PRILOGA I

Opredelitev statističnih konceptov

Potrošnja po klasifikaciji individualne potrošnje po namenu (COICOP)

Potrošnja po klasifikaciji individualne potrošnje po namenu (COICOP) temelji na konceptu izdatkov gospodinjstev za končno potrošnjo v evropskem sistemu računov, ESR 2010 (1), kolikor se uporablja za potrošnjo. Nanaša se na izdatke zasebnih gospodinjstev za blago in storitve za zadovoljitev njihovih potreb ali želja.

Izdatki gospodinjstev za končno potrošnjo vključujejo naslednje primere:

(a) storitve za stanovanja, v katerih bivajo lastniki (pripisana najemnina);

(b) lastna poraba;

(c) izdatki za postavke, ki se ne obravnavajo kot vmesna potrošnja, kot so: (1) materiali za majhna popravila in notranje urejanje stanovanj, ki jih izvajajo najemniki in lastniki; (2) materiali za popravila in vzdrževanje trajnega potrošnega blaga, vključno z vozili;

(d) izdatki za postavke, ki se ne obravnavajo kot investicije, zlasti trajno potrošno blago, ki svojo funkcijo opravljajo skozi več obračunskih obdobij; to vključuje prenos lastništva nekaterih trajnih dobrin s podjetja na gospodinjstvo;

(e) neposredno zaračunane finančne storitve za namene končne potrošnje gospodinjstev (tj. ki ne vključujejo posredno merjenih storitev finančnega posredništva (PMSFP));

(f) zavarovalne storitve v znesku dejansko zaračunane storitve;

(g) storitve pokojninskih skladov v znesku dejansko zaračunane storitve;

(h) plačila gospodinjstev za dovolilnice, dovoljenja itd., ki se štejejo za nakupe storitev;

(i) nakup blaga in storitev po cenah, ki niso ekonomsko pomembne, na primer vstopnine za muzeje.

Izdatki gospodinjstev za končno potrošnjo ne vključujejo:

(a) socialnih transferjev v naravi, kot so izdatki, ki jih imajo najprej gospodinjstva, pozneje pa se povrnejo prek sheme socialne varnosti, npr. nekateri zdravstveni izdatki;

(b) izdatkov za postavke, ki se obravnavajo kot vmesna potrošnja ali bruto investicije, kot so: (1) izdatki gospodinjstev, ki so lastniki nekorporativnih podjetij, za poslovne namene, npr. za trajno blago, kot so vozila, pohištvo ali električni aparati (bruto investicije v osnovna sredstva), in za netrajno blago, kot je gorivo (obravnava se kot vmesna potrošnja); (2) izdatki gospodinjstev, ki bivajo v lastnih stanovanjih, za urejanje, vzdrževanje in popravila stanovanj, ki jih najemniki običajno ne izvajajo (obravnavajo se kot vmesna potrošnja pri proizvodnji stanovanjskih storitev); (3) nakupi stanovanj (obravnavajo se kot bruto investicije v osnovna sredstva); (4) izdatki za vrednostne predmete (obravnavajo se kot bruto investicije v osnovna sredstva);

(c) postavk, ki se obravnavajo kot pridobitve neproizvedenih sredstev, zlasti nakupi zemljišč;

(d) vseh tistih plačil gospodinjstev, ki se obravnavajo kot davki;

(e) prostovoljnih transferjev gospodinjstev v denarju ali naravi dobrodelnim ustanovam in humanitarnim organizacijam.

Izdatki gospodinjstev za končno potrošnjo se prikažejo v kupčevih cenah. To je cena, ki jo kupec dejansko plača za proizvode v trenutku nakupa.

Kupčeva cena vključuje:

(a) davke minus subvencije na proizvode (vendar brez odbitnih davkov, kot je DDV na proizvode);

(b) transportne stroške, ki jih kupec posebej plača za dobavo proizvoda ob želenem času in na želeno mesto;

(c) vse od standardne cene odštete popuste za nakupe v velikih količinah ali zunajsezonske nakupe.

Kupčeva cena ne vključuje:

(a) obresti ali zaračunanih storitev, ki so bile dodane po kreditni pogodbi;

(b) dodatnih stroškov za zamude pri plačilu, pri čemer zamuda pri plačilu pomeni neplačilo v roku, dogovorjenem ob nakupu.

