Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/26/ES z dne 21. aprila 2004 o spremembi Direktive 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v premične stroje in napraveBesedilo velja za EGP.



CS.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

ET.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

HU.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

LT.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

LV.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

MT.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

PL.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

SK.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445

SL.ES poglavje 13 zvezek 34 str. 341 - 445



Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2004/26/ES z dne 21. aprila 2004 o spremembi Direktive 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v premične stroje in naprave (Besedilo velja za EGP) EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 95 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora [1],v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe [2], ob upoštevanju naslednjega: (1) Direktiva 97/68/ES [3] uvaja dve stopnji mejnih vrednosti emisij za vozila z motorji na kompresijski vžig in Komisijo poziva, da predlaga nadaljnje zmanjšanje mejnih vrednosti emisij, ob upoštevanju globalne razpoložljivosti tehnik za nadzor emisij motorjev na kompresijski vžig, ki onesnažujejo zrak, ter dejanske kakovosti zraka. (2) Program avtomobilskih goriv "Auto-Oil" je sklenil, da so za izboljšanje kakovosti zraka Skupnosti v prihodnosti potrebni nadaljnji ukrepi, predvsem glede nastajanja ozona in emisij trdnih delcev. (3) Napredna tehnologija za zmanjšanje emisij motorjev na kompresijski vžig v cestnih vozilih je v veliki meri že na voljo in to tehnologijo bi bilo treba v veliki meri uporabiti za sektor premičnih strojev in naprav. (4) Še vedno obstaja nekaj nejasnosti glede stroškovne učinkovitosti uporabe opreme za naknadno obdelavo emisij trdnih delcev (PT) ter dušikovih oksidov (NOx). Pred 31. decembrom 2007 je treba opraviti tehnično preveritev in upoštevati izjeme ali kasnejši začetek veljave, če je to ustrezno. (5) Prehodni preskusni postopek je potreben, da se zajame pogoje delovanja, ki jih ta vrsta strojev in naprav uporablja v dejanskih pogojih dela. Zato mora preskus vključevati, v ustreznih razmerjih, emisije iz neogretega motorja. (6) V naključno izbranih pogojih obremenitve in v določenem področju delovanja, mejne vrednosti emisij ne smejo biti presežene za več kot ustrezen odstotek. (7) Poleg tega je treba preprečiti uporabo odklopnih naprav in neracionalnih strategij za nadzor emisij. (8) Predlagana skupina mejnih vrednosti mora biti kolikor je mogoče usklajena z razvojem v Združenih državah Amerike, ker proizvajalcem omogoča, da svoje koncepte motorjev prodajajo na globalnem trgu. (9) Standardi glede emisij bi morali veljati tudi za železniška vozila in plovila na celinskih vodnih poteh, da bi jih tako propagirali kot okolju prijazna prevozna sredstva. (10) Če premični stroji in naprave izpolnjujejo mejne vrednosti pred končnim rokom, mora obstajati možnost, da se to tudi označi. (11) Zaradi tehnologije, ki je potrebna za izpolnjevanje vrednosti Stopnje III B in Stopnje IV za emisije PT in NOx je treba delež žvepla v gorivu zmanjšati z današnjih vrednosti v mnogih državah članicah. Treba je opredeliti referenčno gorivo, ki odraža stanje na trgu goriva. (12) Pomembno je izločanje emisij v celotni življenski dobi motorjev. Treba je uvesti zahteve glede trajnosti, da se prepreči slabšanje emisij. (13) Treba je uvesti posebne programe za proizvajalce opreme, da se jim da čas za razvoj izdelkov in ureditev maloserijske proizvodnje. (14) Ker države članice ne morejo zadovoljivo doseči cilja te direktive, to je izboljšanja kakovosti zraka v prihodnosti, ker je treba potrebne omejitve emisij za izdelke urediti na ravni Skupnosti, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za dosego teh ciljev. (15) Direktivo 97/68/ES je zato treba ustrezno spremeniti – SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO: Člen 1 Direktiva 97/68/ES se spremeni: 1. Členu 2 se dodajo naslednje alinee: - ""plovilo za plovbo po celinskih vodnih poteh" je plovilo za uporabo na celinskih vodnih poteh, dolžine 20 metrov ali več in s prostornino 100 m3 ali več po formuli iz Priloge I, oddelek 2, točka 2.8a, ali vlačilec, izdelan za vleko ali potisk ali premik plovil dolžine 20 metrov ali več. Ta opredelitev ne zajema: - plovil, namenjenih za prevoz potnikov, ki ne prevažajo več kot 12 potnikov poleg posadke, - rekreacijskih plovil dolžine manj kot 24 metrov (kot določa Člen 1(2) Direktive 94/25/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. junija 1994 o približevanju zakonov in drugih predpisov držav članic o rekreacijskih plovilih [4], - službenih plovil, ki pripadajo nadzornim organom, - gasilskih plovil, - vojaških plovil, - ribiških plovil iz registra ribiških plovil Skupnosti, - morskih plovil, tudi morskih vlačilcev, ki plujejo ali se nahajajo na plimi izpostavljenih vodah ali začasno na celinskih plovnih poteh, če imajo veljavno dovoljenje za plovbo ali varnostno spričevalo, kot določa Priloga I, oddelek 2, točka 2.8b, - "proizvajalec originalne opreme (POO)" pomeni proizvajalca tipa premičnega stroja ali naprave, - "prožni sistem" pomeni postopek, ki proizvajalcu motorja omogoča, da v obdobju med dvema zaporednima stopnjama mejnih vrednosti da na trg omejeno število motorjev, namenjenih za vgradnjo v premične stroje in naprave, ki izpolnjujejo le prejšnjo stopnjo mejne vrednosti za emisije." 2. člen 4 se spremeni: (a) na koncu odstavka 2 se doda: "Priloga VIII se spremeni v skladu s postopkom iz člena 15."; (b) doda se naslednji odstavek: "6. Motorji na kompresijski vžig za razne namene, razen za pogon lokomotiv, železniških vagonov in plovil za plovbo po celinskih vodnih poteh se lahko dajo na trg v okviru prožnega sistema v skladu s postopkom iz Priloge XIII in odstavkov 1 do 5."; 3. v členu 6 se doda naslednji odstavek: "5. Motorji na kompresijski vžig, dani na trg v okviru prožnega sistema, se označijo v skladu s Prilogo XIII."; 4. za členom 7 se vstavi naslednji člen: "Člen 7a Plovila za plovbo po celinskih plovnih poteh 1. Za motorje za vgradnjo v plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh se uporabljajo naslednje določbe: Odstavka 2 in 3 se ne uporabljata, dokler enakovrednosti med zahtevami iz te direktive in zahtevami v okviru Mannheimske konvencije o plovbi po Renu ne potrdi Centralna komisija za plovbo po Renu (v nadaljevanju: CCNR) in se Komisijo o tem obvesti. 2. Do 30. junija 2007 države članice ne smejo zavrniti dajanja na trg motorjev, ki izpolnjujejo zahteve, ki jih določa stopnja I CCNR, za katero so mejne vrednosti za emisije določene v Prilogi XIV. 3. Od 1. julija 2007 in do začetka veljavnosti nadaljnje skupine mejnih vrednosti, ki bodo posledica prihodnjih sprememb te direktive, države članice ne smejo zavrniti dajanja na trg motorjev, ki izpolnjujejo zahteve, ki jih določa stopnja II CCNR, za katero so mejne vrednosti za emisije določene v Prilogi XV. 4. V skladu s postopkom iz člena 15, se Priloga VII spremeni tako, da se vključijo dodatni in posebni podatki, ki so lahko potrebni zaradi certifikata o homologaciji za motorje, ki se vgradijo v plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh. 5. Za namene te direktive, v kolikor zadeva plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh, veljajo za vsak pomožni motor z močjo več kot 560 kW enake zahteve kot za pogonske motorje."; 5. člen 8 se spremeni: (a) naslov se nadomesti z "Dajanje na trg"; (b) odstavek 1 se nadomesti z naslednjim: "1. Države članice ne smejo zavrniti dajanja na trg motorjev, ki izpolnjujejo zahteve te direktive, ne glede na to ali so že ali še niso vgrajeni v premične stroje ali naprave."; (c) za odstavkom 2 se doda naslednji odstavek: "2a. Države članice ne izdajo dovoljenja za plovbo po celinskih vodnih poteh, ki ga uvaja Direktiva Sveta 82/714/ES z dne 4. oktobra 1982 o tehničnih zahtevah za plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh [5], nobenemu plovilu, katerega motorji ne izpolnjujejo zahtev te direktive."; 6. člen 9 se spremeni: (a) uvodni del odstavka 3 se nadomesti z: "Države članice ne podelijo homologacije za tip motorja ali družino motorjev in ne izdajo dokumenta, kot določa Priloga VII ter ne podelijo druge vrste homologacije za premične stroje in naprave v katere je vgrajen motor, ki še ni bil dan na trg."; (b) za odstavkom 3 se vstavijo naslednji odstavki: "3a. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIA (SKUPINE MOTORJEV H, I, J in K) Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII, ter zavrnejo podelitev kakršne koli druge homologacije za premične stroje in naprave, v katere je vgrajen motor, ki še ni dan na trg: - H: po 30. juniju 2005 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 130 kW ≤ P < 560 kW, - I: po 31. decembru 2005 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 75 kW ≤ P < 130 kW, - J: po 31. decembru 2006 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 37 kW ≤ P < 75 kW, - K: po 31. decembru 2005 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 19 kW ≤ P < 37 kW, če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in če emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.4 Priloge I. 3b. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIA ZA MOTORJE S STALNO VRTILNO FREKVENCO (SKUPINE MOTORJEV H, I, J in K) Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII, ter zavrnejo podelitev kakršne koli druge homologacije za premične stroje in naprave, v katere je vgrajen motor, ki še ni dan na trg: - H - motorji s stalno vrtilno frekvenco: po 31. decembru 2009 za motorje z močjo: 130 kW ≤ P < 560 kW, - I - motorji s stalno vrtilno frekvenco: po 31. decembru 2009 za motorje z močjo: 75 kW ≤ P < 130 kW, - J - motorji s stalno vrtilno frekvenco: po 31. decembru 2010 za motorje z močjo: 37 kW ≤ P < 75 kW, - K - motorji s stalno vrtilno frekvenco: po 31. decembru 2009 za motorje z močjo: 19 kW ≤ P < 37 kW, če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.4 Priloge I. 3c. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIB (SKUPINE MOTORJEV L, M, N in P) Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII, ter zavrnejo podelitev kakršne koli druge homologacije za premične stroje in naprave, v katere je vgrajen motor, ki še ni dan na trg: - L: po 31. decembru 2009 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, - M: po 31. decembru 2010 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z izhodno močjo: 75 kW ≤ P < 130 kW, - N: po 31. decembru 2010 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 56 kW ≤ P < 75 kW, - P: po 31. decembru 2011 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 37 kW ≤ P < 56 kW, če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.5 Priloge I. 3d. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IV (SKUPINE MOTORJEV Q in R) Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII, ter zavrnejo podelitev kakršne koli druge homologacije za premične stroje in naprave, v katere je vgrajen motor, ki še ni dan na trg: - Q: po 31. decembru 2012 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW, - R: po 30. decembru 2013 za motorje – razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco – z močjo: 56 kW ≤ P < 130 kW, če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.6 Priloge I. 3e. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIA ZA POGONSKE MOTORJE V PLOVILIH ZA PLOVBO PO CELINSKIH VODNIH POTEH (SKUPINA MOTORJEV V) Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII: - V 1:1: po 31. decembru 2005 za motorje z močjo 37 kW ali več in gibno prostornino motorja manjšo od 0.9 litra na valj, - V 1:2: po 30. juniju 2005 za motorje z gibno prostornino motorja 0.9 ali več, toda manj kot 1.2 litra na valj, - V 1:3: po 30. decembru 2005 za motorje z gibno prostornino motorja 1.2 ali več, toda manj kot 2.5 litra na valj in močjo motorja 37 kW ≤ P < 75 kW, - V 1:4: po 31. decembru 2006 za motorje z gibno prostornino motorja 2.5 ali več, toda manj kot 5 litrov na valj, - V2: po 31. decembru 2007 za motorje z gibno prostornino motorja 5 ali več litrov na valj, če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.4 Priloge I. 3f. