enkrat zaračuna za iste podatke o trgu, kadar kupujejo podatke pri različnih distributerjih podatkov o trgu, bi bilo treba podatke o trgu ponuditi za vsakega uporabnika posebej, razen če bi bilo to nesorazmerno s stroški takšne prakse z vidika razpona in obsega podatkov o trgu, ki jih zagotavljata APA in CTP.

(127) Da se uporabnikom podatkov in pristojnim organom omogoči, da učinkovito presodijo, ali se podatki o trgu zagotavljajo ob razumnih poslovnih pogojih, je treba javnosti razkriti vse bistvene pogoje za njihovo zagotavljanje. Ponudniki podatkov bi zato morali razkriti informacije o svojih nadomestilih in vsebini podatkov o trgu kot tudi o metodologijah obračunavanja stroškov, ki jih uporabijo za opredelitev svojih stroškov, ne da bi pri tem razkrili svoje dejanske stroške.

(128) Primerno je določiti merila za določanje, kdaj so dejavnosti reguliranega trga, MTF ali OTF v državi članici gostiteljici znatnega pomena, da bi preprečili nastanek obveznosti za mesto trgovanja, da sodeluje z več kot enim pristojnim organom, ali da ga nadzira več kot en pristojni organ, kadar to ne bi bilo nujno v skladu z Direktivo 2014/65/EU. Za MTF in OTF je primerno, da se samo MTF in OTF s precejšnjim tržnim deležem obravnavajo kot znatno pomembni, tako da vsaka premestitev ali pridobitev gospodarsko nepomembnega MTF ali OTF samodejno ne sproži vzpostavitve ureditev sodelovanja iz člena 79(2) Direktive 2014/65/EU.

(129) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in načela, priznane v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina). Zato bi bilo treba to uredbo razlagati in uporabljati v skladu s pravicami in načeli, zlasti pravico do varstva osebnih podatkov, svobodo gospodarske pobude, pravico do varstva potrošnikov ter pravico do učinkovitega pravnega sredstva in nepristranskega sodišča. Pri vsaki obdelavi osebnih podatkov na podlagi te uredbe bi se morale spoštovati temeljne pravice, vključno s pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja in pravico do varstva osebnih podatkov iz členov 7 in 8 Listine Evropske unije o temeljnih pravicah, taka obdelava pa mora biti v skladu z Direktivo 95/46/ES in Uredbo (ES) št. 45/2001.

(130) Z ESMA, ustanovljeno z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (14), je bilo opravljeno posvetovanje za strokovno svetovanje.

(131) Da se pristojnim organom in investicijskim podjetjem omogoči dovolj časa za prilagoditev na nove zahteve iz te uredbe, da jih bodo lahko učinkovito uporabljali, bi bilo treba začetek uporabe te uredbe uskladiti z datumom začetka uporabe Direktive 2014/65/EU –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I

PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Predmet urejanja in področje uporabe

1. Poglavje II, oddelki 1 do 4, člen 59(4), člen 60, oddelka 6 in 8 poglavja III ter, kolikor zadevajo navedene določbe, poglavje I, oddelek 9 poglavja III in poglavje IV te uredbe se uporabljajo za družbe za upravljanje v skladu s členom 6(4) Direktive 2009/65/ES ter členom 6(6) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta (15).

2. V zvezi z vsemi zahtevami iz člena 1(3) in 1(4) Direktive 2014/65/EU ter njihovimi izvedbenimi določbami iz te uredbe sklicevanja na investicijska podjetja zajemajo kreditne institucije, sklicevanja na finančne instrumente pa strukturirane vloge.

Člen 2

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

1. „zadevna oseba“ v zvezi z investicijskim podjetjem pomeni: (a) direktorja, partnerja ali enakovredno osebo, poslovodjo ali vezanega zastopnika podjetja; (b) direktorja, partnerja ali enakovredno osebo ali poslovodjo vezanega zastopnika podjetja; (c) zaposlenega v podjetju ali njegovega vezanega zastopnika ter vsako drugo fizično osebo, katere storitve so na voljo podjetju ali so pod nadzorom podjetja ali njegovega vezanega zastopnika, ki se ukvarja z opravljanjem investicijskih storitev in dejavnosti podjetja; (d) fizično osebo, ki se neposredno ukvarja z izvajanjem storitev za investicijsko podjetje ali za njegove vezane zastopnike na podlagi dogovora o zunanjem izvajanju investicijskih storitev in dejavnosti podjetja;