Pripisana najemnina

Nakup stanovanja kot takega se šteje za investicijo in ne za izdatek potrošnika, zato je izključen iz izdatkov gospodinjstev za končno potrošnjo. Vendar lastništvo stanovanja proizvede storitev, namestitev, ki jo gospodinjstva sčasoma porabijo, zato se ocenjena cena namestitve z imputacijo najemnine vključi v izdatke gospodinjstev za končno potrošnjo. Je del nedenarnega dela izdatkov gospodinjstev za končno potrošnjo, saj ne gre za denarno transakcijo.

Pripisana najemnina je hkrati nedenarni vir dohodka in se posledično beleži tudi na strani dohodka.

Pripisana najemnina se oceni za vsa gospodinjstva, ki ne poročajo o plačevanju celotne najemnine, ker so to gospodinjstva, ki bivajo v lastnem stanovanju, ali ker živijo v stanovanju, najetem po nižji ceni od tržne, ali ker je stanovanje preskrbljeno brezplačno.

Pripisana najemnina se oceni samo za stanovanja (in povezane zgradbe, kot je garaža), ki jih gospodinjstva uporabljajo kot glavno prebivališče.

Vrednost pripisane najemnine je ocenjena vrednost najemnine, ki bi se plačala za enako nastanitev, ob upoštevanju dejavnikov, kot so lokacija, zgradbe v soseščini itd., ter velikost in kakovost stanovanja. Ta vrednost se zmanjša za dejansko plačano najemnino (če je nastanitev najeta po nižji ceni od tržne) in izdatke za redno vzdrževanje (plin, elektrika, voda itd.), manjša popravila ali prenovo nepremičnine gospodinjstev, ki bivajo v lastnih stanovanjih, ki bi jih običajno izvedli najemodajalci.

Za garaže, ki so ločene od stanovanj in jih lastniki uporabljajo za namene končne potrošnje v povezavi z uporabo stanovanj, se zagotovi podobna imputacija.

Vrednost storitev za stanovanja, v katerih bivajo lastniki, se oceni z metodo stratifikacije na podlagi dejanskih najemnin (bodisi z neposredno ekstrapolacijo bodisi z ekonometrično regresijo).

— Stanovanjski fond se po možnosti stratificira glede na lokacijo, velikost in naravo stanovanja ter druge dejavnike, ki vplivajo na najemnino. Za oceno vrednosti najemnin celotnega stanovanjskega fonda se uporabijo podatki o dejanskih najemninah najemniških stanovanj v zasebni lasti. Povprečna dejanska najemnina v stratumu se uporabi za vsa stanovanja v navedenem stratumu.

— Najemnina za stanovanja, v katerih bivajo lastniki, je pri metodi stratifikacije opredeljena kot najemnina na zasebnem trgu za pravico do uporabe neopremljenega stanovanja. Za določitev pripisanih najemnin se uporabijo najemnine za neopremljena stanovanja na podlagi vseh pogodb na zasebnem trgu. Vključijo se najemnine na zasebnem trgu, ki so nizke zaradi državnih predpisov.

— Če vzorec za spremljane najemnine, kot so opredeljene zgoraj, ni dovolj velik, se lahko za namene imputacije uporabijo spremljane najemnine za opremljena stanovanja, če so prilagojene za uporabo pohištva. V izjemnih primerih je mogoče uporabiti tudi zvišane najemnine za državna stanovanja. Nizke najemnine za stanovanja, ki se oddajajo v najem sorodnikom ali zaposlenim, se ne smejo uporabljati.

Če ni dovolj velikega najemniškega trga, na katerem bi prevladovala stanovanja, v katerih bivajo lastniki, se za ta stanovanja uporabi metoda samoocenjevanja. Vrednost pripisane najemnine po tej metodi se nanaša na samoocenjeno vrednost, ki se uporablja kot neposredna ocena vrednosti tržne cene stanovanja.

Lastna poraba

Lastna poraba se nanaša na blago in storitve, ki jih kot proizvodnjo proizvedejo nekorporativna podjetja v lasti gospodinjstev in jih člani teh gospodinjstev zadržijo za potrošnjo. Primeri proizvodov, zadržanih za lastno končno potrošnjo, so:

(a) kmetijski proizvodi, ki jih zadržijo kmetje;

(b) stanovanjske storitve, ki jih proizvedejo gospodinjstva, ki bivajo v lastnih stanovanjih;

(c) gospodinjske storitve, ki jih proizvede zaposleno plačano osebje.

