5.

člena 8 in 9 se nadomestita z naslednjim: „Člen 8 Pregled Priloge X k Direktivi 2000/60/ES Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o rezultatih rednega pregleda Priloge X k Direktivi 2000/60/ES iz člena 16(4) navedene direktive. Poročilu, kadar je ustrezno, priloži zakonodajne predloge za spremembo Priloge X, med drugim zlasti predloge za določitev novih prednostnih snovi ali prednostnih nevarnih snovi ali za določitev nekaterih prednostnih snovi kot prednostne nevarne snovi ter za določitev ustreznih OSK za površinske vode, usedline ali organizme, kakor je primerno. Člen 8a Posebne določbe za določene snovi 1. Države članice lahko v načrtih za upravljanje povodij, pripravljenih v skladu s členom 13 Direktive 2000/60/ES – brez poseganja v zahteve oddelka 1.4.3 Priloge V te direktive glede prikaza splošnega kemijskega stanja ter v cilje in obveznosti iz točke (a) člena 4(1), točke (k) člena 11(3) in člena 16(6) navedene direktive –, predložijo dodatne karte, ki informacije o kemijskem stanju za eno ali več naslednjih snovi prikazujejo ločeno od informacij za ostale snovi, določenih v delu A Priloge I k tej direktivi: (a) snovi pod številkami 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 in 44 (snovi, ki se obnašajo kot splošno prisotne PBT); (b) snovi pod številkami 34 do 45 (novo določene snovi); (c) snovi pod številkami 2, 5, 15, 20, 22, 23 in 28 (snovi, za katere so določeni revidirani OSK). Poleg tega lahko države članice v načrtih za upravljanje povodij prikažejo obseg vsakega odstopanja od vrednosti OSK za snovi iz točk (a) do (c) prvega pododstavka. Države članice, ki predložijo take dodatne karte, si prizadevajo, da so te primerljive z drugimi na ravni povodja in Unije. 2. Države članice lahko snovi pod številkami 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 in 44 iz dela A Priloge I spremljajo manj temeljito, kot je to določeno v členu 3(4) te direktive in Prilogi V k Direktivi 2000/60/ES, pod pogojem, da je spremljanje reprezentativno in že obstaja statistično trdno izhodišče za prisotnost teh snovi v vodnem okolju. V skladu s z drugim pododstavkom člena 3(6) te direktive bi bilo treba načeloma stanje spremljati vsaka tri leta, razen če je na podlagi tehničnega znanja in strokovne ocene upravičeno spremljanje stanja v drugačnih časovnih presledkih. Člen 8b Nadzorni seznam 1. Komisija določi nadzorni seznam snovi, za katere se zaradi podpore prihodnjemu izvajanju prednostnega razvrščanja v skladu s členom 16(2) Direktive 2000/60/ES zbirajo podatki o spremljanju iz celotne Unije ter dopolnjujejo podatki, med drugim, iz analiz in pregledov iz člena 5 ter programi za spremljanje iz člena 8 navedene direktive. Prvi nadzorni seznam lahko hkrati vsebuje največ 10 snovi ali skupin snovi in za vsako snov določa medije spremljanja in mogoče analitske metode, ki niso nesorazmerno drage. Če so na voljo analitske metode, ki niso nesorazmerno drage, lahko Komisija ob vsaki posodobitvi nadzornega seznama v skladu z odstavkom 2 tega člena seznamu doda eno snov ali skupino snovi, pri čemer je najvišje skupno število snovi 14. Snovi, ki se vključijo na nadzorni seznam, se izberejo med snovmi, za katere informacije, ki so na voljo, kažejo, da bi lahko na ravni Unije pomenile znatno tveganje za vodno okolje ali tveganje, ki se prenaša po vodnem okolju, in za katere ni dovolj podatkov o spremljanju. Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) in 17-alfa-etinilestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se uvrstijo v prvi nadzorni seznam, da bi z zbiranjem podatkov o spremljanju lažje določili ustrezne ukrepe za odpravljanje tveganja zaradi teh snovi. Komisija pri izbiri snovi, ki se uvrstijo na nadzorni seznam, upošteva vse informacije, ki so na voljo, vključno z: (a) rezultati zadnjega rednega pregleda Priloge X k Direktivi 2000/60/ES v skladu s členom 16(4) navedene direktive; (b) raziskovalnimi projekti; (c) priporočili zainteresiranih strani iz člena 16(5) Direktive 2000/60/ES; (d) programi držav članic za opis značilnosti vodnega območja oziroma rezultati spremljanja iz člena 5 oziroma 8 Direktive 2000/60/ES; (e) proizvedenimi količinami, vzorci uporabe, intrinzičnimi lastnostmi (po potrebi tudi o velikosti delcev), koncentracijami v okolju in vplivi, vključno z informacijami, zbranimi v skladu z direktivami 98/8/ES, 2001/82/ES (22) in 2001/83/ES (23) ter Uredbama (ES) št. 1907/2006 in (ES) št. 1107/2009. 