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIA ZA POGONSKE MOTORJE V ŽELEZNIŠKIH POGONSKIH VOZOVIH Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII: - RC A: po 30. juniju 2005 za motorje z močjo večjo kot 130 kW če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.4 Priloge I. 3g. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIB ZA POGONSKE MOTORJE V ŽELEZNIŠKIH POGONSKIH VOZOVIH Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII: - RC B: po 31. decembru 2010 za motorje z močjo večjo kot 130 kW če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.5 Priloge I. 3h. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIA ZA POGONSKE MOTORJE V LOKOMOTIVAH Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII: - RL A: po 31. decembru 2005 za motorje z močjo: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW - RH A: po 31. decembru 2007 za motorje z močjo: 560 kW < P če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici točke 4.1.2.4 Priloge I. Določbe tega odstavka se ne uporabljajo za navedene tipe in družine motorjev, kadar je bila pogodba za nakup motorja podpisana pred 20. majem 2004 in če se motor daje na trg najkasneje dve leti po datumu veljavnosti za ustrezno vrsto lokomotive. 3i. HOMOLOGACIJSKA STOPNJA IIIB ZA POGONSKE MOTORJE V LOKOMOTIVAH Države članice zavrnejo podelitev homologacije za tip motorja ali družino motorjev in izdajo dokumenta, kot je opisan v Prilogi VII: - R B: po 31. decembru 2010 za motorje z močjo več kot 130 kW če motor ne izpolnjuje zahtev, navedenih v tej direktivi, in kadar emisije plinastih in trdnih onesnaževal iz motorja ne ustrezajo mejnim vrednostim, kot so določene v preglednici oddelka 4.1.2.5 Priloge I. Določbe tega odstavka se ne uporabljajo za navedene tipe in družine motorjev, kadar je bila pogodba za nakup motorja podpisana pred 20. majem 2004 in če se motor daje na trg najkasneje dve leti po datumu veljavnosti za ustrezno vrsto lokomotive."; (c) naslov odstavka 4 se nadomesti z: "DAJANJE NA TRG: DATUM PROIZVODNJE MOTORJA"; (d) vstavi se naslednji odstavek: "4a. Ne glede na člen 7a in člen 9 (3g) in (3h), po spodaj navedenih datumih, razen za stroje in motorje, namenjene za izvoz v tretje države, države članice dovolijo dajanje na trg motorjev, ki so že ali še niso vgrajeni v stroje, samo če izpolnjujejo zahteve te direktive in samo, če je motor homologiran v skladu z eno izmed skupin, določenih v odstavkih 2 in 3. Stopnja IIIA razen motorjev z enakomerno vrtilno hitrostjo - skupina H: 31. december 2005 - skupina I: 31. december 2006 - skupina J: 31. december 2007 - skupina K: 31. december 2006 Stopnja IIIA motorji za plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh - skupina V 1:1: 31. december 2006 - skupina V 1:2: 31. december 2006 - skupina V 1:3: 31. december 2006 - skupina V 1:4: 31. december 2008 - skupine V2: 31. december 2008. Stopnja IIIA motorji s stalno vrtilno frekvenco - skupina H: 31. december 2010 - skupina I: 31. december 2010 - skupina J: 31. december 2011 - skupina K: 31. december 2010 Stopnja IIIA motorji za železniške pogonske vozove - skupina RC A: 31. december 2005 Stopnja IIIA motorji za lokomotive - skupina RL A: 31. december 2006 - skupina RH A: 31. december 2008 Stopnja IIIB razen motorjev s stalno vrtilno frekvenco - skupina L: 31. december 2010 - skupina M: 31. december 2011 - skupina N: 31. december 2011 - skupina P: 31. december 2012 Stopnja IIIB motorji za železniške pogonske vozove - skupina RC B: 31. december 2011 Stopnja IIIB motorji za lokomotive - skupina R B: 31. december 2011 Stopnja IV razen motorjev s stalno vrtilno frekvenco - skupina Q: 31. december 2013 - skupina R: 30. september 2014 Za vsako skupino se zgornje zahteve odložijo za dve leti za motorje z datumom proizvodnje pred omenjenim datumom. Veljavnost dovoljenja, ki se izda za eno stopnjo mejnih vrednosti za emisije, preneha po datumu obvezne uporabe nove stopnje mejnih vrednosti emisij."; (e) doda se naslednji odstavek: "4b. Označevanje predčasnega izpolnjevanja zahtev stopenj IIIA, IIIB in IV Za motorje ali družine motorjev, ki izpolnjujejo mejne vrednosti, določene v preglednici točke 4.1.2.4, 4.1.2.5 in 4.1.2.6 Priloge I, pred datumi iz odstavka 4 tega člena države članice dovolijo posebno etiketiranje in označevanje, ki nakazuje, da zadevna oprema izpolnjuje zahtevane mejne vrednosti pred določenimi datumi."; 7. člen 10 se spremeni: (a) odstavka 1 in 1a se nadomestita z: "1. Zahteve iz člena 8(1) in (2), člena 9(4) in člena 9a (5) se ne uporabljajo za: - motorje za uporabo oboroženih sil, - motorje, izvzete v skladu z odstavkom 1a in 2, - motorje za uporabo v strojih, ki so namenjeni predvsem spuščanju in dviganju rešilnih čolnov, - motorje za uporabo v strojih, ki so namenjeni predvsem spuščanju in dviganju plovil, ki se spuščajo v vodo z obale. 1a. Ne glede na člen 7a in člen 9(3g) in (3h), morajo nadomestni motorji, razen za železniške pogonske vozove, lokomotive in plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh, izpolnjevati mejne vrednosti, ki jih je moral izpolnjevati motor, ki ga je treba zamenjati, ko je bil prvič dan na trg. Oznaka "NADOMESTNI MOTOR"; se pritrdi na tablico na motorju ali vstavi v navodilo za uporabo."; (b) dodajo se naslednji odstavki: "5. Motorji so lahko dani na trg v okviru prožnega sistema v skladu z določbami Priloge XIII. 6. Odstavek 2 se ne uporablja za pogonske motorje, ki so namenjeni za vgradnjo v plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh. 7. Države članice dovolijo dajanje na trg motorjev, določenih pod A(i) in A(ii) Priloge I, v okviru prožnega sistema v skladu z določbami Priloge XII."; 8. priloge se spremenijo: (a) priloge I, III, V, VII in XII se spremenijo skladno s Prilogo I k tej direktivi; (b) Priloga VI se nadomesti z besedilom v Prilogi II k tej direktivi; (c) doda se nova Priloga XIII, kot določa Priloga III k tej direktivi; (d) doda se nova Priloga XIV, kot določa Priloga IV k tej direktivi; (e) doda se nova Priloga XV, kot določa Priloga IV k tej direktivi; in seznam obstoječih prilog se ustrezno spremeni. Člen 2 Komisija najpozneje do 31. decembra 2007: (a) ponovno pregleda svoje ocene iz emisijske evidence za premične stroje in naprave ter zlasti preveri možne navzkrižne kontrole in korekcijske faktorje; (b) preuči razpoložljivo tehnologijo, vključno s pripadajočimi stroški in koristmi, z namenom potrditi mejne vrednosti stopenj IIIB in IV ter zaradi ocene možne potrebe po dodatni prilagodljivosti, izjemah ali kasnejših datumih uvajanja za nekatere tipe opreme ali motorjev in ob upoštevanju motorjev, ki so vgrajeni v premične stroje in naprave sezonske uporabnosti; (c) ovrednoti uporabo preskusnih ciklov za motorje v železniških pogonskih vozovih in lokomotivah ter za motorje lokomotiv tudi stroške in koristi nadaljnjega zmanjšanja mejnih vrednosti emisij v luči uporabe tehnologije za naknadno obdelavo NOx; (d) preuči potrebo po uvedbi nadaljnjega paketa mejnih vrednosti za motorje, ki se uporabljajo v plovilih za plovbo po celinskih vodnih poteh, ob upoštevanju predvsem tehnične in gospodarske izvedljivosti sekundarnih možnosti za zmanjšanje emisij; (e) preuči potrebo po uvedbi mejnih vrednosti emisij za motorje pod 19 kW in nad 560 kW; (f) preuči razpoložljivost goriv, ki jih zahtevajo uporabljene tehnologije za izpolnjevanje standardov stopenj IIIB in IV; (g) preuči pogoje delovanja motorja, pri katerih se lahko presežejo najvišji dovoljeni odstotki mejnih vrednosti emisij, ki so navedeni v točkah 4.1.2.5 in 4.1.2.6 Priloge I, in predstavi ustrezne predloge za tehnično prilagoditev direktive v skladu s postopkom iz člena 15 Direktive 97/68/ES; (h) oceni potrebo po sistemu ugotavljanja skladnosti med uporabo in preuči možnosti za izvedbo sistema; (i) preuči podrobna pravila za preprečevanje neupoštevanja cikla in izogibanja posameznim fazam cikla; in poda predloge Evropskemu parlamentu in Svetu, če je to ustrezno. Člen 3 1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo do 20. maja 2005. O tem takoj obvestijo Komisijo. Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice. 2. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga obravnava ta direktiva. Člen 4 Države članice določijo sankcije, ki se uporabljajo za kršitve nacionalnih predpisov, sprejetih na podlagi te direktive, in sprejmejo vse potrebne ukrepe za njihovo izvedbo. Te sankcije morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. Države članice uradno obvestijo Komisijo o zadevnih določbah najpozneje do 20. maja 2005 in po tem čim prej tudi o nadaljnjih spremembah teh določb. Člen 5 Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Člen 6 Ta direktiva je naslovljena na države članice. V Strasbourgu, 21. aprila 2004 Za Evropski parlament Predsednik P. Cox Za Svet Predsednik D. Roche [1] UL C 220, 16.9.2003, str. 16. [2] Mnenje Evropskega parlamenta z dne 21 oktobra 2003 (še ni bilo objavljeno v Uradnem listu). Sklep Sveta z dne 30. marca 2004 (še ni bil objavljen v Uradnem listu). [3] UL L 59, 27.2.1998, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2002/88/ES (UL L 35, 11.2.2003, str. 28). [4] UL L 164, 30.6.1994, str. 15. Direktiva nazadnje spremenjena z Uredbo (ES) št. 1882/2003 (UL L 284, 31.10.2003, str. 1). [5] UL L 301, 28.10.1982, str. 1. Direktiva nazadnje spremenjena z Aktom o pristopu iz 2003. -------------------------------------------------- PRILOGA I 1. Priloga I se spremeni: 1. Točka Oddelek 1 se spremeni: (a) točka A se nadomesti z: "A. da so namenjeni in primerni, da se premikajo ali se jih premika po tleh, po cesti ali zunaj ceste, in da imajo; ali (i) motor na kompresijski vžig, katerega neto moč v skladu s točko 2.4 je enaka ali višja od 19 kW, a ne presega 560 kW, ki deluje z različnimi vrtilnimi frekvencami, ne pa z eno stalno vrtilno frekvenco; ali (ii) motor na kompresijski vžig, katerega neto moč v skladu s točko 2.4 je enaka ali višja od 19 kW, a ne presega 560 kW, ki deluje z eno stalno vrtilno frekvenco. Omejitve veljajo šele od 31. decembra 2006 dalje: ali (iii) bencinski motor na prisilni vžig, katerega neto moč v skladu s točko 2.4 ne presega 19 kW: ali (iv) motorji, namenjeni za pogon železniških pogonskih voz, ki so tirna vozila na lasten pogon, posebej namenjena prevozu blaga in/ali potnikov; ali (v) motorji, namenjeni za pogon lokomotiv, ki so del tirne opreme na lasten pogon za premikanje ali pogon vagonov, namenjenih za prevoz tovora, potnikov in druge opreme, ki pa same niso namenjene za prevoz tovora, potnikov (razen tistih, ki upravljajo lokomotivo) ali druge opreme. Pomožni motor ali motor, namenjen za napajanje opreme za vzdrževanje ali gradnjo na tirih se ne uvršča v ta odstavek, ampak v A(i)."; (b) točka B se nadomesti z: "B. Ladje, razen plovil za plovbo po celinskih vodnih poteh"; (c) točka C se črta 2. Oddelek 2 se spremeni: (a) vstavijo se naslednje točke: "2.8a: prostornina 100m3 ali več za plovila za plovbo po celinskih vodnih poteh pomeni prostornino, izračunano po formuli LxBxT, kjer je "L" največja dolžina trupa, razen krmila in poševnika, "B" največja širina trupa v metrih, merjena do zunanjega roba oplate (z izjemo vodnih koles, tornih oblog, itd.) in "T" navpična razdalja med najnižjo točko trupa ali kobilice ter maksimalno linijo potopa. 2.8b: veljavno dovoljenje za plovbo ali varnostno spričevalo pomeni: (a) potrdilo, ki dokazuje skladnost z Mednarodno konvencijo za varstvo človeškega življenja na morju (SOLAS) iz leta 1974, kot je spremenjena, ali enakovredno potrdilo; ali (b) potrdilo, ki dokazuje skladnost z Mednarodno konvencijo o tovornih črtah iz leta 1966, kot je spremenjena, ali enakovredno potrdilo, ter potrdilo IOPP, ki dokazuje skladnost z Mednarodno konvencijo za preprečevanje onesnaževanja z ladij (MARPOL), kakor je spremenjena. 2.8c: Odklopna naprava pomeni vsako napravo, ki meri, zaznava ali se odziva na spremenljivke delovanja zaradi aktiviranja, spreminjanja, odlaganja ali prekinjanja delovanja katere koli sestavine ali funkcije sistema za uravnavanje emisij, ki zmanjšuje učinkovitost sistema za uravnavanje emisij pod pogoji, ki nastanejo med običajno uporabo premičnih strojev in naprav, razen če je uporaba take naprave pomemben del uporabljenega certifikacijskega postopka za preskus emisij. 