DIREKTIVA SVETA

z dne 27. novembra 1984

o medsebojnih obveznostih zavarovalnic kreditnih izvoznih poslov držav članic, ki delujejo v imenu države ali z njeno podporo, ali javnih služb, ki delujejo namesto takšnih organizacij, pri skupnih garancijah za pogodbo z eno ali več podpogodbami v eni ali več državah članicah Evropskih skupnosti

(84/568/EGS)

SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti, zlasti členov 100 in 113 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ker zavarovanje in financiranje izvoza vplivata na mednarodne trgovinske tokove in kot takšna pomenita močna instrumenta trgovinske politike;

ker vse večja soodvisnost ekonomij držav članic povzroča naraščanje izvoznih poslov, ki jih skupaj opravlja več podjetij v različnih državah članicah;

ker je takšno sodelovanje pomemben ali celo odločilen dejavnik konkurenčnosti izvoza Skupnosti na trge tretjih držav;

ker bi se zato moralo takšno sodelovanje vzpodbujati, zlasti na področju sklepanja podpogodb;

ker lahko razlike med izvozno garancijo in sistemi financiranja, ki trenutno veljajo v državah članicah, povzročijo težave pri izvajanju takšnih izvoznih poslov;

ker je skupno zavarovanje oblika sodelovanja med kreditnimi zavarovalnicami raznih držav članic, ki podjetjem v teh državah članicah omogoča sodelovanje v izvoznih poslih;

ker je zato pomembno, da se nemoteno delovanje te oblike sodelovanja med zavarovalnicami kreditnih poslov zagotovi in še poveča;

ker nazadnje sistemi za dajanje garancij in financiranje, ki veljajo v državah članicah, neposredno vplivajo na delovanje skupnega trga in bi bilo koristno to obliko sodelovanja uporabiti tudi na področju trgovine v Skupnosti; ker za izvajanje sedanje direktive niso potrebne spremembe zakonskih določb držav članic in zato posvetovanje z Evropskim parlamentom ni obvezno,

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

1. Države članice zagotovijo, da njihove zavarovalnice kreditnih izvoznih poslov, ki delujejo v imenu države ali z njeno podporo, ali javne službe, ki delujejo namesto takšnih organizacij, glede medsebojnih obveznosti izpolnjujejo določbe vzorčnega sporazuma, ki je priložen k tej direktivi, če se odločajo o tem, da bodo skupaj z organizacijo ali javno službo druge države članice dale garancije za pogodbo z eno ali več podpogodb v eni ali več državah članicah.

2. Določbe v Prilogi ne preprečujejo, da organizacije ali službe, navedene v odstavku 1, ne bi sprejele dodatnih določb, ki ne vplivajo na obseg določb iz Priloge k tej direktivi, če te določbe uporabijo za določen posel.

Člen 2

Komisija dve leti po uveljavitvi te direktive predloži poročilo o izkušnjah v zvezi z uporabo določb iz Priloge k tej direktivi.

Komisija lahko kadarkoli predloži predloge za spremembo teh določb.

Člen 3

Države članice predvidijo ukrepe, ki so potrebni za zagotovitev skladnosti z določbami iz Priloge, v šestih mesecih od obvestila1 o tej direktivi.

O teh ukrepih obvestijo Komisijo.

Člen 4

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Bruslju, 27. novembra 1984

Za Svet

Predsednik

P. BARRY

PRILOGA

VZORČNI SPORAZUM

Člen 1

Obseg

Predmet tega sporazuma je ureditev medsebojnih obveznosti zavarovalnic kreditnih izvoznih poslov Evropske gospodarske skupnosti v primerih, ko:

- podjetje (v nadaljnjem besedilu "glavni dobavitelj") enemu ali več podpogodbenikom (v nadaljnjem besedilu "podpogodbeniki") ene ali več držav članic Evropske gospodarske skupnosti odda izvozno pogodbo, v kateri je glavni dobavitelj edini nosilec in ki jo je sklenil s podjetjem (v nadaljnjem besedilu "kupec") v:

- državi, ki ne pripada Evropski gospodarski skupnosti,

- državi članici Evropske gospodarske skupnosti, ki ni država članica, iz katere sta (so) glavni dobavitelj in podpogodbenik(-i);

- se je glavni dobavitelj zavezal, da bo podpogodbeniku(-om) oddal del zneskov, ki jih bo kupec plačal glavnemu dobavitelju, kateremu(-rim) pripada, in da bo izpolnil vse formalnosti, potrebne za prenos tega dela plačil, ki jih bo kupec izvršil, do katerega bo(-do) podpogodbenik(-i) upravičen(-i);

- med podpogodbenikom(-ki) in kupcem ni pravnih vezi;

- sta zavarovalnica kreditnih poslov glavnega dobavitelja (v nadaljnjem besedilu "glavna zavarovalnica") in zavarovalnica(-e) kreditnih poslov podpogodbenika(-ov) (v nadaljnjem besedilu "skupna(-e) zavarovalnica(-e)") pripravljeni vsaka pod običajnimi pogoji svoje politike za delež posla, izvršenega v njihovi(-ih) državi(-ah), dati garancijo za tveganja, ki jih določijo v vsakem posameznem sporazumu.

