SL Uradni list Evropske unije L 225/104

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 2. julija 2008

o ukrepih C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 in CP 133/05) Grčije za Hellenic Shipyards

(notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 3118)

(Besedilo v grškem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2009/610/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima členoma (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Grški ograni so z dopisom z dne 9. septembra 2003 Komisiji predložili prošnjo podjetja Hellenic Shipyards S.A. (v nadaljnjem besedilu: podjetje HSY) za spremembe naložbenega načrta za prestrukturiranje podjetja, na podlagi katerega je bila z odločbo Komisije z dne 15. julija 1997 v zadevi N 401/97 (2) (v nadaljnjem besedilu: odločba N 401/97) odobrena pomoč. V skladu s spremenjenim načrtom iz novembra 2002 je podjetje HSY zaprosilo za dokončanje izvajanja naložbenega načrta do 30. junija 2004, kar so pozneje grški organi tudi odobrili. Poleg tega, glede na spremenjeni načrt, pomoč, ki jo je Komisija odobrila leta 1997, podjetju HSY še ni bila izplačana.

(2) Grški organi so z dopisom z dne 31. oktobra 2003 pojasnili, da so spremenjeni načrt poslali Komisiji „v vednost“, kar pa ni bilo mišljeno kot priglasitev.

(3) Komisija je z dopisom z dne 18. novembra 2003 grške organe prosila, naj pojasnijo, ali nameravajo za namene spremenjenega naložbenega načrta pomoč podjetju HSY odobriti ali izplačati. V istem dopisu je Komisija opozorila grške organe, da je treba v tem primeru v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (3) (v nadaljnjem besedilu: Uredba (ES) št. 659/1999) to pomoč priglasiti Komisiji, pomoči pa se ne sme izvajati, dokler Komisija v zvezi s tem ne sprejme uradne odločitve.

(4) Grški organi so v dopisu z dne 16. januarja 2004 navedli, da je pomoč, ki jo nameravajo odobriti, „obstoječa pomoč“, za katero veljajo pogoji odločbe Komisije o odobritvi iz leta 1997, in da so grški organi pristojni za odobritev sprememb načrta prestrukturiranja, vključno s podaljšanjem roka za izvedbo načrta.

(5) Komisija je z dopisom z dne 20. februarja 2004 grškim organom sporočila svoje dvome v zvezi z veljavnostjo zgoraj navedenih izjav.

(6) Grški organi so v dopisu z dne 27. februarja 2004 navedli, da do navedenega datuma podjetju HSY ni bila odobrena nikakršna pomoč.

(7) Komisija je z odločbo C(2004) 1359 z dne 20. aprila 2004 (4) (v nadaljnjem besedilu: odločba o sprožitvi postopka) sprožila postopek na podlagi člena 88(2) Pogodbe v zvezi s spremembami naložbenega načrta, ki je delno financiran z naložbeno pomočjo, odobreno z odločbo N 401/97. V odločbi o sprožitvi postopka je navedeno, da je Grška banka za industrijski razvoj v državni lasti (v nadaljnjem besedilu: banka ETVA) podjetju HSY odobrila več posojil in poroštev ter da grški organi še niso predložili letnih poročil, kar bi že morali storiti.

(8) Grčija je na podlagi odobrenih odlogov za predložitev pripomb, za katere je zaprosila, pripombe v zvezi z odločbo o sprožitvi postopka predložila z dopisom z dne 20. oktobra 2004.

(9) Odločba Komisije o sprožitvi postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (5). Komisija je zainteresirane stranke pozvala, naj ji predložijo svoje pripombe o ukrepih.

(10) Podjetje HSY je na podlagi odobrenih odlogov za predložitev pripomb, za katere je zaprosilo, pripombe v zvezi z odločbo o sprožitvi postopka predložilo z dopisom z dne 18. oktobra 2004. Te pripombe so enake pripombam, ki jih je 20. oktobra 2004 predložila Grčija. Podjetje Elefsis, grški konkurent podjetja HSY, je predložilo pripombe z dopisom z dne 10. septembra 2004. Te pripombe so bile poslane Grčiji z dopisoma z dne 16. decembra 2004 in 23. decembra 2004, na katera je Grčija odgovorila z dopisoma z dne 20. januarja 2005 oziroma z dne 26. januarja 2005. Dodatne pripombe podjetja Elefsis je Komisija poslala Grčiji z dopisom z dne 29. marca 2005, na katerega je Grčija odgovorila z dopisom z dne 23. maja 2005.

