DIREKTIVA KOMISIJE 2004/104/ES

z dne 14. oktobra 2004

o prilagajanju Direktive Sveta 72/245/EGS o radijskih motnjah (elektromagnetni združljivosti) vozil tehničnemu napredku in o spremembi Direktive 70/156/EGS o približevanju zakonodaje držav članic o homologaciji motornih in priklopnih vozil

(Besedilo velja za EGP)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Direktive Sveta 70/156/EGS z dne 6. februarja 1970 o približevanju zakonodaje držav članic o homologaciji motornih in priklopnih vozil (1), in zlasti člena 13(2) Direktive,

ob upoštevanju Direktive Sveta 72/245/EGS z dne 20. junija 1972 o radijskih motnjah (elektromagnetni združljivosti) vozil (2), in zlasti člena 4 Direktive,

ob upoštevanju naslednjega:

Od leta 1995, ko je bila dopolnjena Direktiva 72/245/EGS, se je bistveno povečalo število električnih in elektronskih komponent v motornih vozilih. Omenjene komponente sedaj nadzirajo ne le udobje ter informacijske in zabavne naprave, temveč tudi nekatere pomembne varnostne funkcije.

V luči izkušenj, pridobljenih od dopolnitve Direktive 72/245/EGS, ni več obvezno usklajevati elektromagnetne združljivosti (EMC) avtomobilske opreme, ki ni povezana z varnostnimi funkcijami, z Direktivo. Za omenjeno opremo zadostuje pridobitev Izjave o skladnosti, v skladu z Direktivo Sveta 89/336/EGS z dne 3. maja 1989 o usklajevanju zakonodaje držav članic na področju elektromagnetne združljivosti (3) ter z Direktivo 1999/5/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 1999 o radijski opremi in telekomunikacijski terminalski opremi ter medsebojnem priznavanju njihove skladnosti (4) .

Zahteve EMC in predpisi za preizkušanje električne in elektronske opreme so v rednem posodabljanju skozi standardizirano delo Mednarodnega komiteja za radijske motnje (CISPR) ter Mednarodne organizacije za standardizacijo (ISO). Zato je treba pri izvajanju te direktive upoštevati preizkusne postopke iz nedavnih izdaj pomembnih standardov.

Ukrepi, določeni s to direktivo, so v skladu z mnenjem Odbora za prilagajanje tehničnemu napredku, ustanovljenem z Direktivo 70/156/EGS –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

Priloge k Direktivi 72/245/EGS se nadomestijo s prilogami k tej direktivi.

Člen 2

1. S 1. januarjem 2006 nobena država članica, zaradi razlogov v zvezi z elektromagnetno združljivostjo, ne sme:

če vozila, komponente ali ločene tehnične enote ustrezajo predpisom iz prilog I do X k Direktivi 72/245/EGS, kot je dopolnjena s to direktivo.

2. S 1. julijem 2006 države članice, na podlagi razlogov, povezanih z elektromagnetno združljivostjo:

za vozila, komponente ali ločene tehnične enote, ki ne izpolnjujejo v celoti zahtev iz prilog I do X k Direktivi 72/245/EGS, kot je dopolnjena s to Direktivo.

3. S 1. januarjem 2009, če predpisi iz prilog I do X k Direktivi 72/245/EGS, kot je dopolnjena s to direktivo, ne bodo v celoti izpolnjeni, države članice na podlagi razlogov, povezanih z elektromagnetno združljivostjo, lahko:

4. S 1. januarjem 2009 veljajo predpisi iz prilog I do X k Direktivi 72/245/EGS, kot je dopolnjena s to direktivo, ki se nanašajo na elektromagnetno združljivost, za komponente ali ločene enote v namene iz člena 7(2) Direktive 70/156/EGS.

Člen 3

Direktiva 70/156/EGS se dopolni takole:

Seznam znamk in tipov vseh električnih ali elektronskih komponent, ki jih zadeva ta direktiva (glej točki 2.1.9 in 2.1.10) in ki niso bile prej naštete.

Tabela za namestitev in uporabo RF oddajnikov v vozilu(-ih), če je to primerno (glej Prilogo I, 3.1.8):

Člen 4

Prenos

1. Države članice morajo najkasneje do 31. decembra 2005 sprejeti in objaviti zakone, ukrepe in administrativne predpise, potrebne za izvajanje te direktive. Prav tako morajo Komisiji nemudoma posredovati besedilo omenjenih predpisov ter korelacijske tabele med predpisi in to direktivo.

Predpise morajo začeti uporabljati s 1. januarjem 2006.

Ko bodo države članice sprejele omenjene predpise, morajo ti vsebovati napotila k tej direktivi ali pa morajo biti napotila navedena ob njihovi uradni objavi. Države članice določajo, kako bodo napotila posredovale.

2. Države članice morajo Komisiji posredovati besedila glavnih predpisov v nacionalni zakonodaji, sprejetih na področju, ki ga obravnava ta direktiva.

Člen 5

Ta direktiva začne veljati dvajset dni po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 6

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

(1) UL L 42, 23.2.1970, str. 1. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Komisije 2004/78/ES (UL L 153, 30.4.2004, str. 103).

(2) UL L 152, 6.7.1972, str. 15. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 95/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 266, 8.11.1995, str. 1).

(3) UL L 139, 23.5.1989, str. 19. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 93/68/EGS (UL L 220, 30.8.1993, str. 1).

(4) UL L 91, 7.4.1999, str. 10.

PRILOGA I

ZAHTEVE, KI JIH MORAJO IZPOLNJEVATI VOZILA IN ELEKTRIČNI/ELEKTRONSKI PODSKLOPI, VGRAJENI NA VOZILA

1. PODROČJE UPORABE

Ta direktiva se uporablja za elektromagnetno združljivost vozil, opredeljenih v členu 1, ki so motorna ali priklopna vozila (v nadaljnjem besedilu: vozilo(-a)), kakor jih je dobavil proizvajalec vozil, ter sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, namenjenih za vgradnjo v vozila.

