SL Uradni list Evropske unije L 151/9

SKLEP št. 534/2014/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 15. maja 2014

o zagotavljanju makrofinančne pomoči Republiki Tuniziji

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 212 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (1),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Odnosi med Evropsko unijo in Republiko Tunizijo (v nadaljnjem besedilu: Tunizija) se razvijajo v okviru evropske sosedske politike (ESP). Evro-mediteranski pridružitveni sporazum med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Tunizijo na drugi strani (2) (v nadaljnjem besedilu: pridružitveni sporazum EU-Tunizija) je začel veljati 1. marca 1998. V skladu s pridružitvenim sporazumom EU-Tunizija je Tunizija leta 2008 dokončno odpravila tarife za industrijske proizvode in tako postala prva južno-sredozemska država, ki je z Unijo sklenila sporazum o prosti trgovini. Dvostranski politični dialog in gospodarsko sodelovanje se še naprej razvijata v okviru akcijskih načrtov ESP, od katerih najnovejši, o katerem poteka razprava, zajema obdobje 2013–2017.

(2) Na tunizijsko gospodarstvo so močno vplivali domači dogodki, povezani z dogodki v južnem Sredozemlju od konca leta 2010, znani kot „arabska pomlad“, in nemiri v regiji, ki so sledili, zlasti v sosednji Libiji. Ti dogodki in slabe gospodarske razmere na svetovni ravni, zlasti recesija v euroobmočju, ki je glavni trgovski in finančni partner Tunizije, izrazito negativno vplivajo na tunizijsko gospodarstvo; rast se upočasnjuje, nastajajo pa tudi velike vrzeli v zunanjem in proračunskem financiranju.

(3) Potem ko je bil predsednik Ben Ali 14. januarja 2011 prisiljen zapustiti državo, je Tunizija 23. oktobra 2011 izvedla prve svobodne in demokratične volitve. Od takrat deluje nacionalna ustavodajna skupščina in čeprav politična tranzicija ni bila brez težav, si glavni politični akterji skupaj prizadevajo za nadaljnje reforme za vzpostavitev povsem demokratičnega sistema.

(4) Ustava, ki jo je sprejela Nacionalna ustavodajna skupščina Tunizije, vsebuje določen napredek na področju osebnih pravic in svoboščin ter enakosti spolov, ki Tunizijo usmerja na pot k demokraciji in pravni državi.

(5) Unija je od začetka arabske pomladi ob različnih priložnostih poudarila svojo zavezanost podpiranju Tunizije pri njenem procesu gospodarskih in političnih reform. Ta zavezanost je bila ponovno potrjena novembra 2012 v sklepih seje pridružitvenega sveta med Unijo in Tunizijo. Politična in gospodarska podpora Unije tunizijskemu reformnemu procesu je skladna s politiko Unije do regije južnega Sredozemlja, kakor je določena v okviru ESP.

(6) V skladu s skupno izjavo Evropskega parlamenta in Sveta, sprejeto skupaj s Sklepom št. 778/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3), bi morala biti makrofinančna pomoč Unije izreden finančni instrument nevezane in nenamenske plačilnobilančne pomoči, namenjene ponovni vzpostavitvi vzdržnega stanja upravičenke na področju zunanjega financiranja in podpori pri izvajanju programa politik, ki vsebuje odločne prilagoditvene ukrepe in strukturne reforme, katerih cilj je, zlasti v programskem obdobju, izboljšati plačilnobilančno stanje ter okrepiti izvajanje zadevnih sporazumov in programov z Unijo.

(7) Aprila 2013 so se tunizijski organi in Mednarodni denarni sklad (MDS) dogovorili o nepreventivnem triletnem aranžmaju „stand-by“ (v nadaljnjem besedilu: program MDS) v višini 1 146 milijonov SDR (posebne pravice črpanja) v podporo Tuniziji za program gospodarskih prilagoditev in reform. Cilji programa MDS so skladni z namenom makrofinančne pomoči Unije, tj. odpravo kratkoročnih težav s plačilno bilanco, izvajanje odločnih prilagoditvenih ukrepov pa je skladno s ciljem makrofinančne pomoči Unije.