2. Komisija določi prvi nadzorni seznam iz odstavka 1 do 14. septembra 2014 in ga nato posodablja vsakih 24 mesecev. Komisija pri posodobitvi nadzornega seznama iz njega črta vse snovi, za katere je mogoče brez dodatnih podatkov o spremljanju izvesti presojo tveganja iz člena 16(2) Direktive 2000/60/ES. Obdobje neprekinjenega spremljanja katere koli posamezne snovi, ki se izvaja v okviru njene uvrstitve na nadzorni seznam, ne sme biti daljše od štirih let. 3. Države članice snovi z nadzornega seznama spremljajo na izbranih reprezentativnih postajah za spremljanje v obdobju najmanj 12 mesecev. Glede prvega nadzornega seznama se obdobje spremljanja začne 14. septembra 2015 ali v šestih mesecih po določitvi nadzornega seznama, kar je pozneje. Države članice začnejo spremljanje vsake snovi na nadaljnjih seznamih v šestih mesecih po njeni uvrstitvi na seznam. Vse države članice izberejo vsaj eno postajo za spremljanje in še eno, če ima več kot milijon prebivalcev, poleg tega pa še toliko postaj, kolikor znaša količnik med njeno zemljepisno površino v km2 in 60 000 (zaokroženo na najbližje celo število), in še toliko postaj, kolikor znaša količnik med številom njenih prebivalcev in 5 milijoni (zaokroženo na najbližje celo število). Pri izbiri reprezentativnih postaj za spremljanje, pogostosti in časa spremljanja za vsako snov države članice upoštevajo vzorce uporabe in verjetno prisotnost snovi. Spremljanje se izvaja vsaj enkrat na leto. Kadar država članica predloži dovolj primerljivih, reprezentativnih in aktualnih podatkov o spremljanju glede posamezne snovi na podlagi obstoječih programov spremljanja ali študij, se lahko odloči, da ne bo izvedla dodatnih spremljanj v okviru mehanizma uvrstitve te snovi na nadzorni seznam, pod pogojem, da je bila snov spremljana z uporabo metodologije, ki izpolnjuje zahteve tehničnih smernic, ki jih pripravi Komisija v skladu s členom 8b(5). 4. Države članice poročajo Komisiji o rezultati spremljanja, izvedenega v skladu z odstavkom 3. V zvezi s prvim nadzornim seznamom o rezultatih spremljanja poročajo v 15 mesecih od 14. septembra 2015 ali v 21 mesecih po določitvi nadzornega seznama, kar je pozneje, in nato vsakih 12 mesecev, v času, ko je snov uvrščena na seznam. Za vsako snov, vključeno v nadaljnje sezname, države članice o rezultatih spremljanja poročajo Komisiji v 21 mesecih od uvrstitve snovi na nadzorni seznam in nato vsakih 12 mesecev, v času, ko je snov uvrščena na seznam. Poročilo vključuje informacije o reprezentativnosti postaj za spremljanje in strategiji spremljanja. 5. Komisija sprejme izvedbene akte o določitvi in posodobitvi nadzornega seznama iz odstavkov 1 in 2. Sprejme lahko tudi tehnične oblike za poročanje Komisiji o rezultatih spremljanja in z njim povezanih informacijah. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 9(2). Komisija oblikuje smernice, vključno s tehničnimi specifikacijami, za lažje spremljanje snovi z nadzornega seznama in naj spodbuja usklajevanje takšnega spremljanja. Člen 8c Posebne določbe za farmacevtske snovi Komisija v skladu s členom 16(9) Direktive 2000/60/ES in, kadar je ustrezno, na podlagi izida svoje raziskave o tveganjih zaradi zdravil v okolju iz leta 2013 ter drugih ustreznih raziskav in poročil v dveh letih, kolikor je mogoče, od 13. septembra 2013 oblikuje strateški pristop k onesnaženju vode s farmacevtskimi snovmi. Ta strateški pristop po potrebi vključuje predloge, s katerimi bo po potrebi mogoče učinkoviteje upoštevati vpliv zdravil v postopku za dajanje zdravil v promet. V okviru tega strateškega pristopa Komisija, kadar je ustrezno, do 14. septembra 2017 predlaga ukrepe, ki se sprejmejo na ravni Unije in/ali ravni držav članic, kakor je ustrezno, za obravnavo morebitnih vplivov farmacevtskih snovi na okolje, zlasti tistih iz člena 8b(1), katerih cilj je zmanjšanje odvajanja, emisij in uhajanja takih snovi v vodno okolje, pri čemer se upoštevajo potrebe javnega zdravstva in stroškovna učinkovitost predlaganih ukrepov. Člen 9 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga odbor, ustanovljen s členom 21(1) Direktive 2000/60/ES. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (24). 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. Kadar odbor ne poda mnenja, Komisija ne sprejme osnutka izvedbenega akta in se uporabi tretji pododstavek člena 5(4) Uredbe (EU) št. 182/2011. Člen 9a Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu. 2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 3(8) se prenese na Komisijo za šest let od 13. septembra 2013. Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem šestletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enako obdobje, razen če Evropski parlament ali Svet ne nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja. 3. Pooblastilo iz člena 3(8) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. Z odločitvijo o preklicu preneha veljati prenos pooblastila, naveden v tej odločitvi. Odločitev začne učinkovati dan po njeni objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je v njej določen. Odločitev ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4. Takoj ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem istočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 5. Delegirani akt, sprejet na podlagi člena 3(8), začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje temu aktu v dveh mesecih od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če sta pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestila Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.