SKLEP KOMISIJE (EU) 2021/2034

z dne 10. junija 2021

o državni pomoči SA.28599 ((C 23/2010) (ex NN 36/2010) (ex CP 163/2009)) Kraljevine Španije za uvedbo digitalne prizemne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih (zunaj avtonomne skupnosti Kastilja – Manča)

(notificirano pod dokumentarno številko C(2021) 4048)

(Besedilo v španskem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 108(2), prvi pododstavek, Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

Ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Komisija je 18. maja 2009 prejela pritožbo družbe SES Astra S.A. (v nadaljnjem besedilu: Astra). Predmet pritožbe je bila domnevna shema državne pomoči, ki so jo španski organi sprejeli v zvezi s preklopom z analogne na digitalno televizijo na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Španiji. Astra je trdila, da je bila shema nepriglašena in je zato pomenila nezakonito pomoč, kar je povzročilo izkrivljanje konkurence med platformo satelitske radiodifuzije in platformo prizemne radiodifuzije.

(2) Izpodbijana shema izhaja iz Zakona št. 10/2005 z dne 14. junija 2005 o nujnih ukrepih za spodbujanje digitalne prizemne televizije, liberalizacijo kabelske televizije in podporo pluralnosti (2). Nadaljnja zakonodaja, sprejeta v zvezi s postopkom prehoda na digitalno prizemno televizijo, med drugim vključuje Kraljevi odlok št. 944/2005 z dne 29. julija 2005 o odobritvi nacionalnega tehničnega načrta za digitalno prizemno televizijo (3) (v nadaljnjem besedilu: NTN); Kraljevi odlok št. 945/2005 z dne 29. julija 2005 o odobritvi splošnih predpisov za zagotavljanje storitev digitalne prizemne televizije (4); Odredbo ITC/2476/2005 z dne 29. julija 2005 o odobritvi tehničnih predpisov in predpisov za zagotavljanje storitev digitalne prizemne televizije (5) ter Kraljevi odlok št. 920/2006 z dne 28. julija 2006 o odobritvi splošnih predpisov za zagotavljanje storitev radijske in kabelske televizijske radiodifuzije (6).

(3) Komisija je z dopisom z dne 29. septembra 2010 obvestila Kraljevino Španijo, da je sprejela odločitev o sprožitvi formalnega postopka preiskave iz člena 108(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) v zvezi z zadevno pomočjo za celotno območje Španije z izjemo avtonomne skupnosti Kastilja – Manča, za katero je sprožila posebno preiskavo (7). Sklep Komisije o začetku postopka (v nadaljnjem besedilu: sklep o začetku postopka) je bil 14. decembra 2010 objavljen v Uradnem listu Evropske unije (8). Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo svoje pripombe glede ukrepa.

(4) Španija se je na zahtevo po predložitvi pripomb iz sklepa o začetku postopka po podaljšanju roka odzvala z dopisom z dne 30. novembra 2011. Poleg centralne ravni države so svoje pripombe in odgovore na vprašanja iz sklepa o začetku postopka predložili še organi iz Asturije, Aragonije, Baskije, Kastilje in Leona, Kastilje – Manče (9), Extremadure, Galicije, Rioje, Madrida in Murcie.

(5) Komisija je prejela tudi pripombe družbe Radiodifusión Digital SL (Radiodifusión) z dopisom z dne 11. januarja 2011, družbe Grupo Antena 3 in združenja UTECA (Union de Televisiones Comerciales Asociadas) z dopisoma z dne 28. januarja 2011, družbe Gestora La Sexta z dopisom z dne 31. januarja 2011, družbe Abertis Telecom SA (ki se od 1. aprila 2015 imenuje Cellnex Telecom S.A., v nadaljnjem besedilu: Abertis ali Cellnex) z dopisom z dne 2. februarja 2011 ter družb Astra in Telecinco z dopisoma z dne 4. februarja 2011. Komisija je z dopisoma z dne 19. januarja 2011 in 9. februarja 2011 posredovala navedene pripombe Španiji ter ji dala priložnost, da se odzove nanje. Španija je svoje pripombe posredovala z dopisoma z dne 22. februarja 2011 in 14. marca 2011.

(6) Med preiskavo je potekalo več srečanj: med Komisijo in Španijo dne 11. in 12. aprila 2011, med Komisijo in Astro dne 14. aprila 2011, med Komisijo in Abertisom dne 5. maja 2011 ter med Komisijo in združenjem UTECA dne 5. julija 2011. Potem ko je Španija večkrat prostovoljno predložila informacije, vključno z mnenji Baskije z dne 24. februarja 2011, je bila na Španijo z dopisom z dne 14. februarja 2012 naslovljena formalna zahteva za pojasnila. Po podaljšanju roka je Španija predložila odgovore z dopisom z dne 16. aprila, ki so mu sledili dopisi z dne 15., 19. in 25. junija 2012. Ker so bile informacije še vedno delno pomanjkljive, je Komisija 9. avgusta 2012 Španiji poslala zahtevo po dodatnih informacijah. Po podaljšanju roka je Španija predložila odgovore z dopisom z dne 10. oktobra 2012, ki mu je sledil dopis z dne 30. oktobra 2012.

(7) Poleg tega je Abertis 22. junija 2011 in 25. julija 2012 prostovoljno predložil dodatne informacije. Astra je predložila dodatne informacije z dopisi z dne 21. julija 2011, 16. maja 2011, 8. septembra 2011 in 11. novembra 2011, ki so bili vsi poslani Španiji z zahtevo po predložitvi pripomb.

(8) Komisija je 19. junija 2013 sprejela Sklep 2014/489/EU (v nadaljnjem besedilu: Sklep iz leta 2013) (10) v skladu s členom 7 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (11). Člen 1 Sklepa iz leta 2013 je določal, da je bila državna pomoč, dodeljena operaterjem prizemne televizijske platforme za uvedbo, vzdrževanje in upravljanje omrežja digitalne prizemne televizije na območju II, izvedena v nasprotju z določbami člena 108(3) PDEU in da ni bila združljiva z notranjim trgom, razen pomoči, ki je bila dodeljena v skladu z merilom tehnološke nevtralnosti. Člen 3 Sklepa iz leta 2013 je odrejal izterjavo navedene nezdružljive pomoči od operaterjev digitalne prizemne televizije ne glede na to, ali so pomoč prejeli neposredno ali posredno.

(9) Službe Komisije so po sprejetju Sklepa iz leta 2013 Španiji pomagale oblikovati vzorčno predlogo za tehnološko nevtralne razpise. Predloga je bila dokončana 14. oktobra 2014. Službe Komisije so dale Španiji čas do 31. oktobra 2014, da vse zadevne španske avtonomne regije in mesta objavijo nove, tehnološko nevtralne razpise na podlagi navedene predloge. Kot je opisano v oddelku 2.3, ta pogoj ni bil izpolnjen.

(10) Španija in nekateri upravičenci so pri Splošnem sodišču vložili različne ničnostne tožbe zoper Sklep iz leta 2013. Splošno sodišče je 26. novembra 2015 zavrnilo vse navedene tožbe in potrdilo Sklep iz leta 2013 (12). Na sodbe Splošnega sodišča so bile vložene pritožbe pri Sodišču. Sodišče je zavrnilo pritožbe, ki so jih vložile Španija, Baskija in Itelazpi, Katalonija in CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologías ter Cellnex Telecom in Retevisión (13). Vendar pa je 20. decembra 2017 na podlagi pritožbe avtonomne skupnosti Galicije in Retegala razglasilo ničnost zadevne sodbe Splošnega sodišča (14) in Sklepa iz leta 2013 (15), ker Komisija ni navedla razlogov za selektivnost zadevnega ukrepa.

(11) Po razglasitvi ničnosti Sklepa iz leta 2013 je Astra na lastno pobudo predložila različne pripombe (22. in 30. januarja 2018, 29. maja 2018, 15. junija 2018 in 11. januarja 2019), v katerih je izrazila svoja stališča o posledicah razglasitve ničnosti. Med preiskavo je potekalo več srečanj na pobudo strank: 28. junija 2018 med Komisijo in Cellnexom, 19. septembra 2018 med Komisijo in Astro ter 16. oktobra 2018 med Komisijo in Španijo. Španija je 31. oktobra 2018 predložila pregled razpisnih postopkov in drugih ukrepov, ki so jih izvedle avtonomne skupnosti po sprejetju Sklepa iz leta 2013. Komisija je z dopisom z dne 14. decembra 2018 zahtevala dodatne informacije od Španije. Španija je dodatne informacije predložila 19. februarja 2019. Španija je Komisiji 19. marca 2019 je posredovala pripombe Baskije z dne 4. februarja 2019. Komisija je 4. aprila 2019 Španiji poslala zahtevo za pojasnila, na katero je Španija odgovorila 10. maja 2019. Komisija je 26. aprila 2019 poslala dodatne zahteve za pojasnila, v katerih je pozvala Španijo, Itelazpi, Cellnex, Retevisión, CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologias, SA, Retegal in Astro, naj izrazijo svoja stališča o selektivnosti ukrepov glede na sodbo Sodišča v zadevi C-70/16 P. Astra je na zahtevo za pojasnila odgovorila 27. maja 2019, Cellnex in Itelazpi pa 13. junija 2019. Španija je na navedeno zahtevo za pojasnila odgovorila 14. junija 2019. Komisija je 1. oktobra 2020 španskim organom poslala zahtevo za pojasnila v zvezi z najnovejšimi ukrepi, izvedenimi na podlagi Sklepa iz leta 2013. Španija je na to zadnjo zahtevo za pojasnila odgovorila 19. oktobra 2020 in 5. februarja 2021.

2. PODROBEN OPIS POMOCI

2.1 Ozadje

2.1.1 Pritožba

(12) Pritožnik je operater satelitske platforme. Družba SES ASTRA (v nadaljnjem besedilu: Astra), ki je bila leta 1985 ustanovljena kot Société Européenne des Satellites (SES), je bila prvi zasebni satelitski operater v Evropi. Astra upravlja satelitski sistem ASTRA, ki zagotavlja celovit portfelj radiodifuzijskih in širokopasovnih rešitev za stranke v Evropi in zunaj nje. Družba neposredno razširja radijske in televizijske programe več milijonom gospodinjstev ter zagotavlja internetni dostop in omrežne storitve javnim organom, velikim družbam, MSP in posameznim gospodinjstvom.

(13) Astra v svoji pritožbi trdi, da ukrepi, ki so jih vlada in avtonomne skupnosti sprejele za oddaljena in manj urbanizirana območja Španije, kršijo načelo tehnološke nevtralnosti, saj predvidevajo prizemni prenos kot edino možno pot k digitalizaciji. Astra se zlasti sklicuje na primer Kantabrije. Na podlagi razpisa za razširitev pokritja z digitalno televizijo na celotno ozemlje Kantabrije, ki je bil objavljen januarja 2008, je regionalna vlada Kantabrije izbrala Astro, da prek svoje platforme zagotavlja nekodirane kanale. Novembra 2008 pa je regionalna vlada prekinila navedeno pogodbo. Po mnenju Astre so organi prekinili pogodbo, ko so že vedeli, da bo centralna vlada financirala posodobitev analognega prizemnega omrežja. V dopisu kantabrijskih organov z dne 7. novembra 2008 je pojasnjeno, da je bila pogodba prekinjena, ker je centralna vlada medtem sprejela sklepe v zvezi z razširitvijo pokritja z digitalno televizijo na celotno območje Španije (16). Tako naj bi primer Kantabrije kazal, da bi Astra lahko konkurirala na navedenem trgu, sklepi centralne vlade pa so ji to onemogočili.

2.1.2 Sektor

(14) Zadeva se nanaša na sektor radiodifuzije, v katerem so akterji pogosto dejavni na različnih ravneh verige storitev radiodifuzije.

(15) „Izdajatelji televizijskega programa“ so uredniki televizijskih kanalov, ki kupujejo ali producirajo lastne televizijske vsebine in jih povezujejo v kanale. Dostop do kanalov se nato zagotovi javnosti prek različnih platform (na primer satelita, digitalne prizemne televizije, kabla, IPTV). Po mnenju zakonodajalca so storitve radiodifuzije v Španiji javna služba in bi jih morali zato zagotavljati javni izdajatelji televizijskega programa (Radiotelevisión Española, RTVE) ter zasebni izdajatelji televizijskega programa z državno koncesijo (17). Ti nekodirani kanali so gledalcem zagotovljeni brezplačno. Da bi lahko prebivalci učinkovito koristili ugodnosti te javne službe, pravo nalaga obveznosti najmanjšega pokritja za prenose, zaupane javnim izdajateljem televizijskega programa in zasebnim operaterjem s koncesijo. Posledično morajo javni izdajatelji televizijskega programa pokrivati vsaj 98 % španskega prebivalstva, zasebni izdajatelji televizijskega programa pa vsaj 96 % prebivalstva. Nacionalni izdajatelji televizijskega programa v Španiji nimajo v lasti nacionalnega omrežja za radiodifuzijo. Zato sklepajo sporazume z operaterji platform, prek katerih posredujejo svoje vsebine in s tem izpolnjujejo obveznosti pokritja.

(16) „Operaterji platform“ (ali omrežni operaterji) (18) so zasebni ali javno nadzorovani subjekti, ki upravljajo potrebno infrastrukturo (na primer prenašajo in oddajajo signal), s čimer se javnosti zagotavljajo kanali, ki jih producirajo izdajatelji televizijskega programa. Operaterji platform lahko vzpostavijo tudi potrebno infrastrukturo in zagotovijo strojno opremo. Ob vzpostavitvi televizijskega sektorja je bila na voljo samo analogna prizemna platforma. Z razvojem tehnologije je bilo na trgu na voljo vse več platform, in sicer: satelitska platforma, kabelska platforma, v zadnjem času pa tudi IPTV (19), ki za oddajanje televizijskega signala izkorišča širokopasovno povezavo.