Direktiva se nanaša na:

— zahteve glede odpornosti na elektromagnetne motnje, ki jih oddajajo vozila, in njihov vpliv na funkcije, povezane z neposrednim nadzorom vozila, z varnostjo voznikov, potnikov in drugih udeležencev v prometu ter z motnjami, ki bi lahko zmedle voznike in druge udeležence v prometu,

— zahteve glede nadzora neželenega elektromagnetnega sevanja za zaščito namenske uporabe električne in elektronske opreme v lastnih vozilih in vozilih v bližini, ter nadzora motenj, ki jih lahko povzročijo dodatne naprave, naknadno vgrajene na vozilo.

2. OPREDELITEV POJMOV

2.1 V tej direktivi:

2.1.1 „Elektromagnetna združljivost“ pomeni sposobnost vozila ali sestavnega(-ih) dela(-ov) ali samostojne(-ih) tehnične(-ih) enote (enot), da zadovoljivo deluje(-jo) v svojem elektromagnetnem okolju in da ne povzroča(-jo) nevzdržnih elektromagnetnih motenj kateri koli napravi v tem okolju.

2.1.2 „Elektromagnetna motnja“ pomeni elektromagnetni pojav, ki lahko poslabša stopnjo učinkovitosti vozila ali sestavnega(-ih) dela(-ov) ali samostojne(-ih) tehnične(-ih) enote (enot). Elektromagnetna motnja je lahko elektromagnetni šum, neželeni signal ali pa sprememba v samem mediju signala.

2.1.3 „Elektromagnetna odpornost“ pomeni sposobnost vozila ali sestavnega(-ih) dela(-ov) ali samostojne(-ih) tehnične(-ih) enote (enot), da deluje(-jo) brez poslabšanja stopnje učinkovitosti, če so prisotne določene elektromagnetne motnje.

2.1.4 „Elektromagnetno okolje“ pomeni vse elektromagnetne pojave v danem prostoru.

2.1.5 „Širokopasovna motnja“ pomeni motnjo, katere pasovna širina je večja od prepustne pasovne širine merilne naprave ali sprejemnika (Mednarodni komite za radiofrekvenčne motnje (CISPR), publikacija 25, 2. izdaja).

2.1.6 „Ozkopasovna motnja“ pomeni motnjo, katere pasovna širina je manjša od prepustne pasovne širine merilne naprave ali sprejemnika (CISPR 25, 2. izdaja).

2.1.7 „Električni/elektronski sistem“ pomeni električno(-e) in/ali elektronsko(-e) napravo(-e) ali niz(-e) naprav s pridruženimi električnimi priključki, ki so del vozila, a se njihova homologacija ne opravlja ločeno od vozila.

2.1.8 „Električni/elektronski podsklop“ (EPS) pomeni električno in/ali elektronsko napravo ali niz(-e) naprav, ki naj bi bile del vozila, skupaj s pridruženimi električnimi priključki in kabli, ki opravlja(-jo) eno ali več specializiranih funkcij. EPS se lahko homologira na zahtevo proizvajalca bodisi kot „sestavni del“ ali kot „samostojna tehnična enota“ (glej Direktivo 70/156/EGS, člen 2).

2.1.9 „Tip vozila“ glede na elektromagnetno združljivost pomeni vozila, ki se ne razlikujejo bistveno v naslednjih vidikih: 2.1.9.1 velikosti in obliki motornega prostora; 2.1.9.2 splošni namestitvi električnih in/ali elektronskih sestavnih delov in splošni namestitvi kablov; 2.1.9.3 osnovnem materialu, iz katerega je izdelana karoserija ali zunanja lupina (če pride v poštev) vozila (na primer jeklena, aluminijeva ali iz armirane plastike). Zunanji deli iz različnega materiala ne spremenijo tipa vozila, če je osnovni material karoserije enak, vendar je treba takšna odstopanja zabeležiti.

2.1.10 „Tip EPS“ glede na elektromagnetno združljivost pomeni električne/elektronske podsklope, ki se ne razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih: 2.1.10.1 funkciji, ki jo opravlja EPS; 2.1.10.2 splošni namestitvi električnih in/ali elektronskih sestavnih delov, če pride v poštev.

2.1.11 „Kabelski snop“ so kabli za dovajanje napetosti, za bus sistem (npr. CAN), signalni ali aktivni antenski kabli, ki jih v vozilo vgradi proizvajalec.

2.1.12 Funkcije, povezane z odpornostjo, so: (a) Funkcije, povezane z neposrednim upravljanjem vozila: — s poslabšanjem delovanja ali spremembo: npr. v motorju, zavorah, prestavah, volanu, napravah za omejitev hitrosti, — ki zadevajo položaj voznika v vozilu: npr. sedež ali nastavitev volana, — ki zadevajo vidljivost: npr. žaromete za kratki svetlobni pramen, brisalce. (b) Funkcije, povezane z varnostjo voznika, potnika in drugih udeležencev v prometu: — npr. napihljiva zračna varnostna blazina in sistemi za zadrževanje potnikov. (c) Funkcije, katerih motnje lahko zmedejo voznika ali druge udeležence v prometu: — optične motnje: nepravilno delovanje npr. smernih kazalcev, zavornih luči, gabaritnih svetilk, zadnjih pozicijskih svetilk, napačne informacije opozorilnih indikatorjev ali zaslonov, povezanih s funkcijami, omenjenimi v točkah (a) in (b), ki so v neposrednem vidnem polju voznika, — zvočne motnje: nepravilno delovanje npr. protivlomnega alarma ali hupe. (d) Funkcije, povezane z delovanjem sistemov za prenos podatkov v vozilu: — z blokiranjem prenosa podatkov na sisteme v vozilu, ki se uporabljajo za prenos podatkov in katerih naloga je zagotoviti pravilno delovanje drugih funkcij, povezanih z neposrednim upravljanjem vozila. (e) Funkcije, katerih motnje lahko ogrozijo izpisovanje predpisanih podatkov v vozilu: tahograf, števec.

