Kazalo

1. Postopek 5

2. Ozadje in opis ukrepov, ki so predmet preiskave 7

2.1 Splošni okvir 7

2.1.1 Prvotne pogodbe 7

2.1.2 Podaljšanje prvotnih pogodb 7

2.1.3 Privatizacija družbe Siremar in sklenitev nove pogodbe 8

2.2 Ukrepi, ki so predmet sklepov iz let 2011 in 2012 9

2.3 Podroben opis ukrepov, ki so predmet tega sklepa 9

2.3.1 Podaljšanje prvotne pogodbe med državo in družbo Siremar 9

2.3.2 Nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar 12

2.3.3 Privatizacija družbe Siremar, posredno osebno jamstvo in povečanje kapitala družbe CdI 13

2.3.4 Nova pogodba 20

2.3.5 Prednostni privez 22

2.3.6 Ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010 22

2.4 Postopek za ugotavljanje kršitev št. 2007/4609 22

3. Razlogi za začetek in podaljšanje postopka 25

3.1 Podaljšanje prvotne pogodbe med državo in družbo Siremar 25

3.1.1 Upoštevanje sodbe v zadevi Altmark in obstoj pomoči 25

3.1.2 Združljivost 26

3.2 Nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar 26

3.3 Privatizacija družbe Siremar, posredno osebno jamstvo in povečanje kapitala družbe CdI 26

3.3.1 Privatizacija družbe Siremar 26

3.3.2 Posredno osebno jamstvo 27

3.3.3 Povečanje kapitala družbe CdI 27

3.3.4 Združljivost 27

3.4 Nova pogodba med italijansko državo in družbo CdI 27

3.5 Prednostni privez 28

3.6 Ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010 28

4. Pripombe Italije 28

4.1 O obveznostih javne službe in konkurenčnem okolju 28

4.2 O morebitnem nezakonitem podaljšanju pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar 29

4.3 O privatizaciji poslovne veje družbe Siremar 30

4.3.1 O preglednosti in nediskriminatornosti postopka 30

4.3.2 O prodaji sredstev, ki ne spadajo v okvir poslovne veje družbe Siremar 30

4.3.3 O prodaji sredstev poslovne veje družbe Siremar v svežnju z novo pogodbo 31

4.3.4 O imenovanju neodvisnega strokovnjaka 31

4.3.5 O preglednosti postopka 31

4.3.6 O prvem in drugem poročilu družbe Ecorys 31

4.3.7 O nacionalnem pravdnem sporu in dokončni oddaji družbi SNS 32

4.4 O skladnosti nove pogodbe z merili iz sodbe v zadevi Altmark 33

4.5 O 6,5-odstotni premiji za tveganje, določeni v direktivi odbora CIPE leta 2010 33

4.6 O skladnosti nove pogodbe s sklepom o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011 34

4.7 O posrednem osebnem jamstvu 34

4.8 O prednostnem privezu 35

4.9 O ukrepih, določenih z zakonom iz leta 2010 35

4.10 O odsotnosti gospodarske kontinuitete med družbo Siremar pod izredno upravo in družbo CdI 36

5. Pripombe zainteresiranih strani 37

5.1 Pripombe družbe Siremar pod izredno upravo 37

5.1.1 O postopku za ugotavljanje kršitev št. 2007/4609 37

5.1.2 O podaljšanju prvotne pogodbe 37

5.1.3 O morebitnem nezakonitem podaljšanju pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar 38

5.1.4 O novi pogodbi 39

5.1.5 O privatizaciji družbe Siremar in posrednem osebnem jamstvu 39

5.1.6 O gospodarski diskontinuiteti med družbo Siremar pod izredno upravo in družbo CdI 40

5.1.7 Dodatna predložitev sklepa državnega sveta o posrednem osebnem jamstvu 41

5.2 Pripombe družbe SNS 41

5.2.1 Prva predložitev 41

5.2.2 Druga predložitev 41

5.2.3 Tretja predložitev 42

5.3 Pripombe družbe Pan Med 43

5.4 Pripombe družbe Grandi Navi Veloci 44

5.5 Dopis župana Liparija 45

6. Predložitve družbe Compagnia delle Isole 45

6.1 Prva predložitev 45

6.2 Druga predložitev 46

6.3 Tretja predložitev 46

7. Pripombe Italije na pripombe in predložitve zainteresiranih strani 47

8. Ocena 47

8.1 Obstoj pomoči v smislu člena 107(1) PDEU 47

8.1.1 Podaljšanje prvotne pogodbe med družbo Siremar in Italijo 48

8.1.2 Nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar 50

8.1.3 Oddaja nove pogodbe v svežnju s poslovno vejo družbe Siremar in prednostnim privezom družbi SNS, povečanje kapitala družbe CdI in posredno osebno jamstvo 51

8.1.4 Ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010 71

8.1.5 Sklepna ugotovitev glede obstoja pomoči 73

8.2 Zakonitost pomoči 74

8.3 Združljivost pomoči 74

8.3.1 Podaljšanje prvotne pogodbe med državo in družbo Siremar 74

8.3.2 Nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar 83

8.3.3 Davčne oprostitve, povezane s postopkom privatizacije 84

8.3.4 Sklep glede združljivosti pomoči 84

8.4 Odziv na predložitve družbe CdI 85

9. Sklepna ugotovitev 85

10. Vračilo 86

11. Gospodarska kontinuiteta 87

11.1 Obseg prenosa 87

11.2 Cena prenosa 88

11.3 Identiteta lastnikov 89

11.4 Čas prenosa 89

11.5 Ekonomski razlogi za prenos 89

11.6 Sklepna ugotovitev glede gospodarske kontinuitete med družbo Siremar pod izredno upravo in družbo SNS 90

SKLEP KOMISIJE (EU) 2022/448

z dne 17. junija 2021

glede ukrepov SA.32014, SA.32015 in SA.32016 (2011/C) (ex 2011/NN), ki jih je Italija izvedla za družbo Siremar in njeno pridobiteljico, družbo Società Navigazione Siciliana

(notificirano pod dokumentarno številko C(2022) 4268)

(Besedilo v italijanskem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1), točka (a), Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Komisija je 6. avgusta 1999 sprejela odločitev o začetku postopka iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v zvezi s pomočjo, plačano na podlagi prvotnih javnih naročil storitev (v nadaljnjem besedilu: prvotne pogodbe) šestim družbam, ki so takrat sestavljale skupino Tirrenia (2).

(2) Italijanski organi so v fazi preiskave zaprosili za razdelitev primera skupine Tirrenia, da bi se lahko prednostno sprejela končna odločitev v zvezi z družbo Tirrenia di Navigazione (v nadaljnjem besedilu: družba Tirrenia). Razlog za to zahtevo sta bila načrt italijanskih organov za privatizacijo skupine, in sicer najprej družbe Tirrenia, in njihov namen, da bi pospešili postopek v zvezi s to družbo.

(3) Komisija je ugodila zahtevi italijanskih organov in z Odločbo Komisije 2001/851/ES (3) končala postopek, ki ga je začela v zvezi s pomočjo, dodeljeno družbi Tirrenia (v nadaljnjem besedilu: odločba iz leta 2001). Pomoč je razglasila za združljivo pod pogojem, da italijanski organi spoštujejo nekatere zaveze.

(4) Komisija je z Odločbo 2005/163/ES (4) (v nadaljnjem besedilu: odločba iz leta 2004), razglasila nadomestilo, ki je bilo dodeljeno družbam v skupini Tirrenia, razen družbi Tirrenia (5), za delno združljivo z notranjim trgom, in sicer pod pogojem, da italijanski organi spoštujejo določene zaveze, in za delno nezdružljivo z notranjim trgom. Odločba je temeljila na računovodskih podatkih iz obdobja 1992–2001 in vključevala pogoje za zagotovitev združljivosti nadomestila ves čas trajanja prvotnih pogodb (tj. do leta 2008).

(5) Splošno sodišče je s sodbo z dne 4. marca 2009 v združenih zadevah T-265/04, T-292/04 in T-504/04 (v nadaljnjem besedilu: sodba iz leta 2009) (6) odločbo iz leta 2004 razglasilo za nično.

(6) Komisija je 5. oktobra 2011 začela nov formalni postopek preiskave v zvezi z več dodatnimi ukrepi, ki jih je Italija sprejela v korist družb nekdanje skupine Tirrenia (v nadaljnjem besedilu: sklep iz leta 2011). Preiskava se je med drugim nanašala na nadomestila, dodeljenima družbi Siremar – Sicilia Regionale Marittima (v nadaljnjem besedilu: družba Siremar) za opravljanje storitev na več pomorskih poteh od 1. januarja 2009, in postopek privatizacije poslovne veje družbe Siremar (glej oddelek 2.3.3).

(7) Sklep iz leta 2011 je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (7). Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih v okviru preiskave.

(8) Italija je svoj odgovor na sklep iz leta 2011 predložila z dopisom z dne 15. novembra 2011. V zvezi z ukrepi, ki so predmet tega sklepa, je Komisija prejela pripombe družb Società Navigazione Siciliana S.p.A. (v nadaljnjem besedilu: družba SNS), Pan Med Lines S.r.l. (v nadaljnjem besedilu: družba Pan Med) in Grandi Navi Veloci S.p.A. (v nadaljnjem besedilu: družba GNV) (glej oddelek 5). Posredovala jih je Italiji in ji dala možnost, da nanje odgovori.

(9) Italijanski organi so 10. januarja 2012, domnevno zaradi pravne varnosti, Komisijo uradno obvestili o osnutkih pogodb o javnih naročilih storitev (v nadaljnjem besedilu: pogodbi), ki naj bi ju podpisal prihodnji pridobitelj poslovnih vej družb Tirrenia in Siremar in na podlagi katerih bi se plačevalo nadomestilo za zagotavljanje javnih storitev.

(10) Komisija je 7. novembra 2012 razširila področje postopka preiskave, med drugim v zvezi z (i) nezakonitim podaljšanjem pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar, (ii) morebitno pomočjo družbi Compagnia delle Isole (v nadaljnjem besedilu: družba CdI), prvi pridobiteljici veje družbe Siremar v okviru njene privatizacije, in (iii) nadomestili za javne storitve, ki naj bi se družbi CdI plačevala na podlagi nove pogodbe, sklenjene z italijansko državo. Komisija je 19. decembra 2012 sprejela spremenjeno različico (8) navedenega sklepa (v nadaljnjem besedilu: sklep iz leta 2012, skupaj s sklepom iz leta 2011: sklepa iz let 2011 in 2012).

(11) Sklep iz leta 2012 je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (9). Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih v okviru preiskave.

(12) Italija je svoj odgovor na sklep iz leta 2012 predložila z dopisoma z dne 7. in 13. decembra 2012. V zvezi z ukrepi, ki so predmet tega sklepa, je Komisija prejela pripombe družb Pan Med, Siremar, SNS in CdI (glej oddelka 5 in 6). Posredovala jih je Italiji in ji dala možnost, da nanje odgovori.

(13) Komisija je 5. oktobra 2012 naročila družbi Ecorys Netherlands BV (v nadaljnjem besedilu: družba Ecorys), naj na podlagi dveh alternativnih scenarijev pripravi oceno tržne vrednosti zadevnih sredstev družbe Siremar, ki so se prodajala (glej oddelek 2.3.3.7). Družba Ecorys je svoje končno poročilo predložila 4. septembra 2013 (v nadaljnjem besedilu: prvo poročilo družbe Ecorys). Komisija je to poročilo 27. septembra 2013 posredovala Italiji. Na zahtevo italijanskih organov je 18. novembra 2013 zagotovila italijanski prevod poročila družbe Ecorys. Italija je 17. decembra 2013 predložila svoje pripombe, vključno z nasprotnim vrednotenjem, ki ga je pripravil njen neodvisni strokovnjak, družba Banca Profilo S.p.A.

(14) Komisija je 24. junija 2013 več družbam, ki delujejo v pomorskem sektorju, poslala dopis, v katerem jih je zaprosila za prostovoljne podrobne informacije o poteh, na katerih je družba Siremar opravljala storitve v obdobju 2009–2012, in o pogojih njene privatizacije. Odgovorila je le družba CdI, ki je takrat storitve opravljala na podlagi nove pogodbe.

(15) Komisija je s Sklepom Komisije (EU) 2018/261 z dne 22. januarja 2014 (10) (v nadaljnjem besedilu: sklep iz leta 2014) končala formalni postopek preiskave v zvezi z nekaterimi ukrepi, ki jih je dežela Sardinija sprejela v korist družbe Saremar (glej uvodno izjavo 36).

(16) Službe Komisije so se 15. oktobra 2014 sestale s predstavniki družbe Siremar in italijanskimi organi. Poleg tega so se službe Komisije 23. oktobra 2014 sestale tudi s predstavniki družbe CdI in italijanskimi organi. Po tem srečanju je družba CdI 30. oktobra 2014 Komisiji predložila dodatne informacije.

(17) Komisija je v zvezi z družbo Siremar od Italije zahtevala dodatne informacije z dopisi z dne 30. januarja 2012, 16. marca 2012, 1. avgusta 2012, 22. novembra 2012, 12. aprila 2013, 12. junija 2013, 27. junija 2013, 11. julija 2013, 29. julija 2014, 6. novembra 2014, 16. oktobra 2015, 25. januarja 2018, 29. marca 2018, 31. avgusta 2018, 18. marca 2019, 16. oktobra 2019, 31. julija 2020 in 29. oktobra 2020.

(18) Italija je dodatne informacije v zvezi z družbo Siremar predložila z dopisi z dne 28. marca 2012, 5. oktobra 2012, 23. oktobra 2012, 13. maja 2013, 8. avgusta 2013, 19. septembra 2014, 20. novembra 2014, 12. decembra 2014, 12. februarja 2015, 13. novembra 2015, 18. aprila 2016, 2. avgusta 2017, 26. aprila 2018, 31. maja 2018, 29. maja 2019, 26. julija 2019, 3. januarja 2020, 24. januarja 2020, 8. februarja 2021 in 11. marca 2021 (11).

(19) Komisija je s Sklepom Komisije (EU) 2020/1411 z dne 2. marca 2020 (12) zaključila preiskavo družb skupine Tirrenia, razen družbe Tirrenia, vključno z družbo Siremar, za obdobje 1992–2008 (v nadaljnjem besedilu: sklep o skupini Tirrenia iz leta 2020). Komisija je sklenila, da pomoč, dodeljena za opravljanje storitev pomorskega kabotažnega prevoza, pomeni obstoječo pomoč, medtem ko je pomoč, dodeljena za opravljanje storitev mednarodnega pomorskega prevoza, združljiva z okvirom za storitve splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011 (13).