(17) „Dobavitelji strojne opreme“ so proizvajalci ali monterji potrebnih delov infrastrukture in naprav, potrebnih za gradnjo različnih platform.

(18) Pri prizemni radiodifuziji se televizijski signal pošlje iz televizijskega studia v center za razpošiljanje signala (glavni center), ki je običajno last omrežnega operaterja in ga ta tudi upravlja. Nato se signal iz centra za razpošiljanje signala (glavnega centra) prenese in razpošlje v centre za radiodifuzijo, ki jih upravlja omrežni operater (na primer televizijski oddajnik); včasih se signal prenese prek satelita. Na koncu se signal iz centrov za radiodifuzijo oddaja v gospodinjstva. Za digitalizacijo analognega prizemnega omrežja je treba zamenjati oddajnike zemeljskega signala. Ker ima digitalni signal ožji razpon kot analogni in nova tehnologija zato zahteva bolj razpršeno omrežje, pa je lahko za ohranitev enakega pokritja ali njegovo razširitev potrebna tudi vzpostavitev novih centrov za razpošiljanje signala.

(19) Pri satelitski radiodifuziji je signal poslan v center za razpošiljanje signala (glavni center), od koder se nato prek satelita oddaja v gospodinjstva. Druga možnost je, da se signal pošlje iz televizijskega studia neposredno do satelita, če je televizijski studio opremljen z ustreznimi napravami. Gledalec mora imeti satelitski krožnik in sprejemnik. Da bi se povečalo satelitsko pokritje v regiji, mora biti zemeljska oprema nameščena v strankinem gospodinjstvu.

(20) Kar zadeva geografsko pokritje, bi satelitska platforma lahko pokrila skoraj 100 % španskega ozemlja, medtem ko prizemna platforma zajema približno 98 %.

2.1.3 Ozadje

(21) Preiskovani ukrep je treba proučiti v okviru digitalizacije radiodifuzije, ki je bila izvedena ali se izvaja na prizemnih, satelitskih in kabelskih platformah. V primerjavi z analogno radiodifuzijo je prednost digitalizirane radiodifuzije povečana zmogljivost prenosa zaradi učinkovitejše uporabe radiofrekvenčnega spektra. Preklop na digitalno tehnologijo je zlasti pomemben za prizemno radiodifuzijo, za katero je frekvečni spekter, ki je na voljo, omejen. Po drugi strani ima satelitski prenos to prednost, da deluje na popolnoma drugačnem frekvenčnem pasu, na katerem je na voljo dovolj frekvenc.

(22) S preklopom z analogne na digitalno televizijo se sprošča znaten visokokakovostni radijski spekter znotraj tako imenovane „digitalne dividende“, ki bo prost za uporabo elektronskih komunikacijskih storitev. Ta digitalna dividenda in zlasti frekvenca 790–862 MHz (v nadaljnjem besedilu: frekvenčni pas 800 MHz) lahko spodbudita sektor elektronskih komunikacij, močno vplivata na konkurenčnost in rast ter zagotovita številne družbene in kulturne koristi (20).

(23) „Digitalna dividenda“ bi se lahko najbolje izkoristila s preklopom s prizemne platforme na drugo platformo ali z analogne na digitalno prizemno radiodifuzijo. Predvidela bi se lahko tudi kombinirana rešitev, ki vključuje različne platforme (21).

(24) Vendar pomanjkanje frekvenc v primeru prizemne radiodifuzije ostaja težava tudi po digitalizaciji. Na to kaže tudi dejstvo, da je morala španska vlada kmalu po zaključku preklopa z analogne na digitalno televizijo aprila 2010 premestiti izdajatelje televizijskega programa s frekvenčnega pasu 800 MHz na drug frekvenčni pas. Premestitev multipleksov digitalne prizemne televizije, dodeljenih izdajateljem televizijskega programa, je povzročila dodatne stroške in dodelitev dodatne državne pomoči, ki jo je Komisija razglasila za nezdružljivo (22). Poleg tega Španija podpira sprostitev pasu 700 MHz za prizemne televizijske storitve z nadomestili za gospodinjstva in ponudnike televizijskih storitev. Po eni strani ukrep zagotavlja nadomestilo lastnikom večstanovanjskih zgradb za stroške, nastale zaradi prilagajanja televizijskih sprejemnikov. Celotni proračun znaša 150 milijonov EUR. Po drugi strani pa ukrep zagotavlja nadomestilo zasebnim ponudnikom televizijskih storitev za stroške, nastale zaradi prilagajanja sistemov radiodifuzije. Celotni proračun znaša 10 milijonov EUR (23).

(25) Kar zadeva televizijsko radiodifuzijo, bi prizemni digitalni prenos v prihodnosti lahko nadomestila širokopasovna tehnologija, saj bodo dostopovna omrežja naslednje generacije najverjetneje postala prevladujoča tehnologija prenosa. Vendar v Španiji taka dostopovna omrežja naslednje generacije za zdaj niso splošno geografsko pokrita.

(26) V Španiji danes obstajajo štiri platforme prenosa: digitalna prizemna tehnologija (DVB-T), satelit (DVB-S), kabel (DVB-C) in IPTV. Digitalna prizemna tehnologija je poglavitna platforma za nekodirane javne in zasebne španske kanale (24). Glavni operater prizemnega omrežja je Abertis, ki nadzoruje tudi satelitskega operaterja Hispasat. Obstajajo tudi številni lokalni telekomunikacijski operaterji, ki prenašajo signale digitalne prizemne tehnologije, ki so običajno povezani z nacionalnim omrežjem Cellnexa. Plačljivi televizijski kanali se večinoma prenašajo prek satelita, kabla ali IPTV. Glavna satelitska operaterja sta Astra in Hispasat.

(27) Da bi Španija zagotovila preklop z analogne na digitalno televizijo, je v okviru postopka digitalizacije v obdobju 2005–2009 sprejela vrsto regulativnih ukrepov, ki so zadevali prizemno omrežje, kot je opisano v oddelku 2.2. Centralni španski organi so razdelili špansko ozemlje na tri različna območja: — Območje I – vključuje veliko večino španskega prebivalstva, stroške preklopa pa so krili izdajatelji televizijskega programa, in sicer so zasebni izdajatelji televizijskega programa pokrili 96 % prebivalstva, javni izdajatelji televizijskega programa pa 98 %. Ker so stroške nosili izdajatelji televizijskega programa, državna pomoč ni bila potrebna. Preklop z analogne na digitalno prizemno televizijo pomeni stroške za potrošnike, saj morajo kupiti integrirano digitalno televizijo ali pa TV-komunikator za digitalno prizemno televizijo (25). — Območje II – manj urbanizirana in oddaljena območja, ki zajemajo 2,5 % prebivalstva, ki je javne in zasebne kanale v preteklosti sprejemalo prek analogne prizemne televizije. Ker pa preklop na digitalno tehnologijo zahteva posodobitev obstoječih centrov za razpošiljanje signala in gradnjo novih, so bile potrebne znatne naložbe v prizemno omrežje. Izdajatelji televizijskega programa niso imeli dovolj velikega tržnega interesa, da bi zagotavljali storitev na območju II, zato niso hoteli kriti stroškov digitalizacije. Španski organi so zato vzpostavili preiskovano shemo državne pomoči za posodobitev obstoječih centrov za razpošiljanje signala in gradnjo novih, s čimer so želeli zagotoviti, da bodo prebivalci, ki so do takrat prejemali zasebne in javne kanale prek analogne prizemne televizije, še naprej prejemali vse kanale prek digitalne prizemne televizije. Ta postopek je bil splošno znan kot „razširitev pokritja z digitalno prizemno televizijo“ (tj. razširitev pokritja z digitalno prizemno televizijo v večji meri, kot je bilo obvezno za komercialne izdajatelje televizijskega programa). Podobno kot na območju I preklop na digitalno prizemno televizijo na območju II pomeni stroške za potrošnike, saj morajo kupiti integrirano digitalno televizijo ali pa TV-komunikator za digitalno prizemno televizijo. — Območje III – območja, kjer televizijskih storitev zaradi topografije ni mogoče zagotavljati prek prizemne platforme in se zato zagotavljajo prek satelita. Prenos nekodiranih televizijskih signalov na območju III zagotavlja Hispasat. Ker se televizijske storitve zagotavljajo prek satelita, morajo potrošniki kriti stroške nakupa satelitskih krožnikov in TV-komunikatorjev.

2.2 Opis pomoči

(28) Preiskovana shema temelji na večplastnem sistemu pravnih določb, ki so jih centralni španski organi uvedli leta 2005. Na podlagi teh določb so avtonomne skupnosti in mestni sveti v letih 2008 in 2009 dodelili državno pomoč za uvedbo digitalne prizemne televizije na območju II ter prejemnikom dodelili sredstva iz centralnega proračuna in svojih proračunov. Poleg tega avtonomne skupnosti od leta 2009 dodeljujejo stalno pomoč za vzdrževanje in upravljanje omrežij na območju II.

(29) Prehod na digitalno televizijsko tehnologijo se je začel zakonsko urejati po sprejetju Zakona št. 10/2005 z dne 14. junija 2005 (26). V njem sta navedeni potreba po spodbujanju prehoda z analogne na digitalno prizemno tehnologijo in zahteva, naj vlada sprejme ustrezne ukrepe za zagotovitev tega prehoda.

(30) Po tej zahtevi je Svet ministrov s Kraljevim odlokom št. 944/2005 odobril nacionalni tehnični načrt, v katerem je bil kot datum za izklop analogne radiodifuzije v Španiji določen 3. april 2010.

(31) V nacionalnem tehničnem načrtu je bila določena obveznost zasebnih izdajateljev televizijskega programa, da do navedenega datuma na svojem območju pokritja dosežejo 96 % prebivalstva (27), medtem ko so morali javni izdajatelji televizijskega programa na svojem območju pokritja do istega datuma doseči 98 % prebivalstva.

(32) Na območju I so morali izdajatelji televizijskega programa pokriti te deleže prebivalstva z digitalno prizemno televizijo in sami kriti stroške digitalizacije. Zato državna pomoč na tem območju ni bila potrebna.

(33) Kar zadeva območji II in III, je bila v dvanajsti dodatni določbi nacionalnega tehničnega načrta določena možnost, da lahko lokalni in regionalni organi razširijo pokritje na 96–100 % prebivalstva. V zvezi s tem nacionalni tehnični načrt izrecno omenja digitalno prizemno televizijo in določa šest pogojev, pod katerimi bi lahko lokalni organi izvedli tako razširitev. Pogoj (e) zahteva, da je lokalna namestitev v skladu z nacionalnim tehničnim načrtom za digitalno prizemno televizijo.

(34) Svet ministrov je 7. septembra 2007 zato odobril nacionalni načrt prehoda na digitalno prizemno televizijo (v nadaljnjem besedilu: načrt prehoda) (28), s katerim se izvaja nacionalni tehnični načrt. V načrtu prehoda je bilo špansko ozemlje razdeljeno na devetdeset projektov tehničnega prehoda (29), pri čemer je bil za vsakega določen rok za izklop analogne radiodifuzije.

(35) Ministrstvo za industrijo, turizem in trgovino (v nadaljnjem besedilu: MITT) je 29. februarja 2008 sprejelo sklep, katerega namen je bil izboljšati telekomunikacijsko infrastrukturo ter določiti merila in razporeditev financiranja ukrepov za razvoj informacijske družbe v okviru načrta Avanza za leto 2008 (30). Proračun, odobren s tem sklepom, je znašal 558 milijonov EUR in je bil delno dodeljen za razvoj širokopasovne televizije ter delno za digitalizacijo televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih v Španiji, za katera ne veljajo zakonske obveznosti komercialnih izdajateljev televizijskega programa (31). Digitalizacija na navedenem območju je bila splošno znana kot „razširitev pokritja“. Izvedla se je prek vrste dodatkov k obstoječim okvirnim sporazumom iz leta 2006 (32), ki so jih MITT in avtonomne skupnosti podpisali med julijem in novembrom 2008 (v nadaljnjem besedilu: dodatki k okvirnim sporazumom iz leta 2006) ter so bili v španskem uradnem listu objavljeni posamezno za vsako avtonomno skupnost. Predloga dodatkov k okvirnim sporazumom iz leta 2006 je ista za vse avtonomne skupnosti, vendar se pojavljajo majhne razlike. Dodatki k okvirnim sporazumom iz leta 2006 se nanašajo na načrt Avanza, načrt prehoda in Kraljevi odlok št. 944/2005 o nacionalnem načrtu prehoda za digitalno prizemno televizijo. Besedilo teh sporazumov v večini primerov navaja digitalno prizemno tehnologijo kot edino tehnologijo, ki se bo financirala. MITT je na podlagi sporazumov preneslo sredstva vsem avtonomnim skupnostim, ki so se zavezale, da bodo preostale operativne stroške pokrile iz svojih proračunov. Ti dodatki so vključevali tudi obveznost lokalnih organov, da upoštevajo dvanajsto dodatno določbo nacionalnega tehničnega načrta.

(36) Hkrati je Svet ministrov 17. oktobra 2008 privolil v dodelitev nadaljnjih 8,72 milijona EUR za razširitev in dokončanje pokritja z digitalno prizemno televizijo v okviru projektov prehoda, ki naj bi se zaključili v prvi polovici leta 2009, tj. v fazi I načrta prehoda. Financiranje je bilo dodeljeno po podpisu novih okvirnih sporazumov med MITT in avtonomnimi skupnostmi decembra 2008 (v nadaljnjem besedilu: okvirni sporazumi iz leta 2008). Ti sporazumi se nanašajo na navedeno financiranje v vrednosti 8,72 milijona EUR in so bili poimenovani „Okvirni sporazum o sodelovanju med Ministrstvom za industrijo, turizem in trgovino ter avtonomno skupnostjo […] za razvoj nacionalnega načrta prehoda na digitalno prizemno televizijo“. V njih je naveden seznam dejavnosti, ki jih bodo financirali centralni in regionalni organi, da bi dosegli pokritje z digitalno televizijo, ki bi ustrezalo obstoječemu pokritju z analogno televizijo. Te dejavnosti so povezane z uvedbo digitalne prizemne televizije.