Gospodinjske in osebne storitve, proizvedene in porabljene v istem gospodinjstvu, se ne štejejo kot proizvodnja v ESR in posledično niso del lastne porabe. Primeri gospodinjskih storitev, ki jih proizvedejo gospodinjstva sama in niso vključene, so:

(a) čiščenje, urejanje in vzdrževanje stanovanj, kadar so te dejavnosti običajne tudi za najemnike;

(b) čiščenje, vzdrževanje in popravila trajnega gospodinjskega blaga;

(c) priprava in postrežba hrane;

(d) varstvo, vzgoja in poučevanje otrok;

(e) nega bolnih, slabotnih in ostarelih oseb ter

(f) prevoz članov gospodinjstva ali njihovega blaga.

Vendar se gospodinjske in osebne storitve, ki jih proizvede zaposleno plačano gospodinjsko osebje, štejejo za proizvodnjo in so del izdatkov za končno potrošnjo.

Lastna poraba se prikaže, ko se zadržana proizvodnja prenese v gospodinjstvo za lastno končno potrošnjo, in se vrednoti po kupčevi ceni podobnih izdelkov (blaga ali storitev), ki se prodajajo na trgu. Gospodinjske in osebne storitve, ki jih proizvede zaposleno plačano gospodinjsko osebje, se vrednotijo z nadomestilom, plačanim zaposlenim; to vključuje tudi nadomestila v naravi, kot sta hrana in nastanitev.

Izdatki za potrošnjo v tujini

Izdatki gospodinjstev za končno potrošnjo vključujejo izdatke za potrošnjo zasebnih rezidenčnih gospodinjstev, ne glede na to, ali izdatki nastanejo v domači državi ali tujini. Izdatki za potrošnjo v tujini se nanašajo na del izdatkov gospodinjstev za potrošnjo, ki je nastal v tujini. Zajema vse neposredne nakupe blaga in storitev, ki jih rezidenti opravijo med potovanjem v tujino iz poslovnih ali zasebnih razlogov. Razlikovati je treba dve kategoriji, ki ju je treba obravnavati različno:

(a) vsi izdatki poslovnih potnikov so vmesna potrošnja, zato so izključeni iz končne potrošnje gospodinjstva;

(b) vsi drugi izdatki, bodisi poslovnih ali drugih potnikov, so izdatki za končno potrošnjo gospodinjstva.

Prijavijo se samo izdatki za potrošnjo v tujini v denarni obliki.

Skupni letni neto dohodek iz vseh virov, vključno z nedenarnimi sestavinami

Skupni letni neto dohodek gospodinjstva iz vseh virov vključuje denarni letni neto dohodek iz vseh virov, dohodek v naravi iz zaposlitve, dohodek v naravi iz neplačanih dejavnosti in pripisano najemnino.

Skupni letni neto dohodek gospodinjstva iz vseh virov bi moral biti enak vsoti skupnega letnega osebnega neto dohodka iz vseh virov vseh članov gospodinjstva in vseh sestavin letnega neto dohodka na ravni gospodinjstva.

Denarni letni neto dohodek iz vseh virov

Denarni letni neto dohodek iz vseh virov vključuje:

— denarni ali skoraj denarni dohodek iz zaposlitve;

— denarni dobiček ali izgubo iz samozaposlitve (vključno z avtorskimi honorarji);

— dohodek od lastnine: a. obresti, dividende, dobiček iz kapitalske investicije v nekorporativno podjetje, b. dohodek od oddajanja stavb ali zemljišča v najem, c. pokojnine iz individualnih zasebnih shem (razen tistih v okviru evropskega sistema integrirane statistike socialne zaščite (ESSPROS));

— prejete tekoče transferje: a. socialne prejemke: — dodatke v zvezi z družino/otroki, — stanovanjske dodatke, — nadomestila za brezposelnost, — starostne pokojnine, — družinske pokojnine za preživele družinske člane, — boleznine, — invalidnine, — dodatke v zvezi z izobraževanjem, — dodatke/prejemke za socialno izključenost, ki niso uvrščeni drugje; b. redne prejete medgospodinjske denarne transferje;

— druge prejete denarne dohodke.