(8) Unija je dala na voljo 290 milijonov EUR v obliki nepovratnih sredstev za obdobje 2011–2013 na podlagi svojega rednega programa sodelovanja v podporo Tuniziji za program gospodarskih in političnih reform. Poleg tega je bilo Tuniziji za obdobje 2011–2013 dodeljenih 155 milijonov EUR v okviru programa za podporo partnerstvu, reformam in vključujoči rasti (SPRING).

(9) Tunizija je avgusta 2013 zaradi slabšanja gospodarskih razmer in obetov zaprosila za makrofinančno pomoč Unije.

(10) Ker je Tunizija država, ki jo zajema ESP, bi jo bilo treba šteti za upravičenko do makrofinančne pomoči Unije.

(11) Ker je v plačilni bilanci Tunizije še vedno znatna preostala vrzel v zunanjem financiranju, ki presega sredstva, ki jih zagotavljajo MDS in druge večstranske institucije, ter čeprav Tunizija izvaja odločne programe gospodarske stabilizacije in reform, je makrofinančna pomoč Unije Tuniziji (v nadaljnjem besedilu: makrofinančna pomoč Unije) v trenutnih izrednih okoliščinah ustrezen odziv na prošnjo Tunizije za podporo gospodarski stabilizaciji v povezavi s programom MDS. Program makrofinančne pomoči Unije bi z dopolnjevanjem sredstev iz finančnega aranžmaja MDS podpiral gospodarsko stabilizacijo in program strukturnih reform Tunizije.

(12) Makrofinančna pomoč Unije bi morala biti namenjena podpori ponovne vzpostavitve vzdržnega stanja v zunanjem financiranju Tunizije, kar bi podprlo njen gospodarski in socialni razvoj.

(13) Določitev zneska makrofinančne pomoči Unije temelji na celoviti kvantitativni oceni preostalih potreb Tunizije po zunanjem financiranju in upošteva zmožnost države, da se financira z lastnimi sredstvi, zlasti mednarodnimi rezervami, ki so ji na voljo. Makrofinančna pomoč Unije bi morala dopolnjevati programe in sredstva, ki jih zagotavljata MDS in Svetovna banka. Pri določanju zneska pomoči se upoštevajo tudi pričakovani finančni prispevki večstranskih donatorjev, potreba po zagotavljanju pravične porazdelitve bremena med Unijo in drugimi donatorji, drugi instrumenti Unije za zunanje financiranje, ki se v Tuniziji že uporabljajo, in dodana vrednost splošnega ukrepanja Unije.

(14) Komisija bi morala zagotoviti pravno in vsebinsko skladnost makrofinančne pomoči Unije s ključnimi načeli, cilji in ukrepi, sprejetimi na različnih področjih zunanjega delovanja, ter drugimi ustreznimi politikami Unije.

(15) Makrofinančna pomoč Unije bi morala podpirati zunanjo politiko Unije do Tunizije. Službe Komisije in Evropska služba za zunanje delovanje bi morale v celotnem obdobju zagotavljanja makrofinančne pomoči tesno sodelovati, da bi usklajevale zunanjo politiko Unije in zagotavljale njeno doslednost.

(16) Makrofinančna pomoč Unije bi morala podpirati zavezanost Tunizije vrednotam, ki jih deli z Unijo, vključno z demokracijo, pravno državo, dobrim upravljanjem, spoštovanjem človekovih pravic, trajnostnim razvojem in zmanjševanjem revščine, pa tudi njeno zavezanost načelom odprte in pravične trgovine, ki temelji na pravilih.