2. „finančni analitik“ pomeni zadevno osebo, ki pripravlja vsebino investicijske raziskave;

3. „zunanje izvajanje“ pomeni dogovor v kakršni koli obliki med investicijskim podjetjem in ponudnikom storitev, v skladu s katerim ponudnik storitev v imenu investicijskega podjetja izvaja proces, storitev ali dejavnost, ki bi jo sicer investicijsko podjetje izvajalo samo;

3a. „oseba, s katero je zadevna oseba v sorodstvenem razmerju“ pomeni: (a) zakonca zadevne osebe ali partnerja navedene osebe, ki se po nacionalni zakonodaji šteje za enakovrednega zakoncu; (b) vzdrževanega otroka ali pastorka zadevne osebe; (c) katerega koli drugega sorodnika zadevne osebe, ki je na datum zadevnega osebnega posla vsaj eno leto živel v istem gospodinjstvu z zadevno osebo;

4. „posel financiranja z vrednostnimi papirji“ pomeni posel financiranja z vrednostnimi papirji, kot je opredeljen v členu 3(11) Uredbe (EU) 2015/2365 Evropskega parlamenta in Sveta (16);

5. „prejemek“ pomeni vse oblike plačil oziroma finančnih ali nefinančnih koristi, ki jih podjetja neposredno ali posredno zagotovijo zadevnim osebam pri izvajanju investicijskih ali pomožnih dejavnosti za stranke;

6. „blago“ pomeni kakršno koli blago zamenljivega značaja, ki ga je možno izročiti, vključno s kovinami ter njihovimi rudami in zlitinami, kmetijskimi proizvodi in viri energije, kot je električna energija.

Člen 3

Pogoji, ki se uporabljajo za zagotavljanje informacij

1. Če se za namene te uredbe zahteva zagotovitev informacij na trajnem nosilcu podatkov, kot je opredeljen v točki 62 člena 4(1) Direktive 2014/65/EU, imajo investicijska podjetja pravico, da navedene informacije zagotovijo na trajnem nosilcu podatkov, ki ni papir, samo če:

(a) je zagotavljanje informacij na navedenem nosilcu podatkov primerno glede na okoliščine, v katerih poteka ali bo potekalo poslovanje med podjetjem in stranko; in

(b) če ima oseba, ki se ji morajo zagotoviti informacije, možnost izbire med informacijami na papirju ali na navedenem drugem trajnem nosilcu podatkov ter izrecno izbere informacije na navedenem drugem nosilcu.

2. Če na podlagi členov 46, 47, 48, 49, 50 ali člena 66(3) te uredbe investicijsko podjetje stranki zagotovi informacije prek spletnega mesta in če navedene informacije niso naslovljene osebno na stranko, investicijska podjetja zagotovijo, da so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) zagotavljanje informacij v navedeni obliki je primerno glede na okoliščine, v katerih poteka ali bo potekalo poslovanje med podjetjem in stranko;

(b) stranka se mora izrecno strinjati z zagotavljanjem informacij v navedeni obliki;

(c) stranka mora biti elektronsko obveščena o naslovu spletne strani ter mestu na spletni strani, kjer ima dostop do informacij;

(d) informacije morajo biti redno posodobljene;

(e) informacije morajo biti ves čas dostopne prek navedene spletne strani toliko časa, kot se razumno pričakuje, da jih bo stranka potrebovala.

3. Za namene tega člena se zagotavljanje informacij z elektronskimi komunikacijami šteje za primerno za okoliščine, v katerih poteka ali bo potekalo poslovanje med podjetjem in stranko, če obstajajo dokazi, da ima stranka reden dostop do interneta. Za tak dokaz se šteje zagotovitev e-poštnega naslova s strani stranke za namene navedenega poslovanja.

Člen 4

Priložnostna zagotovitev investicijske storitve

(člen 2(1) Direktive 2014/65/EU)

Za namene izvzetja iz točke (c) člena 2(1) Direktive 2014/65/EU se za investicijsko storitev šteje, da je zagotovljena priložnostno v okviru poklicne dejavnosti, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) med poklicno dejavnostjo in zagotovitvijo investicijske storitve isti stranki obstaja tesna in dejanska povezava, tako da se lahko investicijska storitev obravnava kot pomožna storitev pri glavni poklicni dejavnosti;

(b) namen zagotavljanja investicijskih storitev strankam glavne poklicne dejavnosti ni biti sistematičen vir prihodkov za osebo, ki zagotavlja poklicno dejavnost; in

(c) oseba, ki zagotavlja poklicno dejavnost, niti ne trži niti drugače ne promovira svoje sposobnosti zagotavljanja investicijskih storitev, razen kadar se te strankam predstavijo kot pomožne storitve h glavni poklicni dejavnosti.