Dohodek v naravi iz zaposlitve

Dohodek v naravi iz zaposlitve se nanaša na nedenarne sestavine dohodka, ki jih lahko delodajalec zaposlenemu preskrbi brezplačno ali po znižani ceni kot del zaposlitvenega paketa. (Če so blago ali storitve zagotovljene za zasebno rabo in rabo pri delu, je treba oceniti zasebno rabo kot delež celotne rabe in jo prišteti skupnemu znesku.)

Obsega:

— službeni avto in s tem povezane stroške (npr. brezplačno gorivo, zavarovanje avta, davki in dajatve, kot je ustrezno), preskrbljen za zasebno rabo ali za zasebno in službeno rabo;

— brezplačne ali subvencionirane obroke, bone za kosilo;

— povračilo ali plačilo stroškov v zvezi z nastanitvijo (npr. računi za plin, elektriko, vodo, telefon ali mobilni telefon);

— nastanitev, ki se zaposlenemu preskrbi brezplačno ali z znižano najemnino kot glavno ali dodatno prebivališče gospodinjstva;

— drugo blago in storitve, ki jih delodajalci brezplačno ali po znižani ceni preskrbijo zaposlenim, če predstavljajo pomembno sestavino dohodka na nacionalni ravni ali pomembno sestavino dohodka posameznih skupin gospodinjstev.

Vrednost brezplačnega blaga in storitev se izračuna v skladu z njihovo tržno vrednostjo. Vrednost blaga in storitev, zagotovljenih po znižani ceni, se izračuna kot razlika med tržno ceno in zneskom, ki ga plača zaposleni.

Ne vključuje:

— stroškov, ki jih ima delodajalec zaradi zagotavljanja katerega koli takega blaga in storitev, če jih zaposleni potrebujejo, da lahko opravljajo svoje delo;

— nastanitvenih storitev na delovnem mestu, ki jih gospodinjstva, ki jim pripadajo zaposleni, ne morejo uporabljati;

— nadomestil zaposlenim za nakup orodja, opreme, oblačil itd., potrebnih izključno ali predvsem za njihovo delo;

— posebnih obrokov ali pijač, potrebnih zaradi izrednih delovnih razmer;

— katerega koli blaga ali storitev, zagotovljenih zaposlenim na delovnem mestu ali potrebnih zaradi narave njihovega dela (npr. zdravniški pregled, potreben zaradi dela).

Dohodek v naravi iz neplačanih dejavnosti

Dohodek v naravi iz neplačanih dejavnosti vključuje proizvodnjo za lastno končno potrošnjo, in sicer blago in storitve, ki jih proizvedejo gospodinjstva in jih člani gospodinjstev zadržijo za potrošnjo.

Dohodek v naravi iz neplačanih dejavnosti ne vključuje pripisane najemnine.

Davki od dohodka in prispevki za socialno zavarovanje

Davki od dohodka se nanašajo na davke od dohodka, dobička in dobička od prodaje osnovnih sredstev. Ocenijo se glede na dejanske ali domnevne dohodke posameznikov, gospodinjstev ali davčnih enot. Zajemajo davke, ocenjene za posedovanje premoženja, zemljišč ali nepremičnin, če se to imetje uporabi kot osnova za ovrednotenje dohodka njegovih lastnikov. Upoštevati bi bilo treba tudi davke, povezane s pokojninami iz individualnih zasebnih shem (razen tistih, zajetih v ESSPROS).

Davki na dohodek vključujejo:

— davke na dohodek posameznika, gospodinjstva ali davčne enote (dohodek iz zaposlitve, premoženja, podjetništva, pokojnin itd.), vključno z davki, ki jih odbijejo delodajalci (sprotno odvajanje akontacije dohodnine), drugimi obdavčitvami pri viru in davki od dohodka lastnikov nekorporativnih podjetij, plačani v referenčnem dohodkovnem obdobju;

— vsako povračilo davka, prejeto v referenčnem dohodkovnem obdobju, ki se nanaša na davek, plačan od dohodka, prejetega v referenčnem dohodkovnem obdobju ali prejšnjih letih. To vrednost bi bilo treba upoštevati kot znižanje plačanih davkov,

— obresti, zaračunane za nazaj za zapadle davke, in globe, ki jih naložijo davčni organi.

Davki od dohodka ne zajemajo:

— dajatev, plačanih za lovske, strelske in ribolovne pravice.

(1) Uredba (EU) št. 549/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2013 o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji (UL L 174, 26.6.2013, str. 1).