(20) Komisija je s Sklepom Komisije (EU) 2020/1412 z dne 2. marca 2020 (14) končala formalni postopek preiskave v zvezi z ukrepi, odobrenimi družbi Tirrenia in njeni pridobiteljici, družbi CIN, za obdobje 2009–2020 (v nadaljnjem besedilu: sklep o družbi Tirrenia/CIN iz leta 2020).

(21) Ta sklep se nanaša na vse možne ukrepe pomoči družbam Siremar, CdI in SNS, kot so navedeni v uvodnih izjavah 36 in 37 ter opredeljeni v sklepih iz let 2011 in 2012, ter morebitno pomoč, dodeljeno banki Unicredit s posrednim osebnim jamstvom (glej oddelka 2.3.3.5 in 3.3.2). Komisija bo vse preostale ukrepe, ki so predmet navedenih sklepov, obravnavala v ločenih sklepih pod številkami zadev SA.32014, SA.32015 in SA.32016. Vsi navedeni preostali ukrepi se nanašajo zlasti na druge družbe nekdanje skupine Tirrenia (tj. Caremar, Laziomar, Saremar in Toremar).

2. OZADJE IN OPIS UKREPOV, KI SO PREDMET PREISKAVE

2.1 Splošni okvir

2.1.1 Prvotne pogodbe

(22) Skupina Tirrenia je bila prvotno prek družbe Finanziaria per i Settori Industriale e dei Servizi S.p.A (v nadaljnjem besedilu: družba Fintecna) (15) v lasti italijanske države, sestavljalo pa jo je šest družb, in sicer Tirrenia, Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar in Toremar. Te družbe so opravljale storitve pomorskega prometa na podlagi ločenih javnih naročil storitev, ki so bila leta 1991 sklenjena z italijansko državo, veljala pa so 20 let, tj. od januarja 1989 do decembra 2008 (prvotne pogodbe). Družba Fintecna je imela v lasti 100-odstotni delniški kapital družbe Tirrenia. Družba Tirrenia je imela v celoti v lasti družbe Adriatica, Caremar, Siremar, Saremar in Toremar (v nadaljnjem besedilu skupaj: deželne družbe). Družba Adriatica, ki je nekoč opravljala storitve na več poteh med Italijo ter Albanijo, Hrvaško, Grčijo in Črno goro, se je leta 2004 združila z družbo Tirrenia.

(23) Namen teh javnih naročil storitev je bil zagotoviti redno in zanesljivo opravljanje številnih storitev pomorskega prometa, s katerimi je bila zlasti celinska Italija povezana s Sicilijo, Sardinijo in drugimi manjšimi italijanskimi otoki. V ta namen je italijanska država dodelila finančno podporo v obliki subvencij, ki se plačajo neposredno vsaki družbi skupine Tirrenia.

(24) Družba Siremar, ki je bila v celoti v lasti družbe Tirrenia, je opravljala storitve na poteh za pomorsko kabotažo, in sicer med Sicilijo in več manjšimi sosednjimi otoki ter med Milazzom in Neapljem. Zadevne poti so natančno opisane v uvodni izjavi 41.

2.1.2 Podaljšanje prvotnih pogodb

(25) Prvotne pogodbe, vključno s tisto, ki se uporablja za družbo Siremar, so bile trikrat podaljšane.

(26) Prvič, v členu 26 zakonskega odloka št. 207 z dne 30. decembra 2008 (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok št. 207/2008), ki je bil preoblikovan v zakon št. 14 z dne 27. februarja 2009, je bilo določeno podaljšanje prvotnih pogodb, ki naj bi prvotno prenehale veljati 31. decembra 2008, in sicer do 31. decembra 2009.

(27) V členu 19-ter zakonskega odloka št. 135 z dne 25. septembra 2009 (v nadaljnjem besedilu; zakonski odlok št. 135/2009), ki je bil preoblikovan v zakon št. 166 z dne 20. novembra 2009 (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 2009), je bilo določeno, da se zaradi privatizacije družb skupine Tirrenia deleži deželnih družb, razen družbe Siremar, z matične družbe Tirrenia prenesejo na druge dežele, in sicer: (a) delež družbe Caremar na deželo Kampanija. Dežela Kampanja je nato prenesla delujoče podjetje, ki je zagotavljalo prometne povezave s Pontinskim otočjem, na deželo Lacij (s tem je bila ustanovljena družba Laziomar) (16); (b) delež družbe Saremar na deželo Sardinijo; (c) delež družbe Toremar na deželo Toskano.

(28) V zakonu iz leta 2009 je bilo tudi opredeljeno, da bo italijanska država do 31. decembra 2009 sklenila novi pogodbi z družbama Tirrenia in Siremar. Deželne storitve naj bi bile prav tako vključene v nove pogodbe o javnih naročilih storitev, ki naj bi jih družbe Saremar, Toremar in Caremar sklenile z ustreznimi deželnimi organi do 31. decembra 2009 (s Sardinijo in Toskano) oziroma do 28. februarja 2010 (s Kampanijo in Lacijem). Nove pogodbe ali javna naročila storitev bi bila predmet oddaje javnega naročila skupaj s samimi družbami. Novi lastniki posameznih družb bi nato podpisali zadevno pogodbo ali javno naročilo storitev (17).

(29) V ta namen so bile z zakonom iz leta 2009 prvotne pogodbe, vključno s pogodbo, ki se uporablja za družbo Siremar, dodatno podaljšane za obdobje od 1. januarja 2010 do 30. septembra 2010.

(30) V zakonu iz leta 2009 so opredeljene tudi fiksne letne zgornje meje nadomestila za opravljanje storitev od leta 2010 (na podlagi podaljšanja prvotnih pogodb ter na podlagi novih pogodb in javnih naročil storitev) v skupnem znesku 184 942 251 EUR: Družba Najvišje letno nadomestilo Tirrenia 72 685 642 EUR Siremar 55 694 895 EUR Saremar 13 686 441 EUR Toremar 13 005 441 EUR Caremar 29 869 832 EUR (18) Preglednica 1 – Zgornje meje nadomestila od leta 2010

(31) Nazadnje, v zakonu št. 163 z dne 1. oktobra 2010 (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 2010), s katerim je bil preoblikovan zakonski odlok št. 125 z dne 5. avgusta 2010 (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok št. 125/2010), je bilo določeno, da se prvotne pogodbe, vključno s pogodbo, ki se uporablja za družbo Siremar, dodatno podaljšajo od 1. oktobra 2010 do konca postopka privatizacije družb Tirrenia in Siremar.

2.1.3 Privatizacija družbe Siremar in sklenitev nove pogodbe

(32) Oktobra 2010 se je začel postopek za oddajo javnega naročila, da bi se našel kupec za vejo družbe Siremar (glej oddelek 2.3.3). V zvezi s tem se namesto družbe Siremar omenja poslovna veja družbe Siremar, saj se je postopek za oddajo javnega naročila nanašal samo na tista sredstva in pogodbe, ki so potrebni za izvajanje obveznosti javne službe (19), določene v novi pogodbi, ki naj bi se sklenila s pridobiteljem. Zato se namesto „družbe Siremar“ navaja „poslovna veja družbe Siremar“. Preostala sredstva družbe Siremar, kot je hitra ladja Guizzo, ki so se uporabljala za druge namene, naj bi se prodala na podlagi ločenih postopkov. Poleg tega s prodajo na kupca niso bili preneseni dolgovi družbe Siremar, ki so nastali do datuma prodaje. Družba Siremar pod izredno upravo še vedno obstaja kot ločen subjekt, njen glavni namen pa je, da bo po povračilu dolgov upnikom likvidirana.

(33) Potem ko je bila družba CdI izbrana v postopku za oddajo javnega naročila, je 20. oktobra 2011 sklenila pogodbo za nakup poslovne veje družbe Siremar. Nato sta Italija in družba CdI 30. julija 2012 podpisali novo pogodbo za opravljanje pomorskih storitev. Na podlagi te pogodbe je bilo lastništvo poslovne veje družbe Siremar 31. julija 2012 z italijanske države preneseno na družbo CdI.

(34) Vendar je družba SNS – druga družba, ki je predložila ponudbo za poslovno vejo družbe Siremar – izpodbijala prenos pred italijanskimi upravnimi sodišči, ki so na koncu odločila, da je treba postopek za oddajo javnega naročila delno ponoviti ter pri tem družbo CdI izključiti iz predložitve novih ponudb (glej uvodne izjave 93 do 100). Družba SNS je tako po potrditvi svoje prejšnje ponudbe zmagala v obnovljenem postopku za oddajo javnega naročila, prevzela poslovno vejo družbe Siremar in 11. aprila 2016 podpisala novo pogodbo z Italijo.

(35) Od navedenega datuma družba SNS opravlja storitve na poteh v skladu z novo pogodbo, družbi Siremar pod izredno upravo in CdI pa sta v postopku likvidacije.

2.2 Ukrepi, ki so predmet sklepov iz let 2011 in 2012

(36) V formalnem postopku preiskave, ki se je začel s sklepoma iz let 2011 in 2012, se ocenjujejo naslednji ukrepi (glej tudi oddelek 3): (1) nadomestilo za zagotavljanje storitev splošnega gospodarskega pomena na podlagi podaljšanja prvotnih pogodb (ukrep 1); (2) nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbama Tirrenia in Siremar (ukrep 2); (3) privatizacija družb nekdanje skupine Tirrenia (20) (ukrep 3); (4) nadomestilo, plačano za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena na podlagi prihodnjih pogodb/javnih naročil storitev (ukrep 4); (5) prednostni privez (ukrep 5); (6) ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010 (ukrep 6); (7) pet dodatnih ukrepov, ki jih je dežela Sardinija sprejela v korist družbe Saremar (ukrep 7) (21).

2.3 Podroben opis ukrepov, ki so predmet tega sklepa

(37) V tem sklepu so obravnavani le ukrepi od 1 do 6, kot so navedeni v uvodni izjavi 36, v kolikor vključujejo družbo Siremar, CdI ali SNS. Ti ukrepi so podrobneje opisani v oddelkih v nadaljevanju.

2.3.1 Podaljšanje prvotne pogodbe med državo in družbo Siremar

2.3.1.1 Obveznosti javne službe

(38) V členu 1 prvotne pogodbe z družbo Siremar so predvideni petletni načrti, v katerih se podrobno opredelijo pristanišča, v katerih je treba zagotavljati storitve, vrsta plovil, ki naj bi se uporabljala, in zahtevana pogostost storitve. Prvotna pogodba z družbo Siremar je bila spremenjena v letih 1994 in 1995.

(39) Prvi petletni načrt (za obdobje 1990–1994) je bil odobren z ministrskim odlokom z dne 29. maja 1990, uporabljal pa se je retroaktivno od 1. januarja 1990. V drugem načrtu, ki je zajemal obdobje 1995–1999 in je bil odobren z ministrskim odlokom z dne 14. maja 1996, so poti in pogostosti večinoma ostale nespremenjene.

(40) Kar zadeva obdobji 2000–2004 in 2005–2008, za družbo Siremar niso bili uradno sprejeti nobeni petletni načrti. Namesto tega so mreža poti in pogostosti med letoma 1999 in 2008 ostale večinoma enake. V medresorskem odloku z dne 9. marca 2004 (v nadaljnjem besedilu: odlok iz leta 2004) so bile omejene spremembe za družbo Siremar v zvezi z zamenjavo starih ladij in povečanjem zmogljivosti z enako pogostostjo (22).

(41) Družba Siremar je na podlagi prvotne pogodbe, kot je bila podaljšana in spremenjena (za izbrane poti), v obdobju od 1. januarja 2009 do 30. julija 2012 vse leto opravljala storitve na petih sklopih poti z različno pogostostjo in v različnih terminih, odvisno od posamezne poti, vrste storitve (trajekt ali visokohitrostna plovila) in letnega časa, kot sledi: — na sklopu poti Milazzo–Eolski otoki–Neapelj, ki vključuje otoke Vulcano, Lipari, Salina, Filicudi, Alicudi, Panarea in Stromboli (v nadaljnjem besedilu: Eolski otoki) ter mesti Milazzo na Siciliji in Neapelj v Kampanji, je opravljala trajektne storitve in storitve visokohitrostnega prevoza na desetih posameznih poteh (23), — od 17.6.2021 — na sklopu poti Palermo–Ustica je opravljala trajektne storitve in storitve visokohitrostnega prevoza na dveh posameznih poteh (24), — na sklopu poti Porto Empedocle–Pelagijski otoki, ki vključuje otoka Linosa in Lampedusa (v nadaljnjem besedilu: Pelagijski otoki), je zagotavljala trajektne storitve na eni posamezni poti, — na sklopu poti Trapani–Pantelleria je zagotavljala trajektne storitve na eni posamezni poti.

2.3.1.2 Proračun in trajanje

(42) V spodnji preglednici je prikazano letno nadomestilo, plačano družbi Siremar v obdobju od leta 2009 do julija 2012: Leto Nadomestilo 2009 67 009 405 EUR 2010 55 694 895 EUR 2011 55 694 895 EUR 2012 32 348 816 EUR (januar–julij) (25) Preglednica 2 – Nadomestilo za obdobje 2009–2012 (v EUR)

(43) Prvotna pogodba (kot je bila spremenjena leta 1994) določa, da se letno nadomestilo za javne storitve izplača na naslednji način: začetno predplačilo se plača do 1. marca vsako leto in znaša 70 % nadomestila, plačanega preteklo leto; drugo plačilo, ki se opravi do 30. junija, zanaša 20 % nadomestila; končno plačilo v višini preostanka nadomestila za zadevno leto, ki temelji na oceni prihodnjih prihodkov in izgub, pa se opravi do 30. novembra (26). Končni rezultati se nato preverijo, ko družba pripravi letni računovodski izkaz. Če bi se izkazalo, da je družba Siremar prejela znesek, večji od neto stroška opravljenih storitev (prihodki, od katerih se odštejejo izgube), bi morala razliko povrniti v 15 dneh od potrditve računovodskega izkaza. S sklepom, ki so ga na medresorskem posvetovanju o določitvi letne subvencije, opredeljene na podlagi člena 11 zakona št. 856/1986, sprejela ministrstvo za infrastrukturo in promet (v nadaljnjem besedilu: ministrstvo za promet), ministrstvo za gospodarstvo in ministrstvo za gospodarski razvoj (v nadaljnjem besedilu: medresorsko posvetovanje), se po 25. novembru 2010 vsak znesek prekomernega nadomestila odšteje od prihodnjih predplačil subvencije.