Člen 5

Veleprodajni energetski proizvodi, ki morajo biti fizično poravnani

(člen 4(1)(2) Direktive 2014/65/EU)

1. Za namene oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU mora biti veleprodajni energetski proizvod fizično poravnan, kadar so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) proizvod vsebuje določbe, ki zagotavljajo, da imata pogodbeni stranki vzpostavljene sorazmerne ureditve, da lahko dobavita ali prevzameta osnovno blago; bilančna pogodba z operaterjem prenosnega sistema na področju elektrike in plina se šteje za sorazmerno ureditev, kadar morata pogodbeni stranki zagotoviti fizično dobavo elektrike ali plina;

(b) v zvezi s proizvodom so vzpostavljene brezpogojne, neomejene in izvršljive obveznosti pogodbenih strank glede dobave in prevzema osnovnega blaga;

(c) proizvod nobeni od strank ne omogoča, da fizično dobavo nadomesti z denarnim plačilom;

(d) obveznosti iz pogodbe se ne morejo izravnati z obveznostmi iz drugih pogodb med zadevnima strankama brez poseganja v pravice pogodbenih strank, da pobotata medsebojne obveznosti v zvezi z denarnimi plačili.

Za namene točke (d), se operativni poboti na trgih električne energije in zemeljskega plina ne štejejo za izravnavo obveznosti iz pogodbe z obveznostmi iz drugih pogodb.

2. Operativni pobot pomeni vsako določitev količin električne energije in zemeljskega plina, ki se morajo dovajati v omrežje, kadar to zahtevajo pravila ali operater prenosnega sistema, kot je opredeljen v členu 2(4) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta (17), za subjekt, ki na nacionalni ravni izvaja funkcijo, ki je enakovredna funkciji operaterja prenosnega sistema. Določitev količin na podlagi operativnega pobota ne sme biti predmet presoje pogodbenih strank.

3. Za namene oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU višja sila vključuje vse izjemne dogodke ali sklope okoliščin izven nadzora pogodbenih strank, ki jih ti nista mogli razumno predvideti ali preprečiti z ustrezno in razumno potrebno skrbnostjo in ki eni ali obema pogodbenima strankama preprečujejo izpolnjevanje pogodbenih obveznosti.

4. Za namene oddelka C(6) Priloge k Direktivi 2014/65/EU pristni razlogi za nezmožnost izpolnjevanja obveznosti vključujejo vse dogodke ali sklope okoliščin, ki ne izpolnjujejo pogojev za obravnavo kot višja sila iz odstavka 3, objektivno in izrecno opredeljene v pogojih pogodbe, zaradi katerih ena ali obe pogodbeni stranki, ki delujeta v dobri veri, ne moreta izpolniti pogodbenih obveznosti.

5. Obstoj višje sile ali pristnih razlogov za nezmožnost izpolnjevanja obveznosti ne preprečuje, da se pogodba šteje za „fizično poravnano“ za namene oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU.

6. Obstoj klavzul o neizpolnjevanju obveznosti, ki določajo, da je stranka upravičena do finančnega nadomestila v primeru neizpolnjevanja ali nepopolnega izpolnjevanja obveznosti ne sme preprečiti, da bi se pogodba štela za „fizično poravnano“ v smislu oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU.

7. Metode dobave za pogodbe, ki se štejejo za „fizično poravnane“ v smislu oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU, vključujejo vsaj:

(a) fizično dobavo samega zadevnega blaga;

(b) izročitev dokumenta, ki podeljuje lastninske pravice do zadevnega blaga ali zadevne količine tega blaga;

(c) druge metode prenosa lastninskih pravic v zvezi z zadevno količino blaga brez njegove fizične dobave, vključno z obvestilom, načrtovanjem ali imenovanjem operaterja omrežja za dobavo električne energije, ki prejemniku daje pravico do zadevne količine blaga.