(37) 23. februarja 2009 je bil sprejet Kraljevi odlok št. 1/2009 o nujnih ukrepih na področju telekomunikacij (33). Kraljevi odlok št. 1/2009 potrjuje, da je bila razširitev pokritja na območju II predvidena izključno z digitalno prizemno tehnologijo: V členu 2 tega kraljevega odloka je dodana nova določba k Zakonu št. 10/2005, ki določa, da je „dostop do teh kanalov, ki jih razširjajo sistemi satelitskega prenosa, omejen na državljane, ki prebivajo na območjih, kjer po preklopu na digitalno prizemno televizijo ne bo več pokritja z digitalno prizemno televizijo na državni ravni“. Poleg tega je v preambuli zadevnega odloka navedeno, da se razširitev pokritja na območju II, ki jo financirajo organi, izvaja izključno s prizemno tehnologijo. Z drugimi besedami, Kraljevi odlok predvideva, da se na območjih I in II uporablja samo prizemna tehnologija (34).

(38) Svet ministrov je 29. maja 2009 odobril merila za razdelitev 52 milijonov EUR za financiranje dejavnosti, povezanih s prehodom na digitalno prizemno televizijo, namenjeno razširitvi pokritja projektov v fazah II in III načrta prehoda (35). Z odobritvijo Sveta ministrov je bila vzpostavljena neposredna povezava z načrtom prehoda, saj je v njej navedeno, da je „za doseganje cilja iz nacionalnega načrta prehoda na digitalno prizemno televizijo, tj. podobnega pokritja z digitalno prizemno televizijo v primerjavi s sedanjim prizemnim pokritjem, ki deluje z analogno tehnologijo, […] potrebna pomoč javnih organov“ ter da bo „izvajanje sodelovanja […] formalizirano znotraj okvira iz nacionalnega načrta prehoda na digitalno prizemno televizijo“.

(39) Nazadnje, dodatki k okvirnim sporazumom iz leta 2008 (navedeni v uvodni izjavi (36)) so bili med oktobrom in decembrom 2009 objavljeni v španskem uradnem listu skupaj s financiranjem razširitve pokritja v fazah II in III načrta prehoda. V teh dodatkih je „dejanje za razširitev pokritja“ opredeljeno z nedvoumnim sklicem le na prizemno tehnologijo (čeprav druge tehnologije pri tem niso formalno izključene) (36).

(40) Vlade avtonomnih skupnosti so začele izvajati razširitev po objavi okvirnih sporazumov iz leta 2008 in navedenih dodatkov (37). Javne razpise so organizirale same ali pa so za izvajanje razširitve in/ali izvedbo razpisa zadolžile javno podjetje. Z MITT so se delno dogovorile za subvencije, ki so bile zato delno financirane iz centralnega proračuna (glej uvodne izjave (35) do (38)), delno pa so jih financirale avtonomne skupnosti. V nekaterih primerih so avtonomne skupnosti zadolžile mestne svete za izvedbo razširitve.

(41) Pri razpisih za razširitev pokritja je bila izbrana družba zadolžena za zagotavljanje (pogosto tudi gradnjo) operativnega omrežja digitalne prizemne televizije. Naloge, ki jih je bilo treba izvesti, so vključevale zasnovo in projektiranje omrežja, prenos signala, uvedbo omrežja in dobavo potrebne opreme. Razpisi za razširitev pokritja so poleg pogodbe o zagotavljanju operativnega omrežja digitalne prizemne televizije po navadi vključevali tudi dobavo potrebne opreme (v nekaterih primerih pa tudi dobavo opreme brez stroškov za omrežnega operaterja). Poleg tega so razpisi za razširitev pokritja pogosto vključevali povezane pogodbe v zvezi z digitalizacijo obstoječih centrov za razpošiljanje signala ali gradnjo novih (na primer adaptacija stanovanj, oskrba z energijo, „strogo vzdrževanje“, zakupne pogodbe, študije na področju varnosti in zdravja). Druga vrsta so bili razpisi za dobavo strojne opreme, organizirani za že obstoječa omrežja. Od izbranega ponudnika se je pričakovalo, da bo posodobil omrežje s potrebno opremo, tj. da bo dobavil, namestil in aktiviral opremo.

(42) Pri večini razpisov se organi, pristojni za organizacijo, eksplicitno v opredelitvi predmeta razpisa (38) in implicitno v opisu tehničnih specifikacij ali opreme, ki se bo financirala (39), sklicujejo na prizemno tehnologijo in digitalno prizemno televizijo. V redkih primerih, ko je izrecno omenjena satelitska tehnologija, se ti sklici nanašajo na satelitske krožnike za sprejem satelitskega signala prek prizemnih televizijskih oddajnikov (40) ali na opremo za dostop do digitalne televizije na območju III (41). Zelo malo razpisov se lahko šteje za tehnološko nevtralne. Ti tehnološko nevtralni razpisi so bili oblikovani tako, da kljub načrtom španske vlade, da se za razširitev pokritja uporabi izključno digitalna prizemna tehnologija, niso izključevali drugih tehnologij (42). Nekateri organi niso objavili povabila k predložitvi ponudb, temveč so izbrali drug način za razširitev pokritja z digitalno prizemno tehnologijo. Baskija je na primer regionalnemu omrežnemu operaterju Itelazpiju odobrila neposredno finančno podporo. Podobno rešitev so izbrali tudi v Navarri.

(43) V razširitev na območje II je bilo v letih 2008 in 2009 skupaj vloženih skoraj 163 milijonov EUR iz centralnega proračuna (delno v obliki ugodnih posojil, ki jih je MITT dodelilo avtonomnim skupnostim (43)) ter 60 milijonov EUR iz proračunov 16 preiskovanih avtonomnih skupnosti (vse razen Kastilje – Manče). Poleg tega so občinski sveti financirali razširitev z lastnimi sredstvi v višini približno 3,5 milijona EUR.

(44) Po razširitvi digitalne prizemne televizije na območje II nekatere avtonomne skupnosti od leta 2009 organizirajo dodatne razpise ali sklepajo ustrezne pogodbe brez razpisov za upravljanje in vzdrževanje opreme, ki je bila digitalizirana ali uvedena med razširitvijo. V nasprotju s pomočjo za preklop ti ukrepi pomenijo stalno pomoč. Poleg tega te pogodbe niso tehnološko nevtralne, saj so namenjene upravljanju in vzdrževanju prizemnega omrežja, nameščenega na območju II. Skupni znesek sredstev, ki so bila v letih 2009–2011 dodeljena prek razpisov za upravljanje in vzdrževanje (stalna pomoč), je znašal vsaj 32,7 milijona EUR.

2.3 Razvoj dogodkov po letu 2013

(45) Po sprejetju Sklepa iz leta 2013 so nekatere avtonomne skupnosti spremenile določene ukrepe v zvezi z upravljanjem in vzdrževanjem infrastrukture. In sicer: v uvodnih izjavah (46) do (60)

(46) V Andaluziji je naročnik 12. novembra 2014 objavil razpis za zbiranje ponudb za telekomunikacijske storitve, ki omogočajo sprejemanje nekodiranih nacionalnih digitalnih televizijskih kanalov na določenih geografskih območjih avtonomne skupnosti Andaluzije. Naročilo je bilo 11. aprila 2017 oddano subjektu U.T.E Andalucía Televisión Digital (Retevisión in Axión Infraestructuras de Telecomunicaciones, S.A.). Pogodba je bila podpisana 9. junija 2017.

(47) V Aragoniji je bil 25. novembra 2016 objavljen razpis za zbiranje ponudb za zagotavljanje storitev digitalne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih. Naročilo je bilo 19. maja 2017 oddano subjektu Retevisión, pogodba pa je bila podpisana 26. junija 2017.

(48) Na Balearskih otokih je bil 14. julija 2014 objavljen razpis za zbiranje ponudb. Naročilo je bilo 5. novembra 2014 oddano subjektu Tradia Telecom, S.A.

(49) Na Kanarskih otokih je bil 28. januarja 2015 objavljen razpis za zbiranje ponudb za storitve radiodifuzije za nacionalne in regionalne digitalne televizijske kanale na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih avtonomne skupnosti Kanarskih otokov (konkurenčni dialog). Po podatkih, ki so jih španski organi posredovali 5. februarja 2021, je bila pogodba podpisana januarja 2020, storitev pa se opravlja od 3. julija 2020.

(50) V Kantabriji je bil 13. maja 2015 objavljen razpis za zbiranje ponudb za storitve radiodifuzije za digitalne televizijske kanale na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih. Naročilo je bilo 2. decembra 2015 oddano subjektu Retevisión, pogodba pa je bila podpisana 14. marca 2016.

(51) V Extremaduri je bil 3. aprila 2015 objavljen razpis za zbiranje ponudb za telekomunikacijske storitve, ki omogočajo razširjanje in sprejemanje digitalnih televizijskih kanalov na določenih območjih avtonomne skupnosti Extremadure. Naročilo je bilo 30. decembra 2015 oddano subjektu Retevisión, pogodba pa je bila podpisana 15. marca 2016.

(52) V Navarri je bil 11. novembra 2014 objavljen razpis za zbiranje ponudb za razširitev storitev digitalne televizije na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih. 28. maja 2019 so se organi v Navarri odločili, da ne bodo oddali javnega naročila, in opustili postopek.

(53) V Rioji je bil 13. novembra 2014 objavljen postopek konkurenčnega dialoga. Po podatkih, ki so jih španski organi posredovali 5. februarja 2021, postopek še poteka.

(54) Avtonomna skupnost Asturija je 28. decembra 2018 objavila razpis za kolokacijo opreme (44). Naročilo je bilo 10. januarja 2019 oddano subjektu Retevisión. 19. decembra 2018 je bil objavljen razpis za naročilo storitev vzdrževanja. Poleg tega je bil v Asturiji 10. decembra 2018 objavljen razpis za storitve radiodifuzije z opremo v lasti Asturije. Po podatkih, ki so jih španski organi posredovali 16. januarja 2019, zadnja dva postopka še potekata.

(55) Kar zadeva Galicijo, so španski organi obvestili Komisijo, da Galicija ne želi financirati upravljanja in vzdrževanja, ki ju izvajajo operaterji na območju II, in zato ne bo organizirala novih tehnološko nevtralnih razpisov za zbiranje ponudb. Za upravljanje in vzdrževanje omrežja za radiodifuzijo, ki ju izvajajo operaterji na območju II, ne bi bila odgovorna avtonomna skupnost, temveč občinski sveti.

(56) Španski organi so obvestili Komisijo, da je Madrid objavil razpisni postopek za vzdrževanje digitalne televizijske opreme. Naročilo je bilo 8. julija 2019 oddano subjektu Retevisión, pogodba pa je bila podpisana 7. avgusta 2019. Španski organi so v zvezi z Melillo in Murcio obvestili Komisijo, da ne bosta izvedli nobenega razpisnega postopka in da bodo za vzdrževanje odgovorni občinski sveti.

(57) Po informacijah, prejetih iz Španije, Baskija po sprejetju Sklepa iz leta 2013 ni izvedla nobenega razpisnega postopka, niti tega ne namerava storiti. Namesto tega je podala izjavo o storitvah splošnega gospodarskega pomena. Svet vlade je 2. decembra 2014 potrdil sporazum o storitvi za razširitev pokritja s televizijskimi kanali v avtonomni skupnosti Baskije.

(58) Kar zadeva Ceuto, so španski organi obvestili Komisijo, da ne bo izvedla nobenega razpisnega postopka, in navedli, da bodo vsa plačila za vzdrževanje izvedena v skladu s pravili de minimis.

(59) V Valenciji je bil januarja 2017 objavljen razpis za zbiranje ponudb za vzdrževanje opreme. Naročilo je bilo decembra 2017 oddano subjektu Retevisión, pogodba pa je bila podpisana 18. maja 2018. Naročilo je omejeno na vzdrževanje opreme ter ne vključuje zagotavljanja preventivnih in popravljalnih vzdrževalnih storitev.

(60) V Kataloniji je bil v Uradnem listu Evropske unije3. avgusta 2018 (45) objavljen razpis za zbiranje ponudb za prenos in distribucijo avdiovizualnih signalov za pokritje prebivalstva Katalonije na območju II. Leta 2019 je bila sklenjena pogodba za eno leto z možnostjo podaljšanja za dodatno leto.

(61) Na podlagi zgoraj navedenega so bili v nekaterih avtonomnih skupnostih prvotni ukrepi v zvezi s pomočjo za upravljanje in vzdrževanje ukinjeni z datumom prekinitve začetnih pogodb zaradi začetka veljavnosti pogodb o novih spremenjenih ukrepih oziroma z datumom uvedbe nove pravne podlage za stalno pomoč za upravljanje in vzdrževanje (ki po mnenju Španije spada na področje storitve splošnega gospodarskega pomena ali pravila de minimis).

(62) Pravna presoja novih, spremenjenih ukrepov ni predmet tega sklepa. Ta sklep v ničemer ne posega v presojo spremenjenih ukrepov v skladu s pravili o državni pomoči.

2.4 Razlogi za začetek postopka

(63) V sklepu o začetku postopka je Komisija najprej ugotovila, da opisani ukrep dozdevno izpolnjuje vsa merila iz člena 107(1) PDEU in da ga je zato mogoče šteti za državno pomoč.

(64) Ker trg radiodifuzije deluje na več ravneh, so bile v sklepu o začetku postopka opredeljene tri kategorije prejemnikov državne pomoči: (i) omrežni operaterji, (ii) dobavitelji strojne opreme, ki so sodelovali v razpisih za dobavo opreme, potrebne za razširitev, in (iii) izdajatelji televizijskega programa na televizijskih kanalih.

