1.

Za iztovarjanja: (a) Države članice, na ozemlju katerih se opravlja prva prodaja, morajo zagotoviti, da biološko vzorčenje poteka po standardih, opredeljenih v tem programu Skupnosti. Če je treba, države članice sodelujejo z organi tretjih držav, ki niso v EU, pri vzpostavitvi biološkega vzorčenja iztovarjanj, ki so jih izvedla plovila, ki plovejo pod zastavo tretjih držav. (b) Pri vzorčenju je treba upoštevati samo pomembnejše ribolovne dejavnosti. Da bi ugotovili, katere ribolovne dejavnosti je treba vzorčiti, mora država članica, ki uporablja kot referenco povprečne vrednosti dveh prejšnjih let, na ravni 6 matrike iz Dodatka IV (1–5) na nacionalni ravni uporabiti naslednji sistem za razvrščanje in: — vrstice z ribolovnimi dejavnostmi se najprej razvrstijo na podlagi njihovega deleža v skupnem komercialnem iztovarjanju. Deleži se nato seštevajo, pri čemer se začne z največjim, dokler ni dosežena mejna vrednost 90 %. Za vzorčenje se izberejo vse ribolovne dejavnosti iz prvih 90 %, — postopek se nato ponovi glede na skupno vrednost komercialnih iztovarjanj in ponovi tretjič glede na skupni napor v dnevih na morju. Izboru se dodajo ribolovne dejavnosti iz prvih 90 %, ki niso bili vključeni med prejšnjih prvih 90 %, — STECF lahko k izbranim ribolovnim dejavnostim doda tiste, ki niso bile izbrane na podlagi sistema razvrščanja, a so posebno pomembne za upravljanje. (c) Vzorčna enota je ribolovno potovanje, število ribolovnih potovanj, ki se vzorčijo, zagotavlja zadostno pokritje ribolovnih dejavnosti. (d) Upoštevajo se ravni natančnosti in sistemi razvrščanja, ki veljajo na posameznih ravneh vzorčenja, kar pomeni, da se za podatke, ki se zbirajo z nacionalnimi programi, uporabljajo ravni natančnosti, ki veljajo za nacionalne ribolovne dejavnosti, za podatke, ki se zbirajo z regionalnimi programi vzorčenja, pa ravni natančnosti, ki veljajo za regionalne ribolovne dejavnosti. (e) Intenzivnost vzorčenja mora biti sorazmerna z relativnim naporom in spremenljivostjo pri ulovu zadevne ribolovne dejavnosti. Vzorčenih ribolovnih potovanj nikoli ne sme biti manj kot eno na mesec med ribolovno sezono pri ribolovnih potovanjih, ki so krajša od dveh tednov, in eno ribolovno potovanje na četrtletje pri drugih potovanjih. (f) Pri vzorčenju ribolovnega potovanja se vrste vzorčijo sočasno, kot sledi: Vsaka vrsta v regiji se, kot je opredeljeno v Dodatku II, razvrsti v skupine po naslednjih pravilih: — skupina 1: vrste, ki se upravljajo mednarodno, vključno z vrstami, ki so vključene v načrte upravljanja EU, načrte obnovitve EU, dolgoročne večletne načrte EU ali akcijske načrte EU za ohranjevanje in upravljanje na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 (3), — skupina 2: druge vrste, za katere veljajo mednarodni predpisi, in večje vrste prilova, za katere ne veljajo mednarodni predpisi, — skupina 3: vse druge vrste prilova (ribe in lupinarji). Seznam vrst skupine 3 se določi na regionalni ravni na ustreznem regionalnem usklajevalnem sestanku in v dogovoru s STECF. (g) Razvrščanje vrst v skupino 1 in 2 je določeno v Dodatku VII. Program vzorčenja se izbere glede na raznolikost vzorčenih vrst in operativne pogoje, pod katerimi poteka vzorčenje. Načrt vzorčenja na ribolovno dejavnost mora upoštevati tako periodičnost vzorčenja in program vzorčenja, ki se bo uporabil. Možni programi vzorčenja, ki so opisani v naslednji tabeli, obsegajo: — Program 1: podrobno vzorčenje vseh vrst. — Program 2: v vsakem časovnem razredu se vzorčenje razdeli v dva dela. En del vzorčenja (x %) upošteva vzorčenje vseh vrst na kopnem, medtem ko drugi del vzorčenja (100 % – x %) upošteva samo vzorčenje vseh vrst skupine 1. — Program 3: v vsakem časovnem razredu se vzorčenje razdeli v dva dela. En del vzorčenja (x %) upošteva vzorčenje vseh vrst skupine 1 in skupine 2 na kopnem, medtem ko drugi del vzorčenja (100 % – x %) upošteva samo vzorčenje vrst skupine 1. V tem programu morajo biti vrste skupine 3 vzorčene na morju. Tabela 1 Povzetek programov, ki se uporabijo za sočasno vzorčenje Program vzorčenja Pogostost Skupina 1 Skupina 2 Skupina 3 Program 1 vsako vzorčenje Program 2 x % vzorčenj (100 – x) % vzorčenj Program 3 x % vzorčenj vzorčenje na morju (100 – x) % vzorčenj (h) Za vsak dani vzorec se izpolni tabela za program vzorčenja (Tabela 1) in se navedejo podatki o popolnosti vzorčenja: Pri vzorčenju vrste mora število izmerjenih posameznih rib zagotoviti kakovost in točnost pogostosti dolžine, ki je rezultat meritev. Število dolžinskih razredov posameznega vzorca se lahko oceni na podlagi približnega obsega dolžin vzorca, in na podlagi tega mora biti število izmerjenih rib kot prvi približek med trikratnikom in petkratnikom števila dolžinskih razredov, če ni statistične optimizacije načrta vzorčenja. (i) Drugi postopki vzorčenja se lahko uporabijo pod pogojem, da obstaja znanstveni dokaz, da bodo ti postopki dosegli iste cilje kot tisti iz točke 3(1)(g). (j) Za vsako vzorčeno ribolovno dejavnost mora država članica STECF na podlagi nacionalnih programov predložiti povzetek protokolov vzorčenja.