Člen 6

Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih na energente, ki se nanašajo na nafto, premog in veleprodajne energetske proizvode

(člen 4(1)(2) Direktive 2014/65/EU)

1. Za namene oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU so pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih na energente, ki se nanašajo na nafto, pogodbe, pri katerih je osnova mineralno olje katerega koli opisa in naftni plini, utekočinjeni ali v obliki pare, vključno s proizvodi, sestavinami in derivati iz nafte ter naftnimi pogonskimi gorivi, vključno s tistimi, pri katerih je dodano biogorivo.

2. Za namene oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU so pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih na energente, ki se nanašajo premog, pogodbe, pri katerih je osnova premog, opredeljen kot črna ali temno rjava gorljiva mineralna snov, sestavljena iz zoglenele rastlinske mase, ki se uporablja kot gorivo.

3. Za namene oddelka C(6) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU so pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, ki imajo značilnosti veleprodajnih energetskih proizvodov, kot so opredeljeni v členu 2(4) Uredbe (EU) št. 1227/2011, izvedeni finančni instrumenti, pri katerih sta osnova električna energija ali naravni plin v skladu s točkami (b) do (d) člena 2(4) navedene uredbe.

Člen 7

Drugi izvedeni finančni instrumenti

(člen 4(1)(2) Direktive 2014/65/EU)

1. Za namene oddelka C(7) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU se za pogodbo, ki ni promptna pogodba v skladu z odstavkom 2 in nima poslovnih namenov, kot je določeno v odstavku 4, šteje, da ima značilnosti drugih izvedenih finančnih instrumentov, če izpolnjuje naslednje pogoje:

(a) izpolnjuje eno od naslednjih meril: (i) z njo se trguje na mestu trgovanja v tretji državi, ki opravlja podobno funkcijo kot regulirani trg, večstranski sistem trgovanja (v nadaljnjem besedilu: MTF) ali organizirani sistem trgovanja (v nadaljnjem besedilu: OTF); (ii) izrecno je navedeno, da se z njo trguje na reguliranem trgu, MTF, OTF ali na tovrstnem mestu trgovanja tretje države, ali da se zanjo uporabljajo pravila reguliranega trga, MTF, OTF ali mesta trgovanja tretje države; (iii) v smislu cene, serije, datuma izročitve in drugih pogodbenih pogojev je enakovredna pogodbi, s katero se trguje na reguliranem trgu, v MTF, v OTF ali na tovrstnem mestu trgovanja tretje države;

(b) pogodba je standardizirana, tako da so cena, serija, datum izročitve in drugi pogoji določeni v glavnem na podlagi redno objavljenih cen, standardnih serij ali standardnih datumov dobave.

2. Promptna pogodba je za namene odstavka 1 pogodba o prodaji blaga, sredstva ali pravice, pri čemer je v skladu s pogoji pogodbe izročitev načrtovana v daljšem od naslednjih dveh obdobij:

(a) v dveh trgovalnih dneh;

(b) v obdobju, ki je na trgu splošno sprejeto kot standardni rok za izročitev za to blago, sredstvo ali pravico.

Pogodba se ne šteje za promptno pogodbo, če ne glede na njene izrecne pogoje med pogodbenima strankama obstaja dogovor, da se izročitev osnove preloži in se ne izvede v obdobju iz odstavka 2.

3. Za namene oddelka C(10) Priloge I k Direktivi 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta (18) se za pogodbo o izvedenih finančnih instrumentih, ki se nanaša na osnovo iz navedenega oddelka ali iz člena 8, šteje, da ima lastnosti drugih izvedenih finančnih instrumentov, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

(a) poravna se z denarnimi sredstvi ali se lahko poravna z denarnimi sredstvi po izbiri ene ali več strank iz razlogov, ki niso neizpolnjevanje obveznosti ali drugi razlogi za prenehanje;

(b) z njo se trguje na reguliranem trgu, v MTF, v OTF ali na mestu trgovanja v tretji državi, ki opravlja podobno funkcijo kot regulirani trg, MTF ali OTF;

(c) v zvezi s pogodbo so izpolnjeni pogoji, določeni v odstavku 1.

4. Za pogodbo se šteje, da ima poslovne namene za namene oddelka C(7) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU in da nima značilnosti drugih izvedenih finančnih instrumentov za namene oddelkov C(7) in (10) navedene priloge, če sta izpolnjena oba naslednja pogoja:

(a) sklene se z operaterjem ali upraviteljem oziroma jo sklene operater ali upravitelj energetskega prenosnega omrežja, mehanizma za energetsko ravnovesje ali plinovodnega omrežja;

(b) potrebna je za ohranjanje ravnovesja med dobavo in porabo energije v danem trenutku, vključno s primeri, ko se rezervne zmogljivosti, ki jih je pridobil s pogodbo operater prenosnega sistema za električno energijo, kot je opredeljen v členu 2(4) Direktive 2009/72/ES, prenesejo od enega predhodno kvalificiranega ponudnika storitev za izravnavo k drugemu s privolitvijo zadevnega operaterja prenosnega sistema.