(65) Komisija je predhodno ugotovila, da je shema s financiranjem stroškov, povezanih z razširitvijo platforme digitalne prizemne televizije, morda ustvarila potencial za izkrivljanje konkurence ali dejansko izkrivljala konkurenco med ponudniki strojne opreme, dejavnimi na področju različnih tehnologij, ter med operaterji prizemne in satelitske platforme. Zlasti so predhodna stališča Komisije (uvodne izjave (66) do (68)), da:

(66) bi lahko prišlo do izkrivljanja konkurence med različnima platformama (prizemno in satelitsko), saj je cilj izpodbijanega ukrepa digitalizacija in ponovna namestitev prizemnih centrov za razpošiljanje signala, ne da bi se pri tem upoštevala satelitska tehnologija;

(67) bi izpodbijani ukrep lahko izkrivljal tudi konkurenco med izdajatelji televizijskega programa. V preteklosti je prizemna platforma tradicionalno gostila izdajatelje nekodiranega televizijskega programa, satelitska televizija pa predvsem izdajatelje plačljivega televizijskega programa. V času sklepa o začetku postopka so izdajatelji nekodiranega televizijskega programa začeli pobude za plačljivo televizijo na prizemni platformi, medtem ko so si izdajatelji televizijskega programa prek satelita prizadevali dobiti dostop do nekodiranih kanalov, da bi dopolnili ponudbo in dejavneje konkurirali izdajateljem nekodiranega televizijskega programa.

(68) V zvezi z dobavitelji strojne opreme se je zdelo, da izpodbijani ukrep prinaša konkurenčno prednost (v obliki povečanega povpraševanja) v korist ponudnikov strojne opreme.

(69) Komisija je v predhodni oceni menila, da ukrep pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, in ni našla razlogov, na podlagi katerih bi bil združljiv z notranjim trgom, saj dozdevno ni bilo mogoče uporabiti nobenega odstopanja.

(70) Za dodatne podrobnosti o dejstvih se ta sklep sklicuje na sklep o začetku postopka.

3. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI

3.1 Pripombe družbe Astra

3.1.1 Splošna pojasnila

(71) Astra ponovno poudarja svoje predhodno stališče, da so bili ukrepi, ki so vodili k preklopu na digitalno prizemno televizijo, del usklajenega načrta, ki je bil zasnovan na ravni centralne vlade in so ga izvajali regionalni organi. Vendar je celo ob predpostavki, da je bila državna pomoč za razširitev pokritja zasnovana, organizirana in izvajana na regionalni ravni, prepričana, da ukrepi pomenijo nezakonito in nezdružljivo pomoč.

(72) Kar zadeva razpis v Kantabriji, Astra v nasprotju s trditvami Španije vztraja, da bi morali kanatabrijski organi od izdajateljev televizijskega programa pridobiti pooblastila za dostopnost kanalov na satelitski platformi. Čeprav so bili dopisi izdajateljev televizijskega programa poslani marca 2008, so kantabrijski organi avtonomnim skupnostim priporočili drugo možnost, tj. satelit, za katerega so se avtonomne skupnosti odločile julija 2008. Če bi bil – kot trdi Španija – razlog za prekinitev pogodbe z Astro dejstvo, da izdajatelji televizijskega programa niso želeli uporabljati satelitske platforme, kantabrijski organi drugim avtonomnim skupnostim ne bi priporočili satelitske rešitve.

3.1.2 Obstoj državne pomoči

(73) V zvezi s prednostjo, ki naj bi jo pridobili omrežni operaterji, zlasti Abertis, Astra ugotavlja, da je bil Abertis kot dobavitelj strojne opreme izbran na približno 45 % razpisov za digitalizacijo prizemnih lokacij na območjih z razširjenim pokritjem. Ker je Abertis operater platforme, digitalizacija omrežja koristi njegovi komercialni ponudbi za izdajatelje televizijskega programa, saj bo omrežje digitalne prizemne televizije zdaj brez dodatnih stroškov dosegalo skoraj 100 % prebivalstva v nasprotju s 96–98 % prebivalstva, ki bi bilo prizemno digitalizirano, če izpodbijani ukrep ne bi obstajal. Poleg tega bi Abertisu koristilo, če Astra kot glavni operater konkurenčne alternativne platforme ne bi mogla vstopiti na območje II in se tako uveljaviti na španskem trgu.

(74) Po mnenju Astre je imel Abertis zaradi ukrepov tudi druge prednosti. Prvič, sredstva španskih organov, dodeljena na podlagi preiskovanih ukrepov, je izkoristilo precejšnje število Abertisovih prizemnih lokacij, ki jih dejansko upravlja Abertis. To zlasti velja za lokacije na območju, kjer je RTVE (javni izdajatelj televizijskega programa) dolžan zagotavljati signal, zasebni izdajatelji televizijskega programa pa te obveznosti nimajo (približno 2,5 % prebivalstva). Drugič, Astra trdi, da je imel Abertis zaradi državne pomoči posredne koristi na sosednjih trgih, na primer na prevoznem trgu. Poleg tega pritožnik ugotavlja, da preiskovani ukrep povzroča izkrivljanje konkurence na območju III (46).

(75) Astra meni, da bi morali biti satelitska in prizemna platforma del istega trga. Med plačljivimi in nekodiranimi televizijskimi kanali tako ne bi bilo pomembne razlike v smislu konkurence med platformama. Satelitska in prizemna platforma že zdaj tekmujeta za prenos plačljivih televizijskih kanalov, saj obstajata vsaj dva plačljiva kanala, ki ponujata signal prek platforme digitalne prizemne televizije, eden od njiju pa je na voljo le prek digitalne prizemne televizije. Poleg tega so po mnenju Astre vsi trenutno pooblaščeni izdajatelji televizijskega programa vladi že predložili zahtevo za pridobitev licence za predvajanje plačljivih vsebin.

(76) Astra je v svojih pripombah z dne 27. maja 2019 izrazila stališče, da so zadevni ukrepi selektivni in ne spodbujajo razvoja dejavnosti radiodifuzije kot celote, temveč diskriminirajo v korist operaterjev prizemnih omrežij. Astra pojasnjuje, da se mora za zagotavljanje razširitve pokritja na oddaljenih in podeželskih območjih šteti, da so omrežni operaterji, ki uporabljajo druge tehnologije, vključno z Astro, v podobnem položaju kot operaterji, ki uporabljajo prizemno tehnologijo. Astra zlasti poudarja, da so bili razpisni postopki za razširitev pokritja v nekaterih primerih (na primer v Kantabriji in Navarri) organizirani ob upoštevanju tehnološke nevtralnosti, na njih pa so satelitske platforme tekmovale s prizemnimi operaterji in zmagale. V drugih državah članicah (na primer v Franciji, Portugalski in Združenem kraljestvu) alternativne platforme tekmujejo s prizemno platformo. Poleg tega se storitve satelitskega operaterja Hispasat v Španiji uporabljajo izključno na območju III. Astra navaja, da satelitska tehnologija v primerjavi s prizemno tehnologijo ni v podrejenem konkurenčnem položaju z vidika stroškov. Astra meni, da vsi ti elementi kažejo, da so prizemni operaterji in operaterji, ki uporabljajo druge tehnologije, v primerljivem položaju glede na zastavljene cilje zadevnih ukrepov.

(77) Astra meni, da preiskovani ukrepi niso bili sorazmerni. Navaja, da je preklop na digitalno prizemno televizijo zahteval znatne prilagoditve v stanovanjskih zgradbah in naložbo v napeljavo kablov. Za podkrepitev argumenta, da razširitev pokritja prek satelita ne bi bila dražja od razširitve prek prizemne platforme, se je Astra sklicevala na svojo notranjo študijo o stroških, ki jo je predložila skupaj s pritožbo in je bila izvedena novembra 2008 (v nadaljnjem besedilu: Astrina študija). V študiji so primerjali stroške razširitve pokritja ob uporabi obeh tehnologij – prizemne in satelitske. Predpostavke študije se razlikujejo od predpostavk Španije in Abertisa v več vidikih, med drugim glede stroškov satelitskih krožnikov in potrebe po nakupu zunanjih TV-komunikatorjev za sprejem digitalne prizemne televizije. Na podlagi ugotovitev študije je mogoče skleniti, da razširitev pokritja prek satelita ni bila nujno dražja od razširitve ob uporabi prizemne tehnologije. Astra je predložila tudi dodatne dokumente, s katerimi je želela dokazati, da se stroški namestitve in upravljanja obeh tehnologij ne razlikujejo znatno.

(78) Poleg tega Astra trdi, da zagotavljanje pogojnega dostopa do satelitske radiodifuzije ne ovira radiodifuzije nekodiranih kanalov. Sistemi pogojnega dostopa so na voljo po vsem svetu, njihova uporaba pa ni težka (47). Poleg tega so rešitev pogojnega dostopa, predlagano v Kantabriji, sprejeli kantabrijski organi, ki so lahko odločali o tem, kateri uporabniki bodo lahko prejemali storitev. Ozemeljsko omejitev storitve je tako nadzorovala kantabrijska vlada. V zvezi s tem ni bilo potrebe po posebni prilagoditvi.

(79) V zvezi z ustreznostjo ukrepa Astra trdi, da večje geografsko pokritje zaradi ekonomij obsega povzroča večjo gospodarsko privlačnost satelitske tehnologije. Z razdelitvijo ukrepa na območju II na več kot 600 lokalnih in regionalnih razpisov je satelitska tehnologija že izgubila znatno konkurenčno prednost. A čeprav španska vlada ni mogla zahtevati upoštevanja sinergij med regijami ali poudariti potrebe po njem kot pogoja za dodelitev sredstev, bi lahko regije vseeno upoštevale to možnost in tako zagotovile izbiro stroškovno najučinkovitejše rešitve za svoje davkoplačevalce. Astra pravzaprav trdi, da je to skušala storiti pred intervencijo centralne španske vlade v korist prizemne tehnologije. Kantabrijski organi so po izbiri Astre na javnem razpisu sprva želeli prepričati druge regije, naj prav tako izberejo satelitsko platformo, saj bi s tem še zmanjšale svoje stroške.

3.1.3 Državna pomoč za upravljanje in vzdrževanje

(80) Astra ponavlja, da del izpodbijanih ukrepov pomeni stalno državno pomoč, saj bodo vlade avtonomnih skupnosti stalno financirale stroške upravljanja in vzdrževanja lokalnih omrežij na območju II. Letni stroški upravljanja in vzdrževanja satelitske rešitve bi po Astrinih ocenah znašali 100 000 EUR na kanal letno, vendar bi jih bilo mogoče zmanjšati, če bi se za satelitsko rešitev odločilo več regij, ne le ena.

3.2 Pripombe družbe Abertis/Cellnex

(81) Abertis je operater telekomunikacijske infrastrukture in dobavitelj omrežne opreme. Med drugim je lastnik družb Retevisión S.A. in Tradia S.A., ki upravljata telekomunikacijska omrežja in infrastrukture ter skrbita za njihovo delovanje.

3.2.1 Obstoj državne pomoči

(82) Abertis najprej ugotavlja, da preiskovani ukrepi ne pomenijo državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU. Regionalni organi so zgolj kupovali blago in storitve po tržnih pogojih prek odprtih razpisov ter so še vedno lastniki opreme, nameščene v centrih za razpošiljanje signala na območju II. Zato zunanjim prejemnikom nikoli niso bila prenesena niti sredstva niti kakršna koli digitalna oprema, kupljena z navedenimi sredstvi.

(83) Abertis poleg tega meni, da izpodbijani ukrepi niso prinesli znatne gospodarske prednosti omrežnim operaterjem. Abertis trdi, da ne upravlja nobenih lokalnih omrežij na območju II (tudi kjer je lastnik zadevnih centrov za razpošiljanje signala), zato ne more imeti nobenih neposrednih prednosti. Drugič, Abertis je na območju II deloval zgolj kot ponudnik strojne opreme. Tretjič, tudi kadar je Abertis prodajal digitalno opremo, uporabljeno za posodobitev centra za razpošiljanje signala, in je bila ta oprema pozneje nameščena v centru za razpošiljanje signala, ki pripada Abertisu, Abertis ni imel nobenih koristi. Abertis namreč navedene centre za razpošiljanje signala zgolj oddaja lokalnim omrežnim operaterjem pod tržnimi pogoji, na znesek najemnine, izplačane Abertisu, pa postopek digitalizacije ni vplival. Četrtič, Abertis vztraja, da prirastno povečanje v višini 1–2 % pri pokritju z omrežjem digitalne prizemne televizije ne pomeni gospodarske koristi za Abertis kot operaterja platforme na območju I. Nazadnje, digitalizacija območja II ne vpliva na ceno, ki jo Abertis lahko zaračunava izdajateljem televizijskega programa za storitve prenosa, zlasti ker Abertisovo oblikovanje veleprodajnih cen nadzoruje španska komisija za trg telekomunikacij (Comision del Mercado de Telecomunicaciones; CMT) (48).

(84) Kar zadeva lokalne omrežne operaterje na območju II (tj. občinske svete), Abertis meni, da gospodarska prednost ne more obstajati, saj se ne uvrščajo med podjetja v smislu člena 107(1) PDEU, poleg tega pa opravljajo javno službo.

(85) Abertis je izrazil tudi mnenje, da preiskovani ukrep ni pomenil gospodarske prednosti za izdajatelje televizijskega programa. Preklop na digitalno tehnologijo na območju II ni povečal števila televizijskih gledalcev v primerjavi s številom gledalcev, ki so imeli dostop do analogne televizije pred začetkom postopkom prehoda na digitalno radiodifuzijo leta 2005.

(86) Abertis poleg tega meni, da izpodbijani ukrepi niso znatno vplivali na konkurenco med omrežnimi operaterji. Dejstvo, da v zadnjih 20 letih ne Astra ne noben drug zasebni operater niso pokazali zanimanja za zagotavljanje storitev prenosa na območju II, potrjuje, da trg ni obstajal in da je bila za omogočanje storitev potrebna državna intervencija. Zlasti ni izkrivljanja konkurence med satelitsko televizijo in digitalno prizemno televizijo, saj gre za dva različna trga. Poleg tega digitalizacija prizemnih omrežij na območju II v ničemer ni spremenila konkurenčne strukture zadevnih trgov, temveč je bila zgolj potrebna tehnična posodobitev obstoječe analogne platforme.

