UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/1154

z dne 7. junija 2017

o spremembi Uredbe Komisije (EU) 2017/1151 o dopolnitvi Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil, o spremembah Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Uredbe Komisije (ES) št. 692/2008 in Uredbe Komisije (EU) št. 1230/2012 ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 692/2008 in o spremembi Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z dejanskimi emisijami iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6), ki nastajajo med vožnjo

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (1) ter zlasti člena 14(3) Uredbe,

ob upoštevanju Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (okvirna direktiva) (2), ter zlasti člena 39(2) Direktive,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Uredba (ES) št. 715/2007 je ločen regulativni akt v okviru postopka homologacije iz Direktive 2007/46/ES.

(2) Z Uredbo (ES) št. 715/2007 se zahteva, da so nova lahka potniška in gospodarska vozila skladna z nekaterimi mejnimi vrednostmi emisij, in določajo dodatne zahteve za dostop do informacij. Posebne tehnične določbe, potrebne za izvajanje navedene uredbe, so navedene v Uredbi Komisije (EU) 2017/1151 (3).

(3) Komisija je na podlagi lastnega raziskovanja in zunanjih informacij podrobno analizirala postopke, preskuse in zahteve za homologacijo iz Uredbe (ES) št. 692/2008 ter ugotovila, da emisije iz vozil Euro 5/6, ki dejansko nastajajo med vožnjo na cesti, znatno presegajo emisije, izmerjene v regulativnem novem evropskem voznem ciklu (NEDC), kar zlasti velja za emisije NOx iz dizelskih vozil.

(4) Z uvedbo in poznejšo revizijo standardov Euro so bile homologacijske zahteve glede emisij iz motornih vozil postopoma znatno poostrene. Medtem ko so se emisije s predpisi urejenih onesnaževal iz vozil na splošno znatno zmanjšale, to ne drži za emisije NOx iz lahkih potniških in gospodarskih dizelskih vozil. Zato je treba sprejeti ukrepe za izboljšanje tega stanja.

(5) Odklopne naprave, ki znižujejo raven uravnavanja emisij, so z Uredbo (ES) št. 715/2007 prepovedane. Odkritje v zvezi z uporabo odklopnih naprav v dizelskih vozilih in poznejše nacionalne preiskave so opozorili na potrebo po okrepljenem izvrševanju pravil o odklopnih napravah. Zato je pri homologaciji primerno zahtevati boljši nadzor nad strategijo za uravnavanje emisij, ki se uporablja v vozilih, pri tem pa izhajati iz načel, ki se v skladu z Uredbo (ES) št. 595/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (4) in njenimi izvedbenimi ukrepi za težka vozila že uporabljajo.

(6) Rešiti je treba težavo z emisijami dušikovih oksidov iz dizelskih vozil in tako znižati sedanje visoke ravni koncentracij NO2 v zunanjem zraku, ki povzročajo resno zaskrbljenost v zvezi z zdravjem ljudi.

(7) Komisija je januarja 2011 ustanovila delovno skupino, ki vključuje vse zainteresirane deležnike in je namenjena razvoju preskusnega postopka za dejanske emisije, ki nastajajo med vožnjo (RDE), ki bi bolje prikazal emisije, izmerjene na cesti. Skupno raziskovalno središče Komisije je v letih 2011 in 2013 objavilo študiji o izvedljivosti preskušanja na cesti in oceni drugih tehničnih možnosti. Po temeljitih tehničnih razpravah je bila kot dopolnilni regulativni preskusni postopek razvita in izvedena možnost, predlagana v Uredbi (ES) št. 715/2007, tj. uporaba prenosnih sistemov za merjenje emisij (PEMS) in omejitev po načelu „ne sme preseči“ (NTE).

(8) Prva dva dela preskusnega postopka RDE sta bila uvedena z uredbama Komisije (EU) 2016/427 (5) in (EU) 2016/646 (6). Zdaj ju je treba dopolniti z določbami, ki omogočajo upoštevanje hladnega zagona, uvesti je treba potrebni protokol in mejne vrednosti za merjenje števila delcev (PN) v emisijah, ustrezno upoštevati regeneracije in zagotoviti, da obstajajo določbe za hibridna električna vozila, lahka gospodarska vozila in manjše proizvajalce.

(9) Hladni zagon pomembno prispeva k emisijam iz lahkih potniških in gospodarskih vozil ter je zlasti pomemben na mestnih območjih, kjer je hladnih zagonov največ. Zlasti pozimi pomembno prispevajo k onesnaženosti zraka v mestih, zaradi česar bi jih bilo treba ustrezno urediti. Zato bi bilo treba za celovito in učinkovito ocenjevanje dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, hladne zagone vključiti v ocenjevanje emisij NOx in števila delcev v emisijah med mestno vožnjo in celotno vožnjo, pri tem pa uporabiti obstoječe metode ocenjevanja.