Člen 8

Izvedeni finančni instrumenti iz oddelka C(10) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU

(člen 4(1)(2) Direktive 2014/65/EU)

Poleg pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, ki so izrecno navedene v oddelku C(10) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU, se za pogodbo o izvedenih finančnih instrumentih uporabljajo določbe iz navedenega oddelka, če izpolnjuje merila iz navedenega oddelka in iz člena 7(3) te uredbe ter se nanaša na kar koli od naslednjega:

(a) telekomunikacijsko pasovno širino;

(b) zmogljivosti za shranjevanje blaga;

(c) prenosne ali transportne zmogljivosti v zvezi z blagom, ne glede na to, ali so to kabelske, cevovodne ali druge zmogljivosti, z izjemo pravic do prenosa v zvezi s prenosnimi zmogljivostmi za prenos električne energije med trgovalnimi območji, kadar pogodbe na primarnem trgu sklene oziroma se sklenejo z operaterjem prenosnega sistema ali katero koli drugo osebo, ki deluje kot izvajalec storitev v njihovem imenu, in za namene alokacije prenosnih zmogljivosti;

(d) nadomestilo, dobropis, dovoljenje, pravico ali podobno sredstvo, ki je neposredno povezano z dobavo, distribucijo ali potrošnjo energije iz obnovljivih virov, razen če je pogodba že zajeta v področje uporabe oddelka (C) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU;

(e) geološko, okoljsko ali drugo fizično spremenljivko, razen če se pogodba nanaša na kakršne koli enote, za katere je ugotovljeno, da so skladne z zahtevami Direktive 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta (19);

(f) katero koli drugo sredstvo ali pravico zamenljivega značaja (razen pravice do prejemanja storitve), ki ju je možno prenesti;

(g) indeks ali mero, povezano s ceno, vrednostjo ali količino poslov s katerim koli sredstvom, pravico, storitvijo ali obveznostjo;

(h) indeks ali mero, ki temelji na aktuarskih statistikah.

Člen 9

Investicijsko svetovanje

(člen 4(1)(4) Direktive 2014/65/EU)

Za namene opredelitve izraza „investicijsko svetovanje“ v členu 4(1)(4) Direktive 2014/65/EE se za osebno priporočilo šteje priporočilo, ki se da osebi v vlogi vlagatelja ali potencialnega vlagatelja oziroma osebi v vlogi zastopnika vlagatelja ali potencialnega vlagatelja.

Navedeno priporočilo se predstavi kot primerno za navedeno osebo ali pa je oblikovano ob upoštevanju okoliščin, v katerih se nahaja navedena oseba, in predstavlja priporočilo za sprejetje enega od naslednjih sklopov korakov:

(a) nakup, prodajo, vpis, zamenjavo, odkup oz. izplačilo, imetništvo ali izvedbo prve prodaje določenega finančnega instrumenta;

(b) uveljavljanje ali neuveljavljanje kakršnih koli pravic, ki izhajajo iz določenega finančnega instrumenta za nakup, prodajo, vpis, zamenjavo ali odkup oz. izplačilo finančnega instrumenta.

Priporočilo se ne šteje za osebno priporočilo, če je izdano izključno za javnost.

Člen 10

Značilnosti drugih pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v zvezi z valutami

1. Za namene oddelka C(4) Priloge I k Direktivi 2014/65/EU druge pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, ki se nanašajo na valuto, niso finančni instrument, če je pogodba eno od naslednjega:

(a) promptna pogodba v smislu odstavka 2 tega člena;

(b) plačilno sredstvo, ki: (i) mora biti fizično poravnano iz razlogov, ki niso neizpolnjevanje obveznosti ali drugi razlogi za prenehanje; (ii) ga sklene vsaj oseba, ki ni finančna nasprotna stranka v smislu člena 2(8) Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (20); (iii) se sklene zaradi lažjega plačila za opredeljivo blago, storitve ali neposredno naložbo in (iv) ni vključeno v trgovanje na mestu trgovanja.