2.8d: Iracionalna strategija uravnavanja emisij pomeni vsako strategijo, ki pri delovanju premičnih strojev in naprav v normalnih pogojih obratovanja zmanjšuje učinkovitost sistema za uravnavanje emisij na raven, ki nižja od pričakovane ravni za uporabljeni postopek preskusa emisij." (b) vstavi se naslednja točka: "2.17 preskusni cikel pomeni zaporedje preskusnih točk, od katerih ima vsaka določeno vrtilno frekvenco in navor, ki ga opravi motor v ustaljenem stanju (preskus NRSC) ali v prehodnih pogojih obratovanja (preskus NRTC)"; (c) sedanja točka 2.17 se preštevilči kot 2.18 in nadomesti z: "2.18 Simboli in kratice 2.18.1 Simboli za preskusne parametre Simbol | Enota | Izraz | A/Fst | - | Stehiometrično razmerje zrak/gorivo | Ap | m2 | Površina preseka izokinetične sonde za vzorčenje | AT | m2 | Površina preseka izpušne cevi | Aver | | Utežene povprečne vrednosti za: | | m3/h | prostorninski pretok | | kg/h | masni pretok | C1 | - | Ogljikovodik, ekvivalenten ogljiku 1 | Cd | - | Koeficient SSV | Conc | PPM Vol % | Koncentracija (s pripono označujoče komponente) | Concc | ppm Vol % | Koncentracija, korigirana glede na ozadje | Concd | ppm Vol % | Koncentracija onesnaževala v zraku za redčenje | Conce | ppm Vol % | Koncentracija onesnaževala, merjena v razredčenih izpušnih plinih | d | m | Premer | DF | - | Faktor redčenja | fa | - | Laboratorijski atmosferski faktor | GAIRD | kg/h | Masni pretok suhega vsesanega zraka | GAIRW | kg/h | Masni pretok vlažnega vsesanega zraka | GDILW | kg/h | Masni pretok vlažnega zraka za redčenje | GEDFW | kg/h | Ekvivalentni masni pretok razredčenih vlažnih izpušnih plinov | GEXHW | kg/h | Masni pretok vlažnih izpušnih plinov | GFUEL | kg/h | Masni pretok goriva | GSE | kg/h | Masni pretok vzorčenih izpušnih plinov | GT | cm3/min | Pretok sledilnega plina | GTOTW | kg/h | Masni pretok razredčenih vlažnih izpušnih plinov | Ha | g/kg | Absolutna vlaga vsesanega zraka | Hd | g/kg | Absolutna vlaga zraka za redčenje | HREF | g/kg | Referenčna vrednost absolutne vlažnosti (10,71 g/kg) | i | - | Spodnji indeks, ki označuje posamezno fazo (za preskus NRSC) ali trenutno vrednost (za preskus NRTC) | KH | - | Korekcijski faktor vlažnosti za NOx | Kp | - | Korekcijski faktor vlažnosti za delce | Kv | - | Kalibracijska funkcija CFV | KW,a | - | Korekcijski faktor vsesanega zraka iz suhega v vlažnega | KW,d | - | Korekcijski faktor zraka za redčenje iz suhega v vlažnega | KW,e | - | Korekcijski faktor razredčenih izpušnih plinov iz suhih v vlažne | KW,r | - | Korekcijski faktor nerazredčenih izpušnih plinov iz suhih v vlažne | L | % | Odstotek navora glede na največji navor pri preskusni vrtilni frekvenci | Md | mg | Masa zbranega vzorca delcev v zraku za redčenje | MDIL | kg | Masa vzorca zraka za redčenje, ki preteče skozi filtre za vzorčenje delcev | MEDFW | kg | Masa enakovrednih razredčenih izpušnih plinov med ciklom | MEXHW | kg | Skupna masa izpušnih plinov med ciklom | Mf | mg | Skupna masa vzorca delcev | Mf,p | mg | Skupna masa vzorca delcev na primarnem filtru | Mf,b | mg | Zbrana masa vzorca delcev na sekundarnem filtru | Mgas | g | Skupna masa plinastih onesnaževal med ciklom | MPT | g | Skupna masa delcev med ciklom | MSAM | kg | Masa vzorca razredčenih izpušnih plinov, pretečenih skozi filtre za vzorčenje delcev | MSE | kg | Masa vzorca izpušnih plinov med ciklom | MSEC | kg | Masa sekundarnega zraka za redčenje | MTOT | kg | Skupna masa dvojno razredčenih izpušnih plinov med ciklom | MTOTW | kg | Skupna masa razredčenih vlažnih izpušnih plinov, pretečenih skozi tunel za redčenje med ciklom | MTOTW,I | kg | Trenutna masa razredčenih vlažnih izpušnih plinov, pretečenih skozi tunel za redčenje novi | mass | g/h | Spodnji indeks, ki označuje masni pretok | Np | - | Skupno število vrtljajev PDP med ciklom | nref | min-1 | Referenčna vrtilna frekvenca za preskus NRTC | nsp | s-2 | Izpeljava vrtilne frekvence motorja | P | kW | Moč na zavori, nekorigirana | pI | kPa | Padec tlaka pod atmosferski tlak na vstopu v črpalko PDP | PA | kPa | Absolutni tlak | Pa | kPa | Tlak nasičene pare polnilnega zraka motorja (ISO 3046: psy = PSY tlak okolja pri preskusu) | PAE | kW | Deklarirana skupna moč, ki jo absorbira dodatna oprema, nameščena za preskus, ki je ne zahteva točka 2.4 te priloge | PB | kPa | Skupni atmosferski tlak (ISO 3046: Px = PX skupni tlak okolja lokacije Py = PY skupni tlak okolja pri preskusu) | pd | kPa | Tlak nasičene vodne pare zraka za redčenje | PM | kW | Največja moč pri preskusni vrtilni frekvenci v preskusnih pogojih (glej Dodatek 1 k Prilogi VII) | Pm | kW | Moč izmerjena na preskusni napravi | ps | kPa | Suh atmosferski tlak | q | - | Razmerje redčenja | Qs | m3/s | Volumski pretok CVS | r | - | Razmerje zožitve SSV in absolutnega vstopnega preseka, statični tlak | r | | Razmerje preseka izokinetične sonde in izpušne cevi | Ra | % | Relativna vlažnost vsesanega zraka | Rd | % | Relativna vlažnost zraka za redčenje | Re | - | Reynoldsovo število | Rf | - | Faktor odzivnosti plamensko ionizacijskega detektorja | T | K | Absolutna temperatura | t | s | Čas merjenja | Ta | K | Absolutna temperatura vsesanega zraka | TD | K | Absolutna temperatura rosišča | Tref | K | Referenčna temperatura zraka za zgorevanje (298 K) | Tsp | Nm | Zahtevani navor pri ciklu prehodneg stanja | t10 | s | Čas med stopenjskim vnosom in 10 % končnega odčitka | t50 | s | Čas med stopenjskim vnosom in 50 % končnega odčitka | t90 | s | Čas med stopenjskim vnosom in 90 % končnega odčitka | Δti | s | Časovni interval za trenutni pretok CFV | V0 | m3/vrt | Volumski pretok PDP v dejanskih pogojih | Wact | kWh | Dejansko delo cikla NRTC | WF | - | Utežitveni faktor | WFE | - | Efektivni utežitveni faktor | X0 | m3/vrt | Kalibracijska funkcija količine pretoka PDP | θD | kg.m2 | Rotacijska vztrajnost dinamometra na vrtinčni tok | β | - | Razmerje preseka zožitve SSV, d, in notranjega premera vstopne cevi | λ | - | Relativno razmerje zrak/gorivo, dejansko razmerje zrak/gorivo deljeno s stehiometričnim razmerjem zrak/gorivo | ρEXH | kg/m3 | Gostota izpušnih plinov | 2.18.2 Simboli kemičnih komponent CH4 | Metan | C3H8 | Propan | C2H6 | Etan | CO | Ogljikov monoksid | CO2 | Ogljikov dioksid | DOP | Dioktilftalat | H2O | Voda | HC | Ogljikovodiki | NOx | Dušikovi oksidi | NO | Dušikov monoksid | NO2 | Dušikov dioksid | O2 | Kisik | PT | Delci | PTFE | Politetrafluoroetilen | 2.18.3 Okrajšave CFV | Venturijeva cev s kritičnim pretokom | CLD | Kemiluminescenčni detektor | CI | Kompresijski vžig | FID | Plamensko ionizacijski detektor | FS | Obseg skale | HCLD | Ogrevani kemiluminescenčni detektor | HFID | Ogrevani plamensko ionizacijski detektor | NDIR | Analizator CO in CO2 po nedisperzni infrardeči spektroskopski metodi | NG | Zemeljski plin | NRSC | Necestni cikel ustaljenega stanja (Non-Road Steady Cycle) | NRTC | Necestni cikel prehodnega stanja (Non-Road Transient Cycle) | PDP | Črpalka s prisilnim pretokom (za natančno odvzemanje vzorcev) | SI | Prisilni vžig | SSV | Podzvočna venturijeva cev" | 3. Točka 3 se spremeni: (a) vstavi se naslednja točka: "3.1.4 etikete v skladu s Prilogo XIII, če se motor daje na trg skladno z določbami prožnega sistema." 4. Točka 4 se spremeni: (a) na koncu točke 4.1.1 se doda naslednje: "Vsi motorji, ki oddajajo izpušne pline, mešane z vodo, morajo biti opremljeni s priključkom v izpušnem sistemu motorja, ki se nahaja za motorjem in pred točko, na kateri izpušni plini pridejo v stik z vodo (ali drugim hladilnim/čistilnim sredstvom) za začasno namestitev opreme za vzorčenje emisij plinov ali delcev. Pomembno je, da lokacija tega priključka zagotavlja dobro premešan reprezentativni vzorec izpušnih plinov. Ta priključek je opremljen s standardnim notranjim cevnim navojem, ki ni večji od pol cole in je zaprt z navojnim čepom, ko ni v uporabi (enakovredni priključki so dovoljeni)." (b) doda se naslednja točka: "4.1.2.4 Emisije ogljikovega monoksida, emisije vsote ogljikovodikov in dušikovih oksidov ter emisije delcev na stopnji IIIA ne smejo presegati količin, navedenih v spodnji preglednici: Pogonski motorji, razen za pogon plovil za plovbo po celinskih vodnih poteh, lokomotiv in železniških pogonskih voz: Kategorija: Neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | H: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 4,0 | 0,2 | I: 75 kW ≤ P < 130 kW | 5,0 | 4,0 | 0,3 | J: 37 kW ≤ P < 75 kW | 5,0 | 4,7 | 0,4 | K: 19 kW ≤ P < 37 kW | 5,5 | 7,5 | 0,6 | Motorji za pogon plovil za plovbo po celinskih vodnih poteh Kategorija: gibna prostornina/neto moč (SV/P) (litrov na valj/kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | V1:1 SV < 0,9 in P ≤ 37 kW | 5,0 | 7,5 | 0,40 | V I:2 0,9 ≤ SV < 1,2 | 5,0 | 7,2 | 0,30 | V 1:3 1,2 ≤ SV < 2,5 | 5,0 | 7,2 | 0,20 | V 1:4 2,5 ≤ SV < 5 | 5,0 | 7,2 | 0,20 | V2:1 5 ≤ SV < 15 | 5,0 | 7,8 | 0,27 | V2:2 15 ≤ SV < 20 in P < 3300 kW | 5,0 | 8,7 | 0,50 | V2:3 15 < SV < 20 in P > 3300 kW | 5,0 | 9,8 | 0,50 | V2:4 20 ≤ SV < 25 | 5,0 | 9,8 | 0,50 | V2:5 25 ≤ SV < 30 | 5,0 | 11,0 | 0,50 | Motorji za pogon lokomotiv Kategorija: Neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | | | RLA: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 4,0 | 0,2 | | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Ogljikovodiki (HC) (g/kWh) | Dušikovi oksidi (NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | RH A: P > 560 kW | 3,5 | 0,5 | 6,0 | 0,2 | RH A Motorji z P > 2000 kW in SV> 5 1/valj | 3,5 | 0,4 | 7,4 | 0,2 | Motorji za pogon železniških pogonskih voz Kategorija: neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | RC A: 130 kW < P | 3,5 | 4,0 | 0,20" | (c) vstavi se naslednja točka: "4.1.2.5 Emisije ogljikovega monoksida, emisije ogljikovodikov in dušikovih oksidov (ali njihova vsota, če je to ustrezno) ter emisije delcev na stopnji IIIB ne smejo presegati količin, navedenih v spodnji preglednici: Pogonski motorji, razen za pogon lokomotiv, železniških pogonskih voz in plovil za plovbo po celinskih vodnih poteh Kategorija: Neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Ogljikovodiki (HC) (g/kWh) | Dušikovi oksidi (NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | L: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 0,19 | 2,0 | 0,025 | M: 75 kW ≤ P < 130 kW | 5,0 | 0,19 | 3,3 | 0,025 | N: 56 kW ≤ P <75 kW | 5,0 | 0,19 | 3,3 | 0,025 | | | Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) (g/kWh) | | P: 37 kW ≤ P < 56 kW | 5,0 | 4,7 | 0,025 | Motorji za pogon železniških pogonskih voz Kategorija: neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Ogljikovodiki (HC) (g/kWh) | Dušikovi oksidi (NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | RC B: 130 kW < P | 3,5 | 0,19 | 2,0 | 0,025 | Motorji za pogon lokomotiv: Kategorija: Neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (HC + NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | R B: 130 kW < P | 3,5 | 4,0 | 0,025" | (d) naslednja točka se vstavi za novo točko 4.1.2.5: "4.1.2.6 Emisije ogljikovega monoksida, emisije ogljikovodikov in dušikovih oksidov (ali njihova vsota, če je to ustrezno) ter emisije delcev na stopnji IV ne smejo presegati količin, navedenih v spodnji preglednici: Pogonski motorji, razen za pogon lokomotiv, železniških pogonskih voz in plovil za plovbo po celinskih vodnih poteh Kategorija: Neto moč (P) (kW) | Ogljikov monoksid (CO) (g/kWh) | Ogljikovodiki (HC) (g/kWh) | Dušikovi oksidi dušik (NOx) (g/kWh) | Delci (PT) (g/kWh) | Q: 130 kW ≤ P ≤ 560 kW | 3,5 | 0,19 | 0,4 | 0,025 | R: 56 kW < P < 130 kW | 5,0 | 0,19 | 0,4 | 0,025" | (e) vstavi se naslednja točka: "4.1.2.7 Mejne vrednosti iz točk 4.1.2.4, 4.1.2.5 in 4.1.2.6 vključujejo poslabšanje, izračunano v skladu z Dodatkom 5 Priloge III. V primeru mejnih vrednosti iz točk 4.1.2.5 in 4.1.2.6 emisije, vzorčene v času samo 30 s ne smejo presegati mejnih vrednosti iz zgornjih preglednic za več kot 100 %, v vseh naključno izbranih pogojih obremenitve, ki spadajo v določeno kontrolno območje, in z izjemo posebej določenih pogojev obratovanja motorja, za katere se taka določba ne uporablja. Kontrolno območje, za katero velja odstotek, ki se ga ne sme preseči, ter izvzeti pogoji obratovanja motorja se določijo po postopku iz člena 15." (f) točka 4.1.2.4 postane 4.1.2.8. 