(11) Podjetje Elefsis je začelo leta 2002 Komisiji pošiljati pritožbe, v katerih je trdilo, da je bilo podjetju HSY zagotovljenih več nezakonitih in nezdružljivih ukrepov pomoči ter da je podjetje HSY zlorabilo pomoči, ki jih je odobrila Komisija. Te pritožbe so bile poslane 23. maja 2002, 28. maja 2002, 14. avgusta 2002, 24. aprila 2003, 3. februarja 2004, 4. marca 2004, 30. junija 2004, 8. aprila 2005, 27. aprila 2005, 24. maja 2005, 10. junija 2005, 15. julija 2005, 28. julija 2005, 13. septembra 2005, 16. septembra 2005, 21. oktobra 2005, 12. decembra 2005, 23. decembra 2005, 6. januarja 2006, 10. januarja 2006, 12. januarja 2006, 18. januarja 2006, 23. januarja 2006, 3. februarja 2006, 9. februarja 2006, 23. marca 2006, 28. marca 2006, 6. aprila 2006, 20. aprila 2006, 24. maja 2006 in 2. junija 2006. Komisija je pritožniku odgovorila z dopisi z dne 27. junija 2002, 22. julija 2004 in 12. avgusta 2005.

(12) Te pritožbe so bile evidentirane pod številkama CP 71/02 in CP 133/05.

(13) Komisija je z dopisi z dne 30. januarja 2003, 30. julija 2004, 2. maja 2005, 24. maja 2005, 24. marca 2006, 24. maja 2006 in 29. maja 2006 Grčijo zaprosila za informacije. Grčija je odgovorila z dopisi z dne 31. marca 2003, 21. oktobra 2004, 17. decembra 2004, 20. junija 2005, 25. aprila 2006, 30. maja 2006 in 1. junija 2006.

(14) Komisija se je 22. marca 2006 sestala z grškimi organi (ob tej priložnosti so grške organe spremljali predstavniki podjetja HSY in Piraeus Banke, ki so Komisiji predložili nekatere dodatne dokumente), s pritožnikom se je sestala 10. januarja 2003, 14. januarja 2005, 10. marca 2005, 20. maja 2005, 19. oktobra 2005, 8. novembra 2005 in 23. marca 2006, s podjetjem Thyssen Krupp Marine Systems AG (v nadaljnjem besedilu: podjetje TKMS) pa se je sestala 21. marca 2006.

(15) Komisija je s svojo odločbo C(2006) 2983 z dne 4. julija 2006 (6) (v nadaljnjem besedilu: odločba o podaljšanju postopka) podaljšala postopek iz člena 88(2) Pogodbe, da bi v korist podjetja HSY vključila nekatere dodatne ukrepe. V tej odločbi o podaljšanju postopka je ugotovljeno tudi, da nekaj nepriglašenih ukrepov bodisi spada na področje uporabe člena 296 Pogodbe bodisi ne pomeni pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe.

(16) Podaljšanje postopka v zadevi C 16/04 je bilo izvršeno brez poseganja v katere koli druge obstoječe ali prihodnje postopke za dodelitev državne pomoči, ki se nanašajo na podjetje HSY, zlasti pa v postopek C 40/02.

(17) Grčija je na podlagi odobrenega odloga za odgovor na odločbo o podaljšanju postopka, za katerega je zaprosila, odgovorila z dopisom z dne 5. oktobra 2006.

(18) Odločba Komisije o podaljšanju postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (7). Komisija je zainteresirane stranke pozvala, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih.

(19) Komisija je prejela pripombe od naslednjih zainteresiranih strank. Podjetje HSY je predložilo pripombe z dopisom z dne 30. oktobra 2006. Podjetji Greek Naval Shipyard Holding (v nadaljnjem besedilu: podjetje GNSH) in TKMS sta skupaj predložili pripombe z dopisom z dne 30. oktobra 2006. Banka Piraeus Bank je predložila pripombe z dopisom z dne 27. oktobra 2006 in – po srečanju s Komisijo 15. novembra 2007 – z dopisom z dne 27. decembra 2006. Podjetje Elefsis je na podlagi odobrenega odloga za odgovor, za katerega je zaprosilo, pripombe predložilo z dopisom z dne 17. novembra 2006.

(20) Komisija je z dopisom z dne 22. februarja 2007 te pripombe posredovala Grčiji, ki je nanje odgovorila z dopisoma z dne 7. marca 2007 in 19. marca 2007. Z dopisom z dne 27. aprila 2007 je Komisija poslala Grčiji priloge k pripombam tretjih oseb, ki jih je izpustila v dopisu z dne 22. februarja. Z dopisom z dne 27. aprila 2007 je Komisija postavila Grčiji tudi več vprašanj, na katera je Grčija odgovorila z dopisom z dne 29. junija 2007. Z dopisom z dne 23. avgusta 2007 je Komisija zastavila vprašanja podjetju HSY, ki je nanje odgovorilo z dopisom z dne 9. oktobra 2007. Komisija je z dopisom z dne 13. novembra 2007 zaprosila Grčijo za nadaljnje informacije, z dopisom z dne 9. oktobra 2007 pa je odgovore posredovala podjetju HSY. Grčija je odgovorila z dopisoma z dne 4. decembra 2007 in 14. decembra 2007. Komisija se je sestala z grškimi organi 16. oktobra 2007 in 21. januarja 2008. Komisija je Grčiji 12. februarja 2008 poslala dodatna vprašanja, na katera je Grčija odgovorila z dopisom z dne 3. marca 2008.