(44) Kot je opisano v nadaljevanju, je bilo nadomestilo leta 2009 izračunano drugače kot v letih 2010, 2011 in 2012. — Nadomestilo, dodeljeno leta 2009

(45) Predsedniški odlok št. 501 z dne 1. junija 1979 (v nadaljnjem besedilu: predsedniški odlok št. 501/79) določa različne elemente (prihodke in stroške), ki se vključijo v izračun subvencije, ki se plača izvajalcem pomorske javne službe. Zakon št. 856 z dne 5. decembra 1986 (v nadaljnjem besedilu: zakon št. 856/86) dodatno opredeljuje nekatere spremembe sistema obveznosti pomorske javne službe v Italiji. V zvezi s povezavami z večjimi in manjšimi otoki člen 11 tega zakona spreminja merila za izračun nadomestila za javne storitve. Dejansko je bilo treba subvencijo izračunati na podlagi razlike med prihodki in stroški storitve, kot se določijo ob upoštevanju povprečnih in objektivnih meril, vanjo pa je bilo treba vključiti razumen donos kapitala. Isti člen tudi določa, da morajo javna naročila storitev vključevati seznam subvencioniranih poti, pogostost in vrste ladij, ki naj bi se uporabljale. Subvencije so morala odobriti pristojna ministrstva. Načela, določena v predsedniškem odloku št. 501/79 in zakonu št. 856/86, so bila upoštevana v prvotnih pogodbah.

(46) Nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena za leto 2009 je bilo dejansko izračunano po metodologiji, določeni v prvotnih pogodbah, ki so veljale od leta 1991 in ki so bile po prvotnem izteku veljavnosti 31. decembra 2008 podaljšane. Natančneje je nadomestilo ustrezalo akumulirani čisti izgubi za storitve, ki so se opravljale v okviru sistema javnih storitev, k tej pa je bil prištet variabilni znesek, ki je ustrezal donosu kapitala.

(47) Različni stroškovni elementi, upoštevani pri izračunu nadomestila, ki so ga opredelili javni organi, so bili: stroški pridobitve, oglaševanja in nastanitve, stroški natovarjanja, raztovarjanja in manevriranja, stroški osebja, stroški vzdrževanja ladij, upravni stroški, stroški zavarovanja, stroški najema in zakupa, stroški goriva, davkov in amortizacije. — Nadomestilo, dodeljeno leta 2010, 2011 in 2012

(48) Od leta 2010 je bilo nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena določeno z novo metodologijo, ki je bila določena v direktivi odbora CIPE (27) z dne 9. novembra 2007 o merilih za opredelitev obveznosti javne službe in dinamiki prevoznin v sektorju pomorske kabotaže v javnem interesu (v nadaljnjem besedilu: direktiva odbora CIPE) (28). Direktiva odbora CIPE je bila v skladu s preambulo izdana zaradi prihajajoče privatizacije javnih družb, ki opravljajo pomorske storitve v okviru sistema javnih storitev (29). Določbe direktive odbora CIPE so se uporabljale za storitve, ki so jih družbe skupine Tirrenia zagotavljale od leta 2010.

(49) Metoda, določena v direktivi odbora CIPE, omogoča družbam, ki opravljajo pomorsko javno službo, ustrezen donos. Stopnja donosa kapitala (ROIC) bi se izračunala na podlagi tehtanega povprečja stroškov kapitala (WACC). Zahtevan donos lastniškega kapitala (30) se izračuna z modelom določanja cen osnovnih sredstev.

(50) Na podlagi navedenega modela se stroški lastniškega kapitala izračunajo kot funkcija (i) netvegane stopnje donosa, (ii) koeficienta beta (ocene profila tveganja družbe glede na trg lastniških vrednostnih papirjev) in (iii) premije za tveganje lastniških vrednostnih papirjev, dodeljene trgu teh papirjev.

(51) Natančneje bi se stroški lastniškega kapitala izračunali tako, da bi se premija za dodatno tveganje uporabila za stopnjo donosa netveganih dejavnosti. Ta premija se izračuna kot premija za tržno tveganje, pomnožena s koeficientom beta, ki meri, kako tvegana je posamezna dejavnost glede na trg.

(52) V skladu z direktivo odbora CIPE stopnja donosa netveganih dejavnosti ustreza povprečnemu bruto donosu referenčnih desetletnih obveznic v zadnjih dvanajstih mesecih, za katere so na voljo podatki.

(53) Direktiva odbora CIPE določa 4-odstotno premijo za tržno tveganje. Poleg tega se v primeru storitve, ki se opravlja na neizključni podlagi, za domnevno večje tveganje, ki ga nosi gospodarski subjekt, plača nadomestilo, in sicer tako, da se premiji za tržno tveganje prišteje dodatnih 2,5 %.

(54) Vendar znesek nadomestila, ki se družbi Siremar izplača v skladu z zakonom iz leta 2009, v praksi ne sme presegati 55 694 895 EUR na leto (glej uvodno izjavo 30). Čeprav zakon iz leta 2009 določa zgornjo mejo letnega nadomestila, plačanega vsem družbam Tirrenia za izvajanje obveznosti javne službe, direktiva odbora CIPE vključuje nekatere zaščitne ukrepe, ki zagotavljajo zadostno kritje stroškov poslovanja navedenih gospodarskih subjektov.

(55) V skladu z direktivo odbora CIPE je treba obseg storitev, najvišje prevoznine in nadomestilo določiti tako, da se ponudniku storitev odobri polno kritje vseh dopustnih stroškov, in sicer v skladu z naslednjo enačbo: VA(RSP) + VA(AI) = VA(CA) pri čemer je: — VA(RSP) diskontirana vrednost nadomestila za izvajanje obveznosti javne službe, — VA(AI(X)) diskontirana vrednost drugih prihodkov (prevoznin in drugih prihodkov), — VA(CA) diskontirana vrednost dopustnih operativnih stroškov, odplačila dolga in donosa kapitala.

(56) V primeru, da se zgornja enačba ne izide, bi se lahko zmanjšal obseg subvencioniranih dejavnosti, lahko bi se pregledala organizacija storitev (npr. vrsta ladij) ali pa bi se lahko spremenile zgornje meje za prevoznine.

(57) Poleg tega se na podlagi formule cenovne kapice vsako leto prilagodi zgornja meja za prevoznine, ki se uporablja za vsako storitev, in sicer brez davkov in pristaniških pristojbin: ΔΤ = ΔΡ – Χ pri čemer je: — ΔΤ letna sprememba zgornje meje za prevoznino v odstotkih, — ΔΡ stopnja inflacije za referenčno leto, — Χ realna letna stopnja prilagoditve zgornje meje za prevoznine, določena v pogodbi ali pogodbah o javnih storitvah, ki se v času trajanja pogodbe ali pogodb o javnih storitvah ne spremeni.

(58) Direktiva odbora CIPE tudi določa, da se lahko zgornja meja za prevoznine prilagodi tako, da se upoštevajo spremembe v stroških goriva, in sicer na podlagi standardnih, javno dostopnih cen.

2.3.2 Nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar

(59) Komisija je 16. novembra 2010 družbama Tirrenia in Siremar odobrila pomoč za reševanje (v nadaljnjem besedilu: odločitev iz leta 2010) (31). Pomoč je zajemala jamstvo za kreditne linije, ki so jih zagotovile zasebne banke v znesku do 95 000 000 EUR. Italija se je zavezala, da bo Komisiji najpozneje šest mesecev po odobritvi ukrepa pomoči za reševanje predložila načrt prestrukturiranja ali dokazilo, da je bilo posojilo v celoti povrnjeno in/ali da je jamstvo prenehalo.

(60) Nato sta zasebni banki Banca Infrastrutture Innovazione e Sviluppo (BIIS) in Unicredit družbama Tirrenia in Siremar odobrili kreditno linijo v višini 40 000 000 EUR (tj. 25 000 000 EUR družbi Tirrenia in 15 000 000 EUR družbi Siremar) in z datumom zapadlosti 30. junija 2011. Država je jamstvo za kreditno linijo zagotovila 15. februarja 2011.

(61) Finančna sredstva so bila nato izplačana na naslednji način: (a) prvi obrok 28. februarja 2011 (20 000 000 EUR za družbo Tirrenia in 12 000 000 EUR za družbo Siremar); (b) drugi obrok 23. marca 2011 (5 000 000 EUR za družbo Tirrenia in 3 000 000 EUR za družbo Siremar).

(62) Italija je Komisijo obvestila, da je bil prvi obrok posojila z jamstvom izplačan šele 28. februarja 2011, zato naj bi šestmesečno obdobje za povračilo posojila v skladu z odstavkom 25(a) Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (v nadaljnjem besedilu: smernice za reševanje in prestrukturiranje iz leta 2004) (32) ter uvodnima izjavama 32 in 47 odločitve iz leta 2010, poteklo 28. avgusta 2011.

(63) Družbi Tirrenia in Siremar pred navedenim datumom nista plačali svojih posojil, zato je banka BIIS 11. julija 2011 unovčila državno jamstvo. Družba Siremar je torej na ta datum državi dolgovala 15 121 838,33 EUR. To vključuje glavnico zadevnih posojil in neporavnane obresti, dolgovane banki.

(64) Stečajno sodišče je dovolilo, da se med prednostne upnike (ita. prededucibili) družb Tirrenia in Siremar vključi ministrstvo za gospodarstvo. Po navedbah italijanskih organov je izredni upravitelj, pooblaščen za upravljanje družbe, takrat menil, da bi družba Siremar lahko povrnila financiranje do 28. avgusta 2011, in sicer s prihodki od načrtovane privatizacije poslovnih vej družb Tirrenia in Siremar.

(65) Pogodba za prodajo poslovne veje družbe Tirrenia družbi CIN je bila sklenjena 25. julija 2011. Prenos sredstev in s tem tudi plačilo pa sta bila odložena, predvsem zaradi težav pri pridobivanju potrebnih dovoljenj za združitev (najprej od Komisije, nato pa še od italijanskega organa za konkurenco Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato (AGCM)). Organ AGCM je 21. junija 2012 odobril transakcijo med družbama Tirrenia in CIN, prodaja pa je bila končana 19. julija 2012. Pogodba o prodaji poslovne veje družbe Siremar družbi CdI je bila sklenjena 20. oktobra 2011. Vendar je bil tudi prenos teh sredstev odložen, v tem primeru do 1. avgusta 2012 (glej uvodne izjave 93 do 95). Družba Siremar je 18. septembra 2012 državi povrnila svoj dolg, vključno z obrestmi, v skupnem znesku 15 511 529,35 EUR.

2.3.3 Privatizacija družbe Siremar, posredno osebno jamstvo in povečanje kapitala družbe CdI

(66) Družba Fintecna je 23. decembra 2009 objavila prvo povabilo k oddaji ponudb za prodajo celotnega osnovnega kapitala družbe Tirrenia, vključno z njenim odvisnim podjetjem Siremar. Do 19. februarja 2010 je od 19 subjektov prejela 16 prijav interesa. Družba Fintecna je 4. avgusta 2010 po neuspešnih pogajanjih z edinim ponudnikom, ki je predložil zavezujočo ponudbo, razglasila, da je postopek končan. Po navedbah Italije pogajanja niso bila uspešna zaradi pomislekov glede finančnih elementov ponudbe.

(67) Po neuspešnem prvem poskusu privatizacije sta bili družbi Tirrenia in Siremar, ki sta se spoprijemali s hudimi finančnimi težavami, sprejeti v skupni postopek v primeru insolventnosti, ki je v italijanski zakonodaji predviden za velike družbe, t. i. postopek izredne uprave (ita. amministrazione straordinaria), in kmalu zatem razglašeni za insolventni. Natančneje, družba Siremar je bila sprejeta v postopek izredne uprave 17. septembra 2010. Sodišče v Rimu je 5. oktobra 2010 izreklo sodbo št. 381/2010, s katero je družbo Siremar razglasilo za insolventno.

2.3.3.1 Pravila postopka izredne uprave

(68) Za razliko od običajnega stečajnega postopka, katerega glavni cilj je likvidirati insolventno družbo, da se poravnajo terjatve upnikov, je postopek izredne uprave, določen v zakonskem odloku št. 270 z dne 8. julija 1999 (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok št. 270/1999), poseben postopek v primeru insolventnosti za velike družbe, ki je namenjen zaščiti sredstev in zagotavljanju nadaljnjega poslovanja.

(69) V skladu s tem postopkom se upravljanje insolventne družbe prenese na izrednega upravitelja, ki ga imenuje pristojno ministrstvo. Izredni upravitelj predlaga načrt vračila pomoči za zadevni poslovni subjekt, in sicer s prestrukturiranjem ali prodajo njegovih sredstev. Načrt mora predhodno odobriti pristojno ministrstvo ob upoštevanju mnenja nadzornega sveta (katerega člani so strokovnjaki, ki jih imenuje ministrstvo).

(70) Zakonski odlok št. 347 z dne 23. decembra 2003 o nujnih ukrepih za prestrukturiranje velikih insolventnih družb (v nadaljnjem besedilu: zakonski odlok št. 347/2003), ki je bil s spremembami preoblikovan v zakon št. 39 z dne 18. februarja 2004 (v nadaljnjem besedilu: Marzanov zakon), ureja postopek izredne uprave, ki se uporablja za velike insolventne družbe, ki nameravajo izvesti ta postopek prestrukturiranja. Te družbe morajo tudi kumulativno izpolnjevati nekatera merila glede števila zaposlenih v predhodnem letu in stopnje zadolženosti.

(71) V skladu s tem postopkom mora insolventna družba vložiti vlogo pri italijanskem ministrstvu za gospodarski razvoj in peticijo pri pristojnem stečajnemu sodišču. Ministrstvo se nato odloči, ali bo insolventno družbo sprejelo v postopek, in imenuje izrednega upravitelja, ki ga nadzoruje nadzorni svet, stečajno sodišče pa ugotovi insolventnost družbe.

(72) Izredni upravitelj mora v 180 dneh od svojega imenovanja ministrstvu predložiti načrt prestrukturiranja. Redni stečajni postopek se začne le, če ministrstvo tega načrta prestrukturiranja ne odobri in če drug postopek prodaje sredstev ni izvedljiv.