(87) Abertis trdi, da so storitve radiodifuzije, zagotovljene prek omrežij na območju II, omejene na lokalna osamljena območja, zato ne vplivajo na trgovanje med državami članicami.

(88) Če Komisija meni, da so zadevni javni organi ali z njimi povezani subjekti podjetja v smislu člena 107(1) PDEU, Abertis trdi, da so bila sredstva za pokritje preklopa na digitalno tehnologijo na območju II nadomestilo za zagotavljanje javne službe. Zato Abertis meni, da izpodbijani ukrepi izpolnjujejo pogoje iz sodbe Altmark (49) in da ni prisotna državna pomoč.

(89) Cellnex v svojih pripombah z dne 13. junija 2019 pojasnjuje, da zadevni ukrepi niso selektivni in zato ne pomenijo državne pomoči. Po njegovem mnenju tehnologija digitalne prizemne televizije in satelitska tehnologija nista v primerljivem dejanskem in pravnem položaju glede na zastavljeni cilj zadevne pravne ureditve. Zlasti pa tehnologije digitalne prizemne televizije in satelitske tehnologije ne ureja ista zakonodaja, poleg tega pa ima digitalna prizemna televizija v nasprotju s satelitom značaj javne službe. Prizemna tehnologija ima že obstoječo infrastrukturo, digitalna prizemna televizija pa je izkoriščala sinergije, nastale z digitalizacijo območja I. Poleg tega Cellnex opozarja, da izdajatelji televizijskega programa pogosto nimajo pravic za radiodifuzijo prek satelita in bi se morali znova pogajati o pravicah za oddajanje vsebin, potrebnih za načrtovanje programov. S tem bi se povečali stroški vsebine, pa tudi avtorji vsebine morda ne bi bili pripravljeni prodati pravic. Kot kažejo različne študije v dokumentaciji, bi bili tudi stroški, povezani s satelitom, precej višji od stroškov, povezanih z digitalno prizemno televizijo. Cellnex pojasnjuje, da ima Astrina študija več pomanjkljivosti, zato se Komisija nanjo ne more opreti.

(90) Cellnex trdi, da razglasitev ničnosti Sklepa iz leta 2013 pomeni razglasitev ničnosti sklepa o začetku postopka. Po mnenju Cellnexa bi morala Komisija po razglasitvi ničnosti Sklepa iz leta 2013 sprejeti nov sklep o začetku postopka, v katerem bi navedla razloge, zakaj so preiskani ukrepi selektivni. Ker taka odločitev ni bila sprejeta, Cellnex trdi, da ne more uveljavljati svoje pravice do obrambe.

3.2.2 Obstoječa pomoč

(91) Po mnenju Abertisa se je uporaba omrežij za radiodifuzijo na območju II začela leta 1982 v neliberaliziranem sektorju radiodifuzije. Takrat je imela Španija pravni monopol na trgu prizemne radiodifuzije. Za financiranje namestitve, vzdrževanja in upravljanja lokalnih omrežij na območju II, vzpostavljenih pred liberalizacijo tega sektorja, se uporabljajo javna sredstva. Zato preiskovani ukrep pomeni stalno obstoječo pomoč.

3.2.3 Združljivost

(92) Abertis trdi, da bi bila vsakršna potencialna državna pomoč združljiva na podlagi določb člena 106 PDEU, saj izpolnjuje pogoje Odločbe Komisije 2005/842/ES (50) (v nadaljnjem besedilu: Odločba o uporabi člena 86(2)).

(93) Tudi sicer bi bila potencialna pomoč v vsakem primeru združljiva s členom 107(3)(c) PDEU. Prvič, cilj ukrepov, ki so jih sprejeli španski organi, je pospešiti postopek preklopa na digitalno tehnologijo v Španiji, kar je bilo v praksi odločanja Komisije o državni pomoči prepoznano kot cilj skupnega interesa. Drugič, pomoč je bila ustrezen instrument, saj je digitalna prizemna televizija ustreznejša tehnologija za razširitev pokritja (51). Poleg gospodarskih razlogov Abertis ugotavlja tudi, da izdajatelji televizijskega programa neradi uporabljajo satelitske platforme zaradi omejitev, ki jih imajo pri nakupu pravic za oddajanje vsebin za njihove nekodirane programe. Ti večinoma kupijo pravico do radiodifuzije vsebin le prek posebne platforme, tj. digitalne prizemne televizije, saj ta tehnologija omogoča ciljno usmerjen prenos in geografske omejitve. Poleg tega so ukrepi sorazmerni, saj zajemajo le stroške, nujno potrebne za preklop z analognih televizijskih storitev na digitalne televizijske storitve na območju II. Izpodbijani ukrepi zajemajo le stroške, povezane z digitalizacijo centrov za razpošiljanje signala na območju II, ki se izvaja z nakupom in namestitvijo digitalne opreme.

(94) V zvezi s tehnološko nevtralnostjo ukrepa Abertis ugotavlja, da prizemna tehnologija ni bila edina rešitev, o kateri je razmišljala španska vlada. Poleg tega je bila na območju III satelitska platforma izbrana kot najustreznejša tehnološka možnost za zagotavljanje digitalnih televizijskih storitev. Še pomembneje, Abertis trdi, da je digitalna prizemna televizija najustreznejša in najcenejša platforma za zagotavljanje digitalnih televizijskih storitev na območju II, ki bi omogočala enako pokritje kot pred izklopom analogne radiodifuzije, kar potrjujeta tudi predloženi študiji o stroških (52).

3.3 Pripombe družbe Itelazpi

(95) Itelazpi S.A. (v nadaljnjem besedilu: Itelazpi) je javno podjetje baskovske vlade, ki zagotavlja prevozne storitve ter pokritje z radijsko in televizijsko radiodifuzijo. Itelazpi v svojih pripombah z dne 13. junija 2019 pojasnjuje, da zadevni ukrepi niso selektivni in zato ne pomenijo državne pomoči. Pojasnjuje, da tehnologija digitalne prizemne televizije in satelitska tehnologija nista v primerljivem dejanskem in pravnem položaju glede na zastavljeni cilj zadevne pravne ureditve. Zlasti za digitalno prizemno televizijo in satelit veljajo druga pravila (vključno s pravili o obveznostih ozemeljske pokritosti in avtorskih pravicah). Digitalna prizemna televizija ima v nasprotju s satelitom značaj javne službe. Digitalna prizemna televizija ima že obstoječo infrastrukturo, ki je vir sinergij in utemeljuje izbiro tehnologije digitalne prizemne televizije. Poleg tega izdajatelji televizijskega programa pogosto nimajo pravic za radiodifuzijo prek satelita, če bi bili obvezani uporabljati satelitsko platformo, pa bi se morali znova pogajati o pravicah za oddajanje vsebin, potrebnih za načrtovanje programov. S tem bi se povečali stroški vsebine, poleg tega pa avtorji vsebine morda ne bi bili pripravljeni prodati pravic. Kot kažejo različne študije v dokumentaciji, bi bili tudi stroški, povezani s satelitom, znatno višji od stroškov, povezanih z digitalno prizemno televizijo. Itelazpi je predložil dve dodatni študiji o stroških, ki ju je pripravilo podjetje FTI Consulting leta 2015 in 2019 (53) (v nadaljnjem besedilu: Itelazpijeva študija iz leta 2015 in Itelazpijeva študija iz leta 2019).

(96) Poleg tega po mnenju Itelazpija v sklepu o začetku postopka ni pojasnjen okvir analize v zvezi z merilom selektivnosti. Itelazpi trdi, da bi morala Komisija po razglasitvi ničnosti Sklepa iz leta 2013 sprejeti nov sklep o začetku postopka, v katerem bi navedla razloge, zakaj so zadevni ukrepi selektivni.

3.4 Pripombe družbe Radiodifusión

(97) Radiodifusión je ponudnik na trgu storitev prenosa avdiovizualnega signala, ki je bil v evidenco operaterjev CMT vpisan novembra 2005.

(98) Radiodifusión se na splošno strinja s sklepom o začetku postopka in podpira stališča Komisije, hkrati pa dodaja nekaj pripomb. Strinja se, da državna pomoč ne izpolnjuje zahtev iz sodbe Altmark in pomeni znaten prenos državnih sredstev.

(99) Preiskovana shema državne pomoči je koristila omrežnim operaterjem, ki že delujejo na podeželskih območjih. Pravzaprav je na zadevnem trgu, za katerega so značilne visoke vstopne ovire, ukrep, ki je koristil že prevladujočemu operaterju, povzročil ponovitev istih zgodovinskih vzorcev monopola. Natančneje, Abertis je lahko okrepil svoj monopolni položaj in dejansko uporabil javno financiranje za razvoj novega, bolj strnjenega omrežja, ki mu omogoča konkuriranje na novih trgih.

(100) Radiodifusión trdi, da preiskovana državna pomoč ni sorazmerna. Da bi bila pomoč v skladu z zahtevo po sorazmernosti, bi morala biti omejena na nujno potrebno, tj. uporabljati bi se morala samo na oddaljenih podeželskih območjih, ter bi morala enako koristiti vsem operaterjem tako, da bi zahtevala učinkovito izvajanje obveznosti dostopa.

3.5 Pripombe izdajateljev televizijskega programa

(101) Izdajatelji televizijskega programa so predložili pripombo, da ukrep ne more pomeniti državne pomoči, saj ni pomenil finančne prednosti za nobeno družbo, zlasti ne za izdajatelje televizijskega programa. Ukrepi v primerjavi z obdobjem analogne radiodifuzije niso povečali občinstva izdajateljev televizijskega programa. Poleg tega prebivalci območij razširjenega pokritja, tj. podeželskih, oddaljenih in redko poseljenih območij, ne vplivajo na oglaševalski trg in niso del ciljnega občinstva izdajateljev televizijskega programa. V teh okoliščinah zasebni operaterji niso povišali oglaševalskih pristojbin zaradi razširitve.

(102) Izdajatelji televizijskega programa so izrazili tudi stališče, da niso želeli preiti na satelitsko platformo, kjer bi njihovim programom konkuriralo na stotine drugih kanalov. Prednost prizemne platforme je njena omejena zmogljivost, ki za komercialne izdajatelje nekodiranega televizijskega programa pomeni manjšo konkurenco. Poleg tega so poudarili, da običajno kupujejo vsebine zgolj za prizemno platformo. Razlog za to je, da prizemna radiodifuzija zagotavlja geografsko omejenost prenosov, kar za satelitsko radiodifuzijo ne velja.

(103) Izdajatelji televizijskega programa so nadalje vztrajali, da so po uspehu Astre na kantabrijskem razpisu obvestili kantabrijske organe, da bodo nasprotovali satelitski radiodifuziji, saj so kupili pravice za radiodifuzijo vsebin zgolj prek prizemne platforme.

4. PRIPOMBE ŠPANIJE

4.1 Splošna pojasnila

(104) Španija in avtonomne skupnosti so v pripombah glede sklepa o začetku postopka predložile številne argumente (54). Te je mogoče razdeliti v dve širši kategoriji. Prvič, španski organi zagovarjajo neobstoj državne pomoči – ker gre za storitev splošnega gospodarskega pomena, ukrep ne pomeni pomoči, saj spada na področje javne službe javne radiodifuzije. Poleg tega ukrep ne daje nikakršnih prednosti. Drugič, tudi če bi obstajala državna pomoč, bi bila v vsakem primeru združljiva v skladu s členom 106(2) ali členom 107(3)(c) PDEU, saj (a) analogno omrežje že obstaja in bi bila z vidika učinkovitosti zgolj nadgradnja obstoječe infrastrukture cenejša od preklopa na novo platformo; (b) zgolj tehnologija digitalne prizemne tehnologije bi izpolnjevala potrebna merila kakovosti in (c) ponudbe so bile tehnološko nevtralne, v razpisnem postopku pa bi lahko sodelovali tudi drugi ponudniki platform. Ti argumenti so povzeti spodaj.

(105) Španija v pripombah z dne 14. junija 2019 trdi, da finančna podpora, dodeljena za razširitev pokritja z digitalno televizijo na oddaljenih in manj urbaniziranih območjih, ni selektivna in je zato ni mogoče opredeliti kot državno pomoč (glej oddelek 4.2.3 spodaj). Poleg tega Španija navaja, da je razglasitev ničnosti Sklepa iz leta 2013 pomenila razglasitev ničnosti sklepa o začetku postopka (55), zato bi morala Komisija sprejeti nov sklep o začetku postopka. Po mnenju Španije bi morala Komisija v tem novem sklepu predstaviti svoje stališče glede selektivnosti zadevnih ukrepov.

4.2 Odsotnost pomoči

4.2.1 Storitev splošnega gospodarskega pomena

(106) Po mnenju španskih organov omrežni operaterji zagotavljajo storitev splošnega gospodarskega pomena v smislu sodbe Altmark (56). Ker pa so za dejanja za razširitev pokritja odgovorne avtonomne skupnosti, je treba uporabo sodbe Altmark proučiti glede na posamezni primer, izpolnjevanje pogojev iz sodbe Altmark pa morajo dokazati avtonomne skupnosti same. Najnatančnejše argumente je predložila Baskija, ki je digitalizacijo izvedla prek javnega podjetja Itelazpi S.A. (v nadaljnjem besedilu: Itelazpi).

4.2.2 Neobstoj prednosti

(107) Španija je v zvezi s ponudniki strojne opreme izrazila stališče, da njihov uspeh na razpisih za dobavo opreme izključuje obstoj selektivne prednosti.

(108) Kar zadeva omrežne operaterje, je Abertis sicer glavni operater na območju I in ima v lasti 29 % posodobljenih lokacij na območju II, vendar ne upravlja omrežja na območju II. Abertis kot omrežni operater zato ne bi imel koristi od ukrepa.