3. VLOGA ZA ES-HOMOLOGACIJO

3.1 Homologacija vozila

3.1.1 Vlogo za homologacijo vozila glede na njegovo elektromagnetno združljivost na podlagi člena 3(4) Direktive 70/156/EGS vloži proizvajalec vozila.

3.1.2 Vzorec opisnega lista je podan v Prilogi II A.

3.1.3 Proizvajalec vozila sestavi seznam vseh projektiranih kombinacij ustreznih električnih/elektronskih sistemov vozila ali EPS, variant karoserije, variacij pri materialu karoserije, splošnih namestitev kablov, variant motorja, izvedenk z volanom na levi/desni strani ter variant medosja. Bistveni električni/elektronski sistemi ali EPS vozila so tisti, ki lahko oddajajo značilno širokopasovno ali ozkopasovno sevanje, in/ali tisti, ki so udeleženi v voznikovem neposrednem upravljanju vozila (glej točko 2.1.12 te priloge).

3.1.4 Proizvajalec in pristojni organ s tega seznama skupaj izbereta vzorčno vozilo za preizkus. To vozilo predstavlja tip vozila (glej Dodatek 1 k Prilogi II A). Izbira vozila temelji na električnih/elektronskih sistemih, ki jih nudi proizvajalec. Za potrebe preizkušanja se lahko s tega seznama izbere še eno vozilo, če proizvajalec in pristojni organ soglašata, da se električni/elektronski sistemi tako razlikujejo od prvega vzorčnega vozila, da bi to utegnilo bistveno vplivati na elektromagnetno združljivost.

3.1.5 Izbira vozila (vozil) skladno s točko 3.1.4 je omejena na kombinacije vozila in električnega/elektronskega sistema, namenjene za dejansko proizvodnjo.

3.1.6 Proizvajalec lahko dopolni vlogo s poročilom o opravljenih preizkušanjih. Organ za homologacijo lahko katerega koli od teh podatkov uporabi pri sestavljanju certifikata o homologaciji.

3.1.7 Če tehnična služba, pristojna za preizkuse za homologacijo, opravlja preizkuse sama, se ji predloži vzorčno vozilo tipa, ki ga je treba homologirati, skladno s točko 3.1.4.

3.1.8 Proizvajalec vozila mora predložiti izjavo o frekvenčnih pasovih, nivojih moči, položajih anten in namestitvenih ukrepih za namestitev RF oddajnikov, četudi vozilo v času homologacije s slednjimi ni opremljeno. To se nanaša na vse mobilne radijske storitve, ki so običajno v uporabi v vozilih. Po podeljeni homologaciji morajo biti omenjeni podatki javno dostopni.

Proizvajalci vozil morajo predložiti dokaze, da namestitev takšnih oddajnikov ne ogroža normalnega delovanja vozila.

3.2 Homologacija električnega/elektronskega podsklopa (EPS)

3.2.1 Uporabnost te direktive za EPS:

3.2.2 Vlogo za homologacijo EPS glede na njegovo elektromagnetno združljivost na podlagi člena 3(4) Direktive 70/156/EGS vloži proizvajalec vozila ali proizvajalec EPS.

3.2.3 Vzorec opisnega lista je podan v Prilogi II B.

3.2.4 Proizvajalec lahko dopolni vlogo s poročilom o opravljenih preizkusih. Organ za homologacijo lahko katerega koli od teh podatkov uporabi pri sestavljanju certifikata o homologaciji. Za opremo, namenjeno vgradnji v vozilo, lahko proizvajalec k vlogi doda Proizvajalčevo izjavo o skladnosti, v skladu s predpisi Direktive 99/5/ES ali Direktive 89/336/EGS, poročilo o preizkusu elektromagnetne združljivosti ter navodila za uporabnike o vgradnji omenjene opreme v vozila.

3.2.5 Če tehnična služba, pristojna za preizkuse za homologacijo, opravlja preizkus sama, se ji predloži reprezentativni vzorec sistema EPS, ki ga je treba homologirati, če je potrebno po pogovoru s proizvajalcem o morebitnih razlikah, na primer, v razporeditvi, številu komponent, številu senzorjev. Tehnična služba lahko izbere še en vzorec, če meni, da je to potrebno.

3.2.6 Na vzorcu(-ih) morata biti jasno in neizbrisno označeni blagovna znamka ali oznaka proizvajalca ter oznaka tipa.

3.2.7 Če pride v poštev, je treba opredeliti morebitne omejitve uporabe. Te omejitve je treba navesti v Prilogi II B in/ali III B.

3.2.8 Električni/elektronski podsklopi (EPS), ki se na trgu pojavijo kot nadomestni deli, ne potrebujejo homologacije, če so na vidnem mestu z identifikacijsko številko označeni kot nadomestni deli in če so izdelani pri istem proizvajalcu kot originalni del za vozilo, ki je že pridobilo homologacijo.

3.2.9 Sestavni deli, ki jih prodajajo kot opremo za vzdrževanje ali izboljšanje, namenjeno za vgradnjo v motorna vozila, ne potrebujejo homologacije, če niso v zvezi s funkcijami, ki se nanašajo na odpornost (Priloga I, 2.1.12). V primeru slednjih je potrebno pridobiti Izjavo o skladnosti, kot to predvidevajo postopki, določeni v direktivah 89/336/EGS ali 1999/5/ES. V izjavi mora biti zagotovljeno, da EPS upošteva vse omejitve, določene v točkah 6.5, 6.6, 6.8 in 6.9 Priloge I k tej direktivi.