(10) Poleg tega bi bilo treba za zmanjšanje spremenljivosti preskusnih pogojev, ki bi lahko prikrili prispevek hladnega zagona, določiti posebne določbe za predkondicioniranje vozila in vožnjo v obdobju hladnega zagona.

(11) Ker nedavni podatki kažejo, da so v EU še vedno težava emisije iz vozil med vročim zagonom, ki so višje od pričakovanih, je treba opraviti določeno število preskusov, ki se začnejo z zagonom ogretega motorja.

(12) V Uredbi (ES) št. 715/2007 je določena začasna mejna vrednost Euro 6 za število delcev v emisijah iz vozil z motorji z neposrednim vbrizgavanjem goriva, da bi se zagotovilo dovolj časa za vgraditev učinkovitih tehnologij za uravnavanje števila delcev v emisijah, poleg tega pa Uredba določa, da bi bilo treba v treh letih po rokih za obvezni standard Euro 6 urediti tudi število delcev v emisijah, ki nastajajo v dejanskih voznih razmerah.

(13) Komisija je v ta namen leta 2013 ustanovila delovno skupino pod vodstvom Skupnega raziskovalnega središča, namenjeno preučitvi nove opreme PEMS za merjenje mase in števila delcev ter razvoju metode za merjenje števila delcev v emisijah med vožnjo v dejanskih voznih razmerah, ki bi morala biti vključena v ta akt.

(14) Ugotovljeno je bilo, da je oprema za merjenje števila delcev v emisijah zanesljiva in da dobro deluje v različnih razmerah. Pričakuje se, da se bo sčasoma še izboljšala. Poleg tega Komisija preučuje profile emisij ultrafinih delcev pod sedanjim merilnim pragom, ki znaša 23 nm, da bi zagotovila, da se z metodami za merjenje ustrezno zajame število delcev v emisijah v dejanskih razmerah.

(15) Z določbami bi bilo treba omogočiti tudi ocenjevanje hibridnih električnih vozil. Pri priključnih hibridih bi bilo treba metodologijo prilagoditi, da bi se zagotovili izvedljivost in zanesljivost določb o dejanskih emisijah, ki nastajajo med vožnjo, ter da bi se pripravila celovitejša metoda ocenjevanja, ki bi lahko zagotovila točno sliko dejanskih emisij iz priključnih hibridnih vozil, ki nastajajo med vožnjo, in ki bi jo bilo zato mogoče vključiti tudi v lokalne ali nacionalne sheme spodbud, namenjene spodbujanju uporabe teh vozil.

(16) V ocenjevanje emisij iz vozil na podlagi postopka merjenja dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, bi bilo treba vključiti tudi regeneracijo. Za zagotovitev skladnosti postopka merjenja dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, z globalno usklajenimi preskusnimi postopki za lahka vozila (WLTP) je primerno uvesti metodologijo, ki zahteva uporabo Ki-faktorjev za presežne emisije zaradi regeneracije, in z njo povezani sistem ocenjevanja.

(17) Ki-faktorje bi bilo morda treba posodobiti, da bi se upoštevali spremembe specifikacije vozil in tehnološki napredek. Za zagotovitev, da Ki-faktorji izražajo pogostost in obseg regeneracije v dejanskih razmerah, so lahko potrebne revizije.

(18) Za zagotovitev, da je mogoče lahka gospodarska vozila, katerih hitrost je omejena, prav tako preskusiti s postopkom merjenja dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, bi bilo treba za navedena vozila vključiti posebne določbe o omejitvah hitrosti.

(19) Da bi se lahko neodvisni manjši proizvajalci, katerih letna svetovna proizvodnja ne presega 10 000 enot, prilagodili postopku merjenja dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, bi jim bilo treba zagotoviti dodaten čas, da v celoti upoštevajo omejitve po načelu „ne sme preseči“. Vendar je od njih primerno zahtevati, naj v navedenem obdobju spremljajo emisije NOx.

(20) Zelo majhni proizvajalci bi morali biti izvzeti iz določb o postopku merjenja dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo. V Uniji vsako leto prodajo manj kot 1 000 vozil, zato le malo prispevajo k skupnim emisijam voznega parka lahkih potniških in gospodarskih vozil.

(21) V členu 15(6) Uredbe (EU) 2017/1151 se zahteva, naj se po uvedbi preskusov WLTP preučijo pravne določbe Direktive 2007/46/ES in zagotovi pravična obravnava v zvezi z vozili, ki so bila predhodno že homologirana na podlagi zahtev za preskus iz novega evropskega voznega cikla (NEDC).