(17) Predpogoj za dodelitev makrofinančne pomoči Unije bi moral biti, da Tunizija spoštuje učinkovite demokratične mehanizme, vključno z večstrankarskim parlamentarnim sistemom in pravno državo, ter zagotavlja spoštovanje človekovih pravic. Poleg tega bi morala biti posebna cilja makrofinančne pomoči Unije povečanje učinkovitosti, preglednosti in odgovornosti sistemov za upravljanje javnih financ v Tuniziji ter spodbujanje strukturnih reform, katerih cilj je podpiranje trajnostne in vključujoče rasti, ustvarjanja novih delovnih mest in fiskalne konsolidacije. Komisija bi morala redno spremljati izpolnjevanje predpogoja in uresničevanje navedenih ciljev.

(18) Da bi zagotovili učinkovito zaščito finančnih interesov Unije, povezanih z makrofinančno pomočjo Unije, bi morala Tunizija sprejeti ustrezne ukrepe v zvezi s preprečevanjem goljufij, korupcije in drugih nepravilnosti, povezanih s pomočjo, ter bojem proti tem pojavom. Poleg tega bi bilo treba sprejeti določbe, na podlagi katerih bi Komisija izvajala preglede, Računsko sodišče pa revizije.

(19) Sprostitev makrofinančne pomoči Unije ne posega v pristojnosti Evropskega parlamenta in Sveta.

(20) Zagotovljeni zneski, potrebni za makrofinančno pomoč Unije, bi morali biti skladni z odobrenimi proračunskimi sredstvi iz večletnega finančnega okvira.

(21) Makrofinančno pomoč Unije bi morala upravljati Komisija. Da bi zagotovili, da lahko Evropski parlament in Svet spremljata izvajanje tega sklepa, bi ju morala Komisija redno obveščati o razvoju dogodkov v zvezi s pomočjo in jima posredovati zadevne dokumente.

(22) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja tega sklepa bi bilo treba Komisiji podeliti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (4).

(23) Za makrofinančno pomoč Unije bi morali veljati pogoji gospodarske politike, ki se določijo v memorandumu o soglasju. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja in zaradi učinkovitosti bi bilo treba Komisijo pooblastiti za pogajanja o teh pogojih s tunizijskimi organi pod nadzorom odbora predstavnikov držav članic v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011. V skladu z navedeno uredbo bi se praviloma moral uporabljati svetovalni postopek, razen v primerih, ki so določeni v navedeni uredbi. Ob upoštevanju morebitnega pomembnega učinka pomoči, višje od 90 milijonov EUR, je ustrezno, da se za operacije, ki ta prag presegajo, uporablja postopek pregleda. Ob upoštevanju zneska makrofinančne pomoči Unije Tuniziji bi se moral za sprejetje memoranduma o soglasju in za kakršno koli zmanjšanje oziroma začasno ali trajno ukinitev pomoči uporabljati postopek pregleda –

SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

1. Unija da Tuniziji na voljo makrofinančno pomoč (v nadaljnjem besedilu: makrofinančna pomoč Unije) v višini največ 300 milijonov EUR, da bi podprla gospodarsko stabilizacijo in reforme v Tuniziji. Pomoč prispeva k pokritju plačilnobilančne potrebe Tunizije, kot so opredeljene v programu MDS.

2. Celotni znesek makrofinančne pomoči Unije se Tuniziji zagotovi v obliki posojil. Na Komisijo se prenese pooblastilo, da si v imenu Unije izposodi potrebna sredstva na kapitalskih trgih ali od finančnih institucij, da bi jih nato posodila Tuniziji. Rok zapadlosti posojil ne sme presegati 15 let.

3. Sprostitev makrofinančne pomoči Unije upravlja Komisija v skladu s sporazumi ali dogovori med MDS in Tunizijo, ključnimi načeli in cilji gospodarskih reform, opredeljenimi v pridružitvenem sporazumu EU-Tunizija ter akcijskem načrtu EU-Tunizija za obdobje 2013–2017, ki je bil dogovorjen v okviru ESP. Komisija Evropski parlament in Svet redno obvešča o dogajanjih v zvezi z makrofinančno pomočjo Unije, tudi na področju izplačil, in jima pravočasno predloži zadevne dokumente.