(73) S členom 4(4-quater) zakonskega odloka št. 134 z dne 28. avgusta 2008 (zakonski odlok št. 134/2008), ki je bil preoblikovan v zakon št. 166 z dne 27. oktobra 2008 o nujnih ukrepih za prestrukturiranje velikih insolventnih družb (ita. Disposizioni urgenti in materia di ritruttuazione di grandi imprese in crisi), je bilo uvedenih več sprememb Marzanovega zakona. Te spremembe se uporabljajo za družbe, ki zagotavljajo osnovne javne storitve, in se med drugim nanašajo na možnost, da izredni upravitelj določi kupca sredstev insolventne družbe na podlagi postopka pogajanj s stranmi, ki bi srednjeročno zagotovile neprekinjenost javne storitve in hitro posredovanje. Zakonski odlok št. 134/2008 določa, da prodajna cena ne sme biti nižja od tržne vrednosti sredstev, ki jo določi neodvisni strokovnjak, imenovan z ministrskim odlokom.

(74) Z zakonskim odlokom št. 134/2008 je bila tudi uvedena možnost, da se takoj uresniči načrt odprodaje sredstev, v skladu s predhodnim sistemom pa je morala družba ministrstvu najprej predložiti načrt prestrukturiranja. Nazadnje, zakonski odlok št. 134/2008 določa, da se, če se ne more izvesti niti načrt odprodaje sredstev niti načrt prestrukturiranja ali če ju ministrstvo ne odobri, za družbo uvede redni stečajni postopek.

2.3.3.2 Postopek prodaje

(75) Povabilo k oddaji ponudb za prodajo veje družbe Siremar (33) v svežnju z novo dvanajstletno pogodbo je bilo objavljeno 4. oktobra 2010. Namen tega povabila je bil preveriti, ali obstajajo morebitni nacionalni ali mednarodni subjekti, ki bi jih zanimala pridobitev veje družbe Siremar in bi lahko zagotovili neprekinjenost prometnih storitev. Povabilo je bilo objavljeno na spletnem mestu družbe Siremar, v več časopisih (34) in na izbranih strokovnih spletnih mestih (35). Rok za prijavo interesa za nakup veje družbe Siremar je bil 20. oktober 2010.

(76) Do izteka roka je šest strani (od tega dve skupaj) predložilo pet prijav interesa za sodelovanje v razpisu za družbo Siremar. Vse te strani so dokazale, da izpolnjujejo zahteve iz obvestila o javnem naročilu. Zato jih je izredni upravitelj pozval, naj opravijo poglobljen skrbni pregled poslovne veje družbe Siremar. Dostop do ustrezne dokumentacije je bil odobren pod pogojem, da so zainteresirane strani podpisale sporazume o zaupnosti.

(77) Ena od šestih strani se je odločila, da v fazi skrbnega pregleda ne bo sodelovala (36). V tej fazi je preostalih pet strani (od katerih sta dve oddali skupno ponudbo) dostopalo do virtualnih podatkovnih sob, ki so vsebovale: (a) podrobne tehnične, pravne in finančne informacije o poslovni veji, ki se je prodajala; (b) poslovni načrt poslovne veje družbe Siremar, ki ga je pripravil izredni upravitelj; (c) poročilo prodajalca o skrbnem pregledu in bilanco stanja družbe na dan sprejetja v postopek izredne uprave; (d) nov osnutek dvanajstletne pogodbe, ki naj bi bila sklenjena med uspešnim ponudnikom in državo; (e) dodatne informacije, ki jih morebitni kupci potrebujejo za pravilno ovrednotenje predmeta prodaje.

(78) Minister za gospodarski razvoj je z ministrskim odlokom z dne 4. februarja 2011 imenoval banko Banca Profilo S.p.A. za neodvisnega strokovnjaka, njena naloga pa je bila ovrednotiti poslovni veji družb Tirrenia in Siremar v skladu s členom 4(4-quater) zakonskega odloka št. 347/2003. Banka Banca Profilo S.p.A. je 8. marca 2011 ocenila vrednost poslovne veje družbe Siremar na 55 milijonov EUR. Te informacije so bile naložene v podatkovno sobo za vse morebitne ponudnike pred iztekom roka za predložitev zavezujočih ponudb.

(79) Izredni upravitelj družbe Siremar je 15. marca 2011, tj. na dan izteka prvotnega roka za predložitev zavezujočih ponudb, ugotovil, da ni prejel nobene ponudbe, ki bi bila skladna z določbami razpisne dokumentacije. Postopek je bil zato ponovno odprt, z novim rokom 5. aprila 2011. Na ta datum je družba CdI oddala ponudbo v višini 60,1 milijona EUR, družba Ustica Lines pa je zaprosila za podaljšanje roka, da bi zagotovila potrebna sredstva za oddajo ponudbe. Izredni upravitelj je ponudbo družbe CdI naložil v podatkovno sobo in pozval druge udeležence, naj jo izboljšajo do 23. maja 2011. Do navedenega datuma sta bili prejeti naslednji ponudbi: (a) ponudba družbe CdI v višini 69 milijonov EUR, od tega bi bilo 20 milijonov EUR plačanih vnaprej, plačilo preostanka pa odloženo za deset let (z 1,5-odstotnimi obrestmi); (b) ponudba družbe SNS v višini 55,1 milijona EUR, od tega bi bilo 30,1 milijona EUR plačanih vnaprej, plačilo preostanka pa odloženo za osem let (z 1,5-odstotnimi obrestmi).

(80) Družbo CdI so za predložitev ponudbe v postopku ustanovile družbe Mediterranea Holding di Navigazione S.p.A. (v nadaljnjem besedilu: družba Mediterranea), Davimar Eolia Navigazione S.r.l. (v nadaljnjem besedilu: družba Davimar), Navigazione Generale Italiana S.p.A (37) (v nadaljnjem besedilu: družba NGI), Lauro.it S.p.A., Isolemar S.r.l. in Riccardo Sanges & C. S.r.l (38). Družba Mediterranea je imela v lasti 60-odstotni delež družbe CdI (39). Drugi delničarji, ki so imeli v lasti preostalih 40 % kapitala družbe CdI, so bili v zasebni lasti. Družba Mediterranea je sodelovala v postopku prvega poskusa privatizacije družbe Tirrenia (glej uvodno izjavo 66) in je bila v lasti dežele Sicilije (v nadaljnjem besedilu: Sicilija) (43,02 %), družbe Lauro.it S.p.A. (34,36 %), družbe Isolemar S.r.l. (14,61 %) in družbe Acies S.r.l. (8,11 %).

(81) Družbo SNS sta za predložitev ponudbe v postopku ustanovili družbi Ustica Lines S.p.A (40). in Caronte & Tourist S.p.A (41) (vsaka je imela 50-odstotni delež).

(82) Finančni svetovalec v postopku je 26. julija 2011, potem ko je na oba ponudnika naslovil dodatne zahteve za informacije z rokom 18. julija 2011, predložil naslednje pripombe: (a) ponudba družbe CdI je bila absolutno višja od ponudbe družbe SNS, vendar je bil profil tveganja družbe SNS nižji od profila tveganja družbe CdI; (b) del prodajne cene, ki ga je vnaprej ponudila družba SNS, tj. 30,1 milijona EUR, je bil v celoti krit z jamstvom, del prodajne cene, ki ga je ponudila družba CdI, tj. 20 milijonov EUR, pa je bil le delno krit z jamstvom; (c) družba SNS je že odobrila in izvedla povečanje kapitala v višini 25 milijonov EUR, medtem ko je družba CdI odobrila povečanje kapitala v višini 12 milijonov EUR, vendar ga je le delno izvedla.

(83) Sicilija je 3. avgusta 2011 banki Unicredit izdala brezpogojno in nepreklicno posredno osebno jamstvo v višini 40 milijonov EUR, ne da bi v zameno zahtevala kakršno koli plačilo. V posrednem osebnem jamstvu je navedeno, da je banka Unicredit v odobritev jamstva družbi CdI v višini 39 milijonov EUR privolila pod pogojem, da Sicilija odobri posredno osebno jamstvo v višini 40 milijonov EUR.

(84) Družba CdI je 5. avgusta 2011 izrednemu upravitelju posredovala pisno zagotovilo, ki ga je istega dne izdala banka Unicredit in s katerim se je banka zavezala, da bo jamčila za odložene obroke prodajne cene, ki jo je ponudila družba CdI, do višine 39 milijonov EUR (42). V pisnem zagotovilu banke Unicredit je navedeno, da morata biti za jamstvo izpolnjena dva pogoja: (1) družba CdI mora prodajno pogodbo za poslovno vejo družbe Siremar podpisati pred rokom, tj. pred 31. decembrom 2011, in (2) preveriti je treba, ali ima direktor računovodskega urada Sicilije pooblastilo za izdajo posrednega osebnega jamstva.

(85) Finančni svetovalec in drugi svetovalci, vključeni v postopek, so potrdili, da je družba CdI dokumente predložila po roku za predložitev dodatnih pojasnil in dokazil, tj. po 18. juliju 2011, zato jih ni bilo mogoče upoštevati. Zato je nadzorni svet družbe Siremar pod izredno upravo 29. avgusta 2011 odobril oddajo poslovne veje družbi SNS, 1. septembra 2011 pa je izredni upravitelj zaprosil pristojno ministrstvo, da odobri to oddajo.

(86) Sicilija je 2., 6. in 7. septembra 2011 istemu ministrstvu poslala dopise, v katerih je poudarila, da je družba CdI ponudila najvišjo ceno in da je v delni lasti Sicilije, kar bi moralo biti zadostno jamstvo za njeno finančno stabilnost. Sicilija je ministrstvu neposredno poslala tudi: pisno zagotovilo banke Unicredit, svoje lastno posredno osebno jamstvo in pravni nasvet, ki potrjuje, da je direktor računovodskega urada pooblaščen za izdajo tega posrednega osebnega jamstva. Ministrstvo je 8. septembra 2011 izrednega upravitelja pozvalo, naj zagotovi dodatne informacije in pojasnila v zvezi s predloženimi dokumenti družbe CdI, ne glede na to, da so bili zadevni dokumenti predloženi prepozno. Finančni svetovalec je 22. septembra 2011 izrednemu upravitelju sporočil, da se je zaradi nove dokumentacije kljub temu, da družba CdI ni upoštevala postopkovnih rokov, znatno zmanjšal profil tveganja družbe CdI, kar je pomenilo, da zadevne vrednosti ponudbe družbe SNS ni bilo več mogoče šteti za ugodnejšo od ponudbe družbe CdI.

(87) Ministrstvo se je 26. septembra 2011 pri Presidenza del Consiglio pozanimalo, ali bi se lahko v zvezi s posrednim osebnim jamstvom Sicilije za finančne obveznosti družbe CdI pojavili pomisleki v zvezi z državno pomočjo. Presidenza del Consiglio je potrdil, da je treba posredno osebno jamstvo oceniti na podlagi Obvestila Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o jamstvih) (43), ker je banka Unicredit svojo odločitev o zagotovitvi jamstva pogojevala s posrednim osebnim jamstvom Sicilije.

(88) Izredni upravitelj je 27. septembra 2011 zaprosil za dovoljenje ministrstva za začetek dodatne faze postopka. Po prejemu takega dovoljenja je finančni svetovalec 29. septembra 2011 družbi CdI in SNS pozval, naj do 13. oktobra 2011 predložita novi in izboljšani zavezujoči ponudbi.

(89) Družba CdI je predložila novo in izboljšano ponudbo, ki je bila sestavljena na naslednji način: (a) prodajna cena v višini 69,15 milijona EUR, od česar se 34,65 milijona EUR plača vnaprej, preostanek pa se odloži (13,8 milijona EUR ob koncu tretjega leta, 10,35 milijona EUR ob koncu šestega leta, 10,35 milijona EUR ob koncu osmega leta, z 1,5-odstotnimi obrestmi); (b) kot jamstvo za prodajno ceno: pisno zagotovilo banke Unicredit z dne 12. oktobra 2011 (zaveza, da bo jamčila za znesek odloženih plačil nove prodajne cene, ki jo je ponudila družba CdI, tj. 34,5 milijona EUR); notarska overitev sklepa delničarjev o povečanju kapitala v višini do 21,48 milijona EUR (glej oddelek 2.3.3.4); dva dopisa družbe MPS Capital Services, ki se zavezuje, da bo financirala prvi obrok prodajne cene (v višini do 20 milijonov EUR) in podaljšala predhodno jamstvo v višini 5 milijonov EUR za ponudbo z dne 23. maja 2011.

(90) Družba SNS je potrdila ponudbo, ki jo je predložila 23. maja 2011.

(91) Izredna uprava in njeni svetovalci so 13. oktobra 2011 ugotovili, da je bila ponudba družbe CdI skladna z vrednostjo veje, kot jo je ocenila banka Banca Profilo, in finančno ugodnejša od ponudbe družbe SNS. Poleg tega je bil poslovni načrt, priložen ponudbi družbe CdI, skladen z zahtevami, obstajali pa so tudi ustrezni dokazi, da bi družba CdI lahko zagotovila neprekinjeno opravljanje pomorske javne službe. Zato je izredni upravitelj pozval ministrstvo, naj javno naročilo odda družbi CdI.

(92) Nadzorni svet je dal 14. oktobra 2011 pozitivno mnenje, ministrstvo pa je odobrilo oddajo javnega naročila družbi CdI.

(93) Izredni upravitelj družbe Siremar in družba CdI sta 20. oktobra 2011 podpisala pogodbo o prodaji poslovne veje družbe Siremar. Vendar se je družba SNS 22. novembra 2011 na odločitev izrednega upravitelja o dodelitvi poslovne veje družbi CdI pritožila pri lacijskem okrožnem upravnem sodišču (ita. Tribunale Amministrativo Regionale, TAR).

(94) Lacijsko sodišče TAR je 7. junija 2012 odločilo, da posredno osebno jamstvo, ki ga je Sicilija dala banki Unicredit za del prodajne cene, ki jo je ponudila banka CdI, pomeni državno pomoč, ne glede na to, ali je bilo na koncu izvedeno ali umaknjeno (v nadaljnjem besedilu: sklep št. 5172/2012). Zato je sodišče TAR postopek prodaje poslovne veje družbe Siremar razglasilo za delno ničnega (44).