(109) Omrežje upravljajo nekateri regionalni operaterji, avtonomne skupnosti ali lokalni sveti, ki zgolj najemajo Abertisove prostore in opremo. Avtonomne skupnosti in lokalni sveti ne konkurirajo drugim omrežnim operaterjem, zato nimajo konkurenčne prednosti. Poleg tega ne prejemajo nobenih prihodkov, saj izdajatelji televizijskega programa ne plačujejo za zagotavljanje storitev prenosa na območju II.

(110) Kar zadeva izdajatelje programa digitalne prizemne televizije, Španija trdi, da je učinek preiskovanih ukrepov na izdajatelje televizijskega programa skoraj neobstoječ. Ukrepi niso povečali občinstva izdajateljev televizijskega programa v primerjavi z obdobjem, ko so bili programi predvajani analogno, saj je 2,5 % ciljnega prebivalstva, pri katerem je potekala razširitev pokritja, že imelo analogno prizemno televizijo. Ukrepi posledično niso vplivali na finančno stanje teh podjetij.

4.2.3 Neobstoj selektivnosti

(111) Španski organi v svojih pripombah z dne 14. junija 2019 trdijo, da zadevni ukrepi niso selektivni. Pojasnjujejo, da za prizemno televizijo in satelit veljajo zelo različna pravila. V času, ko so bili ukrepi sprejeti, so različne tehnologije urejali različni zakoni (57). Španija pojasnjuje, da trenutno vse avdiovizualne storitve ureja Splošni zakon št. 7/2010 z dne 31. marca 2010 o avdiovizualnih komunikacijah, vendar pa so pravni okviri za tehnologijo digitalne prizemne televizije in druge tehnologije zelo različni. Predvsem so zahteve za pridobitev licence za opravljanje storitve digitalne prizemne televizije strožje, celovitejše in podrobnejše kot pri drugih tehnologijah. Poleg tega je tehnologija digitalne prizemne televizije za razliko od drugih tehnologij opredeljena kot storitev splošnega gospodarskega pomena, zato zanjo veljajo stroge obveznosti pokritja.

(112) Španija trdi, da je dejanski položaj prizemne tehnologije popolnoma drugačen od položaja drugih tehnologij. Prizemne in druge tehnologije niso tehnično, komercialno ali gospodarsko primerljive. Španija se je pri preklopu na digitalno tehnologijo oprla na obstoječo infrastrukturo prizemnega omrežja. Za prehod na digitalno tehnologijo prek satelitske tehnologije bi bila potrebna uvedba nove infrastrukture za oddajanje in sprejemanje signala. Preklop bi bil težji in dražji. Španija poudarja, da predhodno predložene študije o stroških kažejo, da je bila prizemna digitalna televizija stroškovno najučinkovitejša rešitev. Poleg tega že več kot 30 let noben operater ni ponujal satelitske tehnologije oziroma se ni uporabljala v Španiji za radiodifuzijo nekodiranih televizijskih kanalov, ki se oddajajo izključno prek digitalne prizemne televizije. Po mnenju Španije tudi to kaže, da so digitalna prizemna televizija in druge tehnologije v drugačnem dejanskem položaju.

(113) Baskija je v svojih pripombah z dne 4. februarja 2019 trdila, da satelitska tehnologija in tehnologija digitalne prizemne televizije nista v primerljivem pravnem in dejanskem položaju, zato ukrep ni selektiven. Baskija je poudarila, da sta Španija in Abertis predložila številne študije, ki kažejo na pomembne pravne in dejanske razlike med satelitsko tehnologijo in tehnologijo digitalne prizemne televizije. Ta poročila kažejo, da bi uporaba tehnologij, ki niso tehnologija digitalne prizemne televizije, povzročila bistveno višje stroške digitalizacije in resne zamude pri digitalizaciji območja II.

(114) Katalonska vlada je v dopisu z dne 14. januarja 2019, ki so ga španski organi posredovali Komisiji 19. februarja 2019, predložila študijo iz septembra 2017. Študijo je naročilo podjetje Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació (CTTI), pripravili pa so jo Katalonska zveza integriranih in integracijskih telekomunikacijskih podjetij (FEDECOMINTE), Katalonsko združenje inženirjev (Telco.cat) in Združenje za telekomunikacijski tehniški inženiring iz Katalonije (Graus TIC) (v nadaljnjem besedilu: katalonska študija). V študiji so bile ocenjene različne tehnologije, predvidene za zagotavljanje digitalne televizije na območju II, pri čemer je bilo ugotovljeno, da sta najprimernejši tehnologiji prizemna in satelitska, vendar pa je tehnologija digitalne prizemne televizije cenejša za državljane. Katalonska vlada na podlagi študije trdi, da je izbira tehnologije digitalne prizemne televizije za zagotavljanje digitalne televizije na območju II objektivno upravičena ter da ukrepa ni mogoče šteti za diskriminatornega in selektivnega z vidika državne pomoči.

4.3 Združljivost na podlagi člena 106(2) in člena 107(3)(c) PDEU

(115) Baskovski organi so navedli, da je državna pomoč, dodeljena Itelazpiju, združljiva z notranjim trgom na podlagi člena 106 PDEU. V zvezi s tem so prepričani, da ukrep izpolnjuje vse pogoje Odločbe Komisije z dne 28. novembra 2005 o uporabi člena 86(2) Pogodbe ES za državne pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, dodeljene nekaterim podjetjem, pooblaščenim za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (v nadaljnjem besedilu: odločba o uporabi člena 86(2)) (58).

(116) Tudi če bi Komisija odločila, da ukrepi, ki so jih španski organi sprejeli v zvezi z uvedbo digitalne prizemne televizije na območju II, pomenijo državno pomoč in niso združljivi z notranjim trgom na podlagi člena 106 PDEU, bi Španija še naprej trdila, da so zagotovo združljivi z notranjim trgom, saj je njihov namen zagotoviti doseganje cilja, ki je v interesu Unije (prehod na digitalno radiodifuzijo), zato bi morali biti izvzeti na podlagi člena 107(3)(c) PDEU.

4.3.1 Argumenti o učinkovitosti

(117) Španija meni, da nacionalni tehnični načrt in načrt prehoda nista načrta za razširitev pokritja na nacionalni ravni, saj se nanašata le na preklop na območju I. Zato načrta ne omejujeta tehnoloških možnosti, ki so na voljo za razširitev pokritja. Kar zadeva okvirne sporazume, ti nimajo enakega regulativnega statusa kot navedena načrta ter temeljijo na sporazumih med centralnimi in regionalnimi organi. Poleg tega po mnenju Španije ne izključujejo uporabe satelitskih in drugih tehnologij. Sicer pa so avtonomne skupnosti same izvedle razširitev pokritja in izbrale tehnologijo, običajno prek razpisnega postopka. Španija trdi, da je bil eden takih razpisov, izveden v Kastilji in Leonu, tehnološko nevtralen, sama izvedba takega razpisa pa dokazuje, da centralni organi niso vsiljevali prizemne tehnologije avtonomnim skupnostim.

(118) Čeprav se nekateri razpisi, izvedeni drugje, nanašajo na določene tehnične elemente prizemne tehnologije, je to mogoče utemeljiti z dejstvom, da prizemna radiodifuzija zahteva nekatere elemente, ki pri satelitski radiodifuziji niso prisotni in ki jih je bilo treba vključiti, da prizemne rešitve ne bi bile izključene iz razpisov.

(119) Španski organi se sklicujejo tudi na študijo o možnosti zagotavljanja univerzalne digitalne televizijske storitve s pomočjo različnih tehnologij (digitalna prizemna televizija in satelit), ki jo je MITT izvedlo julija 2007, tj. pred predlogom financiranja za razširitev pokritja z digitalno prizemno televizijo (v nadaljnjem besedilu: španska študija iz leta 2007). Čeprav organi priznavajo, da je bila študija zgolj notranji dokument in pozneje ni bila upoštevana, poudarjajo, da je upoštevala realistične stroške uporabe digitalne prizemne televizije ali satelitskega prenosa. V sklepnih ugotovitvah študije je navedeno, da ni mogoče vnaprej določiti, katera tehnologija je učinkovitejša ali cenejša za razširitev pokritja s televizijskim signalom. Vsaka regija bi morala izbrati svojo rešitev, po možnosti na podlagi študij, ki jih izvedejo zadevne avtonomne skupnosti in v katerih so proučeni dejavniki, kot so topografija, ozemeljska porazdelitev prebivalstva in stanje obstoječe infrastrukture.

4.3.2 Zahteve glede kakovosti

(120) Predložena sta bila dva argumenta v zvezi s kakovostjo. Prvič, prek satelitske radiodifuzije na tem območju trenutno niso na voljo nekodirani kanali digitalne prizemne televizije. Preklop na satelitsko platformo bi pomenil, da bi morale stranke plačati za storitev.

(121) Drugič, poleg nacionalnih kanalov je treba oddajati tudi regionalne kanale. Tehnologija digitalne prizemne televizije omogoča, da se v vsakem geografskem območju oddajajo kanali, namenjeni navedenemu območju. Na podlagi regionalnih in lokalnih kanalov je bilo prizemni televiziji po vsej Španiji dodeljenih 1 380 frekvenc, ki ne zahtevajo nobenih tehničnih omejitev ali razširitve radiodifuzije onkraj ciljnega območja posameznega kanala. Po mnenju Španije pri satelitskih omrežjih to ne bi bilo mogoče, saj ne zagotavljajo možnosti geografske omejenosti, zato bi bil potreben večplasten sistem pogojnega dostopa. S tem bi se nadalje povečali stroški satelitske radiodifuzije, izdajatelji televizijskega programa pa ne bi hoteli odobriti dostopa do svojih kanalov, če ne bi bili prepričani, da je omejenost mogoča.

4.3.3 Tehnološka nevtralnost

(122) Po mnenju Španije dvostranski sporazumi med centralnimi in regionalnimi organi niso vsiljevali določene digitalizacijske tehnologije. Določali so le prenos na avtonomne skupnosti v skladu s stroški digitalizacije, izračunanimi na podlagi domnevno učinkovite referenčne tehnologije, tj. digitalne prizemne televizije. Zato bi bilo po mnenju Španije treba upoštevati, da je prizemna analogna televizija ob razširitvi dosegala 98,5 % španskih gospodinjstev.

(123) Kar zadeva razpis v Kantabriji, na katerega se sklicuje sklep o začetku postopka, španski organi poudarjajo, da je razpis, na katerem je bila izbrana Astra, zadeval območji II in III, torej je bil njegov cilj univerzalna zagotovitev digitalne televizije v Kantabriji. To bi imelo dvojen učinek na oceno primera.

(124) Prvič, kantabrijski projekt je spodletel, ko so po dodelitvi pogodbe Astri nekateri glavni izdajatelji televizijskega programa obvestili Astro in kantabrijsko vlado, da ne bodo dovolili oddajanja svojih vsebin prek satelita. Cilj načrta posledično ni bil več nedvomno izvedljiv. Drugič, glavni razlog za prekinitev pogodbe je bila odločitev centralne vlade, da zagotovi satelitsko pokritje na celotnem območju III v Španiji, in ne odločitev centralne vlade, da zagotovi financiranje za razširitev pokritja na območju II. Poleg tega je bila pogodba novembra 2008 prekinjena, ker je bilo takrat že jasno, da Astra ne bo mogla izpolniti svojih obveznosti. Astra zlasti ni pravočasno izvedla potrebnih del in ni prejela pooblastil izdajateljev nekodiranega televizijskega programa, da lahko oddaja njihove kanale.

(125) V okviru te odločitve je kantabrijski projekt relevanten zgolj v smislu, da se lahko satelitska platforma šteje kot veljavna alternativa prizemni platformi. V zvezi s tem zgornji argumenti niso ustrezni. Z odločitvijo za satelitsko platformo na območju III so španski organi sprejeli nacionalni načrt in posebno uredbo, ki od izdajateljev televizijskega programa zahteva, da se medsebojno uskladijo in izberejo enega skupnega ponudnika satelitske platforme. Španija ugotavlja, da bi se v skladu s sklepom o začetku postopka podoben mehanizem lahko uporabil tudi za območje II. Toda po mnenju Španije bi bila uvedba take obveznosti za izdajatelje televizijskega programa na območju II v nasprotju z načelom minimalnega poseganja. Poleg tega izdajatelji televizijskega programa v Španiji ne želijo uporabljati satelitske platforme. V Španiji v nasprotju z drugimi državami članicami ni satelitske platforme, ki bi oddajala nekodirane kanale. Po mnenju Španije navedeni razlogi za prekinitev pogodbe ne postavljajo pod vprašaj dejstva, da satelitska tehnologija ne more biti ustrezna platforma za prenos televizijskih signalov na območju II.

4.3.4 Odsotnost izkrivljanja konkurence in trgovine

(126) V zvezi s konkurenco med omrežnimi operaterji je Španija izrazila stališče, da prizemna in satelitska televizija pomenita dva popolnoma drugačna trga, zato preiskovani ukrepi na prizadetih trgih niso izkrivljali konkurence. Španija trdi, da preiskovani ukrepi ne vplivajo na trg znotraj Unije, saj so namenjeni prebivalcem na omejenem geografskem območju. Ker gre za lokalne storitve, ni verjetno, da bi ukrep vplival na trgovanje med državami članicami.

4.4 Uporaba pravila de minimis

(127) Španski organi so izrazili tudi stališče, da pravilo de minimis, uvedeno z Uredbo Komisije (ES) št. 1998/2006 o pomoči de minimis (59), zagotovo velja za znatni delež financiranja. Strojna oprema je bila kupljena neodvisno v posameznih avtonomnih skupnostih ali lokalnih svetih, zato bi bilo treba določbe de minimis proučiti na navedeni ravni. Ker so v teh primerih izplačani znesek ter pridobljeno blago in storitve poznani, je bila pomoč dovolj pregledna, da se lahko uporabijo pragovi de minimis.