4. Makrofinančna pomoč Unije se da na voljo za obdobje dveh let in pol od prvega dne po začetku veljavnosti memoranduma o soglasju iz člena 3(1) tega sklepa.

5. Če se finančne potrebe Tunizije v obdobju izplačevanja makrofinančne pomoči Unije glede na začetne napovedi znatno zmanjšajo, Komisija v skladu s postopkom pregleda iz člena 7(2) zmanjša znesek pomoči oziroma pomoč začasno ali trajno ukine.

Člen 2

Predpogoj za dodelitev makrofinančne pomoči Unije je, da Tunizija spoštuje učinkovite demokratične mehanizme, vključno z večstrankarskim parlamentarnim sistemom in pravno državo, ter zagotavlja spoštovanje človekovih pravic.

Komisija spremlja izpolnjevanje tega predpogoja skozi celotno obdobje izvajanja makrofinančne pomoči Unije.

Ta člen se uporablja v skladu s Sklepom Sveta 2010/427/EU (5).

Člen 3

1. Komisija se v skladu s postopkom pregleda iz člena 7(2) s tunizijskimi organi dogovori o jasno določenih pogojih gospodarske politike in finančnih pogojih, osredotočenih na strukturne reforme in zdrave javne finance, ki naj veljajo za makrofinančno pomoč Unije in se določijo v memorandumu o soglasju, ki vključuje časovni okvir za izpolnjevanje teh pogojev. Pogoji gospodarske politike in finančni pogoji, določeni v memorandumu o soglasju, so skladni s sporazumi oziroma dogovori iz člena 1(3), vključno s programi makroekonomske prilagoditve in strukturnih reform, ki jih izvaja Tunizija ob podpori MDS.

2. Namen teh pogojev je zlasti krepitev učinkovitosti, preglednosti in odgovornosti sistemov za upravljanje javnih financ v Tuniziji, vključno za uporabo makrofinančne pomoči Unije. Pri oblikovanju ukrepov politike se ustrezno upoštevajo tudi napredek v zvezi z vzajemnim odpiranjem trgov, razvoj pravične trgovine, ki temelji na pravilih, in druge prednostne naloge v okviru zunanje politike Unije. Komisija redno spremlja napredek pri doseganju teh ciljev.

3. Podrobni finančni pogoji makrofinančne pomoči Unije se določijo v sporazumu o posojilu, o katerem se dogovorijo Komisija in tunizijski organi.

4. Komisija redno preverja, ali so pogoji iz člena 4(3) še vedno izpolnjeni, med drugim tudi, ali so gospodarske politike Tunizije skladne s cilji makrofinančne pomoči Unije. Pri tem tesno sodeluje z MDS in Svetovno banko ter po potrebi z Evropskim parlamentom in Svetom.

Člen 4

1. V skladu s pogoji iz odstavka 3 da Komisija makrofinančno pomoč Unije na voljo v treh posojilnih obrokih. Višina posameznega obroka se določi v memorandumu o soglasju.

2. Zneski makrofinančne pomoči Unije se po potrebi oblikujejo v skladu z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 (6).

3. Komisija o sprostitvi obrokov odloči na podlagi izpolnjevanja vseh naslednjih pogojev:

(a) predpogoja iz člena 2;

(b) stalnega niza zadovoljivih dosežkov pri izvajanju programa politik, ki vsebuje odločne prilagoditvene ukrepe in ukrepe strukturnih reform, podprte z nepreventivnim kreditnim aranžmajem z MDS, ter

(c) izvajanja pogojev gospodarske politike in finančnih pogojev, dogovorjenih v memorandumu o soglasju, v določenem časovnem okviru.

Drugi obrok se ne izplača prej kot v treh mesecih po sprostitvi prvega obroka. Tretji obrok se ne izplača prej kot v treh mesecih po sprostitvi drugega obroka.