V štiriletnem prehodnem obdobju po začetku veljavnosti te direktive morajo osebe, odgovorne za umestitev omenjenih izdelkov na trg, podati vse pomembne podatke in/ali vzorec tehnični službi, ki bo določila, ali je za omenjeni izdelek potrebna homologacija ali ne. Izid inšpekcije naj bo znan v treh tednih in ne zahteva dodatnega preizkušanja. Tehnična služba bo v enakem času izdala dokument, v skladu s primerom, podanim v Prilogi III C. Države članice morajo v obdobju treh let od začetka veljave te direktive prijaviti vsak primer zavrnitve homologacije zaradi varnostnih razlogov. Na temelju praktične uveljavitve te zahteve ter poročil, ki jih bodo podale države članice, bo pred iztekom prehodnega obdobja, v skladu s postopki, ki se nanašajo na člen 13 Direktive 70/156/EGS, določeno, ali bo omenjeni dokument še potreben kot dodatek k Izjavi o skladnosti.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Postopki homologacije

4.1.1 Homologacija vozila

Po presoji proizvajalca vozila se za homologacijo vozila lahko uporabijo naslednji alternativni postopki.

4.1.1.1 Homologacija celotnega vozila

Celotna vozila je mogoče homologirati neposredno ob upoštevanju določb iz točke 6 te priloge. Če proizvajalec vozila izbere ta način, posebno preizkušanje električnih/elektronskih sistemov ali EPS ni potrebno.

4.1.1.2 Homologacija vozila s preizkušanjem posameznih električnih/elektronskih podsklopov

Proizvajalec vozila lahko dobi homologacijo za vozilo, če dokaže homologacijskemu organu, da so bili vsi pomembni (glej točko 3.1.3 te priloge) električni/elektronski sistemi ali električni/elektronski podsklopi posamično homologirani na podlagi te direktive ter da so nameščeni skladno z morebitnimi predpisanimi zahtevami.

4.1.1.3 Če proizvajalec želi, lahko dobi homologacijo na podlagi te direktive, če na vozilu ni opreme takega tipa, za katerega so predpisana preizkušanja odpornosti proti elektromagnetnim motnjam ali sevanjem takih motenj. Vozilo ne sme imeti sistemov, opredeljenih v točki 3.1.3 (odpornost), niti opreme za prisilni vžig. Za takšne homologacije preizkušanje ni potrebno.

4.1.2 Homologacija EPS

Homologacija se lahko podeli za EPS, ki naj bi bil vgrajen bodisi na kateri koli tip vozila ali pa na določeni tip ali tipe vozil, kar zahteva proizvajalec.

4.1.3 EPS-i – namenski RF oddajniki, ki niso prejeli homologacije v sodelovanju s proizvajalcem vozila, morajo biti opremljeni z ustreznimi navodili za namestitev.

4.2 Podelitev homologacije

4.2.1 Vozilo

4.2.1.1 Če vzorčno vozilo izpolnjuje zahteve te direktive, se ES-homologacija podeli na podlagi člena 4(3), in če je primerno, na podlagi člena 4(4) Direktive 70/156/EGS.

4.2.1.2 Vzorec certifikata ES-homologacije je podan v Prilogi III A.

4.2.2 EPS

4.2.2.1 Če vzorčni sistem(-i) EPS izpolnjuje(-jo) zahteve te direktive, se ES-homologacija podeli na podlagi člena 4(3), in če je primerno, na podlagi člena 4(4) Direktive 70/156/EGS.

4.2.2.2 Vzorec certifikata o ES-homologaciji je podan v Prilogi III B.

4.2.3 Pri sestavljanju certifikatov iz točke 4.2.1.2 ali 4.2.2.2 lahko pristojni organ države članice, ki podeljuje homologacijo, uporabi poročilo odobrenega ali pooblaščenega laboratorija, akreditiranega pri ISO 17025.

4.3 Spremembe homologacij

4.3.1 Pri spremembah homologacij, podeljenih na podlagi te direktive, se uporabljajo določbe člena 5 Direktive 70/156/EGS.

4.3.2 Sprememba homologacije vozila zaradi dodajanja ali zamenjave EPS.

4.3.2.1 Če je proizvajalec vozila že dobil homologacijo za celotno vozilo, želi pa vgraditi dodaten ali nadomesten električni/elektronski sistem ali EPS, ki je že homologiran na podlagi te direktive in bo vgrajen skladno s priloženimi pogoji, se homologacija vozila lahko spremeni brez dodatnega preizkušanja. Za namene skladnosti proizvodnje se dodatni ali nadomestni električni/elektronski sistem ali EPS šteje za del vozila.

4.3.2.2 Če dodatni ali nadomestni del(-i) ni(-so) bil(-i) homologiran(-i) na podlagi te direktive in če se domneva, da je preizkušanje potrebno, se šteje, da celotno vozilo ustreza, če je mogoče dokazati, da nov(-i) ali spremenjen(-i) del(-i) izpolnjuje(-jo) ustrezne zahteve točke 6, ali če se s primerjalnim preizkušanjem lahko dokaže, da novi del(-i) ne bo(-do) vplival(-i) škodljivo na skladnost tega tipa vozila.

4.3.3 Če se v vozilo vgradi rabljen nehomologiran EPS, za katerega v času prve vgradnje homologacija ni bila potrebna, to ne razveljavi homologacije vozila, če je bila vgradnja rabljenega EPS-a opravljena v skladu s priporočili njegovega proizvajalca in proizvajalca vozila.