4.5 Državna pomoč za upravljanje in vzdrževanje

(128) Kar zadeva upravljanje in vzdrževanje centrov za razpošiljanje signala, španski centralni organi menijo, da ne spadata na področje razširitve pokritja, ki ga delno financira MITT. Ministrstvo nima pristojnosti, da bi od svetov in avtonomnih skupnosti zahtevalo, naj nadaljujejo upravljanje in vzdrževanje tudi po izteku obdobja, navedenega v razpisih za razširitev pokritja. Zato ni mogoče zagotovo izključiti, da upravljanje in vzdrževanje nekaterih centrov ne bosta prekinjena zaradi znižanja proračunskih sredstev lokalnih svetov. Centralni organi so letne stroške upravljanja in vzdrževanja začasno ocenili na 10 % začetne naložbe. Med preiskavo je več avtonomnih skupnosti predložilo podrobnejše podatke o sredstvih, porabljenih za upravljanje in vzdrževanje omrežja digitalne prizemne televizije na območju II.

5. PRESOJA POSTOPKOVNIH ARGUMENTOV STRANK

(129) Itelazpi, Cellnex in Španija so v pripombah z dne 13. in 14. junija 2019 trdili, da bi morala Komisija po razglasitvi ničnosti Sklepa iz leta 2013 sprejeti nov sklep o začetku postopka, v katerem bi morala izraziti svoje stališče o selektivnosti zadevnih ukrepov. Španija in zainteresirane strani so menile, da zaradi neobstoja novega sklepa o začetku postopka niso mogle uveljavljati pravice do obrambe.

(130) Španija in Cellnex sta trdila tudi, da je bil sklep o začetku postopka v tej zadevi razveljavljen, ko je Sodišče razglasilo ničnost Sklepa iz leta 2013. V uvodni izjavi 41 Sklepa iz leta 2013 je navedeno: „Za dodatne podrobnosti o dejstvih glej sklep o začetku postopka, ki naj se šteje kot bistveni del tega sklepa.“ Po mnenju Španije to pomeni, da razglasitev ničnosti Sklepa iz leta 2013 pomeni razglasitev ničnosti sklepa o začetku postopka. To stališče je zmotno iz naslednjih razlogov.

(131) Prvič, sklep o začetku postopka in končni sklep sta ločena pravna akta z ločenimi pravnimi učinki. Sklep o začetku postopka je bil sprejet na podlagi člena 4(4) postopkovne uredbe iz leta 1999. Komisija je v sklepu o začetku postopka izrazila dvome glede združljivosti preiskovanih ukrepov z notranjim trgom. Končni sklep (tj. Sklep iz leta 2013) je bil sprejet na podlagi člena 7(5) postopkovne uredbe iz leta 1999. Komisija je v Sklepu iz leta 2013 ugotovila, da pomoč ni združljiva z notranjim trgom, in odredila izterjavo pomoči. Ker sta sklep o začetku postopka in končni sklep dva različna pravna akta, je pravilno razumevanje uvodne izjave 41 Sklepa iz leta 2013, da so podrobnosti o dejstvih, navedene v sklepu o začetku postopka, del Sklepa iz leta 2013. Poleg tega razglasitev ničnosti končnega sklepa ni povezana s temi podrobnostmi o dejstvih.

(132) Drugič, nobena od različnih tožb, ki so jih vložile Španija in zainteresirane strani po sprejetju Sklepa iz leta 2013, ni zahtevala razglasitve ničnosti sklepa o začetku postopka: zahtevale so razglasitev ničnosti končnega sklepa. V skladu z ustaljeno sodno prakso obseg ničnosti, ki jo razglasi Sodišče, ne sme prekoračiti tistega, kar zahteva tožeča stranka (60). Ker nobena od tožb ni zahtevala razglasitve ničnosti sklepa o začetku postopka, Sodišče v sodbi Retegal ni moglo razglasiti ničnosti sklepa o začetku postopka (61).

(133) Tretjič, v skladu z ustaljeno sodno prakso razglasitev ničnosti ukrepa Unije ne vpliva nujno na pripravljalne akte (62). Razglasitev ničnosti akta, ki pomeni konec večfaznega upravnega postopka, ne povzroči nujno razglasitve ničnosti celotnega postopka pred sprejetjem izpodbijanega akta, neodvisno od obrazložitve, vsebine ali postopka ničnostne sodbe.

(134) Kar zadeva domnevno obveznost ponovne sprožitve postopka po razglasitvi ničnosti Sklepa iz leta 2013, Komisija ugotavlja, da nič v zakonodaji ali sodni praksi ne nakazuje, da bi razglasitev ničnosti sklepa Komisije nujno pomenila ponovno sprožitev uradnega postopka preiskave s sprejetjem nove odločitve (glej zlasti zadevo T-1/15, SNCM/Komisija, EU:T:2017:470, odstavek 69). Kot je pojasnjeno zgoraj, v skladu s sodno prakso razglasitev ničnosti ukrepa Skupnosti ne vpliva nujno na pripravljalne akte. V zadevi SNCM Komisija po razglasitvi ničnosti svojega končnega sklepa ni ponovno sprožila postopka, ampak je stranke le pozvala k predložitvi pripomb. Sodišče je navedlo, da so bile spoštovane procesne pravice države članice in zainteresiranih strani, saj je Komisija po razglasitvi ničnosti sklepa državi članici in stranem omogočila, da podajo svoje pripombe. Poleg tega v Uredbi Sveta (EU) 2015/1589 (63) ni določeno, kdaj je Komisija dolžna ponovno sprožiti postopek. Zato domnevna obveznost ponovne sprožitve postopka s sprejetjem nove odločitve ne more izhajati iz zgoraj navedene uredbe.

(135) Španija, Itelazpi in Cellnex trdijo, da bi morala Komisija sprejeti nov sklep o začetku postopka, v katerem bi opisala podrobno analizo selektivnosti, da bi lahko stranke izrazile svoja stališča o selektivnosti ukrepa. Komisija poudarja, da so španski organi že izrazili svoje stališče o neobstoju selektivnosti v fazi predhodne preiskave (kot je navedeno v uvodni izjavi 22 sklepa o začetku postopka (64)). Komisija je v sklepu o začetku postopka izrazila predhodno stališče glede obstoja državne pomoči (vključno s selektivnostjo) in združljivosti pomoči. Navedla je, da izpodbijani ukrepi izkrivljajo konkurenco, saj dajejo prednost tehnologiji digitalne prizemne televizije, ter trdila, da sta digitalna prizemna televizija in satelit konkurenčna (med drugim se je sklicevala na primer Kantabrije, kjer je bil na razpisu najprej izbran satelitski operater). V sklepu o začetku postopka je pojasnila, zakaj so imele nekatere platforme prednost v primerjavi z drugimi. Španiji in zainteresiranim stranem je omogočila, da predstavijo svoja stališča o selektivnosti ukrepov. Španija je v svojih pripombah na sklep o začetku postopka z dne 30. novembra 2010 pojasnila, da omrežni operaterji, ki uporabljajo tehnologijo digitalne prizemne televizije, niso imeli selektivne prednosti v primerjavi z drugimi omrežnimi operaterji. Trdila je tudi, da zadevni ukrepi niso diskriminirali tehnologij, ki niso digitalna prizemna televizija, ter pojasnila razlike med digitalno prizemno televizijo in satelitom z vidika stroškov in tržnih razmer. Poudarila je, da satelit in digitalna prizemna televizija nista del istega trga. To kaže, da je Španija imela možnost, da izrazi svoje stališče glede selektivnosti že po sklepu o začetku postopka.

(136) Poleg tega se niso spremenili ne preiskovani ukrep ne dejstva v zadevi in ne njena pravna presoja.

(137) Poleg tega je Komisija 26. aprila 2019 Španiji, Itelazpiju, Cellnexu, Retevisiónu, CTTI, Navarra de Servicios y Tecnologias, SA, Retegalu in Astri poslala zahtevo za pojasnila, v kateri je pozvala stranke, naj podajo pripombe glede sodbe Retegal in selektivnosti zadevnih ukrepov (65). Cellnex, Itelazpi, Španija in Astra so v svojih odgovorih na zahtevo Komisije za pojasnila podali podrobne pripombe in izrazili svoja stališča glede merila selektivnosti. Stranke so predložile podrobne pripombe, Komisija pa je analizirala vse nove, pomembne in ustrezne elemente, ki so jih predložili Španija in zadevne tretje strani. Glede na zgoraj navedeno so imele Španija in druge zainteresirane strani številne možnosti, da izrazijo svoja stališča o vprašanju selektivnosti, zato so bile procesne pravice strank v celoti spoštovane.

6. OCENA POMOCI

6.1 Pravna podlaga pomoči

(138) Kot je podrobno opisano v oddelku 2.2, uvodnih izjavah (28) do (39), je pravni okvir za preklop na digitalno tehnologijo v Španiji večplastna mreža različnih aktov, ki so jih v obdobju štirih let izdali centralna vlada ter regionalni in lokalni organi. Nacionalni tehnični načrt iz leta 2005 in načrt prehoda iz leta 2007 urejata predvsem prehod na digitalno prizemno televizijo na območju I, a sta tudi temelj za nadaljnje ukrepe za razširitev na območju II. Te ukrepe za razširitev so izvajali regionalni organi po sklenitvi več okvirnih sporazumov s centralno vlado (v nadaljnjem besedilu: okvirni sporazumi iz leta 2008), dodatkov iz leta 2008 k prejšnjim okvirnim sporazumom iz leta 2006 ter dodatkov iz leta 2009 k okvirnim sporazumom iz leta 2008.

(139) Na podlagi sklenitve teh sporazumov in dodatkov so regionalni in lokalni organi izvedli vrsto ukrepov z namenom razširitve pokritja z digitalno prizemno televizijo na območju II, predvsem prek javnih razpisov, kot so opisani v uvodnih izjavah (40) do (43). Komisija zato meni, da so različni akti, sprejeti na centralni ravni, ter sporazumi, ki so bili sprejeti in spremenjeni med MITT in avtonomnimi skupnostmi, osnova za shemo pomoči za razširitev pokritja na območju II ter vključujejo njene bistvene značilnosti, tj. spodbudo za preklop na digitalno televizijo na območju II in omejitev te spodbude na prizemno tehnologijo. Cilj teh aktov in sporazumov je bil spodbuditi avtonomne skupnosti k sprejetju ukrepov, ki niso bili tehnološko nevtralni (66). Nacionalni tehnični načrt sicer ureja preklop na digitalno prizemno televizijo na območju I, vendar hkrati pooblašča lokalne organe, da v sodelovanju z avtonomnimi skupnostmi vzpostavijo dodatne centre za razpošiljanje signala, potrebne za zagotovitev sprejema digitalne prizemne televizije na območju II. To pomeni, da je centralna vlada že takrat predvidela razširitev pokritja z digitalno prizemno televizijo. Pooblastilo, vsebovano v glavnem pravnem aktu, ki ureja preklop na digitalno televizijo, se nanaša zgolj na prizemno platformo. Poleg tega je iz Kraljevega odloka št. 1/2009 razvidno, da je bila uporaba satelitske tehnologije predvidena le za območje III. V praksi so avtonomne skupnosti torej uresničevale smernice centralne vlade o razširitvi pokritja z digitalno prizemno televizijo (67). Avtonomne skupnosti so izvedle načrt centralne vlade na podlagi svojih okvirnih sporazumov, ki so temeljili na isti predlogi.

(140) Tako je iz omenjenih aktov, sprejetih na centralni ravni, sporazumov in dodatkov razvidno, da so osnova za shemo, katere cilj je razširiti pokritje z digitalno prizemno televizijo na območju II z uporabo zgolj prizemne radiodifuzije. Poleg tega centralni ali lokalni organi v takih okoliščinah niso imeli manevrskega prostora pri tehnični izvedbi sheme za spoštovanje načela tehnološke nevtralnosti. Ukrepi, ki so jih sprejeli nacionalni, regionalni ali lokalni organi, so imeli isti cilj in bi jih bilo treba zaradi tesne medsebojne povezanosti analizirati skupaj kot del iste sheme. To je potrdilo tudi Splošno sodišče, ki je v zadevi T-541/13 glede tožbe za razglasitev ničnosti Sklepa iz leta 2013 potrdilo, kar je navedeno v nadaljevanju. Ta sklepna ugotovitev ostaja veljavna tudi za ukrepe, proučene v tem sklepu (to so isti ukrepi, kot so bili proučeni v Sklepu iz leta 2013): „52 Il résulte de différents actes législatifs et administratifs des autorités espagnoles que le plan de transition vers la télévision numérique dans l’ensemble du territoire du Royaume d’Espagne par un recours prédominant à la technologie terrestre obéissait à une initiative lancée et coordonnée par l’administration centrale. Il est constant, ainsi qu’il ressort du considérant 24 de la décision attaquée, que la loi 10/2005, qui marquait le début de la réglementation du passage à la TNT, a précisé la nécessité d’encourager la transition de la technologie analogique vers la TNT. Ainsi qu’il ressort du considérant 26 de ladite décision, les autorités espagnoles prévoyaient, dans une disposition additionnelle du programme technique national en faveur de la TNT, la possibilité d’une extension de couverture au moyen de la technologie terrestre dans les zones à faible densité de population à la condition que l’installation locale soit conforme à ce programme. Les considérants 28 à 32 de cette décision, dont le contenu n’est pas contesté par les requérantes, décrivent la collaboration entre le MITC et les communautés autonomes au moyen de conventions-cadres et d’addenda à des conventions-cadres afin de procéder à la numérisation dans ladite zone. Ces actes avaient notamment trait au cofinancement par le gouvernement espagnol de l’extension de la couverture de la TNT dans cette zone. 53 Au vu des éléments qui précèdent, il ne saurait être reproché à la Commission d’avoir analysé les mesures espagnoles en faveur du déploiement de la TNT dans la zone II dans un seul et même contexte. En effet, les différentes interventions étatiques aux niveaux national, régional et communal devant être analysées en fonction de leurs effets, elles présentaient, en l’espèce, des liens tellement étroits entre elles qu’elles pouvaient être considérées par la Commission comme un seul régime d’aides accordé par les autorités publiques en Espagne. Tel est le cas notamment parce que les interventions consécutives en Espagne présentaient, au regard notamment de leur chronologie, de leur finalité et de la situation dans ladite zone, des liens tellement étroits entre elles qu’il ne saurait être reproché à la Commission de ne pas les avoir dissociées (voir, en ce sens, arrêt du 19 mars 2013, Bouygues et Bouygues Télécom/Commission, C-399/10 P et C-401/10 P, Rec, EU:C:2013:175, points 103 et 104). “

(141) Da bi Komisija nadalje potrdila to trditev, je proučila obširen vzorec posameznih razpisov, ki so jih izvedle avtonomne skupnosti. Vzorec razpisov zajema celotno špansko ozemlje, razen Melille (španski organi niso predložili nobenega razpisa za to regijo, saj naj ustrezni dokumenti ne bi obstajali). Vzorec vključuje razpise za razširitev pokritja in razpise za dobavo opreme. Poleg tega vključuje razpise z različnimi velikostmi proračuna: razpise z relativno majhnimi proračuni in razpise z večjimi proračuni (nad 10 milijonov EUR). Izbira in pokritje vzorca, kot opisano, zagotavljata njegovo reprezentativnost. Ti razpisi so rezultat izvajanja nacionalnega programa, opisanega v zgornjih uvodnih izjavah, ki je bil predhodno opredeljen na podlagi zakonov in sporazumov z avtonomnimi skupnostmi. S preverjanjem vzorca je bila potrjena zgornja ugotovitev, saj velika večina proučenih razpisov ni bila tehnološko nevtralna. Na podlagi navedenega reprezentativnega vzorca je Komisija potrdila, da so bili razpisi, izvedeni v nekaterih avtonomnih skupnostih, na splošno namenjeni zgolj prizemni tehnologiji.