4. Če pogoji iz odstavka 3 niso izpolnjeni, Komisija začasno ali trajno ukine izplačilo makrofinančne pomoči Unije. V teh primerih Evropski parlament in Svet obvesti o razlogih za začasno ali trajno ukinitev.

5. Makrofinančna pomoč Unije se izplača centralni banki Tunizije. V skladu z določbami, ki se sprejmejo v memorandumu o soglasju, vključno s potrditvijo preostalih potreb po proračunskem financiranju, se lahko sredstva Unije prenesejo na tunizijsko ministrstvo za finance kot končnega upravičenca.

Člen 5

1. Najemanje in dajanje posojil v povezavi z makrofinančno pomočjo Unije se izvedeta v eurih z istim datumom valute, Unije pa ne vključujeta v spremembe rokov zapadlosti in je ne izpostavljata tečajnemu ali obrestnemu tveganju ali kakršnemu koli drugemu poslovnemu tveganju.

2. Kadar okoliščine to dopuščajo in če Tunizija za to zaprosi, lahko Komisija sprejme potrebne ukrepe, da zagotovi vključitev klavzule o predčasnem poplačilu v posojilne pogoje in podobne klavzule v pogoje za najemanje posojil.

3. Kadar okoliščine dopuščajo izboljšanje obrestne mere posojila in če Tunizija za to zaprosi, se Komisija lahko odloči, da bo refinancirala vsa prvotno najeta posojila ali njihov del ali prestrukturirala ustrezne finančne pogoje. Refinanciranje ali prestrukturiranje se izvede v skladu z odstavkoma 1 in 4 ter ne podaljša roka zapadlosti zadevnega posojila in ne poveča zneska neodplačanega kapitala na dan refinanciranja ali prestrukturiranja.

4. Vse stroške, ki jih ima Unija z najemanjem in dajanjem posojil v skladu s tem sklepom, krije Tunizija.

5. Komisija Evropski parlament in Svet obvešča o dogajanjih v zvezi z dejavnostmi iz odstavkov 2 in 3.

Člen 6

1. Makrofinančna pomoč Unije se izvaja v skladu z Uredbo (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (7) ter Delegirano uredbo Komisije (EU) št. 1268/2012 (8).

2. Makrofinančna pomoč Unije se izvaja v okviru neposrednega upravljanja.

3. Memorandum o soglasju in sporazum o posojilu, ki se skleneta s tunizijskimi organi, vsebujeta določbe o:

(a) zagotovitvi, da Tunizija redno preverja, ali se finančna sredstva iz splošnega proračuna Unije uporabljajo pravilno, sprejme ustrezne ukrepe za preprečevanje nepravilnosti in goljufij ter po potrebi vloži pravna sredstva za izterjavo nepravilno porabljenih sredstev, dodeljenih v skladu s tem sklepom;

(b) zagotovitvi zaščite finančnih interesov Unije, zlasti določitvi posebnih ukrepov za preprečevanje goljufij, korupcije in drugih nepravilnosti v zvezi z makrofinančno pomočjo Unije ter za boj proti tem pojavom, v skladu z Uredbo Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 (9), Uredbo Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 (10) ter Uredbo (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (11);

(c) izrecni pooblastitvi Komisije, vključno z Evropskim uradom za boj proti goljufijam, ali njenih predstavnikov, da izvajajo preglede, med drugim preglede in inšpekcije na kraju samem;

(d) izrecni pooblastitvi Komisije in Računskega sodišča, da izvajata revizije v obdobju, ko je makrofinančna pomoč Unije na voljo, in po njem, vključno z revizijami dokumentov in revizijami na kraju samem, kot so operativne ocene, in

(e) zagotovitvi, da je Unija upravičena do predčasnega poplačila posojila, če se ugotovi, da je Tunizija v zvezi z upravljanjem makrofinančne pomoči Unije vpletena v kakršno koli goljufijo, korupcijo ali katero koli drugo nezakonito dejavnost, ki škodi finančnim interesom Unije.