2. Priloga II se spremeni: 1. Točka 1 se spremeni: (a) točki 1.1 se doda naslednje: "Opisana sta dva preskusna cikla, ki se uporabljata v skladu z določbami točke 1 k Prilogi I: - preskusni cikel NRSC (necestni cikel ustaljenega stanja - Non-Road Steady Cycle), ki se uporablja za stopnje I, II in IIIA ter za motorje s stalno vrtilno frekvenco in za stopnji IIIB in IV v primeru plinastih onesnaževal, - preskusni cikel NRTC (necestni cikel prehodnega stanja - Non-Road Transient Cycle), ki se uporablja za merjenje emisije delcev za stopnji IIIB in IV za vse motorje razen za motorje s stalno vrtilno frekvenco. Po izbiri proizvajalca se lahko ta preskus uporabi tudi za stopnjo IIIA ter za plinasta onesnaževala na stopnjah IIIB in IV, - za motorje, namenjene za uporabo v plovilih za plovbo po celinskih vodnih poteh se uporabi ISO preskusni postopek, kot ga določa ISO 8178-4: 2002 [E] in IMO MARPOL 73/78, Priloga VI (NOx oznake), - za motorje, namenjene za pogon železniških pogonskih voz, se preskusni cikel NRSC uporabi za merjenje plinastih in trdnih onesnaževal za stopnjo IIIA in za stopnjo IIIB, - za motorje, namenjene za pogon lokomotiv, se preskusni cikel NRSC uporabi za merjenje plinastih in trdnih onesnaževal za stopnjo IIIA in za stopnjo IIIB."; (b) doda se naslednja točka: "1.3 Merilno načelo: Emisije izpušnih plinov motorja, ki jih je treba izmeriti, zajemajo plinaste sestavine (ogljikov monoksid, skupno vsoto ogljikovodikov in dušikovih oksidov) ter delce. Poleg tega se ogljikov dioksid pogosto uporablja kot sledilni plin za določanje razmerja redčenja v sistemih redčenja z delnim in celotnim tokom. Dobra inženirska praksa priporoča splošno merjenje ogljikovega dioksida kot odlično orodje za odkrivanje problemov pri merjenju med preskusom. 1.3.1 Preskus NRSC: Med predpisanim zaporedjem pogojev delovanja, z ogretimi motorji, se količina zgoraj navedenih emisij izpušnih plinov neprekinjeno preverja z vzorčenjem iz nerazredčenih izpušnih plinov. Preskusni cikel je sestavljen iz številnih režimov vrtilnih frekvenc in navora (obremenitev), ki pokrivajo tipično področje delovanja dizelskih motorjev. Med vsako fazo preskusa je treba določiti koncentracijo vsakega plinastega onesnaževala, pretok izpušnih plinov in izhodno moč in utežiti izmerjene vrednosti. Vzorec delcev se razredči s kondicioniranim zunanjim zrakom. V celotnem preskusnem postopku se odvzame en vzorec in zbere na ustreznih filtrih. Vzorec se lahko odvzame tudi na različnih filtrih, na enem za vsak režim preskusa, in uteženi rezultati se izračunajo z upoštevanjem celotnega cikla. Izračuna se količina vsakega onesnaževala v izpušnih plinih v gramih na kilovatno uro, kot določa Dodatek 3 te priloge. 1.3.2 Preskus NRTC: Predpisani prehodni preskusni cikel, ki temelji izključno na pogojih delovanja dizelskih motorjev, vgrajenih v premične stroje in naprave, se opravi dvakrat: - Prvič (hladni zagon), ko je motor ohlajen na sobno temperaturo in se temperatura hladilnika motorja ter temperature olja, sistemov za naknadno obdelavo izpušnih plinov ter pomožnih kontrolnih naprav motorja stabilizirajo med 20 in 30 °C. - Drugič (topli zagon), po dvajsetminutnem ogrevanju, ki se začne neposredno po zaključku cikla hladnega zagona. Med potekom preskusa se preverijo zgoraj navedena onesnaževala. Z uporabo merilnih signalov navora motorja in vrtilne frekvence, ki jih oddaja dinamometer motorja, se moč integrira glede na čas preskusnega cikla, in rezultat je delo, ki ga motor med ciklom opravi. Koncentracije plinastih sestavin se določajo preko celega cikla, bodisi v nerazredčenih izpušnih plinih z integracijo signala analizatorja v skladu z Dodatkom 3 te priloge, ali v razredčenih izpušnih plinih sistema za redčenje s celotnim tokom CVS z integriranjem ali vzorčenjem v vreče v skladu z Dodatkom 3 te priloge. Kar zadeva delce, se sorazmerni vzorec odvzame iz razredčenih izpušnih plinov na določenem filtru z redčenjem z delnim ali celotnim tokom. Pretok razredčenih ali nerazredčenih izpušnih plinov se glede na uporabljeno metodo določi med ciklom, da se izračunajo vrednosti skupne mase emisij onesnaževal. Vrednosti skupne mase emisij onesnaževal se primerjajo z opravljenim delom motorja, da se dobi v gramih izražena količina vsakega izločenega onesnaževala na kilovatno uro. Emisije (g/kWh) se merijo med preskusnim ciklom hladnega in toplega zagona motorja. Skupne utežene emisije se izračunajo z uteženjem 10 % rezulatov zagona hladnega motorja ter 90 % rezultatov zagona ogretega motorja. Uteženi sestavljeni rezultati morajo ustrezati standardom. Pred začetkom preskusa s sestavljenim hladnim/toplim zagonom, se simboli (Priloga I, točka 2.18), potek preskusa (Priloga III) in enačbe za izračunavanje (Priloga III, Dodatek III) spremenijo v skladu s postopkom iz člena 15." 2. Točka 2 se spremeni: (a) točka 2.2.3 se nadomesti z: "2.2.3 Motorji s hlajenjem polnilnega zraka Temperaturo polnilnega zraka je treba zabeležiti in mora ob deklarirani nazivni vrtilni frekvenci in polni obremenitvi biti v okviru ± 5 K najvišje temperature polnilnega zraka, ki jo določi proizvajalec. Temperatura hladilnega sredstva mora biti najmanj 293 K (20 °C). Če se uporabi sistem, ki je del preskuševališča, ali zunanje puhalo, je treba temperaturo polnilnega zraka nastaviti v okviru ± 5 K najvišje temperature polnilnega zraka, ki jo določi proizvajalec za vrtilno frekvenco deklarirane največje moči in polno obremenitev. Temperatura hladilnega sredstva in pretok hladilnega sredstva v hladilniku polnilnega zraka na zgoraj določeni točki se ne sme spremeniti med celotnim preskusnim ciklom. Prostornina hladilnika polnilnega zraka je odvisna od dobre inženirske prakse in tipičnega namena uporabe vozila/mehanizacije. Po želji se nastavitev hladilnika za polnilni zrak lahko opravi v skladu s SAE J 1937, objavljenim januarja 1995."; (b) besedilo točke 2.3 se nadomesti z: "Preskusni motor se opremi s sesalnim sistemom, katerega zračni upor predstavlja zgornjo mejo v višini ± 300 Pa od vrednosti, ki jo opredeli proizvajalec za čisti zračni filter v tistih pogojih delovanja motorja, pri katerih je, po navedbi proizvajalca, pretok zraka največji. Omejitve se določijo za nazivno vrtilno frekvenco in polno obremenitev. Uporabi se lahko sistem preskuševališča, če posnema dejanske pogoje delovanja motorja."; (c) besedilo točke 2.4 Izpušni sistem motorja se nadomesti z: "Preskusni motor se opremi z izpušnim sistemom, ki ima protitlak na zgornji meji ± 650 Pa od vrednosti, ki jo opredeli proizvajalec za pogoje delovanja motorja, pri katerih je deklarirana moč največja. Če je motor opremljen z napravo za naknadno obdelavo izpušnih plinov, mora imeti izpušna cev enak premer, kot je dejanski na motorju, še najmanj 4 premere cevi v smeri proti toku od začetka razširjenega dela, ki vsebuje napravo za naknadno obdelavo. Razdalja od prirobnice izpušnega kolektorja ali izstopa turbopuhala do naprave za naknadno obdelavo izpušnih plinov mora biti enaka kot pri konfiguraciji vozila ali v okviru proizvajalčevih tehničnih zahtev glede te razdalje. Protitlak v izpušnem sistemu oziroma omejitev sledi istim kriterijem kot zgoraj, in ga je mogoče naravnati z ventilom. Posoda za naknadno obdelavo se lahko med navideznim preskusom in med določanjem karakterističnega diagrama motorja odstrani in zamenja z enakovredno posodo z neaktivnim katalizatorskim telesom."; (d) točka 2.8 se črta. 3. Točka 3 se spremeni: (a) naslov točke 3 se nadomesti z naslednjim: "3. POTEK PRESKUSA (preskus NRSC)"; (b) vstavi se naslednja točka: "3.1 Določitev nastavitev dinamometra Posebne meritve emisij temeljijo na nekorigirani moči na zavori v skladu z ISO 14396: 2002. Dodatno opremo, ki je potrebna samo za delovanje stroja in jo je mogoče namestiti na motor, je treba pri preskusu odstraniti. Naslednji nepopolni seznam služi kot primer: - zračni kompresorji za zavore - kompresor za servo-krmiljenje - kompresor za klimatsko napravo - črpalke za hidravlični pogon. Če dodatna oprema ni bila odstranjena, je treba določiti moč, ki jo absorbira pri vrtilni frekvenci preskusa, šele nato pa izračunati nastavitve dinamometra, razen pri motorjih, pri katerih je taka dodatna oprema sestavni del motorja (npr. hladilna puhala pri motorjih z zračnim hlajenjem). Nastavitve zračnega upora na vstopu in protitlaka v izpušni cevi se v skladu s točkama 2.3 in 2.3 prilagodijo proizvajalčevim zgornjim mejam. Največje vrednosti navora pri določenih preskusnih vrtilnih frekvencah se določijo z eksperimentiranjem, da se tako izračunajo vrednosti navora za določene faze preskusa. Za motorje, ki niso namenjeni za delovanje pri krivulji navora ob polni obremenitvi, opredeli največji navor pri preskusnih vrtilnih frekvencah proizvajalec. Nastavitev motorja za vsako preskusno fazo se izračuna po enačbi: S = P + P L 100 - P AE Če je razmerje, ≥ 0,03 lahko vrednost PAE preveri tehnični organ, ki podeli homologacijo."; (c) sedanje točke 3.1 - 3.3 se preštevilčijo 3.2 - 3.4; (d) sedanja točka 3.4 se preštevilči v 3.5 in nadomesti z: "3.5 Nastavitev razmerja redčenja Sistem za vzorčenje delcev se zažene in teče pri metodi z enojnim filtrom na obvodu (po želji pri metodi z več filtri). S pošiljanjem zraka za redčenje skozi filtre za delce se lahko določi raven delcev v ozadju v zraku za redčenje. Če se uporablja filtriran zrak za redčenje, se pred, med ali po preskusu lahko opravi ena meritev. Če se zrak za redčenje ne filtrira, so potrebne meritve na enem vzorcu, odvzetem za čas trajanja preskusa. Zrak za redčenje se nastavi tako, da je temperatura razredčenih izpušnih plinov, izmerjena tik pred primarnim filtrom, v vsaki fazi preskušanja med 315 K (42 °C) in 325 K (52 °C). Skupno razmerje redčenja ne sme biti manjše od štiri. Opomba: Pri postopku v ustaljenem stanju je lahko temperatura zraka na filtru na ali pod najvišjo temperaturo 325 K (52 °C) in se ne upošteva temperaturnega razpona 42 °C do 52 °C. Pri metodi z enojnim filtrom in pri metodi z več filtri je treba masni pretok vzorca skozi filter ohranjati v stalnem razmerju z masnim pretokom razredčenega izpušnega plina za sisteme s celotnim tokom za vse faze preskušanja. Razmerje mase mora biti v okviru ± 5 % povprečne vrednosti faze preskušanja, razen za prvih 10 sekund vsake faze za sisteme brez možnosti obvoda. Za sisteme redčenja z delnim tokom z metodo z enojnim filtrom mora biti masni pretok skozi filter stalno v okviru ± 5 % glede na povprečno vrednost faze, razen za prvih 10 sekund vsake faze za sisteme brez možnosti obvoda. Pri sistemih, ki za krmiljenje razmerja redčenja uporabljajo merjenje koncentracije CO2 ali NOx, je treba delež CO2 ali NOx v zraku za redčenje izmeriti na začetku in na koncu vsakega preskusa. Razlike v izmerjenih koncentracijah CO2 ali NOx ozadja v zraku za redčenje pred in po preskusu smejo biti največ 100 ppm oziroma 5 ppm. Pri uporabi analitičnega sistema redčenja izpušnega plina se ustrezne koncentracije ozadja določijo z vzorčenjem zraka za redčenje v vrečo za vzorčenje v teku celotnega preskusa. Kontinuirna koncentracija ozadja (ne z vzorčenjem v vrečo) se lahko izmeri na vsaj treh točkah, na začetku, pri koncu in na točki blizu sredine cikla, izračunajo pa se povprečne vrednosti. Na proizvajalčevo zahtevo se meritve ozadja lahko opustijo."; (e) točki 3.5 - 3.6 se preštevilčita v 3.6 - 3.7; (f) sedanja točka 3.6.1 se nadomesti z: "3.7.1 Zahteve za opremo v skladu s točko 1A Priloge I: 3.7.1.1 Zahteva A. Za motorje, ki jih zajema točka 1A(i) in A(iv) Priloge I, se preskušanje motorja na dinamometru izvaja po naslednjem 8-faznem ciklu1: Faza št. | Vrtilna frekvenca motorja | Obremenitev | Utežni faktor | 1 | Nazivna | 100 | 0,15 | 2 | Nazivna | 75 | 0,15 | 3 | Nazivna | 50 | 0,15 | 4 | Nazivna | 10 | 0,10 | 5 | Vmesna | 100 | 0,10 | 6 | Vmesna | 75 | 0,10 | 7 | Vmesna | 50 | 0,10 | 8 | Prosti tek | – | 0,15 | 3.7.1.2 Zahteva B. Za motorje, ki jih zajema točka 1A(ii) Priloge I, se preskušanje motorja na dinamometru izvaja po naslednjem 5-faznem ciklu2: Faza št. | Vrtilna frekvenca motorja | Obremenitev | Utežni faktor | 1 | Nazivna | 100 | 0,05 | 2 | Nazivna | 75 | 0,25 | 3 | Nazivna | 50 | 0,30 | 4 | Nazivna | 25 | 0,30 | 5 | Nazivna | 10 | 0,10 | Podatki o obremenitvi so ustrezne odstotne vrednosti navora, ki ustreza navedbi za osnovno nazivno moč, ki se določi kot največja razpoložljiva moč med različnimi stopnjami moči, pri katerih motor lahko teče neomejeno število ur na leto in sicer v določenih časovnih intervalih med vzdrževanji, pri čemer se vzdrževanje opravlja po navodilih proizvajalca: 3.7.1.3 Zahteva C. Za pogonske motorje3, namenjene za uporabo v plovilih za plovbo po celinskih vodnih poteh, se uporabi ISO preskusni postopek, kot ga določa ISO 81784:2002(E) in IMO MARPOL 73/78, Priloga VI (NOx oznake). Pogonski motorji, ki delujejo na krivulji vijaka z nepremičnimi lopaticami se preskušajo na dinamometru s pomočjo 4-faznega cikla ustaljenega stanja4, razvitega za predstavitev dejanskega delovanja dizelskih motorjev za komercialna plovila: Faza št. | Vrtilna frekvenca motorja | Obremenitev | Utežni faktor | 1 | 100 % (Nazivna) | 100 | 0,20 | 2 | 91 % | 75 | 0,50 | 3 | 80 % | 50 | 0,15 | 4 | 63 % | 25 | 0,15 | Pogonski motorji s stalno vrtilno frekvenco, ki poganjajo vijak z nastavljivimi lopaticami se preskušajo na dinamometru s pomočjo 4-faznega cikla ustaljenega stanja5, ki ga označuje enaka obremenitev in utežni faktorji kot zgornji cikel, vendar z motorjem, ki v vsaki fazi teče z nazivno vrtilno frekvenco: Faza št. | Vrtilna frekvenca motorja | Obremenitev | Utežni faktor | 1 | Nazivna | 100 | 0,20 | 2 | Nazivna | 75 | 0,50 | 3 | Nazivna | 50 | 0,15 | 4 | Nazivna | 25 | 0,15 | 3.7.1.4 Specifikacija zahtev D. Za motorje, ki jih zajema točka 1A(v) Priloge I, se preskušanje motorja na dinamometru izvaja po naslednjem 3-faznem ciklu6: "() "Identičnem s ciklom C1 iz točke 8.3.1.1 standarda ISO8178-4: 2002(E). "() "Identičnem s ciklom D2 iz točke 8.4.1. standarda ISO8178-4: 2002(E). "() "Pomožni motorji s stalno vrtilno frekvenco morajo biti certificirani po obremenitvenem ciklu ISO D2, to je 5-fazni cikel ustaljenega stanja, določen v točki 3.7.1.2., medtem ko morajo biti pomožni motorji s spremenljivo vrtilno frekvenco certificirani po obremenitvenem ciklu ISO C1, to je 8-fazni cikel usklajenega stanja, določen v točki 3.7.1.1. "() "Identičen s ciklom E3, opisanem v točkah 8.5.1, 8.5.2 in 8.5.3 standarda IS08178-4: 2002(E). Štiri faze ležijo na povprečni krivulji vijaka, ki temelji na dejanskih meritvah. "() "Identičen s ciklom E2 iz točk 8.5.1, 8.5.2 in 8.5.3 standarda ISO8178-4: 2002(E). "() "Identičen s ciklom F standarda ISO 8178-4: 2002 (E). Faza št. | Vrtilna frekvenca motorja | Obremenitev | Utežni faktor | 1 | Nazivna | 100 | 0,25 | 2 | Vmesna | 50 | 0,15 | 3 | Prosti tek | - | 0,60" | (g) sedanja točka 3.7.3 se nadomesti z: "Začne se zaporedje preskusov. Preskus se izvaja po zaporednih številkah posameznih faz preskušanja, kot so opredeljene zgoraj za preskusni cikel. Po začetni prehodni dobi mora biti v vsaki fazi preskusnega cikla opredeljena vrtilna frekvenca ves čas v okviru ± 1 % nazivne vrtilne frekvence ali ± 3 min-1, katera je večja, razen pri nizkem prostem teku, kjer mora biti znotraj toleranc, ki jih določi proizvajalec. Določeni navor se ohranja tako, da povprečna vrednost za obdobje meritev ostaja v okviru ± 2 % največjega navora pri preskusni vrtilni frekvenci. Za vsako merilno točko je potrebno najmanj 10 minut. Če so pri preskušanju motorja potrebna daljša obdobja vzorčenja, da se pridobi zadostna masa delcev na merilnem filtru, se čas preskusne faze po potrebi podaljša. Trajanje faz preskušanja se zabeleži in vključi v poročilo. Vrednosti koncentracij emisij izpušnih plinov se izmerijo in zabeležijo v zadnjih treh minutah vsake faze preskušanja. Vzorčenje delcev in meritve emisij plinov naj se ne začnejo pred stabilizacijo motorja, kot jo določi proizvajalec, končati pa se morajo sočasno. Temperatura goriva se izmeri ob vhodu v tlačilko ali na mestu, ki ga določi proizvajalec, kraj meritve pa se zabeleži."; (h) sedanja točka 3.7 se preštevilči v 3.8. 4. Vstavi se naslednji oddelek: "4. POTEK PRESKUSA (PRESKUS NRTC) 4.1 Uvod Necestni cikel prehodnega stanja (NRTC) je v Dodatku 4 Priloge III naveden kot sekundno zaporedje normiranih vrednosti vrtilne frekvence in navora, ki veljajo za vse dizelske motorje, ki so predmet te direktive. Za izvajanje preskusa na preskusni napravi motorja se normirane vrednosti pretvorijo v dejanske vrednosti za posamezni motor, na katerem se izvaja preskus, na podlagi karakteristike motorja. Ta pretvorba, ki jo poznamo pod pojmom destandardizacija, in izvedeni preskusni cikel pomenita referenčni cikel motorja, na katerem se opravi preskus. Pri teh referenčnih vrednostih vrtilne frekvence in navora se cikel opravi na preskusni napravi, izmerjene vrednosti vrtilne frekvence in navora pa se zabeležijo. Za potrditev preskusa se po opravljenem preskusu opravi regresijska analiza referenčnih in izmerjenih vrednosti vrtilne frekvence in navora. 4.1.1 Uporaba odklopnih naprav ali iracionalnih strategij za uravnavanje emisij je prepovedana. 4.2 Postopek določanja karakteristike motorja Za generiranje necestnega cikla prehodnega stanja (NRTC) na preskusni napravi je treba motorju pred preskusnim ciklom določiti karakteristiko vrtilna frekvenca: navor. 4.2.1 Določanje območja vrtilne frekvence za karakteristiko Najmanjše in največje vrtilne frekvence za določanje karakteristike se določi kot sledi: Najnižja vrtilna frekvenca za določitev karakteristike = vrtilna frekvenca v prostem teku Najvišja vrtilna frekvenca za določitev karakteristike = nhi × 1,02 oziroma, če je nižje, vrtilna frekvenca, pri kateri navor pri polni obremenitvi pade na nič (če je nhi visoka vrtilna frekvenca, opredeljena kot najvišja vrtilna frekvenca motorja pri 70 % nazivne moči). 4.2.2 Karakteristika motorja Motor se ogreje pri največji moči, da se parametri motorja stabilizirajo v skladu s priporočilom proizvajalca in dobro inženirsko prakso. Ko je motor stabiliziran, se karakteristika motorja izvede po naslednjih postopkih. 4.2.2.1 Prehodni diagram (a) Motor se razbremeni in obratuje v prostem teku. (b) Motor obratuje pri nastavitvi tlačilke za vbrizgavanje goriva za polno obremenitev in pri najnižji vrtilni frekvenci za določanje karakteristike motorja. (c) Vrtilna frekvenca motorja se s povprečno hitrostjo 8 ± 1 min-1/s povečuje od najnižje do najvišje vrtilne frekvence za določanje karakteristike. S frekvenco vzorčenja najmanj ene točke na sekundo se zapisujejo točke vrtilne frekvence motorja in navora. 4.2.2.2 Stopenjski diagram (a) Motor se razbremeni in obratuje v prostem teku. (b) Motor obratuje pri nastavitvi tlačilke za vbrizgavanje goriva za polno obremenitev in pri najnižji vrtilni frekvenci za določanje karakteristike motorja. (c) Ob ohranjanju polne obremenitve se vzdržuje tudi najnižja vrtilna frekvenca za določanje karakteristike motorja za najmanj 15 sekund, zabeleži pa se povprečni navor v zadnjih 5 sekundah. Krivulja največjega navora od najnižje do najvišje vrtilne frekvence za določanje karakteristike motorja se določi v stopnjah vrtilne frekvence, ki niso višje kot 100 ± 20/min. Vsaka preskusna točka se vzdržuje najmanj 15 sekund, in zabeleži se povprečni navor v zadnjih 5 sekundah. 4.2.3 Generiranje karakteristike motorja Vse podatkovne točke, zabeležene skladno s točko 4.2.2 se povežejo s pomočjo linearne interpolacije med točkami. Nastala krivulja navora je karakteristika motorja in se uporabi za pretvorbo normiranih vrednosti navora dinamometra motorja iz Priloge IV v dejanske vrednosti navora preskusnega cikla, kot je opisano v točki 4.3.3. 4.2.4 Alternativno določanje karakteristike motorja Če proizvajalec meni, da zgornje tehnike določanja karakteristike motorja niso varne ali da za določen tip motorja niso reprezentančne, se lahko za določanje karakteristike motorja uporabijo alternativne tehnike. Te alternativne tehnike morajo ustrezati namenu opredeljenih postopkov določanja karakteristike motorja, in sicer določanju največjega možnega navora pri vseh vrtilnih frekvencah, doseženih med preskusnimi cikli. Odstopanja od tehnik določanja karakteristike motorja, opredeljenih v tem oddelku, iz varnostnih razlogov oziroma reprezentančnosti, skupaj z utemeljitvijo uporabe alternativnih tehnik odobrijo vključene stranke. V nobenem primeru pa se padajoče spreminjanje vrtilne frekvence motorja ne sme uporabljati za motorje z regulatorjem ali tlačno polnjene motorje s turbopuhalom na izpušne pline. 4.2.5 Ponovljeni preskusi Motorju ni treba določati karakteristike pred vsakim preskusnim ciklom. Pred preskusnim ciklom se motorju ponovno določi karakteristika, če: - če je od zadnjega določanja karakteristike po oceni inženirjev preteklo nerazumno veliko časa, ali - so bile na motorju izvedene fizične spremembe ali ponovna umerjanja, ki bi lahko vplivale na zmogljivost motorja. 4.3 Generiranje referenčnega preskusnega cikla 4.3.1 Referenčna vrtilna frekvenca Referenčna vrtilna frekvenca (nref) ustreza 100 % vrednosti normirane vrtilne frekvence, določene v časovnem poteku dinamometra za motor iz Dodatka 4 Priloge III. Očitno je, da je dejanski cikel motorja, ki je posledica destandardizacije na referenčno vrtilno frekvenco v veliki meri odvisen izbire ustrezne referenčne vrtilne frekvence. Referenčna vrtilna frekvenca se določi z naslednjo opredelitvijo: n = nizka vrtilna frekvenca + 0,95 × visoka vrtilna frekvenca – nizka vrtilna frekvenca (visoka vrtilna frekvenca je največja vrtilna frekvenca pri 70 % nazivne moči, medtem ko je nizka vrtilna frekvenca najnižja vrtilna frekvenca pri 50 % nazivne moči). 4.3.2 Destandardizacija vrtilne frekvence motorja Vrtilna frekvenca se destandardizira po naslednji enačbi: dejanska vrtilna frekvenca = % vrtilne frekvence × + vrtilna frekvenca v prostem teku 4.3.3 Destandardizacija navora motorja Vrednosti navora v časovnem poteku dinamometra motorja v Prilogi III, Dodatek 4 so standardizirane na največji navor pri določeni vrtilni frekvenci. Vrednosti navora referenčnega cikla se destandardizirajo z uporabo karakteristike motorja, določene skladno s točko 4.2.2, kot sledi: Dejanski navor = % navora × največji navor1005 za ustrezno dejansko vrtilno frekvenco, kot določa točka 4.3.2. 4.3.4 Primer postopka destandardizacije Kot primer se destandardizira naslednja preskusna točka: % vrtilne frekvence = 43 % % navora = 82 % Če so dane naslednje vrednosti: referenčna vrtilna frekvenca = 2200/min vrtilna frekvenca v prostem teku = 600/min je rezultat referenčna vrtilna frekvenca = 43 × + 600 = 1 288 apgr./min. pri čemer je največji navor, razviden iz karakteristike motorja pri 1288/min, dejanski navor = = 574 Nm 4.4 Dinamometer 4.4.1 Pri uporabi obremenitvene celice se signal navora prenese na os motorja, pri tem se upošteva vztrajnost dinamometra. Dejanski navor motorja je odčitek navora na obremenitveni celici plus vztrajnostni moment zavore, pomnoženo s kotnim pospeškom. Upravljalni sistem mora ta izračun opraviti v realnem času. 4.4.2 Če se motor preskuša z dinamometrom na vrtinčni tok, se priporoča, da število točk, na katerih je razlika +++++ TIFF +++++ manjša od – 5 % najvišje vrednosti navora, ne presega 30 (pri čemer je Tsp zahtevani navor, +++++ TIFF +++++ je odvod vrtilne frekvence motorja in ΘD je rotacijska vztrajnost dinamometra na vrtinčni tok). 4.5 Preskus za določanje emisij Naslednji diagram prikazuje zaporedje preskusnih faz. +++++ TIFF +++++ Opravi se lahko eden ali več praktičnih ciklov, da se pred merjenim ciklom preverijo motor, preskusna naprava in sistemi za nadzor emisij. 