(95) Družba Mediterranea se je na navedeni sklep pritožila pri državnem svetu (ita. Consiglio di Stato, CdS). Ta je z začasnim sklepom z dne 18. julija 2012 zadržal izvršitev sklepa št. 5172/2012 (ne da bi vsebinsko odločil o pritožbi). Zato je družba CdI 30. julija 2012 podpisala novo pogodbo o opravljanju javne službe, izredni upravitelj pa je 1. avgusta 2012 poslovno vejo družbe Siremar prenesel na družbo CdI.

(96) Državni svet je 7. februarja 2014 vsebinsko odločil o pritožbi, ki jo je vložila družba Mediterranea, in ugotovil, da pri posrednem osebnem jamstvu, ki ga je zagotovila Sicilija, niso bila upoštevana načela preglednosti in nediskriminacije, določena v nacionalni zakonodaji (v nadaljnjem besedilu: sklep št. 592/14). V sklepu je odločil, da je posredno osebno jamstvo ogrozilo polno učinkovitost načela nediskriminacije med dvema udeležencema razpisa, in zato razglasil postopek prodaje poslovne veje družbe Siremar za delno ničnega (z razveljavitvijo akta o oddaji javnega naročila družbi CdI). Natančneje, jamstvo banke Unicredit je bilo dejansko pogojeno z izdajo posrednega osebnega jamstva Sicilije, čeprav to v njem ni bilo izrecno navedeno (glej oddelek 2.3.3.5).

(97) Prodajna pogodba, ki jo je družba CdI po razpisu podpisala z italijansko državo, s sodbo državnega sveta ni bila razveljavljena. S sodbo je bila razveljavljena samo oddaja javnega naročila, ker je šlo za upravni akt, nista pa bili razveljavljeni niti prodajna niti nova pogodba, ki sta bili civilnopravni pogodbi. Zato je družba CdI še naprej opravljala javno službo v skladu z novo pogodbo (45).

(98) Lacijsko sodišče TAR je 9. februarja 2015 na zahtevo italijanskih organov in družbe SNS odločilo o razlagi svojega prejšnjega sklepa iz junija 2012 in sklepa državnega sveta iz februarja 2014 (v nadaljnjem besedilu: sklep št. 2351/15). V sklepu je odločilo, da je treba zadnjo fazo postopka prodaje družbe Siremar ponovno začeti z 29. septembrom 2011 (46). Potrdilo je, da je treba družbo CdI izključiti iz te nove faze postopka. Odločilo je tudi, da mora ministrstvo za gospodarstvo v 120 dneh od datuma sodbe sprejeti potrebne ukrepe, da se omogoči ponovni začetek postopka.

(99) Za izvršitev sodbe lacijskega sodišča TAR je družba Siremar pod izredno upravo: — ponudbo družbe CdI izločila iz postopka, — pri družbi SNS preverila, ali je njena ponudba z dne 23. maja 2011 v višini 55,1 milijona EUR še vedno veljala (družba SNS jo je potrdila 19. januarja 2016), — preverila, ali je bila ponudba družbe SNS skladna s potrebnimi zahtevami glede zagotavljanja javnih storitev in veljavno zakonodajo, — preverila vrednost sredstev na podlagi novega poročila, naročenega pri družbi Ecorys (v nadaljnjem besedilu: drugo poročilo družbe Ecorys), ki je vrednost sredstev ocenila na 34,4–39,9 milijona EUR (glej uvodno izjavo 122), — razveljavila pogodbo o prodaji veje z družbo CdI in na družbo SNS prenesla dolg v višini 37,1 milijona EUR, ki ga je družba CdI že plačala (47), — po prejemu odobritve ministrstva 6. aprila 2016 javno naročilo za poslovno vejo 11. aprila 2016 oddala družbi SNS.

(100) Na isti dan sta družba SNS in ministrstvo za promet podpisala novo pogodbo.

2.3.3.3 Prodajna pogodba z družbo SNS

(101) V prodajni pogodbi med družbo Siremar pod izredno upravo in družbo SNS je poslovna veja družbe Siremar, ki se prenaša, opredeljena kot veja družbe, katere namen je opravljanje storitev pomorskega prometa v okviru obstoječih obveznosti javne službe (48). Natančneje, člen 4 določa, da so sredstva poslovne veje navedena v prilogi, zajemajo pa vsa neopredmetena (49) in opredmetena sredstva (50), ki jih je družba uporabljala pri izvajanju obveznosti javne službe.

(102) V skladu s členom 5 prodajne pogodbe se prodajna cena v višini 55,1 milijona EUR plača na naslednji način: (a) 37,1 milijona EUR od podpisa prodajne pogodbe (s prenosom obveznosti povračila družbi CdI); (b) preostanek z 1,5-odstotnimi obrestmi se odloži na naslednji način: 9 milijonov EUR po 72 mesecih in 9 milijonov EUR po 96 mesecih.

(103) Člen 7(6), točka (d), prodajne pogodbe določa, da mora biti kupec v skladu s členom 4(4-quater) zakonskega odloka št. 347/2003 sposoben srednjeročno zagotoviti neprekinjeno opravljanje storitve.

(104) Člen 7(9) prodajne pogodbe določa, da mora kupec ponuditi nova delovna mesta vsemu upravnemu osebju in posadki, ki izvajata obveznosti javne službe, pri čemer bo upošteval pridobljene kvalifikacije in/ali enakovredne opise delovnih mest, pa tudi morebitne sporazume s sindikati. Ta člen določa tudi, da se mora kupec v skladu s členom 63(2) zakonskega odloka št. 270/1999 dve leti vzdržati vsakršnega odpuščanja iz nedisciplinskih razlogov (v nadaljnjem besedilu: pogoj glede delovne sile). V skladu s členom 7(11) in (12) prodajne pogodbe mora kupec prodajalca redno obveščati o izpolnjevanju teh obveznosti, pri čemer mora v primeru kršitev plačati precejšnje kazni.

(105) Člen 8(12) prodajne pogodbe določa, da v skladu s členom 63(5), zakonskega odloka št. 270/1999 novi lastnik ne bo dolžen vrniti nobenega dolga, ki ga je družba Siremar imela pred prenosom poslovne veje.

2.3.3.4 Povečanje kapitala

(106) Delničarji družbe CdI so se 13. oktobra 2011 zavezali, da bodo njen kapital povečali do 21 480 236 EUR. Družba Mediterranea, večinski delničar, ki ima v lasti več kot 60 % delnic družbe CdI, je 3. februarja 2012 sama izvedla povečanje kapitala, zaradi česar Sicilija ni bila več večinski delničar in se je njen delež zmanjšal na približno 43 %.

(107) Do povečanja kapitala družbe CdI je prišlo, ko je bila družba Sicilija večinski delničar družbe Mediterranea, ta pa je bila (in še vedno je) večinski delničar družbe CdI. Cilj povečanja kapitala je bil nakup poslovne veje družbe Siremar in izvajanje nove pogodbe.

2.3.3.5 Posredno osebno jamstvo

(108) Med privatizacijo je Sicilija izdala posredno osebno jamstvo v korist banke Unicredit.

(109) Najprej je 3. avgusta 2011, kot je opisano v uvodni izjavi 83, Sicilija izdala posredno osebno jamstvo v korist banke Unicredit, kar je slednji omogočilo, da je dva dni pozneje izdala prvo pisno zagotovilo, s katerim se je obvezala, da bo jamčila za odložene obroke prodajne cene, ki jo je ponudila družba CdI (tj. 39 milijonov EUR). V navedenem zagotovilu je bila veljavnost njenega jamstva izrecno pogojena s posrednim osebnim jamstvom Sicilije.

(110) Drugič, Sicilija je 7. oktobra 2011, v poznejši fazi postopka, potrdila, da je pripravljena zagotoviti posredno osebno jamstvo za odložena plačila nove prodajne cene do višine 34,6 milijona EUR. 12. oktobra 2011 je spremenila posredno osebno jamstvo z dne 3. avgusta 2011 in zagotovila plačila v višini do 36 milijonov EUR. Istega dne je banka Unicredit izdala drugo pisno zagotovilo, ki je bilo vključeno v uspešno ponudbo družbe CdI, opisano v uvodni izjavi 89, ne da bi omenila, da posredno osebno jamstvo Sicilije še vedno velja, kot je bilo spremenjeno.

(111) 20. novembra 2011 je bilo posredno osebno jamstvo Sicilije nadomeščeno s posrednim osebnim jamstvom vseh delničarjev družbe CdI. Sicilija je 31. januarja 2012 družbi Siremar pod izredno upravo poslala dopis, v katerem je navedla, da se posredno osebno jamstvo z dne 12. oktobra 2011 šteje za preklicano. Banka Unicredit je 3. februarja 2012 izdala obvestilo, v katerem je potrdila, da njeno jamstvo za odložene obroke prodajne cene ni pogojeno s posrednim osebnim jamstvom Sicilije.

2.3.3.6 Študija banke Banca Profilo

(112) Kot je opisano zgoraj (glej uvodno izjavo 78), je minister za gospodarski razvoj imenoval banko Banca Profilo za neodvisnega strokovnjaka, njena naloga pa je bila ovrednotiti poslovno vejo družbe Siremar v skladu s členom 4(4-quater) Marzanovega zakona. Banka Banca Profilo je 8. marca 2011 izdala poročilo, v katerem je opisala metodologije vrednotenja in podatke, ki jih je uporabila in ki so vključevali poslovni načrt družbe Siremar za obdobje 2011–2022. To poročilo je vključevalo predviden razpon vrednosti za poslovno vejo družbe Siremar.

(113) Vrednotenja, ki jih je izvedla banka Banca Profilo, temeljijo na več predpostavkah, med drugim predvsem na tem, da bi se novo javno naročilo storitev uporabljalo do njegovega izteka in da bi poslovna veja družbe Siremar zato prejemala nadomestilo za javne storitve za zagotavljanje povezav pomorskega prometa iz tega javnega naročila. Banka Banca Profilo v svojem poročilu o vrednotenju kot svoji glavni metodologiji uporablja metodi diskontiranih denarnih tokov (v nadaljnjem besedilu: metoda DCF) in gospodarske dodane vrednosti (v nadaljnjem besedilu: dodana vrednost), kot sekundarni metodologiji za namene nadzora pa metodo tržnih večkratnikov in kapitalsko metodo.

(114) Na podlagi metodologije DCF banka Banca Profilo upošteva: (i) denarne tokove, nastale do datuma izteka veljavnosti nove pogodbe; (ii) likvidacijsko vrednost veje družbe Siremar ob izteku veljavnosti nove pogodbe, ki temelji na predpostavki, da po tem datumu ne bo več mogoče opravljati dejavnosti. Z metodologijo dodane vrednosti banka Banca Profilo oceni: (i) prilagojeno knjigovodsko vrednost; (ii) slabo/dobro ime; (iii) likvidacijsko vrednost veje družbe Siremar ob izteku veljavnosti nove pogodbe. Ta ocena temelji na podatkih iz industrijskega načrta družbe in na lastnih izračunih banke Banca Profilo.

(115) Pri sekundarnih metodologijah so bili uporabljeni podatki v nadaljevanju. Analiza tržnih večkratnikov temelji na izračunih banke Banca Profilo, v katerih je uporabila podatke družbe Bloomberg o devetih primerljivih družbah za pomorski promet. Kapitalska metoda zajema oceno neto vrednosti sredstev, kot je zabeležena v bilanci stanja, vendar z nekaterimi prilagoditvami sredstev in obveznosti ter prišteto ocenjeno vrednostjo nematerialnih sredstev.

(116) Banka Banca Profilo je sklenila, da je bila vrednost poslovne veje družbe Siremar v času ocene med 55 in 61 milijonov EUR. Zato bi morala najnižja cena za to družbo znašati 55 milijonov EUR.

2.3.3.7 Prvo in drugo poročilo družbe Ecorys

(117) Komisija je v okviru preiskave družbo Ecorys pooblastila, da določi tržno vrednost poslovne veje družbe Siremar. Od svetovalca je zahtevala, da (i) določi tržno vrednost poslovne veje družbe Siremar v svežnju z novo pogodbo, (ii) določi tržno vrednost poslovne veje brez kakršnih koli povezanih pogojev in (iii) ugotovi, ali se je zaradi pogoja glede delovne sile znižala prodajna cena.

(118) Da bi družba Ecorys določila vrednost poslovne veje družbe Siremar v svežnju z novo pogodbo, je v prvem poročilu uporabila glavne metodologije, ki jih je uporabila tudi banka Banca Profilo. Zlasti je uporabila metodologiji diskontiranega denarnega toka in gospodarske dodane vrednosti.

(119) Prvič, družba Ecorys je sklenila, da bi bila družba Siremar prodana po svoji likvidacijski vrednosti (51), tj. – 0,3 milijona EUR, če bi bila poslovna veja družbe Siremar prodana brez kakršnih koli povezanih pogojev in zlasti brez nove pogodbe o opravljanju javne storitve. Družba Ecorys je ugotovila, da je ta likvidacijska vrednost negativna, in navedla, da zato takojšnja likvidacija (v bistvu prodaja ladij) ni bila smiselna možnost za udeleženca v tržnem gospodarstvu. Ta ugotovitev družbe Ecorys temelji na domnevi, da poslovna veja družbe Siremar brez nadomestila za javne storitve ne bi mogla več donosno opravljati svoje dejavnosti. Družba Ecorys je poti, na katerih sta družbi Tirrenia in Siremar opravljali javne storitve, opisala kot „dejavnosti z veliko izgubo, za katere je značilno majhno število potnikov in ki so v celoti odvisne od financiranja na podlagi pogodb“. Poleg tega je družba Ecorys menila, da „možnost spremembe kakovosti storitev in več manevrskega prostora za določanje cen vozovnic nista zadostna pogoja, da bi te poti s poslovnega vidika postale gospodarsko donosne“.

(120) Drugič, da bi družba Ecorys ocenila poslovno vejo družbe Siremar v svežnju z novo pogodbo, je predpostavila, da nova pogodba na datum izteka ne bo podaljšana in da bo zato družba Siremar likvidirana (52). Na tej podlagi je ugotovila, da je najnižja tržna vrednost poslovne veje družbe Siremar 57 milijonov EUR (tj. 5 % več v primerjavi z vrednotenjem banke Banca Profilo).