Za sporazum, ki ga navedene zavarovalnice kreditnih izvoznih poslov v vsakem posameznem primeru sklenejo za izdajo skupnih garancij glavnemu dobavitelju ali enemu ali več podpogodbenikom, veljajo naslednji členi.

Člen 2

Obveznosti glavne zavarovalnice

Glavna zavarovalnica, ki je edini upravljalec tveganja, vključno z oddanim delom, se zavezuje:

(a) da bo glavnemu podpogodbeniku samo za njegov del pogodbe dala garancijo za tveganja, ki jih določi v vsakem posameznem sporazumu;

(b) da ne bo sprejela nobenih sprememb nobenega izmed pogojev izpolnjevanja pogodbe (znesek, dobava, plačilo itd.) ali sprememb pogodbe med glavnim dobaviteljem in podpogodbenikom(-ki) za izpolnitev pogodbe, razen če se bo za to dogovorila s skupno(-imi) zavarovalnico(-ami);

(c) da ne bo zavračala odgovornosti po določbah police, izdane glavnemu dobavitelju, zaradi kakršnega koli neizpolnjevanja glavnega dobavitelja, ne da bi o tem obvestila skupno(-e) zavarovalnico(-e);

(d) da ne bo izjavila, da je polica zapadla, ne da bi o tem obvestila skupno(-e) zavarovalnico(-e);

(e) da bo skupno(-e) zavarovalnico(-e) obvestila o kakršnem koli dejstvu, s katerim bi se seznanila in ki bi lahko spremenilo naravo ali obseg tveganja ali povzročilo izgubo;

(f) da se bo ob izgubi ali grožnji izgube s skupno(-imi) zavarovalnico(-ami) posvetovala o tem, kako naj bi ukrepali; odločitve o potrditvi izgube se, če je to mogoče, sprejmejo soglasno, višina odškodnine in način plačila pa se določita v skladu z določbami vsake police;

(g) da bo ob izgubi ukrenila vse potrebno ali od glavnega dobavitelja zahtevala, naj ukrene vse potrebno, da bi povrnil neplačane zneske in skupni zavarovalnici plačal del povrnjenih zneskov, ki ji pripada, ter izpolnil vse potrebne formalnosti za prenos takšnega dela. Stroške, ki jih bo imel glavni dobavitelj z vračilom, si zavarovalnice delijo v sorazmerju z deležem pogodbe, ki jo krijejo;

(h) da si bo ob odpovedi garancije, ki bi jo dala glavnemu dobavitelju, po najboljših močeh prizadevala izpolniti obveznosti iz tega člena.

Člen 3

Obveznosti vsake od skupnih zavarovalnic

Vsaka od skupnih zavarovalnic se zase zavezuje:

(a) da bo podpogodbeniku v svoji državi samo za njegov del posla dala garancijo za tveganja, ki jih bo določila v vsakem posameznem sporazumu;

(b) da razen na podlagi medsebojnega dogovora z glavno zavarovalnico ne bo sprejela nobenih sprememb v pogodbi, ki jo bosta glavni podpogodbenik in podpogodbenik sklenila za izpolnjevanje pogodbe, sklenjene s kupcem;

(c) da ne bo zavračala odgovornosti po določbah police, izdane podpogodbeniku, zaradi kakršnega koli neizpolnjevanja podpogodbenika, ne da bi o tem obvestila glavno zavarovalnico;

(d) da ne bo izjavila, da je polica zapadla, ne da bi o tem obvestila glavno zavarovalnico;

(e) da bo glavno zavarovalnico obvestila o kakršnem koli dejstvu, s katerim bi se seznanila in ki bi lahko spremenil naravo ali obseg tveganja ali povzroči izgubo;

(f) da si bo ob odpovedi garancije, dane podpogodbeniku, po najboljših močeh prizadevala izpolniti obveznosti, določene v tem členu.

Člen 4

Konsolidacija

Ob dogovoru o konsolidaciji dolga države kupca se glavna zavarovalnica in skupna(-e) zavarovalnica(-e) posvetujeta o načinih in sredstvih za rešitev posebnih problemov, ki bi nastali s sporazumom o konsolidaciji.

Člen 5

Kreditni posli kupca

Zavarovalnice kreditnih poslov iz Skupnosti, ki se strinjajo, da so njihovi sistemi kreditiranja kupcev združljivi, se lahko dogovorijo tudi, da bodo odobrile ali krile enkraten kupčev kredit za celotno pogodbo, potem pa se določbe te pogodbe uporabljajo analogno.

Člen 6

Razsodišče

Kakršenkoli spor iz tega sporazuma, ki ga ni mogoče rešiti po mirni poti, se predloži razsodišču, sestavljenemu iz treh razsodnikov. Vsaka od strank v sporu imenuje po enega razsodnika. Tretjega razsodnika imenuje predsednik Sodišča Evropskih skupnosti; ta deluje kot predsednik razsodišča. Za postopek se uporabljajo Pravila o poravnavi in arbitraži Mednarodne trgovinske zbornice.

1 O tej direktivi so bile države članice obveščene 3. decembra 1984.