4. Med izvajanjem makrofinančne pomoči Unije Komisija z operativnimi ocenami spremlja ustreznost finančnih ureditev, upravnih postopkov ter mehanizmov notranje in zunanje kontrole Tunizije, ki so relevantni za tako pomoč.

Člen 7

1. Komisiji pomaga odbor. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.

Člen 8

1. Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu vsako leto do 30. junija predloži poročilo o izvajanju tega sklepa v predhodnem letu, skupaj z oceno tega izvajanja. V tem poročilu:

(a) oceni napredek, dosežen pri izvajanju makrofinančne pomoči Unije;

(b) oceni gospodarske razmere v Tuniziji in njene obete za prihodnost ter napredek, dosežen pri izvajanju strateških ukrepov iz člena 3(1);

(c) navede povezavo med pogoji ekonomske politike, določenimi v memorandumu o soglasju, tekočo gospodarsko in fiskalno uspešnostjo Tunizije ter odločitvami Komisije o izplačilu obrokov makrofinančne pomoči Unije.

2. Komisija najpozneje dve leti po izteku obdobja razpoložljivosti iz člena 1(4) Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o naknadnem vrednotenju, v katerem oceni rezultate in učinkovitost zaključenih ukrepov makrofinančne pomoči Unije ter navede, v kolikšni meri so prispevali k ciljem pomoči.

Člen 9

Ta sklep začne veljati tretji dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

V Bruslju, 15. maja 2014 Za Evropski parlament Predsednik M. SCHULZ Za Svet Predsednik D. KOURKOULAS

(1) Stališče Evropskega parlamenta z dne 16. aprila 2014 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in odločitev Sveta z dne 6. maja 2014.

(2) Evro-mediteranski sporazum o pridružitvi med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani in Republiko Tunizijo na drugi strani (UL L 97, 30.3.1998, str. 2).

(3) Sklep št. 778/2013/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. avgusta 2013 o zagotavljanju nadaljnje makrofinančne pomoči Gruziji (UL L 218, 14.8.2013, str. 15).

(4) Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL L 55, 28.2.2011, str. 13).

(5) Sklep Sveta 2010/427/EU z dne 26. julija 2010 o organizaciji in delovanju Evropske službe za zunanje delovanje (UL L 201, 3.8.2010, str. 30).

(6) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 480/2009 z dne 25. maja 2009 o ustanovitvi Jamstvenega sklada za zunanje ukrepe (UL L 145, 10.6.2009, str. 10).

(7) Uredba (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije, in razveljavitvi Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1605/2002 (UL L 298, 26.10.2012, str. 1).

(8) Delegirana uredba Komisije (EU) št. 1268/2012 z dne 29. oktobra 2012 o pravilih uporabe Uredbe (EU, Euratom) št. 966/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o finančnih pravilih, ki se uporabljajo za splošni proračun Unije (UL L 362, 31.12.2012, str. 1).

(9) Uredba Sveta (ES, Euratom) št. 2988/95 z dne 18. decembra 1995 o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti (UL L 312, 23.12.1995, str. 1).

(10) Uredba Sveta (Euratom, ES) št. 2185/96 z dne 11. novembra 1996 o pregledih in inšpekcijah na kraju samem, ki jih opravlja Komisija za zaščito finančnih interesov Evropskih skupnosti pred goljufijami in drugimi nepravilnostmi (UL L 292, 15.11.1996, str. 2).

(11) Uredba (EU, Euratom) št. 883/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. septembra 2013 o preiskavah, ki jih izvaja Evropski urad za boj proti goljufijam (OLAF), ter razveljavitvi Uredbe (ES) št. 1073/1999 Evropskega parlamenta in Sveta in Uredbe Sveta (Euratom) št. 1074/1999 (UL L 248, 18.9.2013, str. 1).