(22) Ugotovitve te preučitve kažejo, da bi bilo treba zahteve Uredbe (EU) 2017/1151 uporabljati za novoregistrirana vozila, vključno s tistimi, katerih tipi so bili predhodno homologirani na podlagi preskusov NEDC iz Uredbe (ES) št. 692/2008. V skladu s členom 15 Uredbe (EU) 2017/1151 morajo vsa nova vozila od 1. septembra 2019 izpolnjevati zahteve iz Priloge IIIA k navedeni uredbi ne glede na to, ali so bili njihovi tipi predhodno homologirani na podlagi preskusov NEDC oziroma ali so bili njihovi tipi prvič homologirani na podlagi preskusov WLTP. Ustrezni datum za vozila kategorije N1 razredov II in III ter vozila kategorije N2 je 1. september 2020.

(23) Za zagotovitev, da so homologacijski organi v celoti obveščeni o uporabi navedenega pravila, bi bilo treba to uporabo omeniti v oddelku II.5 „Pripombe“ certifikata o ES-homologaciji iz Dodatka 4 k Prilogi I k Uredbi (EU) 2017/1151.

(24) Določbe v zvezi z obveznostjo proizvajalcev, da prijavijo pomožne strategije za uravnavanje emisij, so jasno povezane s prepovedjo uporabe odklopnih naprav. Zato bi bilo treba v zakonodaji jasno navesti, da mora homologacijski organ med homologacijo sprejeti odločitev na podlagi ocene tveganja in učinkov pomožnih strategij za uravnavanje emisij na zdravje in okolje, vsebina razširjenega dokumentacijskega paketa pa bi morala zadevnemu organu omogočiti sprejetje navedene odločitve.

(25) Da se zagotovi preglednost in omogoči primerjava z vrednostmi, izmerjenimi med neodvisnim preskušanjem, ter da bi lahko lokalni ali nacionalni organi razvili sheme spodbud, bi bilo treba za proizvajalca uvesti obveznost, da v izjavi o skladnosti za vsako vozilo prijavi najvišjo raven emisij NOx in največje število delcev pri preskusih dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo.

(26) Komisija bi morala pregledovati določbe glede postopka preskušanja dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, in jih prilagajati, da bi se upoštevale nove tehnologije za vozila in/ali merjenje ter zagotovila njihova učinkovitost. Podobno bi morala vsako leto pregledati ustrezno raven končnih faktorjev skladnosti za plinasta onesnaževala in število delcev, pri tem pa upoštevati tehnični napredek. Pregledati bi morala predvsem alternativni metodi za oceno podatkov PEMS o emisijah iz dodatkov 5 in 6 k Prilogi IIIA k Uredbi (EU) 2017/1151, da bi oblikovala enotno metodo.

(27) Zato je primerno, da se Uredba (EU) 2017/1151 in Direktiva 2007/46/ES ustrezno spremenita.