4.5.1 Priprava filtrov za vzorčenje Najmanj eno uro pred preskusom se vsak filter položi v petrijevko, ki je zaščitena pred onesnaženjem s prahom, vendar omogoča izmenjavo zraka in postavi v tehtalno komoro, da se stabilizira. Po končanem času stabilizacije se vsak filter stehta in se zabeleži teža. Filter se nato shrani v zaprto petrijevko ali v zatesnjeno posodo za filtre, dokler se ne potrebuje za preskušanje. Filter je treba uporabiti v osmih urah po odstranitvi iz tehtalne komore. Zabeleži se tara teža. 4.5.2 Namestitev merilne opreme Instrumenti in sonde za vzorčenje se namestijo v skladu z zahtevami. Če se za redčenje izpušnih plinov uporablja sistem redčenja s celotnim tokom, se na sistem priključi zadnji (izstopni) del izpušne cevi. 4.5.3 Zagon in predkondicioniranje sistema redčenja in motorja Sistem redčenja in motor se zaženeta in ogrejeta. Predkondicioniranje sistema za vzorčenje se opravi z obratovanjem motorja pri nazivni vrtilni frekvenci, 100 odstotnem navoru za najmanj 20 minut, medtem ko istočasno deluje sistem za vzorčenje z delnim tokom ali CVS s celotnim tokom s sekundarnim sistemom redčenja. Zberejo se slepi vzorci emisij delcev. Filtrov za vzorce delcev ni treba stabilizirati ali tehtati, in se lahko zavržejo. Sredstva za filtriranje se lahko med kondicioniranjem zamenjajo, če skupni čas vzorčenja skozi filtre in sistem vzorčenja ne presega 20 minut. Stopnja pretoka se nastavi na ustrezno stopnjo pretoka, izbrano za prehodno preskušanje. Navor se ob ohranitvi nazivne vrtilne frekvence zmanjša s 100 % navora, kot je potrebno, tako da ne presega 191 °C najvišje temperature območja vzorčenja. 4.5.4 Zagon sistema za vzorčenje delcev Sistem za vzorčenje delcev se zažene in teče na obvodu. S pošiljanjem zraka za redčenje skozi filtre za delce se lahko določi raven delcev v zraku za redčenje v ozadju pred vstopom izpušnih plinov v tunel za redčenje. Priporočljivo je, da se vzorec delcev v ozadju odvzame med ciklom prehodnega stanja, če je razpoložljiv drug sistem za vzorčenje delcev. V nasprotnem primeru se lahko uporabi sistem za vzorčenje delcev, ki se uporablja za vzorčenje delcev v ciklu prehodnega stanja. Če se uporablja filtriran zrak za redčenje, se pred ali po preskusu lahko opravi ena meritev. Če se zrak za redčenje ne filtrira, so potrebne meritve pred začetkom in po zaključku cikla, izračunajo pa se povprečne vrednosti. 4.5.5 Nastavitev sistema redčenja Skupni pretok razredčenih izpušnih plinov sistema redčenja s celotnim tokom ali pretok razredčenih izpušnih plinov skozi sistem redčenja z delnim tokom se nastavi tako, da preprečuje kondenzacijo vode v sistemu ter da je temperatura pred filtrom med 315 K (42 °C) in 325 K (52 °C). 4.5.6 Preverjanje analizatorjev Analizatorji emisij se nastavijo na ničlo in se kalibrirajo. Če se v postopku uporabljajo vreče za vzorčenje, se le te odstranijo. 4.5.7 Postopek zagona motorja Stabilizirani motor se zažene v 5 minutah po zaključenem ogrevanju skladno s postopkom zagona, ki ga priporoča proizvajalec v navodilu za uporabo, bodisi s serijskim zaganjalnikom ali z zaganjalnikom preskusne naprave. Preskus se lahko začne tudi v 5 minutah po fazi predkondicioniranja, pri tem pa se motorja ne sme ugasniti, ko je dosegel vrtilno frekvenco prostega teka. 4.5.8 Preskusni cikel 4.5.8.1 Zaporedje preskusov Zaporedje preskusov se začne, ko se motor zažene iz ugasnjenega stanja po fazi predkondicioniranja ali iz prostega teka, ko se preskus začne neposredno iz faze predkondicioniranja pri delujočem motorju. Preskus se izvaja skladno z referenčnim ciklom, kot je opredeljen v Prilogi III, Dodatek 4. Nastavljene točke za nadzor vrtilne frekvence motorja in navora se določijo s 5 Hz (priporoča se 10 Hz) ali več. Nastavljene točke se izračunajo z linearno interpolacijo med točkami referenčnega cikla, nastavljenimi z 1 Hz. Izmerjene vrtilne frekvence in navor motorja se zabeležijo najmanj enkrat na vsako sekundo med vsakim preskusnim ciklom, in signali se lahko elektronsko filtrirajo. 4.5.8.2 Odziv analizatorja Ob zagonu motorja ali na začetku preskusa, če se cikel začne neposredno iz predkondicioniranja, se istočasno zažene tudi merilna oprema, ki: - začne zbirati ali analizirati zrak za redčenje, če se uporablja sistem redčenja s celotnim tokom; - začne zbirati ali analizirati nerazredčene ali razredčene izpušne pline, odvisno od uporabljene metode; - začne meriti količino razredčenih izpušnih plinov ter zahtevane temperature in tlake; - začne beležiti masni pretok izpušnih plinov, če se uporablja analiza nerazredčenih izpušnih plinov; - beleži izmerjene podatke o vrtilni frekvenci in navoru dinamometra. Če se uporabi merjenje nerazredčenih izpušnih plinov, se koncentracije emisij (HC, CO in NOx) ter masni pretok izpušnih plinov meri neprekinjeno in se shrani na računalniški sistem s frekvenco najmanj 2 Hz. Vsi drugi podatki se lahko zabeležijo s frekvenco vzorčenja najmanj 1 Hz. Pri analognih analizatorjih se odziv zabeleži, in podatki o kalibraciji se lahko uporabijo sproti ali naknadno med vrednotenjem podatkov. Če se uporabi sistem za redčenje zraka s celotnim tokom, se HC in NOx merijo brez prekinitev v tunelu za redčenje pri frekvenci najmanj 2 Hz. Povprečne koncentracije se določi z integracijo signalov analizatorja med preskusnim ciklom. Odzivni čas sistema ne sme biti daljši kot 20 s, in mora biti usklajen z nihanji pretoka v sistemu CVS ter s popravki glede časa vzorčenja ali preskusnega cikla, če je to potrebno. CO in CO2 se določi z integracijo ali z analiziranjem koncentracij v vreči za vzorčenje, v kateri se vzorci zbirajo med ciklom. Koncentracije plinastih onesnaževal v zraku za redčenje se določijo z integracijo ali z zajemom v vrečo za ozadje. Vsi drugi parametri, ki jih je treba meriti, se zabeležijo z najmanj eno meritvijo na sekundo (1 Hz). 4.5.8.3 Vzorčenje delcev Hkrati z zagonom motorja oziroma začetkom preskusnega cikla, če se cikel začne neposredno iz predkondicioniranja, se sistem za vzorčenje delcev preklopi z obvoda na zbiranje delcev. Če se uporabi sistem za redčenje z delnim tokom, se črpalka(e) za vzorčenje nastavi tako, da pretok skozi sonde za vzorčenje delcev ali cev za prenos vzorcev ostane sorazmeren z masnim pretokom izpušnih plinov. Če se uporabi sistem redčenja s celotnim tokom, se črpalka(e) za vzorčenje nastavi tako, da pretok skozi sondo za vzorčenje delcev ali cev za prenos delcev ostane v okviru ± 5 % nastavljenega pretoka. Če se uporablja kompenzacija pretoka (t. j. sorazmerno krmiljenje pretoka vzorcev), mora biti dokazano, da se razmerje med pretokom v glavnem tunelu in pretokom vzorca delcev ne spreminja za več kot 5 % nastavljene vrednosti (razen v prvih 10 sekundah vzorčenja). Opomba: Pri delovanju z dvojnim redčenjem je pretok vzorcev dejanska razlika med pretokom skozi filtre za vzorčenje in pretokom sekundarnega zraka za redčenje. Povprečna temperatura in tlak na vstopu v plinomer(e), oziroma v merila za merjenje pretoka, se zapišeta. Če nastavljene stopnje pretoka ni mogoče ohranjati skozi celoten cikel (v okviru ± 5 %) zaradi visoke obremenitve filtra z delci, se preskus razveljavi. Preskus se ponovi pri manjši stopnji pretoka in/ali večjem premeru filtra. 4.5.8.4 Nehotena zaustavitev (zadušitev) motorja Če se motor kadar koli med preskusnim ciklom sam zaustavi, ga je treba predkondicionirati in ponovno zagnati, preskus pa ponoviti. Če pride na kateri koli predpisani preskusni opremi med preskusnim ciklom do okvare, se preskus razveljavi. 4.5.8.5 Postopki po preskusu Ob zaključku preskusa se ustavijo meritve masnega pretoka izpušnih plinov, prostornine razredčenih izpušnih plinov, pretoka plinov v zbiralne vreče in črpalka za vzorčenje delcev. Pri integracijskem analiznem sistemu se vzorčenje nadaljuje, dokler ne potečejo odzivni časi sistema. Če se uporabljajo zbiralne vreče, je treba njihove koncentracije čim prej analizirati, najpozneje pa v 20 minutah po koncu preskusnega cikla. Po preskusu emisij se za ponovno kontrolo analizatorjev uporabi ničelni plin in enak kalibrirni plin. Šteje se, da je preskus sprejemljiv, če je razlika med rezultati pred preskusom in po preskusu manjša od 2 % vrednosti kalibrirnega plina. Filtri za delce se vrnejo v tehtalno komoro najkasneje eno uro po zaključku preskusa. Najmanj eno uro se kondicionirajo v zaprti, vendar nezatesnjeni petrijevki, in nato stehtajo. Zabeleži se bruto teža filtrov. 4.6 Overjanje poteka preskusa 4.6.1 Zamik podatkov Z namenom čim bolj zmanjšati efekt popačenja zaradi zakasnitve med izmerjenimi in referenčnimi vrednostmi cikla, se lahko celotno zaporedje izmerjenih signalov o vrtilni frekvenci in navoru motorja časovno premakne naprej ali nazaj glede na referenčno zaporedje vrtilne frekvence in navora. Če so izmerjeni signali zamaknjeni, se morata za enak obseg v isto smer zamakniti tudi vrtilna frekvenca in navor. 4.6.2 Izračun dela v ciklu Dejansko delo cikla Wact (kWh) se izračuna s pomočjo posameznih parov zapisanih izmerjenih podatkov o vrtilni frekvenci in navoru. Dejansko delo cikla Wact se uporablja za primerjavo z referenčnim delom cikla Wref ter za izračun emisij, specifičnih za zavoro. Ta metodologija se uporabi tudi za integracijo referenčne in dejanske moči motorja. Če je treba določiti vrednosti med sosednjimi referenčnimi ali sosednjimi izmerjenimi vrednostmi, se uporabi linearna interpolacija. Pri integriraciji referenčnega in dejanskega dela cikla se negativne vrednosti navora nastavijo na nič in zajamejo. Če se integracija izvaja pri frekvenci ki je manjša od 5 Hz in če se med danim časom vrednost navora spremeni iz pozitivne v negativno ali iz negativne v pozitivno, se izračuna negativni delež in nastavi na nič. Pozitivni delež se vključi v integrirano vrednost. Wact mora biti med –15 % in + 5 % Wref. 4.6.3 Validacijska statistika preskusnega cikla Za vrtilno frekvenco, navor in moč se opravi linearna regresija izmerjenih vrednosti glede na referenčne vrednosti. To se naredi vsakič, ko je prišlo do zamika izmerjenih podatkov, če je ta možnost izbrana. Uporabi se metoda najmanjših kvadratov, s tem da ima najustreznejša enačba naslednjo obliko: y = mx + b kjer je: y = izmerjena (dejanska) vrednost vrtilne frekvence (min-1), navora (Nm) ali moči (kW) m = naklon regresijske premice x = referenčna vrednost vrtilne frekvence (min-1), navora (Nm) ali moči (kW) b = odsek regresijske premice na y osi Za vsako regresijsko premico se izračunata standardni pogrešek (Standard Error - SE) ocene y na x in koeficient določanja (r2). Priporoča se, da se ta analiza opravi pri 1 Hz. Da se preskus šteje kot veljaven, morajo biti izpolnjena merila iz preglednice 1. Preglednica 1 – Odstopanja regresijske premice | Vrtilna frekvenca | Navor | Moč | Standardni pogrešek ocene Y na X | največ 100 min-1 | največ 13 % največjega navora motorja iz karakteristike moči | največ 8 % največje moči motorja iz karakteristike moči | Naklon regresijske premice, m | 0,95 do 1,03 | 0,83- 1,03 | 0,89- 1,03 | Koeficient določanja, r2 | najmanj 0,9700 | najmanj 0,8800 | najmanj 0,9100 | Odsek Y regresijske premice, b | ± 50 min-1 | ± 20 Nm ali ± 2 % največjega navora, kar je večje | ± 4 kW ali ± 2 % največje moči, kar je večje | Samo za potrebe regresije je dovoljeno brisanje točk pred izračunom regresije, kot je navedeno v preglednici 2. Vendar pa se te točke ne smejo brisati za namene izračunavanja dela cikla in emisij. Točka v prostem teku se določi kot točka, na kateri je normirani referenčni navor 0 % in normirana referenčna vrtilna frekvenca 0 %. Brisanje točk se lahko uporabi na celotnem ciklu ali na delu cikla. Preglednica 2 – Dopustno brisanje točk iz regresijske analize (točke, za katere se uporabi brisanje, morajo biti navedene) Pogoj | Točke vrtilne frekvence in/ali navora in/ali moči, ki se lahko brišejo z ozirom na pogoje, navedene v levem stolpcu | Prvih 24 (± 1)s in zadnjih 25 s | vrtilna frekvenca, navor in moč | Odprta dušilna loputa in izmerjeni navor < 95 % referenčnega navora | navor in/ali moč | Odprta dušilna loputa in izmerjena vrtilna frekvenca < 95 % referenčne vrtilne frekvence | vrtilna frekvenca in/ali moč | Zaprta dušilna loputa, izmerjena vrtilna frekvenca > vrtilna frekvenca v prostem teku + 50 min-1, in izmerjeni navor > 105 % referenčnega navora | navor in/ali moč | Zaprta dušilna loputa, izmerjena vrtilna frekvenca? vrtilna frekvenca v prostem teku + 50 min-1, in izmerjeni navor = od proizvajalca določeni/izmerjeni navor v prostem teku ± 2 % največjega navora | vrtilna frekvenca in/ali moč | Zaprta dušilna loputa in izmerjena vrtilna frekvenca > 105 % referenčne vrtilne frekvence | vrtilna frekvenca in/ali moč" | 5. Dodatek 1 se nadomesti z naslednjim: " DODATEK 1 MERILNI POSTOPKI IN POSTOPKI VZORČENJA 1. MERILNI POSTOPKI IN POSTOPKI VZORČENJA (PRESKUS NRSC) Plinaste sestavine in delci, ki jih oddaja motor med preskušanjem, se merijo z metodami, opisanimi v Prilogi VI. Metode iz Priloge VI opisujejo priporočene analitične sisteme za plinaste emisije (točka 1.1) in priporočene sisteme za redčenje in vzorčenje delcev (točka 1.2). 