5. OZNAČEVANJE

5.1 Vsak EPS, ki ustreza tipu, homologiranemu na podlagi te direktive, mora biti označen z oznako ES-homologacije.

5.2 Oznako tvori pravokotnik, ki obdaja črko „e“ in ji sledi številčna ali črkovna oznaka države članice, ki je podelila homologacijo:

1 Nemčija 2 Francija 3 Italija 4 Nizozemska 5 Švedska 6 Belgija 7 Madžarska 8 Češka 9 Španija 11 Združeno kraljestvo 12 Avstrija 13 Luksemburg 17 Finska 18 Danska 20 Poljska 21 Portugalska 23 Grčija 24 Irska 26 Slovenija 27 Slovaška 29 Estonija 32 Latvija 36 Litva 49 Ciper 50 Malta

Oznaki sledi v bližini pravokotnika tudi štirimestna zaporedna številka (ki se začenja z ničlami, če je to potrebno) – v nadaljevanju „osnovna številka homologacije“ –, prikazana v oddelku 4 homologacijske številke v certifikatu o ES-homologaciji, ki se izda za posamezni tip naprave (glej Prilogo VII k Direktivi 70/156/EGS), pred to osnovno številko pa sta dve številki, ki označujeta zaporedno številko zadnje večje tehnične spremembe te direktive. Zaporedna številka spremembe Direktive in osnovna številka homologacije sta ločeni z enojnim presledkom. Za to direktivo je zaporedna številka 03.

5.3 Oznaka ES-homologacije se vtisne na glavni del EPS (npr. na elektronsko upravljalno enoto) tako, da je jasno čitljiva in neizbrisna.

5.4 Primer oznake ES-homologacije je prikazan v Dodatku 8.

5.5 Električnih/elektronskih sistemov, vgrajenih v tipe vozil, homologirane skladno s to direktivo, ni treba označiti.

5.6 Oznake na električnih/elektronskih podsklopih, skladne s točko 5.3, niso nujno vidne, ko je EPS vgrajen na vozilu.

6. ZAHTEVE

6.1 Splošne zahteve

6.1.1 Vozilo (in njegovi električni/elektronski sistemi ali električni/elektronski podsklopi) morajo biti načrtovani, izdelani in vgrajeni tako, da vozilo v pogojih normalne uporabe zadrži s to direktivo predpisane lastnosti.

6.1.1.1 Vozilo mora biti preizkušeno za elektromagnetna sevanja, ki jih oddaja, prav tako njegova odpornost na motnje. Preizkusi za prehodna sevanja in odpornost proti prehodnim motnjam niso pogoj za pridobitev homologacije.

6.1.1.2 EPS mora biti preizkušen za elektromagnetna sevanja, prav tako njegova odpornost na elektromagnetne motnje.

6.1.2 Pred preizkusom mora Tehnična služba v sodelovanju s proizvajalcem pripraviti načrt, ki mora vsebovati način delovanja, simulirane funkcije, nadzorovane funkcije, merila, po katerih EPS opravi ali ne opravi preizkusa, ter predvidena elektromagnetna sevanja.

6.2 Predpisi za širokopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila s prisilnim vžigom.

6.2.1 Postopek merjenja

Elektromagnetne motnje, ki jih povzroča vzorčno vozilo kot predstavnik svojega tipa, se merijo po postopku iz Priloge IV na kateri koli od predpisanih oddaljenosti antene od vozila. Način merjenja izbere proizvajalec vozila v soglasju s Tehnično službo.

6.2.2 Referenčne meje za širokopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila

6.2.2.1 Če se meritve izvajajo po postopku iz Priloge IV pri oddaljenosti antene 10,0 ± 0,2 m od vozila, je referenčna meja poljske jakosti 32 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 30 do 75 MHz in od 32 do 43 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 75 do 400 MHz, s tem da referenčna meja narašča logaritmično pri frekvencah nad 75 MHz, kakor je prikazano v Dodatku 2 k tej prilogi. V frekvenčnem pasu od 400 do 1 000 MHz ta meja ostane konstantna pri 43 dBμV/m.

6.2.2.2 Če se meritve izvajajo po postopku iz Priloge IV pri oddaljenosti antene 3,0 ± 0,05 m od vozila, je referenčna meja poljske jakosti 42 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 30 do 75 MHz in od 42 do 53 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 75 do 400 MHz, s tem da referenčna meja narašča logaritmično pri frekvencah nad 75 MHz, kakor je prikazano v Dodatku 3 k tej prilogi. V frekvenčnem pasu od 400 do 1 000 MHz ta meja ostane konstantna pri 53 dBμV/m.

6.2.2.3 Na vzorčnem vozilu, ki je predstavnik svojega tipa, morajo biti izmerjene vrednosti, izražene v dBμV/m, pod referenčno mejo.

6.3 Predpisi v zvezi z ozkopasovnimi elektromagnetnimi motnjami, ki jih povzročajo vozila

6.3.1 Postopek merjenja

Elektromagnetne motnje, ki jih povzroča vzorčno vozilo, predstavnik svojega tipa, se merijo po postopku iz Priloge V. Te določi proizvajalec vozila v soglasju s Tehnično službo.

6.3.2 Referenčne meje za ozkopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila

6.3.2.1 Če se meritve izvajajo po postopku iz Priloge V pri oddaljenosti antene 10,0 ± 0,2 m od vozila, je referenčna meja poljske jakosti 22 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 30 do 75 MHz ter od 22 do 33 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 75 do 400 MHz, s tem da referenčna meja narašča logaritmično pri frekvencah nad 75 MHz, kakor je prikazano v Dodatku 4 k tej prilogi. V frekvenčnem pasu od 400 do 1 000 MHz ostane ta meja konstantna pri 33 dBμV /m.

6.3.2.2 Če se meritve izvajajo po postopku iz Priloge V pri oddaljenosti antene 3,0 ± 0,05 m od vozila, je referenčna meja poljske jakosti 32 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 30 do 75 MHz ter od 32 do 43 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 75 do 400 MHz, s tem da referenčna meja narašča logaritmično pri frekvencah nad 75 MHz, kakor je prikazano v Dodatku 5 k tej prilogi. V frekvenčnem pasu od 400 do 1 000 MHz ostane ta meja konstantna pri 43 dBμV/m.