(28) Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Tehničnega odbora za motorna vozila –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1 Uredba (EU) 2017/1151 se spremeni: (1) člen 2 se spremeni: (a) točka 32 se nadomesti z naslednjim: „(32) ‚manjši proizvajalec‘ pomeni proizvajalca, katerega letna svetovna proizvodnja v letu pred tistim, za katerega je podeljena homologacija, ne dosega 10 000 enot in ki: (a) ni del skupine povezanih proizvajalcev ali (b) je del skupine povezanih proizvajalcev, katerih letna svetovna proizvodnja v letu pred tistim, za katerega je podeljena homologacija, ne dosega 10 000 enot, ali (c) je del skupine povezanih proizvajalcev, vendar upravlja lastne proizvodne zmogljivosti in konstrukcijski oddelek;“; (b) dodajo se naslednje točke 32a, 32b in 32c: „(32a) ‚lastna proizvodna zmogljivost‘ pomeni obrat, v katerem se vozila proizvajajo ali sestavljajo in ki ga proizvajalec uporablja za proizvodnjo ali sestavljanje novih vozil za navedenega proizvajalca, vključno z vozili za izvoz, kjer je to ustrezno; (32b) ‚lasten konstrukcijski oddelek‘ pomeni obrat, v katerem se konstruira in razvije celotno vozilo ter ki ga proizvajalec uporablja in nadzoruje; (32c) ‚zelo majhen proizvajalec‘ pomeni manjšega proizvajalca, kot je opredeljen v točki 32, pri čemer je v letu pred letom podelitve homologacije v Skupnosti registriranih manj kot 1 000 njegovih vozil.“; (2) v členu 3(11) se doda naslednji pododstavek: „Zahteve iz Priloge IIIA se ne uporabljajo za homologacije glede na emisije, zelo majhnim proizvajalcem podeljene v skladu z Uredbo (ES) št. 715/2007.“; (3) člen 5 se spremeni: (a) odstavek 11 se nadomesti z naslednjim: „11. Da bi lahko homologacijski organi ob upoštevanju prepovedi odklopnih naprav iz člena 5(2) Uredbe (ES) št. 715/2007 ocenili pravilno uporabo pomožnih strategij za uravnavanje emisij, proizvajalec zagotovi tudi razširjen dokumentacijski paket iz Dodatka 3a k Prilogi I k tej uredbi. Razširjeni dokumentacijski paket iz odstavka 11 ostane strogo zaupen. Homologacijski organ paket označi in datira ter ga hrani vsaj deset let po podelitvi homologacije. Razširjeni dokumentacijski paket se na zahtevo pošlje Komisiji.“; (b) odstavek 12 se črta; (4) člen 15 se spremeni: (a) odstavek 4 se spremeni: (i) točka (a) se nadomesti z naslednjim: „(a) razen zahtev za število delcev (PN) se zahteve iz točke 2.1 Priloge IIIA ne uporabljajo;“; (ii) doda se naslednji pododstavek: „Če je bilo vozilo v skladu z zahtevami Uredbe (ES) št. 715/2007 in izvedbeno zakonodajo homologirano pred 1. septembrom 2017 za kategorijo vozil M in kategorijo vozil N1 razreda I ali pred 1. septembrom 2018 za kategorijo vozil N1 razredov II in III ter kategorijo vozil N2, se to vozilo za namene prvega pododstavka ne šteje za nov tip vozila. Enako velja tudi, če se iz izvirnega tipa ustvarijo novi tipi izključno zaradi uporabe opredelitve novega tipa v členu 2(1) te uredbe. V teh primerih se uporaba tega pododstavka omeni v oddelku II.5 ‚Pripombe‘ certifikata o ES-homologaciji iz Dodatka 4 k Prilogi I k Uredbi (EU) 2017/1151, vključno s sklicem na prejšnjo homologacijo.“; (b) doda se naslednji odstavek 7: „7. Zahteve iz točke 2.1 Priloge IIIA se pet let in štiri mesece po datumih iz člena 10(4) in (5) Uredbe (ES) št. 715/2007 ne uporabljajo za homologacije za emisije, ki se v skladu z Uredbo (ES) št. 715/2007 podelijo manjšim proizvajalcem, kot so opredeljeni v členu 2(32). Vendar manjši proizvajalci v obdobju, ki se začne tri leta po datumih iz člena 10(4) Uredbe (ES) št. 715/2007 in konča pet let in štiri mesece po teh datumih, ter v obdobju, ki se začne štiri leta po datumih iz člena 10(5) navedene uredbe in konča pet let in štiri mesece po teh datumih, spremljajo in sporočajo ravni dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo z njihovimi vozili.“; (5) doda se naslednji člen 18a: „Člen 18a Hibridna in priključna hibridna vozila Komisija si prizadeva pripraviti revidirano metodologijo, ki vključuje zanesljivo in popolno metodo ocenjevanja za hibridna in priključna hibridna vozila, da bi se zagotovila neposredna primerljivost njihovih ravni dejanskih emisij, ki nastajajo med vožnjo, in ravni pri konvencionalnih vozilih, da bi metodologijo predstavila v naslednji spremembi Uredbe.“; (6) Priloga I se spremeni, kot je določeno v Prilogi I k tej uredbi; (7) Priloga IIIA se spremeni, kot je določeno v Prilogi II k tej uredbi.

Člen 2 Priloga IX k Direktivi 2007/46/ES se spremeni, kot je določeno v Prilogi III k tej uredbi.

Člen 3 Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 7. junija 2017 Za Komisijo Predsednik Jean-Claude JUNCKER

(1) UL L 171, 29.6.2007, str. 1.

(2) UL L 263, 9.10.2007, str. 1.

(3) Uredba Komisije (EU) 2017/1151 z dne 1. junija 2017 o dopolnitvi Uredbe (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil, o spremembah Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta, Uredbe Komisije (ES) št. 692/2008 in Uredbe Komisije (EU) št. 1230/2012 ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 692/2008 (glej stran page 1 tega Uradnega lista).

(4) Uredba (ES) št. 595/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o homologaciji motornih vozil in motorjev glede na emisije iz težkih vozil (Euro VI) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil ter o spremembi Uredbe (ES) št. 715/2007 in Direktive 2007/46/ES ter o razveljavitvi direktiv 80/1269/EGS, 2005/55/ES in 2005/78/ES (UL L 188, 18.7.2009, str. 1).

(5) Uredba Komisije (EU) 2016/427 z dne 10. marca 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL L 82, 31.3.2016, str. 1).

(6) Uredba Komisije (EU) 2016/646 z dne 20. aprila 2016 o spremembi Uredbe (ES) št. 692/2008 glede emisij iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 6) (UL L 109, 26.4.2016, str. 1).