1.1 Zahteve za dinamometer Uporabi se dinamometer za motor z ustreznimi lastnostmi za izvedbo preskusnega cikla, opisanega v točki 3.7.1 Priloge III. Instrumenti za merjenje navora in vrtilne frekvence morajo omogočati meritve moči znotraj danih mejnih vrednosti. Lahko so potrebni dodatni izračuni. Točnost merilne opreme mora biti takšna, da niso presežene največje tolerance za posamezne postavke, navedene v točki 1.3. 1.2 Pretok izpušnih plinov Pretok izpušnih plinov se določi z eno od metod, navedenih v točkah 1.2.1 do 1.2.4. 1.2.1 Metoda neposrednega merjenja Neposredno merjenje pretoka izpušnih plinov s pretočno šobo na izpušni cevi ali z enakovrednim merilnim sistemom (za podrobnosti glej ISO 5167:2000). Opomba: Neposredno merjenje pretoka plinov je težavna naloga. Potrebni so previdnostni ukrepi, da ne pride do napak v meritvah, ki vplivajo na napake v vrednostih emisij. 1.2.2 Metoda merjenja pretoka zraka in gorivaMerjenje pretoka zraka in pretoka goriva. Uporabijo se merilci pretoka zraka in merilci pretoka goriva s točnostjo, opredeljeno v točki 1.3. Pretok izpušnih plinov se izračuna kot sledi: G = G + G FUELza maso vlažnih izpušnih plinov 1.2.3 Metoda ravnotežja ogljika Izračun mase izpušnih plinov iz porabe goriva in koncentracij izpušnih plinov ob uporabi metode ravnotežja ogljika (Dodatek 3 Priloge III). 1.2.4 Metoda merjenja s sledilnim plinom Ta metoda zajema merjenje koncentracije sledilnega plina v izpušnih plinih. Poznana količina inertnega plina (npr. čistega helija) se vbrizga v pretok izpušnega plina kot sledilni plin. Plin se zmeša z izpušnimi plini in razredči, vendar ne sme reagirati v izpušni cevi. Koncentracija plina se nato izmeri v vzorcu izpušnih plinov. Za zagotovitev popolnega mešanja sledilnega plina, se sonda za vzorčenje izpušnih plinov nahaja na razdalji najmanj 1 m ali 30-kratnega polmera izpušne cevi, kar je večje, za točko vbrizganja sledilnega plina. Sonda za vzorčenje se lahko nahaja bližje točki vbrizganja, če se popolno mešanje potrdi s primerjavo med koncentracijo sledilnega plina in referenčno koncentracijo, ko se sledilni plin vbrizga pred motorjem. Pretok sledilnega plina se nastavi tako, da je koncentracija sledilnega plina pri vrtilni frekvenci motorja v prostem teku po mešanju manjša od polnega obsega skale analizatorja sledilnega plina. Pretok izpušnih plinov se izračuna kot sledi: G = conc − conc , kjer je GEXHW = trenutni masni pretok izpušnih plinov (kg/s) GT = pretok sledilnega plina (cm-3/min) concmix = trenutna koncentracija sledilnega plina po mešanju (ppm) pEXH = gostota izpušnih plinov (kg/m3) concd = koncentracija sledilnega plina v ozadju v vsesanem zraku (ppm) Koncentracija sledilnega plina v ozadju (conca) se lahko določi z izračunom povprečja koncentracije v ozadju, izmerjene neposredno pred in po preskusu. Če je koncentracija v ozadju manj kot 1 % koncentracije sledilnega plina po mešanju (concmix) pri največjem pretoku izpušnih plinov, se koncentracija v ozadju lahko zanemari. Celotni sistem mora izpolnjevati zahteve za točnost za pretok izpušnih tokov in ga je treba kalibrirati skladno z Dodatkom 2, točka 1.11.2. 1.2.5 Metoda za merjenje s pretokom zraka in razmerjem med zrakom in gorivom Ta metoda vključuje izračun mase izpušnih plinov iz pretoka zraka ter iz razmerja med zrakom in gorivom. G = G × 1 A/Fst × λ A/F = 14,5 λ = 100 − conc × 10 − conc × 10 0,45 × 1 − 2 × conc × 10 3,5 × conc 1 + conc × 10 3,5 × conc conc + conc × 10 conc + conc × 10 + conc × 10 −4 kjer je A/Fst = stehiometrično razmerje med zrakom in gorivom (kg/kg) λ = relativno razmerje med zrakom in gorivom concC02 = koncentracija suhega CO2 (%) concco = koncentracija suhega CO (ppm) concHC = koncentracija HC (ppm) Opomba: Izračun se nanaša na dizelsko gorivo z razmerjem H/C 1,8. Merilnik pretoka zraka mora izpolnjevati zahteve za točnost iz preglednice 3, uporabljeni analizator CO2, mora izpolnjevati zahteve točke 1.4.1, in celotni sistem mora izpolnjevati zahteve za točnost za pretok izpušnih plinov. Za merjenje relativnega razmerja med zrakom in gorivom se lahko uporabi oprema za merjenje razmerja med zrakom in gorivom tipa cirkonijevega senzorja, ki mora izpolnjevati zahteve točke 1.4.4. 1.2.6 Skupni pretok razredčenih izpušnih plinov Pri uporabi sistema redčenja s celotnim tokom se skupni pretok razredčenih izpušnih plinov (GTOTW) izmeri s PDP ali CFV ali SSV (točka 1.2.1.2 Priloge VI). Točnost mora ustrezati določbam točke 2.2 Dodatka 2 k Prilogi III. 1.3 Točnost Kalibracija vseh merilnih naprav mora biti sledljiva do nacionalnih ali mednarodnih etalonov in ustrezati zahtevam iz preglednice 3. Preglednica 3 – Točnost merilnih naprav Št. | Merilna naprava | Točnost | 1 | Vrtilna frekvenca motorja | ± 2 % odčitka ali ± 1 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 2 | Navor | ± 2 % odčitka ali ± 1 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 3 | Poraba goriva | ± 2 % največje vrednosti za motor | 4 | Poraba zraka | 2 % odčitka ali ± 1 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 5 | Pretok izpušnih plinov | ± 2,5 % odčitka ali ± 1,5 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 6 | Temperature ≤ 600 K | ± 2 K absolutno | 7 | Temperature > 600 K | ± 1 % odčitka | 8 | Tlak izpušnih plinov | ± 0,2 kPa absolutno | 9 | Podtlak v sesalni cevi | ± 0,05 kPa absolutno | 10 | Atmosferski tlak | ± 0,1 kPa absolutno | 11 | Drugi tlaki | ± 0,1 kPa absolutno | 12 | Absolutna vlažnost | ± 5 % odčitka | 13 | Pretok zraka za redčenje | ± 2 % odčitka | 14 | Pretok razredčenih izpušnih plinov | ± 2 % odčitka | 1.4 Določanje plinastih sestavin 1.4.1 Splošne zahteve za analizator Analizator mora imeti ustrezno merilno območje, ki ustreza točnosti, potrebni pri merjenju koncentracij sestavin izpušnih plinov (točka 1.4.1.1). Priporoča se tako delovanje analizatorjev, da znaša merjena koncentracija med 15 % in 100 % obsega skale. Če je vrednost obsega skale 155 ppm (ali ppm C) ali manj, ali če se uporabijo sistemi za odčitavanje (računalniki, zapisovalniki podatkov), ki omogočajo zadostno točnost in ločljivost pod 15 % obsega skale, so sprejemljive tudi koncentracije pod 15 % obsega skale. V tem primeru je treba opraviti dodatne kalibracije, da se zagotovi točnost kalibracijskih krivulj – točka 1.5.5.2 Dodatka 2 Priloge III. Elektromagnetna združljivost (EMC) opreme mora biti na taki ravni, da je možnost dodatnih napak čim manjša. 1.4.1.1 Merilni pogrešek Analizator se od nominalne kalibracijske točke ne sme razlikovati za več kot ± 2 % odčitka ali ± 0.3 % obsega skale, kar je večje. Opomba: Za namene tega standarda se točnost določi kot odklon odčitka analizatorja od nominalnih kalibracijskih vrednosti ob uporabi kalibrirnega plina (= resnična vrednost) 1.4.1.2 Ponovljivost Ponovljivost, ki se opredeli kot 2,5-kratni standardni odmik 10 ponavljajočih se odzivov na dani kalibrirni plin, ne sme biti večja od ± 1 % obsega skale koncentracije na vsakem uporabljenem območju nad 155 ppm (ali ppm C) ali ± 2 % na vsakem uporabljenem območju pod 155 ppm (ali ppm C). 1.4.1.3 Šum Medtemenski odziv analizatorja na ničelni in kalibrirni plin v katerem koli 10-sekundnem obdobju na nobenem uporabljenem območju ne sme presegati 2 % obsega skale. 1.4.1.4 Lezenje ničlišča Premik ničlišča v enournem obdobju mora biti pri najnižjem uporabljenem območju manjši od 2 % obsega skale. Ničelna vrednost je definirana kot povprečni odziv, vključno s šumom, na ničelni plin v časovnem intervalu 30 sekund. 1.4.1.5 Lezenje razpona Premik razpona v enournem obdobju mora biti pri najnižjem uporabljenem območju manjši od 2 % obsega skale. Razpon je definiran kot razlika med kalibrirnim odzivom in ničlo. Kalibrirni odziv za razpon je definiran kot povprečni odziv, vključno s šumom, na kalibrirni plin v 30-sekundnem časovnem intervalu. 1.4.2 Sušenje plinov Izbirna naprava za sušenje plinov mora v najmanjši možni meri vplivati na koncentracijo izmerjenih plinov. Kemična sušilna sredstva niso sprejemljiva za odstranjevanje vode iz vzorca. 1.4.3 Analizatorji V točkah 1.4.3.1 do 1.4.3.5 tega dodatka so opisana načela za meritve, ki naj se uporabljajo. Podroben opis merilnih sistemov je podan v Prilogi VI. Plini, ki se merijo, se analizirajo z naslednjimi instrumenti. Pri nelinearnih analizatorjih je dovoljena uporaba vezja za linearizacijo. 1.4.3.1 Analiza ogljikovega monoksida (CO) Analizator ogljikovega monoksida je nedisperzni infrardeči absorpcijski analizator (NDIR). 1.4.3.2 Analiza ogljikovega dioksida (CO2) Analizator ogljikovega dioksida je nedisperzni infrardeči absorpcijski analizator (NDIR). 1.4.3.3 Analiza ogljikovodikov (HC) Analizator ogljikovodikov je ogrevani detektor s plamensko ionizacijo (HFID) z ogrevanim detektorjem, ventili in cevmi, itd., tako da ohranja temperaturo plinov pri 463 K (190 °C) ± 10 K. 1.4.3.4 Analiza dušikovih oksidov (NOx) Analizator dušikovih oksidov je kemiluminescenčni detektor (CLD) ali ogrevani kemiluminescenčni detektor (HCLD) s pretvornikom NO2/NO, če se meritev izvaja na suhi osnovi. Če se meritev izvaja na vlažni osnovi, se uporabi HCLD s pretvornikom, ki ohranja temperaturo nad 328 K (55 °C), pod pogojem, da je bil zadovoljivo opravljen preskus motečega vpliva vodne pare (točka 1.9.2.2 Dodatka 2 Priloge III). Za CLD in HCLD se ohranja pot vzorčenja pri temperaturi stene 328 K do 473 K (55 °C do 200 °C) do pretvornika za suho merjenje, in do analizatorja za vlažno merjenje. 1.4.4 Merjenje razmerja med zrakom in gorivom Oprema za merjenje razmerja med zrakom in gorivom, ki se uporabi za določanje pretoka izpušnih plinov, kot je določeno v točki 1.2.5., je senzor širokega spektra za razmerje med zrakom in gorivom ali lambda senzor cirkonijevega tipa. Senzor se namesti neposredno v izpušno cev, če je temperatura izpušnih plinov dovolj visoka, da izniči kondenziranje vode. Točnost senzorja z vgrajeno elektroniko mora biti v okviru: ± 3 % odčitka λ < 2 ± 5 % odčitka 2 ≤ λ < 5 ± 10 % odčitka 5 ≤ λ Za izpolnjevanje zgoraj določene točnosti, se senzor kalibrira, kot določa proizvajalec instrumenta. 1.4.5 Vzorčenje plinastih emisij Sonde za vzorčenje plinastih emisij je treba namestiti najmanj 0,5 m ali za trikratni premer izpušne cevi – kar je večje – v smeri proti toku od izstopa iz izpušnega sistema, če je to mogoče, in dovolj blizu motorja, da se na sondi zagotovi temperatura izpušnih plinov najmanj 343 K (70 °C). Če gre za večvaljni motor z razvejanim izpušnim kolektorjem, mora biti vstop v sondo dovolj daleč v smeri toka, da je vzorec reprezentativen za povprečno emisijo izpušnih plinov iz vseh valjev. Pri večvaljnih motorjih, ki imajo ločene skupine kolektorjev, kot npr. pri V-motorju, je dopustno odvzeti vzorec iz vsake skupine posebej in izračunati povprečno emisijo izpušnih plinov. Uporabijo se lahko tudi druge metode, za katere je bilo dokazano, da so enakovredne zgornjim. Za izračun emisij izpušnih plinov je treba uporabiti skupni masni pretok izpušnih plinov iz motorja. Če na sestavo izpušnih plinov vpliva sistem za naknadno obdelavo izpušnih plinov, se vzorec izpušnih plinov odvzame pred to napravo pri preskusih na stopnji I in za to napravo pri preskusih na stopnji II. Kadar se za določanje delcev uporabi sistem za redčenje s celotnim tokom, se lahko plinaste emisije določijo tudi v razredčenem izpušnem plinu. Sonde za vzorčenje se namestijo blizu sonde za vzorčenje delcev v tunelu za redčenje (DT, točka 1.2.1.2 Priloge VI in PSP, točka 1.2.2). CO in CO2 je mogoče določiti tudi z vzorčenjem v vrečo in naknadno meritvijo koncentracije v vreči za vzorčenje. 