(121) Tretjič, družba Ecorys je primerjala osebje poslovnih vej družb Tirrenia in Siremar z osebjem več primerljivih trajektnih družb in sklenila, da število in stroškovna struktura osebja družbe Siremar „nista drugačna od tistih v primerljivih družbah, in sicer glede na delež stroškov dela v skupnih prihodkih (53) in razmerje med stroški dela/osebjem (54)“. Na tej podlagi je družba Ecorys sklenila, da ni elementov, ki bi kazali, da je pogoj glede delovne sile znatno vplival na vrednost veje družbe Siremar.

(122) Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 99, je Italija pred zaključkom prodajnega postopka z družbo SNS naročila tudi drugo poročilo družbe Ecorys, da bi preverila, ali obnovljena ponudba družbe SNS odraža tržno vrednost veje, za katero je bilo dodeljeno javno naročilo storitev, na dan 31. avgusta 2015. V tem drugem poročilu družbe Ecorys, ki je bilo izdano 28. oktobra 2015, je bila kot glavno orodje za vrednotenje uporabljena metoda diskontiranega denarnega toka, za preverjanje zanesljivosti ugotovitev družbe pa kapitalska metoda. Nova ocena družbe Ecorys je bila 34,4 milijona EUR z metodo diskontiranega denarnega toka ob predpostavki, da bo nova pogodba veljala do 31. julija 2024. Če bi bila nova pogodba podaljšana do 31. julija 2026, bi ocenjena vrednost poslovne veje družbe Siremar znašala 35,7 milijona EUR. Na podlagi kapitalske metode vrednotenja je ocenjena vrednost znašala 39,9 milijona EUR.

(123) Nazadnje, navedeno poročilo je bilo dopolnjeno s primerjavo dveh poslovnih načrtov, ki ju je pripravila družba SNS: prvega, ki zajema obdobje 2011–2022 in je bil pripravljen maja 2011, ter drugega, ki zajema obdobje 2016–2027 in je bil pripravljen februarja 2016. Družba Ecorys je ugotovila, da predpostavke v obeh načrtih niso enake in da načrta nista vsebovala enake ravni podrobnosti (npr. drugi poslovni načrt ni vseboval seznama poti in pogostosti). Glavne razlike med načrtoma so bile zlasti: predpostavke o uporabi flote, o amortizaciji in o stroških osebja ter uporaba predhodnih podatkov družbe CdI, ki v prvem poslovnem načrtu niso bili na voljo. Družba Ecorys je pripravila tudi enostransko oceno, s katero je italijanskim organom potrdila notranjo logično skladnost drugega poslovnega načrta družbe SNS za obdobje 2016–2027.

2.3.4 Nova pogodba

2.3.4.1 Upravičenka

(124) Družba CdI je bila sprva uspešna ponudnica za poslovno vejo družbe Siremar in je 30. julija 2012 podpisala novo pogodbo o opravljanju storitev na pomorskih poteh. Nato je 11. aprila 2016 družbo CdI nadomestila družba SNS, ki je začela opravljati prevoze na istih poteh.

2.3.4.2 Poti

(125) V skladu z novo pogodbo je morala družba CdI in pozneje družba SNS zagotavljati potniške in trajektne storitve na 20 kabotažnih poteh, razdeljenih v pet sklopov, včasih različno pogosto in/ali na različnih poteh v visoki in nizki sezoni (55) (glej preglednico 3). Trajektne povezave (mešane) Potniške povezave (hitre ladje) Sklop Milazzo–Eolski otoki–Neapelj C/1: Milazzo–Vulcano–Lipari–Rinella–Panarea–Ginostra–Stromboli–Neapelj in nazaj (vse leto, dve povezavi na teden) C/2: Milazzo–Vulcano–Lipari–Rinella–Salina in nazaj (vse leto, ena povezava na dan, brez storitve ob nedeljah v nizki sezoni) C/3: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Panarea–Ginostra–Stromboli in nazaj (vse leto, dve povezavi na teden) C/4: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Rinella–Filicudi–Alicudi in nazaj (vse leto, pet povezav na teden v visoki sezoni in štiri na teden v nizki sezoni) C/6: Lipari–Vulcano–Milazzo in nazaj (vse leto, ena povezava na dan) ALC/2: Milazzo–Vulcano–Lipari–Rinella–Salina in nazaj (vse leto, vsaj ena povezava na dan) ALC/3: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Panarea–Ginostra–Stromboli in nazaj (vse leto, vsaj ena povezava na dan) ALC/4: Milazzo–Vulcano–Lipari–Salina–Rinella–Filicudi–Alicudi in nazaj (vse leto, vsaj ena povezava na dan) ALC/6: Lipari–Vulcano–Milazzo in nazaj (vse leto, ena povezava na dan) ALC/2 BIS: Lipari–Rinella–Salina–Lipari (vse leto, štiri povezave na teden v visoki sezoni, tri na teden in ena dnevno do otoka Salina v nizki sezoni) Sklop Palermo–Ustica D/1: Palermo–Ustica in nazaj (vse leto, ena povezava na dan) ALD/1: Ustica–Palermo in nazaj (vse leto, vsaj ena povezava na dan) Sklop Trapani–Egadski otoki D/2: Trapani–Favignana–Levanzo–Marettimo in nazaj (vse leto, vsaj ena povezava na dan) D/3: Trapani–Favignana–Levanzo–Trapani (vse leto, dve povezavi na dan v visoki sezoni, 12 na teden in manj pogoste povezave do otoka Levanzo v nizki sezoni) ALD/2: Trapani–Favignana–Levanzo–Marettimo in nazaj (vse leto, dve povezavi na dan) ALD/3: Trapani–Favignana–Levanzo–Trapani (vse leto, vsaj ena povezava na dan) ALD/2 BIS: Marettimo–Levanzo–Favignana–Trapani in nazaj (vse leto, vsaj ena povezava na dan) ALD/3 BIS: Trapani–Favignana–Levanzo–Trapani (vse leto, vsaj dve povezavi na dan) Sklop Trapani–Pantelleria D/4: Trapani–Pantelleria in nazaj (vse leto, ena povezava na dan v visoki sezoni, šest na teden v nizki sezoni) Sklop Porto Empedocle–Pelagijski otoki D/5: Porto Empedocle–Linosa–Lampedusa in nazaj (vse leto, šest povezav na teden) Preglednica 3 – Poti, na katerih je družba CdI in pozneje družba SNS opravljala storitve na podlagi nove pogodbe

(126) V Prilogi A k novi pogodbi je podrobno opisano, kako je treba opravljati storitve na vsaki od teh poti iz preglednice 3 (npr. vrsta ladij, pogostost glede na sezono). Poleg tega prevoznine, ki se zaračunajo uporabnikom, ne smejo presegati omejitev iz člena 6 nove pogodbe, ki so podrobno opisane v isti Prilogi A.

2.3.4.3 Trajanje

(127) Nova pogodba med Sicilijo in družbo CdI ter pogodba med Sicilijo in družbo SNS veljata dvanajst let. Pogodba z družbo SNS je začela veljati 12. aprila 2016 in bo prenehala veljati 11. aprila 2028.

2.3.4.4 Obveznosti javne službe

(128) Naložene obveznosti javne službe se nanašajo na pomorske prometne povezave, na katerih je treba opravljati storitve (glej uvodno izjavo 125), vrsto in zmogljivost plovil, dodeljenih zadevnim pomorskim potem, na katerih se opravljajo storitve, razpoložljivost nadomestne ladje, da se zagotovi neprekinjenost storitve, pogostost storitve in najvišje prevoznine, ki se zaračunajo uporabnikom storitve na vsaki od zadevnih poti.

2.3.4.5 Nadomestilo

(129) Letno nadomestilo, ki ga prejme družba, pooblaščena za izvajanje obveznosti javne službe, opredeljenih v novi pogodbi, je zakonsko omejeno na 55 694 895 EUR. Znesek nadomestila se določi na podlagi metodologije, ki je določena v direktivi odbora CIPE (glej uvodne izjave 48 do 58). Nadomestilo je bilo plačano dvema družbama, kot sledi: Nadomestilo, plačano družbi CdI Nadomestilo, plačano družbi SNS 2012 23 346 079 EUR (avgust–december) — 2013 55 694 895 EUR — 2014 55 694 895 EUR — 2015 55 694 895 EUR — 2016 15 397 836 EUR 40 297 059 EUR 2017 — 55 694 895 EUR 2018 — 55 694 895 EUR 2019 — 55 694 895 EUR Preglednica 4 – Nadomestilo za obdobje 2012–2019

(130) Člen 8 nove pogodbe določa redni triletni pregled obsega subvencioniranih dejavnosti, da se potrdi, da ni finančnega neravnovesja. Člen 9 nove pogodbe dodatno določa, da lahko pogodbenice v zelo posebnih okoliščinah, ki zajemajo nepričakovane in strukturne spremembe prihodkov ali stroškov, v vsakem primeru pa šele po prvem letu vsakega triletnega obdobja, začnejo tak pregled prej.

2.3.5 Prednostni privez

(131) Člen 19-ter(21) zakonskega odloka št. 135/2009 je določal, da bi družbe nekdanje skupine Tirrenia, vključno z družbo Siremar, za zagotovitev ozemeljske kontinuitete z otoki in v okviru njihovih obveznosti javne službe obdržale že dodeljene priveze in prednost pri dodeljevanju novih slotov v skladu s postopki, ki jih določajo italijanski organi za pomorstvo, kot je določeno v zakonu št. 84 z dne 28. januarja 1994 in italijanskem pomorskem kodeksu.

2.3.6 Ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010

(132) Zakon iz leta 2010 je za podjetja nekdanje skupine Tirrenia, vključno z družbo Siremar, določil možnost, da lahko uporabijo finančna sredstva, ki so že namenjena posodobitvi flote (56), da se pokrijejo nujne likvidnostne potrebe. Natančneje, v okviru dveh instrumentov (57) je bilo že rezerviranih 23 750 000 EUR za plačilo posodobitev celotne skupine Tirrenia, od tega 7 215 800 EUR za družbo Siremar. Podjetja nekdanje skupine Tirrenia, ki so ta sredstva uporabila za likvidnostne namene, so jih morala pozneje vrniti, da bi se še vedno lahko izvedle potrebne posodobitve ladij. Navedene posodobitve so bile potrebne zaradi skladnosti z nekaterimi mednarodnimi varnostnimi standardi na podlagi Stockholmskega sporazuma iz leta 1996 (58).

(133) Poleg tega je bilo v zakonu iz leta 2010 določeno: (a) prvotne pogodbe se podaljšajo za obdobje od 1. oktobra 2010 do konca postopka privatizacije družb Tirrenia in Siremar (glej tudi uvodno izjavo 31); (b) člen 19-ter zakonskega odloka št. 135/2009, ki je bil s spremembami preoblikovan v zakon iz leta 2009, se spremeni tako, da se uvede odstavek 24-bis. V skladu s tem odstavkom so vsa uradna dejanja in dejavnosti v skladu s členom 19-ter(1) do (15) zakonskega odloka št. 135/2009 oproščeni davkov. Navedeni odstavki se nanašajo na liberalizacijo sektorja pomorske kabotaže na podlagi privatizacije skupine Tirrenia; (c) da se zagotovi neprekinjenost javne storitve in podpre postopek privatizacije družb iz nekdanje skupine Tirrenia, lahko zadevne dežele uporabijo sredstva sklada za premalo izkoriščena območja (ita. Fondo Aree Sottoutilizzate, FAS) (59) v skladu z direktivo odbora CIPE št. 1/2009 z dne 6. marca 2009 (60).

2.4 Postopek za ugotavljanje kršitev št. 2007/4609

(134) Po predhodnih izmenjavah med službami Komisije in italijanskimi organi je generalni direktor Komisije, odgovoren za energetiko in promet, 19. decembra 2008 Italiji poslal zahtevo za informacije. Ta zahteva je med drugim zadevala pregled poti, na katerih se je takrat opravljala javna storitev, in nalog v okviru javne službe, ki jih je Italija predvidela v predlogih novih pogodb. Italija je bila tudi pozvana, naj predloži več podrobnosti o načrtih privatizacije za skupino Tirrenia.

(135) Italijanski organi so v dopisu z dne 28. aprila 2009 podrobno odgovorili, in sicer: — opozorili so, da je bilo podaljšanje prvotnih pogodb do 31. decembra 2009 potrebno, da se liberalizira sektor pomorske kabotaže v Italiji na podlagi privatizacije skupine Tirrenia, — trdili so, da je bilo nadomestilo za javne storitve, dodeljeno skupini Tirrenia, potrebno, da se zagotovi ozemeljska kontinuiteta z otoki na podlagi pomorskih povezav, ki jih zasebni gospodarski subjekti na trgu ne zagotavljajo, — poudarili so, da je bil temeljit postopek racionalizacije poti končan 10. marca 2009. Pri tem postopku so bili upoštevani ustrezni socialni, zaposlitveni in gospodarski vidiki ter potreba po ohranjanju bistvenih povezav zaradi ozemeljske kontinuitete, vključeno pa je bilo tudi posvetovanje s šestimi zadevnimi deželami. S to racionalizacijo naj bi se zmanjšali neto stroški javne storitve za približno 66 milijonov EUR, odpuščenih pa bi bilo približno 600 članov posadke, zaposlenih v celotni skupini Tirrenia. Italija je tudi opozorila, da je racionalizacija leta 2009 dopolnila predhodna prizadevanja (v letih 2004, 2006 in 2008) za zmanjšanje števila storitev, ki jih opravlja skupina Tirrenia, — pojasnili so, da so bili cilji racionalizacije (i) ohraniti povezave, potrebne za zagotovitev ozemeljske kontinuitete celine z otoki in med otoki in pravice do zdravja, študija in mobilnosti, (ii) racionalizirati povezave, ki so jih v istem obdobju zagotavljali zasebni gospodarski subjekti, in sicer v smislu podobne kakovosti in kontinuitete, ter (iii) racionalizirati povezave v visoki sezoni in visokohitrostne povezave, ki so namenjene le prevozu oseb, — zagotovili so pregled poti, na katerih je skupina Tirrenia leta 2008 opravljala storitve, in zmanjšanega števila poti, na katerih bi družbe skupine Tirrenia opravljale storitev leta 2009. Po navedbah italijanskih organov naj bi bile slednje poti podlaga za nove pogodbe, ki naj bi se sklenile z novimi lastniki družb skupine Tirrenia.