6.3.2.3 Na vzorčnem vozilu, ki je predstavnik svojega tipa, morajo biti izmerjene vrednosti, izražene v dBμV/m, pod referenčno mejo.

6.3.2.4 Ne glede na mejne vrednosti, določene v točkah 6.3.2.1, 6.3.2.2 in 6.3.2.3 te priloge, se šteje, da vozilo ustreza zahtevam glede ozkopasovnih motenj, če moč motilnega signala na radijski anteni vozila, izmerjena z detektorjem srednjih vrednosti ob meritvah v začetni stopnji, določenih v Prilogi V, točka 1.3, v frekvenčnem pasu od 76 do 108 MHz presega mejne vrednosti za manj kakor 20 dBμV (10 μV), in se nadaljnje preizkušanje ne zahteva.

6.4 Predpisi o odpornosti vozil proti elektromagnetnim motnjam

6.4.1 Preizkusna metoda

Odpornost vzorčnega vozila, ki je predstavnik svojega tipa, proti elektromagnetnim motnjam se meri po postopku iz Priloge VI.

6.4.2 Referenčne meje odpornosti vozila

6.4.2.1 Če se za preizkušanje uporablja postopek iz Priloge VI, je referenčna meja poljske jakosti 30 voltov/m efektivno (kvadratna srednja vrednost) na 90 % frekvenčnega pasu od 20 do 2 000 MHz in najmanj 25 voltov/m efektivno v celotnem frekvenčnem pasu med 20 in 2 000 MHz.

6.4.2.2 Šteje se, da vzorčno vozilo, ki je predstavnik svojega tipa, izpolnjuje zahteve za odpornost, če med preizkušanji, izvedenimi skladno s Prilogo VI, ni opaziti zmanjšanega delovanja funkcij, povezanih z odpornostjo.

6.5 Predpisi v zvezi s širokopasovnimi elektromagnetnimi motnjami, ki jih povzročajo električni/elektronski podsklopi

6.5.1 Postopek merjenja

Elektromagnetne motnje, ki jih povzroča vzorčni EPS, predstavnik svojega tipa, se merijo po postopku iz Priloge VII.

6.5.2 Referenčne meje za širokopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo električni/elektronski podsklopi

6.5.2.1 Če se meritve izvajajo po postopku iz Priloge VII, je referenčna meja poljske jakosti 62 do 52 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 30 do 75 MHz, s tem da referenčna meja logaritmično upada pri frekvencah nad 30 MHz, in od 52 do 63 dBμV/m v frekvenčnem območju od 75 do 400 MHz, s tem da referenčna meja logaritmično narašča pri frekvencah nad 75 MHz, kakor je prikazano v Dodatku 6 k tej prilogi. V frekvenčnem pasu od 400 do 1 000 MHz referenčna meja ostane konstantna pri 63 dBμV/m.

6.5.2.2 Na vzorčnem EPS, ki je predstavnik svojega tipa, morajo biti vrednosti, izmerjene v dBμV/m, pod referenčnimi mejami.

6.6 Predpisi v zvezi z ozkopasovnimi elektromagnetnimi motnjami, ki jih povzročajo električni/elektronski podsklopi

6.6.1 Postopek merjenja

Elektromagnetne motnje, ki jih povzroča vzorčni EPS, predstavnik svojega tipa, se merijo po postopku iz Priloge VIII.

6.6.2 Referenčne meje ozkopasovnih elektromagnetnih motenj, ki jih povzroča EPS

6.6.2.1 Če se meritve izvajajo po postopku iz Priloge VIII, je referenčna meja poljske jakosti od 52 do 42 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 30 do 75 MHz, s tem da ta meja logaritmično upada pri frekvencah nad 30 MHz, ter od 42 do 53 dBμV/m v frekvenčnem pasu od 75 do 400 MHz, s tem da ta meja logaritmično (linearno) narašča pri frekvencah nad 75 MHz, kakor je prikazano v Dodatku 7 k tej prilogi. V frekvenčnem pasu od 400 do 1 000 MHz ta meja ostane konstantna pri 53 dBμV/m.

6.6.2.2 Na vzorčnem EPS, ki je predstavnik svojega tipa, mora biti vrednost, izmerjena v dBμV/m, pod referenčnimi mejami.

6.7 Predpisi o odpornosti EPS proti elektromagnetnim motnjam

6.7.1 Preizkusni postopek(-ki)

Odpornost EPS, ki je predstavnik svojega tipa, proti elektromagnetnim motnjam se meri po postopku(-ih), izbranem(-ih) med navedenimi v Prilogi IX.

6.7.2 Referenčne meje odpornosti EPS

6.7.2.1 Če se preizkusi izvajajo po postopku iz Priloge IX, so referenčni nivoji preizkusa odpornosti 60 V/m za preizkušanje s trakastim valovodom 150 mm, 15 V/m za preizkušanje s trakastim valovodom 800 mm, 75 V/m za preizkušanje v TEM-celici, 60 mA za preizkušanje z vsiljenim tokom in 30 V/m za preizkušanje z anteno v brezodbojnem elektromagnetno zaslonjenem prostoru v več kot 90 % frekvenčnega pasu od 20 do 2 000 MHz, ter najmanj 50 V/m za preizkušanje s trakastim valovodom 150 mm, 12,5 V/m za preizkušanje s trakastim valovodom 800 mm, 62,5 V/m za preizkušanje v TEM-celici, 50 mA za preizkušanje z vsiljenim tokom ter 25 V/m za preizkušanje z anteno v brezodbojnem elektromagnetno zaslonjenem prostoru v celotnem frekvenčnem pasu od 20 do 2 000 MHz.

6.7.2.2 Če preizkus vzorčnega EPS-a, predstavnika svojega tipa, opravljen v skladu s Prilogo IX, ne pokaže zmanjšanja funkcij, povezanih z odpornostjo, se šteje, da omenjeni EPS ustreza zahtevam glede odpornosti.