1.5 Določanje delcev Za določanje delcev je potreben sistem redčenja. Redčenje se lahko izvaja s sistemom redčenja z delnim tokom ali s sistemom redčenja s celotnim tokom. Kapaciteta pretoka sistema redčenja mora biti dovolj velika, da se v celoti odpravi kondenzacija vode v sistemih redčenja in vzorčenja in da se ohranja temperatura razredčenih izpušnih plinov med 315 K (42 °C) in 325 K (52 °C) neposredno pred držali filtrov. Dovoljeno je razvlaževanje zraka za redčenje, preden vstopi v sistem redčenja, če je vlažnost zraka visoka. Če je temperatura okolice pod 293 K (20 °C), se priporoča predogrevanje zraka za redčenje nad temperaturno mejo 303 K (30 °C). Vendar pa temperatura zraka za redčenje pred vstopom izpušnih plinov v tunel za redčenje ne sme prekoračiti 325 K (52 °C). Opomba: Pri postopku ustaljenega stanja je lahko temperatura zraka na filtru na ali pod najvišjo temperaturo 325 K (52 °C) in se ne upošteva temperaturnega razpona 42 °C - 52 °C. Pri sistemu redčenja z delnim tokom se sonda za vzorčenje delcev namesti v neposredni bližini in glede na tok plinov pred sondo za vzorčenje plinastih emisij, kot je navedeno v točki 4.4 in v skladu s Prilogo VI, točka 1.2.1.1, slike 4-12 (EP in SP). Sistem redčenja z delnim tokom mora biti zasnovan tako, da razcepi tok izpušnih plinov v dva dela, od katerih se manjši redči z zrakom in nato uporabi za merjenje delcev. Zato je bistvenega pomena, da se zelo točno določi razmerje redčenja. Uporabijo se lahko različne metode razcepitve, pri čemer vrsta razcepitve v znatni meri odloča o uporabljeni opremi in postopkih vzorčenja (točka 1.2.1.1 Priloge VI). Za določanje mase delcev so potrebni sistem za vzorčenje delcev, filtri za vzorčenje delcev, mikrogramska tehtnica ter tehtalna komora z nadzorovano temperaturo in vlažnostjo. Za vzorčenje delcev se lahko uporabita dve metodi: - metoda z enojnim filtrom, pri kateri se uporablja en par filtrov (glej točko 1.5.1.3 tega dodatka) za vse faze preskusnega cikla. V fazi vzorčenja med preskusom je treba zlasti paziti na čase vzorčenja in pretoke. Za preskusni cikel je potreben en sam par filtrov. - metoda z več filtri zahteva, da se en par filtrov (glej točko 1.5.1.3 tega dodatka) uporabi za vsako posamezno fazo preskusnega cikla. Ta metoda omogoča manj stroge postopke vzorčenja, a se pri njej porabi več filtrov. 1.5.1 Filtri za vzorčenje delcev 1.5.1.1 Zahteve za filtre Za certifikacijske preskuse so potrebni filtri iz steklenih vlaken, prevlečeni s fluoroogljikom, ali membranski filtri na osnovi fluoroogljika. Za posebne primere se lahko uporabijo drugačni materiali za filtre. Vsi tipi filtrov morajo imeti 0,3 μm DOP (dioktilftalat) zbiralno učinkovitost najmanj 99 % pri hitrosti dotoka plinov med 35 in 100 cm/s. Pri izvajanju primerjalnih preskusov med laboratoriji ali med proizvajalcem in homologacijskim organom je treba uporabiti filtre enake kakovosti. 1.5.1.2 Velikost filtrov Filtri za delce morajo imeti premer najmanj 47 mm (premer delovne površine 37 mm). Sprejemljivi so tudi filtri z večjim premerom (točka 1.5.1.5.). 1.5.1.3 Primarni in sekundarni filtri Vzorci razredčenih izpušnih plinov se odvzemajo s parom filtrov, ki sta med preskusnim ciklom nameščena drug za drugim (primarni in sekundarni filter). Sekundarni filter je od primarnega lahko oddaljen v smeri toka največ 100 mm in se ga ne sme dotikati. Filtra lahko tehtamo ločeno ali kot par, tako da sta delovni površini postavljeni ena proti drugi. 1.5.1.4 Hitrost dotoka v filter Doseči je treba hitrost dotoka plinov v filter od 35 do 100 cm/s. Porast padca tlaka med začetkom in koncem preskusa ne sme biti večji od 25 kPa. 1.5.1.5 Obremenitev filtra Priporočene najmanjše obremenitve filtrov za najobičajnejše velikosti filtrov so predstavljene v preglednici. Za večje velikosti filtrov je najmanjša obremenitev filtra 0,065 mg/1000 mm2 površine filtra. Premer filtra (mm) | Priporočeni premer delovne površine (mm) | Priporočena najmanjša obremenitev (mg) | 47 | 37 | 0,11 | 70 | 60 | 0,25 | 90 | 80 | 0,41 | 110 | 100 | 0,62 | Za metodo z več filtri je priporočena najmanjša obremenitev filtra za vse filtre skupaj zmnožek ustrezne vrednosti zgoraj in kvadratnega korena skupnega števila faz preskušanja. 1.5.2 Zahteve za tehtalno komoro in analitsko tehtnico 1.5.2.1 Razmere v tehtalni komori Temperatura v komori (ali prostoru) za kondicioniranje in tehtanje filtrov za delce mora biti med celotnim kondicioniranjem in tehtanjem filtrov v okviru 295 K (22 °C) ± 3 K. Vlažnost se pri tem ohranja pri rosišču 282,5 K (9,5 °C) ± 3 K, relativna vlažnost pa v okviru 45 ± 8 %. 1.5.2.2 Tehtanje referenčnega filtra V komori (ali prostoru) ne sme biti nobenih onesnaževal iz okolice (kot je prah), ki bi se med stabiliziranjem filtrov za delce nanje lahko usedali. Motnje glede razmer v tehtalnem prostoru, zahtevanih v točki 1.5.2.1, so dovoljene, če motnja ne traja več kot 30 minut. Tehtalni prostor naj ustreza zahtevam pred vstopom osebja vanj. V štirih urah, zaželeno pa je, da se hkrati s tehtanjem filtra (para) z vzorcem, stehtata še najmanj dva neuporabljena referenčna filtra ali para referenčnih filtrov. Biti morata enake velikosti in iz enakega materiala kot filtri z vzorci. Če se povprečna teža referenčnih filtrov (parov referenčnih filtrov) pri tehtanju filtrov z vzorcem spremeni za več kot 10 μg, se vsi filtri z vzorcem zavržejo in se preskus emisij ponovi. Če merila za stabilnost tehtalnega prostora iz točke 1.5.2.1 niso izpolnjena, tehtanja referenčnega filtra (para filtrov) pa izpolnjujejo zgornja merila, ima proizvajalec motorja na izbiro, da teže filtrov z vzorcem bodisi sprejme ali pa preskuse razveljavi, popravi sistem krmiljenja tehtalnega prostora in preskus ponovi. 1.5.2.3 Analitska tehtnica Analitska tehtnica, ki se uporablja za ugotavljanje teže vseh filtrov, mora biti na 2 μg točna (standardni odmik) in imeti ločljivost 1 μg (1 števka = 1 μg). ki jo določi proizvajalec. 1.5.2.4 Odprava učinkov statične elektrike Filtri se pred tehtanjem nevtralizirajo, da se odstranijo učinki statične elektrike, na primer s polonijevim nevtralizatorjem ali napravo s podobnim učinkom. 1.5.3 Dodatne zahteve za merjenje delcev Vsi deli sistema redčenja in sistema za vzorčenje, od izpušne cevi do držal za filtre, ki so v stiku z nerazredčenimi ali razredčenimi izpušnimi plini, morajo biti konstruirani tako, da je odlaganje in spreminjanje lastnosti delcev čim manjše. Vsi deli morajo biti iz električno prevodnega materiala, ki ne reagira s sestavinami izpušnih plinov, in električno ozemljeni, da ne pride do elektrostatičnega učinka. 2. MERILNI POSTOPKI IN POSTOPKI VZORČENJA (PRESKUS NRTC) 2.1 Uvod Plinaste sestavine in delci, ki jih oddaja motor med preskušanjem, se merijo z metodami iz Priloge VI. Metode iz Priloge VI opisujejo priporočene analitične sisteme za plinaste emisije (točka 1.1) in priporočene sisteme za redčenje in vzorčenje delcev (točka 1.2). 2.2 Dinamometer in preskusna oprema Za preskušanje emisij motorjev na dinamometrih za motorje se uporabi naslednja oprema: 2.2.1 Dinamometer za motor Uporabi se dinamometer za motorje z ustreznimi lastnostmi za izvedbo preskusnega cikla, opisanega v Dodatku 4 te priloge. Instrumenti za merjenje navora in vrtilne frekvence morajo omogočati meritve moči znotraj danih mejnih vrednosti. Lahko so potrebni dodatni izračuni. Točnost merilne opreme mora biti takšna, da niso presežena največja dopustna odstopanja od vrednosti, navedenih v preglednici 3. 2.2.2 Drugi instrumenti Uporabijo se merilni instrumenti za porabo goriva, porabo zraka, temperaturo hladilnega sredstva in maziva, tlak izpušnih plinov in podtlak v sesalni cevi, temperaturo izpušnih plinov, temperaturo sesalnega zraka, atmosferski tlak, vlažnost in temperaturo goriva, po potrebi. Te merilne naprave morajo ustrezati zahtevam iz preglednice 3: Preglednica 3 – Točnost merilnih naprav Št. | Merilna naprava | Točnost | 1 | Vrtilna frekvenca motorja | ± 2 % odčitka ali ± 1 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 2 | Navor | ± 2 % odčitka ali ± 1 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 3 | Poraba goriva | ± 2 % največje vrednosti za motor | 4 | Poraba zraka | ± 2 % odčitka ali ± 1 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 5 | Pretok izpušnih plinov | ± 2,5 % odčitka ali ± 1,5 % največje vrednosti za motor, kar je večje | 6 | Temperature ≤ 600 K | ± 2 K absolutno | 7 | Temperature > 600 K | ± 1 % odčitka | 8 | Tlak izpušnih plinov | ± 0,2 kPa absolutno | 9 | Podtlak v sesalni cevi | ± 0,05 kPa absolutno | 10 | Atmosferski tlak | ± 0,1 kPa absolutno | 11 | Drugi tlaki | ± 0,1 kPa absolutno | 12 | Absolutna vlažnost | ± 5 % odčitka | 13 | Pretok zraka za redčenje | ± 2 % odčitka | 14 | Pretok razredčenih izpušnih plinov | ± 2 % odčitka | 2.2.3 Pretok nerazredčenih izpušnih plinov Za izračun emisij v nerazredčenih izpušnih plinih ter za krmiljenje sistema redčenja z delnim tokom je treba poznati masni pretok izpušnih plinov. Masni pretok izpušnih plinov se lahko določi z uporabo katere koli spodaj opisanih metod. Za namene izračunavanja emisij mora biti odzivni čas vsake spodaj opisane metode enak ali manjši od zahtevanega odzivnega časa za analizator, kot je določeno v točki 1.11.1. Dodatka 2. Za krmiljenje sistema redčenja z delnim tokom se zahteva hitrejši odziv. Za sprotno krmiljenje sistema redčenja z delnim tokom se zahteva odzivni čas ≤ 0,3 s. Za sisteme redčenja z delnim tokom z "look ahead" sistemom krmiljenja, ki temelji na predhodno zabeleženem poteku preskusa, mora biti odzivni čas merilnega sistema za pretok izpušnih plinov ≤ 5 s s časom vzpona ≤ 1 s. Odzivni čas sistema določi proizvajalec instrumenta. Zahteve za kombinirani odzivni čas za sisteme za pretok izpušnih plinov in sistem redčenja z delnim tokom so navedene v točki 2.4. Metoda neposrednega merjenja Neposredno merjenje trenutnega pretoka izpušnih plinov se lahko opravi s sistemi kot so: - merilne naprave na osnovi razlike tlakov, kot je pretočna šoba (podrobneje v ISO 5167: 2000) - ultrazvočni merilnik pretoka - vrtinčni merilnik pretoka. Potrebni so previdnostni ukrepi, da ne pride do merilnih pogreškov, ki vplivajo na pogreške pri ugotavljanju vrednosti emisij. Previdnostni ukrepi zajemajo natančno namestitev naprave v izpušni sistem motorja skladno s priporočili proizvajalca in dobro inženirsko prakso. Namestitev naprave predvsem ne sme vplivati na delovanje in emisije motorja. Merilniki pretoka morajo ustrezati zahtevam točnosti iz preglednice 3. Metoda merjenja pretoka zraka in goriva Ta metoda zajema merjenje pretoka zraka in goriva s primernimi merilniki pretoka. Trenutni pretok izpušnih plinov se izračuna kot sledi: G = G + G FUELza maso vlažnih izpušnih plinov Merilniki pretoka morajo ustrezati zahtevam glede točnosti iz preglednice 3, vendar morajo biti dovolj točni, da ustrezajo tudi zahtevam glede točnosti za pretok izpušnih plinov. Metoda merjenja s sledilnim plinom Ta metoda zajema merjenje koncentracije sledilnega plina v izpušnih plinih. Znana količina inertnega plina (npr. čistega helija) se vbrizga v pretok izpušnega plina kot sledilni plin. Plin se zmeša z izpušnimi plini in razredči, vendar ne sme reagirati v izpušni cevi. Koncentracija plina se nato izmeri v vzorcu izpušnih plinov. Da se zagotovi popolno mešanje sledilnega plina, se mora sonda za vzorčenje izpušnih plinov nahajati na razdalji najmanj 1 m ali za 30 kratni polmer izpušne cevi, kar je večje, za točko vbrizganja sledilnega plina. Sonda za vzorčenje se lahko nahaja bližje točki vbrizganja, če se popolno mešanje potrdi s primerjavo med koncentracijo sledilnega plina in referenčno koncentracijo, ko se sledilni plin vbrizga pred motorjem. Pretok sledilnega plina se nastavi tako, da je koncentracija sledilnega plina pri vrtilni frekvenci motorja v prostem teku po mešanju manjša od polnega obsega skale analizatorja sledilnega plina. Pretok izpušnih plinov se izračuna kot sledi: G = conc − conc , kjer je GEXHW = trenutni masni pretok izpušnih plinov (kg/s) GT = pretok sledilnega plina (cm3/min) concmix = trenutna koncentracija sledilnega plina po mešanju (ppm) ρEXH = gostota izpušnih plinov (kg/m3) concd = koncentracija sledilnega plina v ozadju v vsesanem zraku (ppm) Koncentracija sledilnega plina v ozadju (conca) se lahko določi z izračunom povprečja koncentracije v ozadju, izmerjene neposredno pred in po preskusu. Če je koncentracija v ozadju manj kot 1 % koncentracije sledilnega plina po mešanju (concmix) pri največjem pretoku izpušnih plinov, se koncentracija v ozadju lahko zanemari. Celotni sistem mora ustrezati zahtevam za točnost za pretok izpušnih plinov in se kalibrira skladno s točko 1.11.2 Dodatka 2. Metoda merjenja s pretokom zraka in razmerjem med zrakom in gorivom Ta metoda vključuje izračun mase