(142) Komisija je identificirala zelo malo tehnološko nevtralnih posameznih razpisov, ki niso bili formalno diskriminatorni. Specifikacije teh razpisov so bile zasnovane tako, da so kljub načrtom centralnih španskih organov lahko sodelovali operaterji, ki uporabljajo tehnologije, ki niso prizemne. V vsakem primeru samo dejstvo, da je bila manjšina ponudb tehnološko nevtralnih, kaže le na nepopolno izvrševanje sheme in ne diskvalificira sheme kot take.

(143) Splošno sodišče je v zvezi s Sklepom iz leta 2013 podalo naslednje pojasnilo: „Komisija ni opravila ekstrapolacije s tem, da je menila, da so se nepravilnosti, ugotovljene za vzorec, pojavile v celotni Španiji. Komisija se je omejila na preučitev značilnosti zadevnega sistema pomoči in ni ugotovila ravno tega, da ker preiskovani javni razpisi niso upoštevali načela tehnološke nevtralnosti, to načelo ni bilo upoštevano v vseh zadevnih javnih razpisih glede upravljanja omrežja DPT, kar je zlasti razvidno iz izreka izpodbijanega sklepa (68).“ Ta sklepna ugotovitev ostaja veljavna tudi za ukrepe, proučene v tem sklepu (to so isti ukrepi, kot so bili proučeni v Sklepu iz leta 2013).

(144) Državna pomoč za uporabo digitalne prizemne televizije na območju II je bila dejansko izplačana ob prenosu sredstev centralnih in regionalnih organov upravičencem. Posamezne avtonomne skupnosti so izplačilo prejele v različnih obdobjih. Glede na prejete informacije so prvi identificirani razpisi potekali julija 2008 (69). V Prilogi je naveden izračun javnofinančnih odhodkov glede na regijo.

(145) Kar zadeva stalno pomoč za upravljanje in vzdrževanje omrežij, je ta pomoč dodatek sheme, katere cilj je razširiti pokritje z digitalno prizemno televizijo na območju II z uporabo izključno prizemne radiodifuzije, in njena logična posledica, čeprav je centralna vlada prepustila izvajanje te stalne pomoči avtonomnim skupnostim. Nekatere avtonomne skupnosti (glej oddelek „Tekoči stroški“ v Prilogi k Sklepu) so organizirale razpise za upravljanje in vzdrževanje obstoječih digitalnih prizemnih omrežij, ki so jih objavile v svojih uradnih listih (70).

(146) Kot je pojasnjeno v zgornji uvodni izjavi (62), pravna presoja novih, spremenjenih ukrepov ni predmet tega sklepa.

6.2 Ocena državne pomoči v skladu s členom 107(1) PDEU

6.2.1 Obstoj pomoči v smislu člena 107(1) PDEU

(147) Zadevni ukrep, ki vključuje stalno pomoč za upravljanje in vzdrževanje, kot je opisana v uvodni izjavi (44), se lahko šteje za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, v katerem so opredeljeni pogoji za obstoj državne pomoči. Prvič, obstajati mora intervencija države ali intervencija, ki se financira iz državnih sredstev. Drugič, prejemniku mora dati selektivno gospodarsko prednost. Tretjič, pomoč mora izkrivljati ali bi lahko izkrivljala konkurenco. Četrtič, intervencija mora biti taka, da bi lahko prizadela trgovino med državami članicami.

6.2.1.1. Državna sredstva

(148) Zadevni ukrep izhaja iz zgoraj opisanega sistema pravnih aktov, sprejetega na centralni ter regionalni in lokalni ravni, ter iz sporazumov, sklenjenih med različnimi ravnmi španske uprave. Poleg tega Španija ni izpodbijala ugotovitve iz sklepa o začetku postopka, da je bil ukrep financiran iz proračunskih sredstev. Vendar pa je vztrajala, da je bil financiran tako iz centralnih kot iz regionalnih in občinskih proračunov. Izrazila je tudi stališče, da je zadevni ukrep dejansko vključeval le prenos sredstev med različnimi upravami. Španija ni izpodbijala samega dejstva, da sredstva prihajajo predvsem iz centralnega proračuna ter delno iz regionalnih in lokalnih proračunov. Poleg tega ukrep ni vključeval zgolj prenosa sredstev med upravami, saj so bila sredstva na koncu uporabljena za uvedbo omrežja digitalne prizemne televizije pri subjektih, ki opravljajo gospodarsko dejavnost (kot je pojasnjeno v oddelku 6.2.1.2).

(149) V teh okoliščinah se sklene, da je bil preiskani ukrep financiran neposredno iz državnega proračuna ter iz proračunov posameznih avtonomnih skupnosti in lokalnih družb. Pomoč za upravljanje in vzdrževanje, kot je opisana v uvodni izjavi (44), ni bila financirana iz centralnega državnega proračuna, temveč neposredno iz proračuna avtonomnih skupnosti. Zato jo je mogoče pripisati državi in vključuje uporabo državnih sredstev.

6.2.1.2. Gospodarska prednost za subjekte, ki opravljajo gospodarsko dejavnost

(150) Zadevni ukrep vključuje prenos državnih sredstev nekaterim podjetjem. Čeprav v Pogodbi pojem podjetja ni opredeljen, lahko pomeni kakršno koli fizično ali pravno osebo, ne glede na njen pravni status in način financiranja, ki opravlja gospodarsko dejavnost. V praksi Komisije, kot jo potrjujejo sodišča, se upravljanje omrežij televizijskega prenosa šteje za gospodarsko dejavnost (71), podobno kot v drugih primerih, ki vključujejo upravljanje infrastrukture s strani regionalnih organov (72). V zadevnem primeru so operaterji platforme ter večina javnih podjetij ali mestnih svetov vpisani v evidenco CMT kot omrežni operaterji. To kaže, da zagotavljajo posebne storitve, ki v skladu z uveljavljeno prakso pomenijo gospodarsko dejavnost. Trg obstaja, če so drugi operaterji pripravljeni ali zmožni zagotavljati zadevno storitev, kar v tem primeru velja. Astra je, na primer, pred razširitvijo pokritja na območju II organizirala več srečanj z avtonomnimi skupnostmi, na katerih jim je predstavila svojo ponudbo. Poleg tega je Astra marca 2008 sodelovala na tehnološko nevtralnem razpisu za zagotavljanje digitalne televizije na območju II in območju III, ki ga je objavila Kantabrija, ter na njem tudi zmagala. Dejstvo, da javna podjetja in mestni sveti ne prejemajo nadomestila za storitve, ki jih opravljajo, ne pomeni, da zadevne dejavnosti ne morejo pomeniti gospodarske dejavnosti (73).

(151) Komisija se ne strinja s trditvijo Španije, da upravljanje prizemnega omrežja, ki ga opravljajo avtonomne skupnosti, javna podjetja in mestni sveti, spada na področje izvajanja uradnih pooblastil javnega organa ter zato ne spada na področje uporabe člena 107 PDEU. Priznava se, da dejavnosti, povezane z državnimi pristojnostmi, ki jih izvaja država sama ali organi, ki delujejo v okviru svojih javnih pooblastil, ne pomenijo gospodarskih dejavnosti za namene pravil konkurence (74). To so dejavnosti, ki so del poglavitnih funkcij države ali pa so z navedenimi funkcijami povezane po svoji naravi, cilju in pravilih, ki veljajo zanje. Sodna praksa sodišč vključuje več primerov dejavnosti, ki spadajo v to kategorijo, s katerimi se vzpostavlja razlika med izključno državnimi dejavnostmi in komercialnimi dejavnostmi, ki jih lahko opravlja državni subjekt. Na tem seznamu so dejavnosti, povezane z vojsko ali policijo, vzdrževanjem in izboljševanjem varnosti zračne plovbe, kontrolo zračnega prometa (75); nadzorom zračnega onesnaženja, kar je naloga javnega interesa, ki je del poglavitnih funkcij države v zvezi z varstvom okolja na pomorskih območjih (76), dejavnosti standardizacije ter s tem povezanih dejavnosti raziskav in razvoja (77).

(152) Glede na navedeno Komisija meni, da upravljanje prizemnega omrežja za radiodifuzijo v zadevnem primeru ne spada med obveznosti ali pristojnosti države in ni tipična dejavnost, ki bi jo lahko opravljala samo država. Proučevane storitve niso tipične storitve javnega organa in so po svoji naravi gospodarske, kar dokazuje dejstvo, da je na trgu na območju I dejavnih več podjetij. Drugič, za zagotavljanje te storitve na območju II se je zavzemalo zasebno podjetje, ki ni odvisno od nobenega javnega organa, tj. Astra (kar dokazuje njena udeležba na razpisu v Kantabriji leta 2008). Tretjič, uvedba omrežja na območju II zadeva le na prenos nacionalnih in regionalnih zasebnih kanalov (78). Gospodarski značaj uvajanja digitalnega prizemnega omrežja na območju II je potrdilo več sodb Sodišča; glej na primer zadevo T-808/14, Španija/Komisija (79); zadevi T-37/15 in T-38/15, Abertis in Telecom Castilla-la Mancha/Komisija (80); zadevo T-487/13 Navarra de Servicios y Tecnologías, SA/Evropska komisija (81). Posledično je ugotovljeno, da upravljanje prizemnega omrežja, ki ga opravljajo avtonomne skupnosti, javna podjetja in mestni sveti, ne spada na področje izvajanja uradnih pooblastil javnega organa.

Neposredni upravičenci pomoči

(153) Operaterji platforme digitalne prizemne televizije so neposredni upravičenci izpodbijanih ukrepov, saj so prejeli sredstva za posodobitev in razširitev svojega omrežja na območju II ter za dobavo strojne opreme, povezane z omrežjem. Podobno izkoriščajo ugodnosti stalne pomoči za upravljanje in vzdrževanje teh omrežij. Avtonomne skupnosti so izbrale različne pristope k izvajanju razširitve pokritja, zato so bile posledično opredeljene različne vrste neposrednih upravičencev.

(154) Prvič, nekatere avtonomne skupnosti (82) so nalogo razširitve pokritja zaupale javnemu podjetju, ki občasno deluje kot telekomunikacijska družba. Ta podjetja so organizirala razpise za razširitev pokritja in nalogo prepustila izbranemu ponudniku ali pa so razširitev izvedla sama po nakupu potrebne strojne opreme.

(155) Ta javna podjetja lahko zdaj na podlagi javne subvencije upravljajo omrežje digitalne prizemne televizije na območju II. Poleg tega lahko uporabljajo novo infrastrukturo za zagotavljanje drugih storitev, kot so WiMax (brezžični širokopasovni standardi, ki zagotavljajo fiksno ali mobilno širokopasovno povezavo), digitalni radio, mobilna televizija (DVB-H) ali kolokacijske storitve za osnovno širokopasovno omrežje Telefónice na podeželskih območjih in operaterje mobilne telefonije. Zaradi teh ekonomij obsega lahko omrežni operaterji digitalne prizemne televizije povečajo svoje prihodke iz javno financirane infrastrukture.

(156) Količinsko opredeljiva prednost javnih podjetij je znesek sredstev, prejetih za razširitev pokritja.

(157) Drugič, nekatere avtonomne skupnosti (83) so same objavile razpise za razširitev digitalne prizemne televizije na regionalni ravni. Španija trdi, da je bila velika večina razpisov namenjena dobavi strojne opreme in opreme ter da so družbe, izbrane na navedenih razpisih, delovale kot dobavitelji strojne opreme. To naj bi veljalo tudi za razpise, na katerih so zmagali Abertis ter njegovi povezani podjetji Tradia in Retevisión. Vendar pa rezultati preiskave kažejo, da je bilo znatno število razpisov namenjeno razširitvi pokritja in ne le dobavi opreme (84). Zato Komisija v nasprotju s trditvami Španije meni, da so Abertis in druge družbe v navedenih razpisih sodelovali kot omrežni operaterji (85). V zadevnem primeru so imeli izbrani ponudniki konkurenčno prednost pred drugimi omrežnimi operaterji, ki sploh niso imeli možnosti sodelovati v izbirnem postopku. Njihova prednost je vsota sredstev, ki s