6.8. Specifikacije, ki zadevajo odpornost na prehodne elektromagnetne motnje vzdolž vodov.

6.8.1 Preizkusna metoda

Preizkus odpornosti vzorčnega EPS-a, predstavnika svojega tipa, je treba opraviti v skladu z ISO 7637-2:DIS2002, kakor je opisano v Prilogi X, s preizkusnimi nivoji, podanimi v tabeli 1.

Tabela 1: Odpornost EPS-a

Številka testnega impulza Nivo preizkusa odpornosti Status delovanja za sisteme Če se nanaša na funkcije, povezane z odpornostjo Če se ne nanaša na funkcije, povezane z odpornostjo 1 III C D 2a III B D 2b III C D 3a/3b III A D 4 III B (za EPS-e, delujoče v vseh fazah zagona motorja) C (za ostale EPS-e) D

6.9 Specifikacije, ki zadevajo oddajanje prehodnih motenj

6.9.1 Preizkusna metoda

Preizkus oddajanja motenj vzorčnega EPS-a, predstavnika svojega tipa, je treba opraviti s postopki, skladnimi z ISO 7637-2:DIS2002, kakor je opisano v Prilogi X za nivoje, podane v tabeli 2.

Tabela 2: Najvišja dovoljena impulzna amplituda

Polariteta impulzne amplitude Najvišja dovoljena impulzna amplituda za Vozila z 12-voltnimi sistemi Vozila s 24-voltnimi sistemi Pozitivna + 75 + 150 Negativna – 100 – 450

7. SKLADNOST PROIZVODNJE

7.1 Ukrepi za zagotavljanje skladnosti proizvodnje se izvajajo skladno z določbami iz člena 10 Direktive 70/156/EGS.

7.2 Skladnost proizvodnje glede elektromagnetne združljivosti vozila ali sestavnega dela ali samostojne tehnične enote se preverja na podlagi podatkov, ki jih vsebuje(-jo) certifikat(-i) o homologaciji, opredeljen(-i) v Prilogi III A in/ali III B k tej direktivi.

7.3 Če se homologacijski organ ne strinja s proizvajalčevim postopkom presoje, se uporabljata točki 2.4.2 in 2.4.3 Priloge X k Direktivi 70/156/EGS ter točki 7.3.1 in 7.3.2 spodaj.

7.3.1 Če se preverja skladnost vozila, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, vzete iz serijske proizvodnje, se šteje, da proizvodnja ustreza zahtevam te direktive glede širokopasovnih in ozkopasovnih motenj, če izmerjeni nivoji ne presegajo referenčnih mejnih vrednosti, opredeljenih v točkah 6.2.2.1, 6.2.2.2, 6.3.2.1, 6.3.2.2, 6.3.2.4, 6.5.2.1 in 6.6.2.1 (kar pride v poštev), za več kakor 4 dB (60 %).

7.3.2 Če se preverja skladnost vozila, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, vzete iz serije, se šteje, da proizvodnja ustreza zahtevam te direktive glede odpornosti proti elektromagnetnemu sevanju, če vozilo, sestavni del ali samostojna tehnična enota v stanju, opredeljenem v Prilogi VI, točka 2, ne pokaže poslabšanja delovanja funkcij, povezanih z odpornostjo, in če je izpostavljen poljski jakosti, izraženi v V/m, ki sega do 80 % referenčnih mejnih vrednosti, določenih v točkah 6.4.2.1 in 6.7.2.1 te priloge.

7.3.3 Če se preverja skladnost vozila, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, vzete iz serije, se šteje, da proizvodnja ustreza zahtevam te direktive glede odpornosti proti prevajanim motnjam in elektromagnetnemu sevanju, če sestavni del ali samostojna tehnična enota ne kaže poslabšanja delovanja funkcij, povezanih z odpornostjo, do nivojev, podanih v točki 6.8.1, in ne presega nivojev, podanih v točki 6.9.1.

8. IZJEME

8.1 Če vozilo ali električni/elektronski sistem oziroma EPS nima elektronskega oscilatorja z delovno frekvenco, ki presega 9 kHz, se šteje, da ustreza točki 6.3.2 ali 6.6.2 Priloge I ter prilogama V in VIII.

8.2 Odpornosti proti elektromagnetnim motnjam ni treba preizkušati pri vozilih, pri katerih električni/elektronski sistemi oziroma električni/elektronski podsklopi niso vključeni v funkcije, povezane z odpornostjo. Šteje se, da taka vozila ustrezajo točki 6.4 Priloge I in Prilogi VI k tej direktivi.

8.3 Pri EPS, ki nima funkcij, povezanih z odpornostjo, ni treba preizkušati odpornosti proti elektromagnetnim motnjam. Šteje se, da tak podsklop ustreza točki 6.7 Priloge I in Prilogi IX k tej direktivi.

8.4 Elektrostatična razelektritev

Za vozila, opremljena s pnevmatikami, se šteje, da je nadgradnja električno izolirana. Značilne elektrostatične spremembe glede na zunanje okolje vozila lahko nastanejo samo pri vstopu oziroma izstopu potnika ali voznika. Ker takrat vozilo miruje, za homologacijo ni potreben preizkus elektrostatične razelektritve.

8.5 Prehodne elektromagnetne motnje

Za EPS-e, ki niso vklopljeni, nimajo stikal in ne vključujejo indukcijskih obremenitev, ni potreben preizkus prehodnih elektromagnetnih motenj. Šteje se, da ustrezajo točki 6.9 te priloge.

8.6 Prenehanje delovanja sprejemnikov v času preizkusa proti odpornosti, ko se testni signal nahaja znotraj pasovne širine sprejemnika (RF izključni pas), kot je določeno za specifične radijske storitve ali izdelke v že usklajenem EMC standardu, priporočenem v Uradnem listu Evropske unije, ne pomeni nujno tudi pomanjkljivih meril.

