2.

v Prilogi III se oddelek 6.1 nadomesti z naslednjim: „6.1 Neposredne naložbe Neposredne naložbe so povezane z rezidentom enega gospodarstva, ki ima nadzor ali pomembno stopnjo vpliva na upravljanje podjetja, ki je rezident drugega gospodarstva. V skladu z mednarodnimi standardi (BPM6) se kot dokazilo za tako razmerje uporablja merilo neposrednega ali posrednega lastništva 10 % glasovalnih pravic ali več v podjetju, ki je rezident enega gospodarstva, s strani vlagatelja, ki je rezident drugega gospodarstva. Na podlagi tega merila lahko neposredno naložbeno razmerje obstaja med različnimi povezanimi podjetji, ne glede na to, ali povezava vključuje eno verigo ali več. To razmerje se lahko razširi na družbe, ki so v razmerju do podjetja, v katero se neposredno vlaga, hčerinske družbe, hčerinske družbe teh hčerinskih družb in pridružena podjetja. Po vzpostavitvi neposredne naložbe se vsi nadaljnji finančni tokovi/imetja med povezanimi subjekti zajamejo kot transakcije/stanja neposrednih naložb. Lastniški kapital obsega lastniški kapital v podružnicah ter vse deleže v hčerinskih družbah in pridruženih podjetjih. Reinvestirani dohodki so protipostavka deleža neposrednega vlagatelja v dohodkih, ki jih hčerinske družbe ali pridružena podjetja ne razdelijo kot dividende, in dohodkih podružnic, ki se ne nakažejo neposrednemu vlagatelju ter se zajamejo pod postavko „investicijski dohodek“ (glej oddelek 3.2.3). Lastniški in dolžniški kapital pri neposrednih naložbah sta nadalje razčlenjena glede na vrsto razmerja med subjekti in glede na smer naložbe. Razlikovati je mogoče med tremi vrstami neposrednih naložbenih razmerij: (a) naložbe neposrednih vlagateljev v podjetjih z neposrednimi naložbami. Ta kategorija vključuje tokove (in stanja) naložb od neposrednega vlagatelja v podjetja z njegovimi neposrednimi naložbami (ne glede na to, ali ima nad njimi neposredni ali posredni nadzor ali vpliv); (b) povratne naložbe. Ta vrsta razmerja zajema tokove (in stanja) naložb od podjetij z neposredno naložbo k zadevnemu neposrednemu vlagatelju; (c) razmerje med sestrskimi podjetji. To zajema tokove (in stanja) med podjetji, ki se medsebojno ne nadzirajo in ne vplivajo drugo na drugo, vendar so vsa pod nadzorom ali vplivom istega neposrednega vlagatelja. Za vrednotenje stanj neposrednih naložb se stanje lastniškega kapitala, ki kotira na borzi vrednostnih papirjev, vrednoti po tržnih cenah. Nasprotno se v primeru družb, v katere se neposredno vlaga in ki ne kotirajo na borzi, stanje lastniškega kapitala vrednoti na podlagi knjigovodskih vrednosti, pri čemer se uporabi enotna opredelitev, ki jo sestavljajo naslednje računovodske postavke: (a) vplačani kapital (brez lastnih deležev in vključno z vplačanim presežkom kapitala); (b) vse vrste rezerv (vključno z investicijskimi podporami, če jih računovodske smernice štejejo za rezerve družbe); (c) nerazdeljeni dobiček po pokritju izgube (vključno z rezultati za tekoče leto). Pri lastniških vrednostnih papirjih družb, ki ne kotirajo na borzi, se lahko transakcije, ki se zajamejo v finančnem računu, razlikujejo od lastnih sredstev po knjigovodski vrednosti, ki se evidentirajo v stanju mednarodnih naložb. Te razlike se zajamejo kot prevrednotenja zaradi drugih sprememb cene. Zaradi večje usklajenosti pri vrednotenju sredstev in obveznosti se lahko stanje lastniškega kapitala v družbah, v katere se neposredno vlaga in ki ne kotirajo na borzi, alternativno vrednoti po eni izmed drugih metod vrednotenja, navedenih v odstavku 7.16 BPM6, če gre za enega od naslednjih primerov: (a) vsaj eno podjetje v neposredni naložbeni verigi kotira na borzi vrednostnih papirjev, medtem ko vsaj eno podjetje ne kotira na borzi, to pa vodi do pomembnega izkrivljanja v neto stanju mednarodnih naložb družbe v verigi; v tem primeru se lahko kot referenca za vrednotenje povezanih družb, ki ne kotirajo na borzi, uporabi tržna cena družbe, ki kotira na borzi; ali (b) če se razlike pojavijo pri zajemanju pridobljenega dobrega imena v verigi podjetij z neposrednimi naložbami, kar vodi do pomembnega izkrivljanja v neto stanju mednarodnih naložb države, v kateri je družba iz sredine verige rezident; ali (c) če so računi podjetij v neposredni naložbeni verigi izraženi v različnih valutah in nihanja deviznih tečajev vodijo do pomembnega izkrivljanja v neto stanju mednarodnih naložb države, v kateri je rezident družba iz sredine verige. Če se za vrednotenje stanja lastniškega kapitala v družbah, v katere se neposredno vlaga in ki ne kotirajo na borzi, uporabi alternativna metoda, se pripravljavca stanja mednarodnih naložb spodbuja, da obvesti pripravljavca v nasprotni državi o alternativni metodi in sodeluje s tem pripravljavcem zaradi zmanjšanja tveganja za dvostransko asimetrično zajemanje. Te informacije je treba posredovati znotraj ESCB v okviru obstoječih dogovorov in objaviti v publikaciji ECB o statističnih metodah za pripravo plačilne bilance in stanja mednarodnih naložb Evropske unije (European Union balance of payments/international investment position statistical methods), ki se uporablja za spremljanje konceptov, opredelitev in metod pripravljanja statističnih podatkov, ki jih uporabljajo države članice euroobmočja (kot je opisano v Prilogi V). Kot dobra praksa se priporoča, da vse države članice pripravljajo podatke o stanjih lastniškega kapitala pri tujih neposrednih naložbah in reinvestiranih dohodkih na podlagi rezultatov raziskav tujih neposrednih naložb, ki se morajo zbirati vsaj na letni ravni (1).