(136) Generalni direktor Komisije, odgovoren za energetiko in promet, je 21. decembra 2009 italijanskim organom poslal dopis, v katerem je med drugim opozoril, da: — je bila glede na temeljito prenovo sektorja pomorske kabotaže v Italiji in precejšnje socialne učinke, ki bi jih po mnenju italijanskih organov imela privatizacija, če bi bila javna naročila izvedena na podlagi preprostega javnega naročila storitev, oddaja javnega naročila za ladjarske družbe, ki so imele take pogodbe – načeloma in izjemoma – sprejemljiva zaradi zagotovitve skladnosti z merilom nediskriminacije med lastniki ladij iz Skupnosti, ki je določeno v Uredbi Sveta (EGS) št. 3577/92 (61) (v nadaljnjem besedilu: uredba o pomorski kabotaži), — je bilo treba nadomestilo za javne storitve omejiti na tiste linije, na katerih je bila stalna prisotnost drugih gospodarskih subjektov vse leto omejena. V zvezi s tem so bila zahtevana pojasnila glede nedelovanja trga na nekaterih poteh, na katerih sta storitve opravljali družbi Tirrenia in Caremar. V dopisu je bilo tudi poudarjeno, da je na podlagi cilja glede ozemeljske kontinuitete v javno naročilo storitev utemeljeno vključiti le notranje linije (ne pa tudi mednarodnih), — so se javna naročila storitev skupine Tirrenia iztekla 31. decembra 2008 in da lahko privatizacija, ki jo je načrtovala Italija, traja dlje, kot je bilo predvideno. V dopisu je bilo zato opozorjeno na možnost pošiljanja uradnega opomina zaradi napačnega izvajanja uredbe o pomorski kabotaži.

(137) Italijanski organi so 22. januarja 2010 odgovorili na dopis služb Komisije z dne 21. decembra 2009: — navedli so, da se je Komisija načeloma strinjala s predlaganim pristopom za privatizacijo skupine Tirrenia skupaj z novimi javnimi naročili storitev, — predložili so podrobna pojasnila o poteh, v zvezi s katerimi je Komisija zastavila številna vprašanja, — omenili so, da je bil razpis za prijavo interesa za prodajo družbe Tirrenia (vključno z družbo Siremar) objavljen 23. decembra 2009. Italija je navedla, da je nameravala dokončati privatizacijo celotne skupine Tirrenia do 30. septembra 2010, — pozvali so Komisijo, naj potrdi, da so utemeljitve glede nedelovanja trga zadostne.

(138) Komisija je 29. januarja 2010 (62) poslala uradni opomin glede kršitve uredbe o pomorski kabotaži. V tem opominu je opozorila, da navedena uredba zahteva, da kadar koli država članica sklene pogodbo o gospodarski javni službi ali naloži obveznosti gospodarske javne službe, to stori na nediskriminatorni podlagi za vse ladjarje Skupnosti. V skladu s členom 4(3) uredbe o pomorski kabotaži lahko obstoječe pogodbe o gospodarski javni službi veljajo do dneva izteka ustrezne pogodbe. Vendar je Komisija ugotovila, da so družbe skupine Tirrenia po izteku zadevnih javnih naročil storitev (prvotnih pogodb) še naprej opravljale storitve pomorskega prometa. Natančneje naj bi se navedene pogodbe iztekle konec leta 2008, Italija pa jih je večkrat podaljšala. Komisija je zato italijanske organe pozvala, naj predložijo svoje pripombe.

(139) Generalni direktor Komisije, odgovoren za energetiko in promet, je prav tako 29. januarja 2010 odgovoril na dopis italijanskih organov z dne 22. januarja 2010. Navedel je, da predložene utemeljitve v zvezi z linijami, na katerih je družba Tirrenia opravljala storitve, zadostujejo za odpravo prej izraženih dvomov. Generalni direktor je tudi pozitivno ocenil to, da je Italija na podlagi njegove predhodne zahteve iz novega osnutka pogodbe za družbo Tirrenia odstranila mednarodno povezavo. V zvezi z vprašanji, ki so bila zastavljena glede poti, na katerih je storitve opravljala družba Caremar, so se utemeljitve štele za zadostne le glede nekaterih od teh poti. Italija je bila zato pozvana, naj zagotovi dodatna pojasnila glede nekaterih poti družbe Caremar. Generalni direktor je opozoril, da lahko javna naročila storitev zajemajo le poti, za katere je ugotovljeno nedelovanje trga. Poudaril je tudi, da se njegov odgovor nanaša le na skladnost z uredbo o pomorski kabotaži, ne pa tudi na vprašanja glede državne pomoči.

(140) Italijanski organi so 29. marca 2010 odgovorili na uradni opomin Komisije z dne 29. januarja 2010: — opozorili so, da so službe Komisije v dopisu z dne 21. decembra 2009 (glej uvodno izjavo 136) načeloma soglašale s privatizacijo skupine Tirrenia, pri kateri se družbe prodajo v svežnju z novimi javnimi naročili, — navedli so, da je podaljšanje prvotnih pogodb temeljilo le na potrebi, da se zagotovi neprekinjeno opravljanje pomorske javne službe, dokler se ne končajo zadevni postopki privatizacije, — potrdili so, da nameravajo postopek privatizacije izvesti do 30. septembra 2010, da bi do tega datuma liberalizirali sektor pomorske kabotaže, — zagotovili so pregled postopka privatizacije za družbo Tirrenia (vključno z družbo Siremar). Italija je zlasti navedla, da je po objavi razpisa za prijavo interesa 19. februarja 2010 19 subjektov predložilo 16 prijav interesa. V okviru faze skrbnega pregleda se je 22. marca 2010 odprla podatkovna soba, ki je ostala odprta do konca maja 2010. Italija je takrat pričakovala, da bo prodajna pogodba sklenjena do sredine julija 2010 in da bo lastništvo preneseno do septembra 2010, — pojasnili so, da naj bi 11 zainteresiranih strani sodelovalo v naslednjih fazah postopka za oddajo javnega naročila za družbo Toremar, — poudarili so, da bi lahko nadaljnja negotovost, ki bi izhajala iz nadaljevanja postopka za ugotavljanje kršitev, ogrozila postopke privatizacije in tudi negativno vplivala na vrednost družb, ki se prodajajo na podlagi javnega naročila, — ponudili so popolno sodelovanje s Komisijo, da bi se pojasnili vsi preostali dvomi glede postopka za ugotavljanje kršitev in morebitna vprašanja glede državne pomoči.

(141) Italijanski organi so na ad hoc sestanku 10. septembra 2010 obvestili Komisijo, da je bil postopek privatizacije družb Tirrenia in Siremar v zadnji fazi preklican in da zato rok 30. septembra ne bo izpolnjen. Poleg tega so sporočili, da je tudi pri konkurenčnih postopkih za pogodbe družb Caremar, Saremar, Siremar in Toremar prišlo do zamude. Posledično so bile z zakonom iz leta 2010 dodatno podaljšane prvotne pogodbe, dokler se ne končata postopka privatizacije družb Tirrenia in Siremar.

(142) Po tem razvoju dogodkov je Komisija 24. novembra 2010 poslala dodaten uradni opomin. V navedenem opominu je Komisija: — ugotovila, da so bile prvotne pogodbe družb Tirrenia, Siremar, Caremar, Saremar in Toremar podaljšane samodejno in brez vsakršnega konkurenčnega postopka, — poudarila, da ni bil končan noben konkurenčni postopek, čeprav so se zadevna javna naročila storitev še naprej izvajala, — navedla, da si pridržuje pravico do izdaje obrazloženega mnenja, če bo to potrebno (ob upoštevanju morebitnih pripomb Italije).

(143) Komisija je 21. junija 2012 sprejela obrazloženo mnenje v zvezi z zamudo pri privatizaciji treh družb (Caremar, Laziomar in Saremar) nekdanje skupine Tirrenia. Ker so bili postopki za oddajo javnega naročila za preostale tri družbe (Tirrenia, Toremar in Siremar) končani leta 2011 (63), navedene družbe niso bile zajete v obrazloženo mnenje. Komisija je opozorila, da Italija več kot tri leta po običajnem izteku zadevnih prvotnih pogodb ni uvedla konkurenčnih postopkov za oddajo javnih naročil storitev za pomorsko kabotažo, ki jo opravljajo družbe Caremar, Laziomar in Saremar. Nasprotno, navedene pogodbe so bile podaljšane samodejno in za nedoločen čas, s čimer se je drugim lastnikom ladij Skupnosti preprečilo, da bi konkurirali pri oddaji navedenih naročil.

(144) Italijanski organi so 8. avgusta 2012 odgovorili na obrazloženo mnenje in navedli, da so obvestila o javnih naročilih za prodajo družb, ki so jim dodeljena nova javna naročila storitev, objavljena ali bodo kmalu objavljena v Uradnem listu Evropske unije. Natančneje, obvestilo za družbo Caremar je bilo objavljeno 20. julija 2012, obvestilo za družbo Laziomar pa je bilo poslano v objavo 1. avgusta 2012. Nazadnje, za družbo Saremar je bil 2. avgusta 2012 sprejet zakon, ki je zahteval objavo takega obvestila do 2. oktobra 2012.

(145) Družba Compagnia Laziale di Navigazione je 13. januarja 2014 postala novi lastnik družbe Laziomar in sklenila desetletno javno naročilo storitev za povezave s Pontinskim otočjem. Družba ATI SNAV-Rifim je 16. julija 2015 prevzela lastništvo družbe Caremar, oddano pa ji je bilo devetletno javno naročilo storitev. Nazadnje, družba Saremar je bila po sprejetju sklepa iz leta 2014 likvidirana, javno naročilo storitev za poti med Sardinijo in majhnimi otoki pa je bilo marca 2016 oddano družbi Delcomar.

(146) Italijanski organi so z dopisom z dne 15. julija 2016 Komisijo obvestili, da je privatizacija vseh družb nekdanje skupine Tirrenia končana. Komisija se je 8. decembra 2016 odločila končati postopek za ugotavljanje kršitev.

3. RAZLOGI ZA ZAČETEK IN PODALJŠANJE POSTOPKA

3.1 Podaljšanje prvotne pogodbe med državo in družbo Siremar

3.1.1 Upoštevanje sodbe v zadevi Altmark in obstoj pomoči

(147) Komisija je v sklepu iz leta 2011 zavzela predhodno stališče, da opredelitev obveznosti javne službe ni bila dovolj jasna in da zato ni mogla dokončno ugotoviti, ali vsebuje očitno napako. Tudi če bi italijanski organi trdili, da so konkurenti družbe Siremar na poteh, ki spadajo na področje opravljanja storitev splošnega gospodarskega pomena, gospodarski subjekti, ki enakovredno zagotavljajo pomorske storitve z javnim nadomestilom, Komisija brez predhodne opredelitve ravni potrebnih storitev ne bi mogla ugotoviti, ali obstaja dejanska potreba po javni storitvi na teh poteh.

(148) Komisija je zavzela predhodno stališče, da je drugo merilo iz sodbe v zadevi Altmark (64) izpolnjeno, saj so bila merila, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, določena vnaprej, upoštevane so bile tudi zahteve glede preglednosti. Natančneje, Komisija je opozorila, da so ta merila opisana v prvotni pogodbi (za nadomestilo za leto 2009) in direktivi odbora CIPE (za nadomestilo od leta 2010 dalje).

(149) Komisija je kljub temu menila, da se zdi, da tretje merilo iz sodbe v zadevi Altmark ni izpolnjeno in da se je gospodarskim subjektom morda plačalo prekomerno nadomestilo za izvajanje nalog v okviru javne storitve. Komisija je izrazila dvome zlasti glede tega, ali 6,5-odstotna premija za tveganje, ki se uporablja od leta 2010, izraža ustrezno stopnjo tveganja ob upoštevanju dejstva, da se na prvi pogled zdi, da družba Siremar ni prevzemala tveganj, ki so običajno povezana z opravljanjem takih storitev.

(150) Komisija je zavzela tudi predhodno stališče, da četrto merilo iz sodbe v zadevi Altmark ni izpolnjeno, ker se prvotne pogodbe niso podaljšale na podlagi postopka za oddajo javnega naročila. Nadalje je opozorila, da ni prejela nobenega dokaza, ki bi podprl trditev, da je družba Siremar zadevne storitve dejansko opravljala z najnižjimi stroški za skupnost.

(151) Komisija je zato predhodno ugotovila, da nadomestila za javne storitve, plačana družbi Siremar v obdobju 2009–2011, pomenijo državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU. Nadalje je menila, da je treba to pomoč obravnavati kot novo pomoč.

(152) Komisija je v sklepu iz leta 2012 izrazila mnenje, da nadomestilo, dodeljeno družbi Siremar od 1. januarja 2012 na podlagi nadaljnjega podaljšanja prvotne pogodbe, prav tako pomeni državno pomoč, če so leta 2012 in do začetka veljavnosti nove pogodbe vsi pogoji ostali nespremenjeni.

3.1.2 Združljivost

(153) Komisija je v sklepu iz leta 2011 zavzela predhodno stališče, da nadomestilo za javne storitve za obdobje 2009–2011 ne spada na področje uporabe odločbe o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2005 (65) in okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena iz leta 2005 (66). Zato je navedeni ukrep ocenila neposredno na podlagi člena 106(2) PDEU in ugotovila, da dvomi, da so bili izpolnjeni veljavni pogoji združljivosti.

(154) Komisija je v sklepu iz leta 2012 opozorila, da je 31. januarja 2012 začel veljati nov sveženj o storitvah splošnega gospodarskega pomena, sestavljen iz sklepa o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011 (67) in okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011. Vendar je zavzela predhodno stališče, da se nadomestilo za javne storitve na podlagi podaljšanja prvotne pogodbe ne more šteti za združljivo z notranjim trgom in za izvzeto iz obveznosti priglasitve v skladu s sklepom o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011.

(155) Z zakonom iz leta 2010 je bila prvotna pogodba podaljšana od 30. septembra 2010 do konca postopka privatizacije. Družba Siremar je bila ob sprejetju zakona iz leta 2010 v težavah (glej uvodno izjavo 67). Zato nadomestila, ki ga je družba prejemala od 1. oktobra 2010 do njene privatizacije, ni bilo mogoče oceniti na podlagi okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011. Namesto tega je Komisija na podlagi odstavka 9 okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011 zavzela predhodno stališče, da bi bilo treba to pomoč oceniti na podlagi smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 2004.

(156) Komisija je ugotovila, da merila združljivosti iz smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 2004 v tem primeru niso bila izpolnjena, zato je zavzela predhodno stališče, da nadomestilo, plačano družbi Siremar v težavah, pomeni nezdružljivo pomoč za prestrukturiranje.