8.7 RF oddajniki morajo biti preizkušeni v času oddajanja. Zaželenih sevanj (ki jih oddajajo RF oddajni sistemi), znotraj potrebne pasovne širine in zunaj pasovnih sevanj, se ne upošteva za namene te direktive. Ta direktiva sicer obravnava lažna sevanja, toda njihov preizkus ni potreben, če je k oddajniku priložena Izjava o skladnosti, v skladu z Direktivo1999/5/ES, ob uporabi usklajenega standarda.

8.7.1 „Potrebna pasovna širina“: za podano vrsto motenj, širina frekvenčnega pasu, ki ravno zadostuje za prenos podatkov s hitrostjo in kakovostjo, ki veljata v posebnih razmerah (člen 1, št. 1152 Pravilnika o radiokomunikacijah).

8.7.2 „Zunajpasovna motnja“: motnja na frekvenci(-ah) neposredno zunaj potrebne pasovne širine, ki je rezultat procesa modulacije, ne vključuje pa lažnih motenj (člen 1, št. 1144 Pravilnika o radiokomunikacijah).

8.7.3 „Lažna motnja“: V vsakem procesu modulacije obstajajo neželeni signali. Zanje je v uporabi izraz „lažne motnje“. Lažne motnje so na eni ali več frekvencah, ki so zunaj potrebne pasovne širine in katerih raven se lahko zmanjša, ne da bi s tem ogrozili prenos podatkov. Med lažne motnje se štejejo harmonične motnje, parazitske motnje, intermodulacijski produkti ter produkti zamenjave frekvenc, mednje pa ne spadajo zunajpasovne (člen 1, št. 1145 Pravilnika o radiokomunikacijah).

Dodatek 1 Seznam standardov, ki jih nalaga ta direktiva 1. CISPR 12 „Značilnosti radijskih motenj pri vozilih, motornih čolnih in vozilih z motorjem s prisilnim vžigom – Mejne vrednosti in metode merjenja“, 5. izdaja, 2001. 2. CISPR 16-1 „Specifikacije za radijske motnje in aparate ter metode za merjenje odpornosti – Del 1: Radijske motnje in naprave za merjenje odpornosti“, 2. izdaja, 2002. 3. CISPR 25 „Mejne vrednosti in metode merjenja značilnosti radijskih motenj za zaščito sprejemnikov v vozilih“, 2. izdaja, 2002. 4. ISO 7637-1 „Cestna vozila – Električna motnja, ki jo povzroči prehodno sevanje ali sklopka – Del 1: Opredelitve in splošni preudarki“, 2. izdaja, 2002. 5. ISO 7637-2 „Cestna vozila – Električna motnja, ki jo povzroči prehodno sevanje ali sklopka – Del 2: Električno prehodno sevanje vzdolž napajalnih vodov samo na vozilih z nominalnim napajanjem 12 V ali 24 V“, 2. izdaja, 2004. 6. ISO-EN 17025 „Splošne zahteve za kompetence preizkusnih laboratorijev in laboratorijev za umerjanje“, 1. izdaja, 1999. 7. ISO 11451 „Cestna vozila – Električne motnje, ki jih povzroča ozkopasovno elektromagnetno sevanje – Metode preizkušanja vozil“ Del 1: Splošne opredelitve (ISO DIS 11451-1:2003) Del 2: Viri sevanja zunaj vozila (FDIS 11451-2:2004) Del 4: Vsiljeni tok (BCI) (ISO 11451-4: 1. izdaja, 1995) 8. ISO 11452 „Cestna vozila – Električne motnje, ki jih povzroča ozkopasovno elektromagnetno sevanje – Metode preizkušanja sestavnih delov“ Del 1: Splošne opredelitve (ISO DIS 11452-1:2003) Del 2: Brezodbojna elektromagnetno zaslonjena celica (ISO DIS 11452-2:2003) Del 3: TEM-celica (celica s prečnim elektromagnetnim poljem) (ISO 11452-3: 3. izdaja, 2001) Del 4: Vsiljeni tok (BCI) (ISO DIS 11452-4:2003) Del 5: Trakasti valovod (ISO 11452-5: 2. izdaja, 2002) 9. ITU Pravilnik o radiokomunikacijah, izdaja 2001.

Dodatek 2 Referenčne meje za širokopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila Ločenost antene in vozila: 10 m Mejna vrednost E (dBμV/m) pri frekvenci F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 32 E = 32 + 15,13 log (F/75) E = 43

Dodatek 3 Referenčne meje za širokopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila Ločenost antene in vozila: 3 m Mejna vrednost E (dBμV/m) pri frekvenci F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 42 E = 42 + 15,13 log (F/75) E = 53

Dodatek 4 Referenčne meje za ozkopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila Ločenost antene in vozila: 10 m Mejna vrednost E (dBμV/m) pri frekvenci F (MHz) 30-75 MHz 75-400 MHz 400-1 000 MHz E = 22 E = 22 + 15,13 log (F/75) E = 33

Dodatek 5 Referenčne meje za ozkopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzročajo vozila Ločenost antene in vozila: 3 m Mejna vrednost E (dBμV/m) pri frekvenci F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 32 E = 32 + 15,13 log (F/75) E = 43

Dodatek 6 Električni/elektronski podsklop Referenčne meje za širokopasovne elektromagnetne motnje, ki jih povzroča električni/elektronski podsklop Mejna vrednost E (dBμV/m) pri frekvenci F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 62 – 25,13 log (F/30) E = 52 + 15,13 log (F/75) E = 63

Dodatek 7 Električni/elektronski podsklop Referenčne meje za ozkopasovne elektromagnetne motnje Mejna vrednost E (dBμV/m) pri frekvenci F (MHz) 30–75 MHz 75–400 MHz 400–1 000 MHz E = 52 – 25,13 log (F/30) E = 42 + 15,13 log (F/75) E = 53