2. Promptna pogodba za namene odstavka 1 je pogodba o zamenjavi ene valute za drugo, pri čemer je v skladu s pogoji pogodbe izročitev načrtovana v daljšem od naslednjih dveh obdobij:

(a) v dveh trgovalnih dneh za vse pare glavnih valut, ki so navedene v odstavku 3;

(b) za vse pare valut, pri katerih vsaj ena od valut ni glavna valuta, v dveh delovnih dneh ali v obdobju, ki je na trgu splošno sprejeto kot standardni rok za izročitev za ta par valut, odvisno od tega, katero obdobje je daljše;

(c) če je glavni cilj pogodbe o zamenjavi navedenih valut prodaja ali nakup prenosljivega vrednostnega papirja ali enote v kolektivnem naložbenem podjemu, v obdobju, ki je na trgu pri poravnavi tega prenosljivega vrednostnega papirja ali enote v kolektivnem naložbenem podjemu splošno sprejeto kot standardni rok za izročitev, ali v petih trgovalnih dneh, odvisno od tega, katero obdobje je krajše.

Pogodba se ne šteje za promptno pogodbo, če ne glede na njene izrecne pogoje med pogodbenima strankama obstaja dogovor, da se izročitev valute preloži in se ne izvede v obdobju iz prvega pododstavka.

3. Glavne valute za namene odstavka 2 vključujejo samo ameriški dolar, euro, japonski jen, britanski funt, avstralski dolar, švicarski frank, kanadski dolar, hongkonški dolar, švedsko krono, novozelandski dolar, singapurski dolar, norveško krono, mehiški peso, hrvaško kuno, bolgarski lev, češko krono, dansko krono, madžarski forint, poljski zlot in romunski leu.

4. Za namene odstavka 2 trgovalni dan pomeni dan, na katerega se običajno trguje v jurisdikciji obeh valut, ki se izmenjata v skladu s pogodbo o izmenjavi, in v jurisdikciji tretje valute, če je izpolnjen kateri koli od naslednjih pogojev:

(a) izmenjava navedenih valut vključuje njuno pretvorbo prek navedene tretje valute za namene likvidnosti;

(b) standardni rok za izročitev pri izmenjavi navedenih valut se navezuje na jurisdikcijo navedene tretje valute.

Člen 11

Instrumenti denarnega trga

(člen 4(1)(17) Direktive 2014/65/EU)

Instrumenti denarnega trga v skladu s členom 4(1)(17) Direktive 2014/65/EU vključujejo zakladne menice, potrdila o denarnih depozitih, komercialne zapise in druge instrumente, ki imajo vsebinsko enakovredne lastnosti, če imajo naslednje značilnosti:

(a) njihovo vrednost je mogoče kadar koli določiti;

(b) niso izvedeni finančni instrumenti;

(c) njihov rok zapadlosti ob izdaji je 397 dni ali manj.

Člen 12

Sistematični internalizatorji za delnice, potrdila o lastništvu, ETF, certifikate in druge podobne finančne instrumente

(člen 4(1)(20) Direktive 2014/65/EU)

Investicijsko podjetje se šteje za sistematičnega internalizatorja v skladu s členom 4(1)(20) Direktive 2014/65/EU v zvezi z vsako delnico, potrdilom o lastništvu, investicijskim skladom, ki kotira na borzi (ETF), certifikatom in drugim podobnim finančnim instrumentom, če izvaja internalizacijo v skladu z naslednjimi merili:

(a) redno in sistematično za finančni instrument, za katerega obstaja likviden trg, kot je opredeljen v členu 2(1)(17)(b) Uredbe (EU) št. 600/2014, pri čemer je v zadnjih šestih mesecih: (i) število poslov OTC, ki jih je izvedlo za svoj račun pri izvrševanju naročil strank, enako ali večje od 0,4 % skupnega števila poslov z zadevnim finančnim instrumentom, izvršenih v Uniji na katerem koli mestu trgovanja ali OTC v istem obdobju; (ii) v povprečju dnevno izvajalo posle OTC za svoj račun pri izvrševanju naročil strank v zvezi z zadevnim finančnim instrumentom;

(b) redno in sistematično za izvedeni finančni instrument, za katerega ne obstaja likviden trg, kot je opredeljen v členu 2(1)(17)(b) Uredbe (EU) št. 600/2014, pri čemer je v zadnjih šestih mesecih pri izvrševanju naročil strank v povprečju dnevno