3.2 Nezakonito podaljšanje pomoči za reševanje, dodeljene družbi Siremar

(157) Komisija je v sklepu iz leta 2012 zavzela predhodno stališče, da je bila pomoč za reševanje nezakonito podaljšana od 28. avgusta 2011 do 18. septembra 2012 in da je podaljšanje pomoči za reševanje v tem obdobju pomenilo nezdružljivo pomoč družbama Tirrenia in Siremar ter morda tudi njunima kupcema. Zlasti je ugotovila, da Italija v šestih mesecih po izplačilu prvega obroka pomoči za reševanje tem družbam ni predložila načrta prestrukturiranja ali likvidacije, kot je zahtevano v smernicah za reševanje in prestrukturiranje iz leta 2004. Menila je, da pogoji za podaljšanje pomoči za reševanje, kot so določeni v smernicah za reševanje in prestrukturiranje iz leta 2004, prav tako niso bili izpolnjeni.

3.3 Privatizacija družbe Siremar, posredno osebno jamstvo in povečanje kapitala družbe CdI

3.3.1 Privatizacija družbe Siremar

(158) Komisija je v sklepu iz leta 2011 izrazila dvome, da je bil postopek za oddajo javnega naročila za prodajo poslovne veje družbe Siremar dovolj pregleden in brezpogojen, da bi se zagotovila prodaja po tržni ceni.

(159) Prvič, Komisija je ugotovila, da se zdi, da čeprav je bil razpis za prijavo interesa objavljen v več časopisih in na več spletnih mestih, v njem ni bil podrobno opisan obseg prodaje, ponudnikom pa niso bila dana jasna navodila glede nadaljnjih faz postopka. Zdi se tudi, da razpis ni vseboval meril za predizbiro ali pogojev za sodelovanje ali drugih pogojev, ki bi jih ponudniki morali izpolniti, razen obveznega pogoja, da se nadaljuje opravljanje javne storitve. Poleg tega so bile vse pomembne informacije glede sredstev, ki so bila predmet postopka prodaje, ponudnikom na voljo le v fazi skrbnega pregleda.

(160) Drugič, Komisija je menila tudi, da je bilo zaradi nekaterih zahtev, ki so bile naložene v okviru privatizacije, morda število ponudnikov omejeno in/ali da so te zahteve vplivale na prodajno ceno. Znova je poudarila svojo ustaljeno prakso glede prodaje sredstev podjetij v državni lasti, ki jo izvede država ali jo je mogoče pripisati državi: negospodarski razlogi, ki jih zasebni prodajalec ne navede, na primer vprašanja glede javnega reda, zaposlovanja ali regionalnega razvoja, kažejo na obstoj državne pomoči, če se zaradi njih morebitnemu kupcu nalagajo obremenjujoče obveznosti in se zato lahko zniža prodajna cena.

(161) Postopki prodaje poslovnih vej družb Tirrenia in Siremar so temeljili na postopku, določenem v Marzanovem zakonu (glej uvodno izjavo 70). Zato je Komisija postopka ocenila skupaj. Menila je, da je bila posledica prodaje poslovnih vej, ki so bile pooblaščene z novimi pogodbami, obveznost za kupce, da opravljajo javno storitev v skladu s predhodno določenimi obveznostmi glede kakovosti, pogostosti in prevoznine, določenimi v novih pogodbah. Komisiji se je zdelo, da država z naložitvijo takih obveznosti ni poskušala doseči najvišje cene, temveč uresničiti cilje v javnem interesu. Menila je, da je zelo malo verjetno, da bi zasebni prodajalec dal enak pomen neprekinjenemu opravljanju javne storitve.

(162) Komisija je podobno menila, da zasebni prodajalec, ki posluje v običajnih tržnih razmerah, ne bi naložil obveznosti, da je treba dve leti ohraniti stopnje zaposlenosti.

(163) Komisija je zaradi navedenih razlogov predhodno sklenila, da postopek privatizacije poslovne veje družbe Siremar ni bil dovolj pregleden in brezpogojen, da bi bila zagotovljena prodaja po tržni ceni. Zato ni mogla izključiti, da je bila gospodarska prednost dodeljena bodisi prodani gospodarski dejavnosti bodisi kupcu.

(164) Komisija je na podlagi razpoložljivih informacij menila tudi, da bi bila kakršna koli pomoč, ki bi se morda dodelila med postopkom privatizacije, nezdružljiva.

3.3.2 Posredno osebno jamstvo

(165) Komisija je v sklepu iz leta 2012 zavzela predhodno stališče, da je posredno osebno jamstvo Sicilije za odložene obroke prodajne cene za poslovno vejo družbe Siremar morda pomenilo pomoč družbi CdI kot posojilojemalcu in banki Unicredit kot prvemu poroku.

(166) Zdi se, da je posredno osebno jamstvo družbi CdI dejansko omogočilo koriščenje jamstva, ki sicer ne bi bilo odobreno ali bi bilo odobreno pod drugačnimi, manj ugodnimi pogoji. Komisija je ugotovila, da se na podlagi razpoložljivih informacij zdi, da posredno osebno jamstvo ni bilo poplačano.

(167) Poleg tega je Komisija opozorila, da se zdi, da je položaj direktorja računovodskega urada omogočal vplivanje na postopek odločanja na Siciliji. Glede na njegovo vključenost v vsakodnevno upravljanje družbe Mediterranea in njen pomemben delež v kapitalu družbe CdI je Komisija menila, da posredno osebno jamstvo verjetno ni bilo dodeljeno pod tržnimi pogoji, temveč z namenom, da se družbi CdI v postopku prodaje zagotovi prednost.

(168) Komisija je ugotovila tudi, da dokumenta, ki ju je predložila Italija, da bi dokazala, da posredno osebno jamstvo ni imelo nobenih učinkov, nista nastala pred oddajo javnega naročila družbi CdI. Nasprotno, oba dokumenta sta bila izdana po tem, ko je družba SNS Komisiji predložila pritožbo.

(169) Nazadnje, Komisija je menila, da bi lahko posredno osebno jamstvo zagotovilo tudi gospodarsko prednost banki Unicredit kot prvemu poroku z zmanjšanjem tveganj, povezanih z njenim lastnim jamstvom, razen če bi bilo posredno osebno jamstvo poplačano z ustrezno premijo.

(170) Na podlagi zgornjih premislekov je Komisija zavzela predhodno stališče, da je posredno osebno jamstvo morda pomenilo pomoč banki Unicredit in družbi CdI.

3.3.3 Povečanje kapitala družbe CdI

(171) Komisija je v sklepu iz leta 2012 menila, da bi lahko povečanje kapitala, ki ga je izvedla družba Mediterranea, pomenilo prednost za družbo CdI, ker Sicilija ni ravnala kot zasebni vlagatelj na trgu. Poleg tega je Komisija menila, da je bilo povečanje kapitala, ki ga je izvedla družba Mediterranea, financirano z državnimi sredstvi in ga je mogoče pripisati državi.

(172) Zato je Komisija zavzela predhodno stališče, da je povečanje kapitala morda pomenilo pomoč družbi CdI.

3.3.4 Združljivost

(173) Komisija je v sklepu iz leta 2011 na podlagi razpoložljivih informacij menila, da bi bila kakršna koli pomoč, ki bi se morda dodelila med postopkom privatizacije, nezdružljiva.

(174) V sklepu iz leta 2012 je Komisija na podlagi razpoložljivih informacij menila, da bi posredno osebno jamstvo in povečanje kapitala družbe CdI lahko pomenila pomoč za tekoče poslovanje, ki je načeloma nezdružljiva z notranjim trgom.

3.4 Nova pogodba med italijansko državo in družbo CdI

(175) V sklepu iz leta 2012 je Komisija zavzela predhodno stališče, da nadomestilo, plačano kupcu poslovne veje družbe Siremar (takrat družbi CdI), ni izpolnjevalo meril, določenih v sodbi v zadevi Altmark, in je zato pomenilo pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.

(176) Komisija je to ugotovila na podlagi teh premislekov: (a) konkurenti, za katere se je zdelo, da opravljajo podobne storitve, so bili prisotni vsaj na nekaterih poteh, na katerih je storitve opravljala družba CdI; (b) zdelo se je, da je zaradi izračuna nadomestila v skladu z direktivo odbora CIPE gospodarski subjekt prejel prekomerno nadomestilo za opravljanje javne storitve iz istih razlogov, kot so navedeni v sklepu iz leta 2011; (c) zdelo se je, da ni bilo upoštevano četrto merilo iz sodbe v zadevi Altmark (68), saj je bila v postopku za oddajo javnega naročila razpisana prodaja poslovne veje družbe Siremar z novo pogodbo, ne pa z javnim naročilom samim, in ni bilo dokazano, da je to omogočilo izbiro ponudnika, ki bi lahko opravljal storitve z najnižjimi stroški za skupnost.

(177) Kar zadeva združljivost nadomestila, plačanega družbi CdI, ga je Komisija najprej ocenila na podlagi sklepa o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011. Ker pa se je zdelo, da je trajanje pogodbe daljše od 10 let, in ker je dvomila o sorazmernosti nadomestila, je zavzela predhodno stališče, da nadomestila ni mogoče šteti za združljivega na podlagi sklepa o storitvah splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011. Nato je ocenila združljivost pomoči na podlagi okvira za storitve splošnega gospodarskega pomena iz leta 2011 in izrazila dvome glede tega, ali so izpolnjeni vsi pogoji združljivosti iz navedenega okvira.

3.5 Prednostni privez

(178) Komisija je v sklepu iz leta 2011 zavzela predhodno stališče, da je ukrep v primeru, da se za prednostni privez ne plača nadomestilo, regulativna prednost, ki ne vključuje nobenega prenosa državnih sredstev, zato ga ni mogoče šteti za državno pomoč. Če se za prednostni privez plača nadomestilo in če družba Siremar opravlja resnično storitev splošnega gospodarskega pomena in če se ta prednostni privez dodeli samo za poti, ki so zajete v tej storitvi splošnega gospodarskega pomena, je Komisija menila, da ne pomeni dodatne gospodarske prednosti, ker je del opravljanja storitve splošnega gospodarskega pomena.

(179) Ker je Komisija izrazila dvome o legitimnosti naloge v okviru storitve splošnega gospodarskega pomena, ni mogla sprejeti sklepne ugotovitve o združljivosti ukrepa, če bi se ta ukrep štel za pomoč.

3.6 Ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010

(180) Komisija je v sklepu iz leta 2011 zavzela predhodno stališče, da so ukrepi, določeni z zakonom iz leta 2010, pomenili državno pomoč v korist družb nekdanje skupine Tirrenia, vključno z družbo Siremar. Ti ukrepi so bili: (1) morebitna uporaba sredstev, namenjenih posodobitvi ladij, za namene likvidnosti; (2) davčne oprostitve, povezane s postopkom privatizacije; (3) morebitna uporaba sredstev sklada za premalo izkoriščena območja. Komisija je ugotovila, da so vsi zgoraj navedeni ukrepi družbam nekdanje skupine Tirrenia omogočili, da so se izognile stroškom, ki bi jih običajno morale kriti z lastnimi finančnimi sredstvi. Zato so navedene družbe lahko izboljšale svoj splošni finančni položaj.

(181) Komisija je zavzela tudi predhodno stališče, da so ti ukrepi verjetno pomenili pomoč za tekoče poslovanje, s katero so se zmanjšali stroški, ki bi jih sicer morale kriti družba Siremar in druge družbe nekdanje skupine Tirrenia, zato bi bilo treba te ukrepe šteti za nezdružljive z notranjim trgom.

4. PRIPOMBE ITALIJE

(182) Italija je po sklepih iz let 2011 in 2012 predložila več dopisov in dokumentov o vseh ukrepih, ki so ocenjeni v tem sklepu. V tem oddelku so povzeti glavni predloženi argumenti in prispevki (69).

4.1 O obveznostih javne službe in konkurenčnem okolju

(183) Italija je predložila seznam poti, na katerih je družba Siremar opravljala storitve in za katere veljajo obveznosti javne službe, vključno s pogostostjo glede na sezono in voznimi redi, konkurenčnim okoljem in razlogi za naložitev obveznosti javne službe.

(184) Glede obstoja resnične storitve splošnega gospodarskega pomena je Italija navedla, da obveznosti javne službe, ki jih je naložila družbi Siremar in pozneje družbama CdI in SNS, v smislu rednosti, neprekinjenosti in kakovosti zagotavljajo zadovoljivo storitev, ki povezuje Sicilijo in njene manjše otoke. Ta storitev prispeva h gospodarskemu razvoju navedenih otokov, hkrati pa izpolnjuje osnovne potrebe otoških skupnosti po mobilnosti in zagotavlja spoštovanje ustavne pravice do ozemeljske kontinuitete. V zvezi s tem je Italija ugotovila, da so obveznosti javne službe povsem v skladu s cilji člena 174 in naslednjih členov PDEU ter z izjavo št. 30 o otoških regijah (priloženo Sklepni listini Amsterdamske pogodbe). Italija se je sklicevala tudi na sodno prakso Sodišča Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Sodišče), ki potrjuje, da je cilj zagotavljanja zadostnega števila rednih storitev pomorskega prometa na otoke, z otokov in med otoki zajet v legitimen cilj v javnem interesu (70).

(185) Italija je zlasti poudarila, da strukturni pogoji na vseh teh poteh zahtevajo uvedbo obveznosti javne službe za zagotovitev ozemeljske kontinuitete. Pet sklopov poti, opisanih v uvodni izjavi 41, velja za „metropolitanska pomorska območja“: prebivalstvo vseh navedenih otokov je odvisno od glavnega otoka Sicilije zaradi zagotavljanja osnovnih storitev in zaposlovanja. Hkrati je turistična dejavnost pomembna le v visoki sezoni. Zato imajo ladjarske družbe komercialni interes, da storitve na poteh opravljajo le v visoki sezoni. V nizki sezoni povpraševanja turistov skoraj ni, tako da je nemogoče dobičkonosno opravljati storitve na kateri koli od teh poti tako redno in pogosto, kot je to potrebno za zadovoljitev povpraševanja uporabnikov.

(186) Glede na to so bile družbi Siremar in drugim gospodarskim subjektom, ki jih je Sicilija izbrala v odprtih postopkih za oddajo javnega naročila, dodeljene obveznosti javne službe za zagotavljanje zanesljivih in stabilnih povezav med temi otoki ter med njimi in Sicilijo. Nesubvencionirani gospoda