(21) Komisija se je 8. maja 2007 sestala s podjetjema TKMS/GNSH in odvetnikom podjetja HSY. Podjetji TKMS/GNSH sta predložili dodatne pripombe z dopisom z dne 21. junija 2007. Komisija je ta dopis 11. septembra 2007 posredovala Grčiji, ki je svoj odgovor predložila z dopisom z dne 11. oktobra 2007. Po drugem srečanju Komisije in istih oseb 9. januarja 2008 sta podjetji TKMS/GNSH 18. januarja 2008 predložili dodaten dopis, ki je bil grškim organom posredovan z dopisom z dne 12. februarja 2008.

(22) Komisija se je 15. marca 2007 in 7. avgusta 2007 sestala s podjetjem Elefsis. Po drugem srečanju je podjetje Elefsis predložilo dodatne pripombe z dopisom z dne 8. novembra 2007, ki so bile predložene Grčiji z dopisom z dne 17. januarja 2008. Grčija je nanje odgovorila z dopisom z dne 15. februarja 2008.

(23) Banka Piraeus Bank je predložila dodatne pripombe z dopisom z dne 22. oktobra 2007, ki so bile predložene Grčiji z dopisom z dne 13. novembra 2007. Banka Piraeus Bank je 12. februarja 2008 zaprosila za ponovno srečanje s Komisijo. Srečanje je potekalo 5. marca 2008.

(24) V členu 6 Uredbe (ES) št. 659/1999 je navedeno, da lahko država članica in druge zainteresirane stranke predložijo pripombe v roku enega meseca ter da „[v] ustrezno upravičenih primerih lahko Komisija predpisano obdobje podaljša“. V tem primeru so stranke pošiljale pripombe (ter zahtevale srečanja s Komisijo) tudi po izteku tega obdobja. Komisija je sprva posredovala te pripombe Grčiji, da bi slednja lahko nanje odgovorila, s tem pa je Grčijo tudi opozorila, da je te pripombe sprejela po izteku enomesečnega obdobja. Komisija je sprva tudi sprejela zahteve zainteresiranih strank za srečanja in je v teku teh srečanj tudi ugodila prošnjam zadevnih zainteresiranih strank, ki so želele, da se jim omogoči predložitev pripomb, s katerimi bi dopolnile vprašanja, o katerih so razpravljale na srečanju. Vendar pa Komisija ni nikoli navedla, da bo sprejela tudi druge pripombe, ki jih bodo zainteresirane stranke predložile po izteku enomesečnega obdobja. Komisija zlasti ni nikoli navedla, da lahko zainteresirane stranke svoje pripombe pošiljajo neomejeno ali da jih bo Komisija obvestila, kdaj bo pripombe prenehala sprejemati.

(25) Komisija meni, da je bilo podaljšanje predpisanega enomesečnega obdobja v tem primeru upravičeno, saj odločba o podaljšanju postopka obsega veliko število ukrepov. Poleg tega sta za oceno nekaterih izmed teh ukrepov potrebna kompleksna pravna analiza in pojasnitev dejstev, ki so stara tudi deset let.

(26) Vendar pa so nekatere izmed zainteresiranih strank oddajale svoje pripombe Komisiji celo več kot eno leto po objavi odločbe o podaljšanju postopka. Če se Komisija ne bi odločila, da bo pripombe, ki so bile predložene po določenem datumu, prezrla, bi ji takšno neprekinjeno oddajanje pripomb preprečilo sprejetje končne odločitve v ustreznem obdobju (8). Poleg tega so nekatere stranke v nekaterih pripombah obravnavale zadeve, v zvezi s katerimi so svoje pripombe že predložile, pri tem pa niso navedle novih dejstev. To ne more biti namen podaljšanja obdobja za predložitev pripomb.

(27) Zato se je Komisija odločila, da se bodo vse pripombe, prejete po 5. marcu 2008 (tj. datum, ko je Komisija prejela 4 strani dolg dopis z dne 3. marca 2008, s katerim je Grčija odgovorila na dopis Komisije z dne 12. februarja 2008), štele za oddane po izteku obdobja za predložitev pripomb. To se nanaša na pripombe, ki jih je 7. marca 2008, 24. aprila 2008 in 2. junija 2008 predložilo podjetje Elefsis (9), ter pripombe, ki sta jih 2. aprila 2008 predložili podjetji TKMS/GNSH. To pomeni, da te pripombe niso bile poslane Grčiji in da niso bile upoštevane v tej odločbi.

2. PREJŠNJE ODLOČBE KOMISIJE IN SVETA

(28) Objekti podjetja HSY so med največjimi v vzhodnem Sredozemlju. Ladjedelnica se nahaja v Skaramangi, zahodno od Aten, v Atiki. Podjetje HSY je leta 1939 ustanovila Grška mornarica, leta 1957 pa ga je kupila skupina grškega ladjarja Niarchosa. Naraščajoča kriza v sektorju ladijskega prevoza, ki je sledila prvi naftni krizi, je negativno vplivala na obseg dejavnosti podjetja HSY. Aprila 1985 je bil položaj tako kritičen, da je podjetje prekinilo poslovanje in začelo likvidacijski postopek. Septembra 1985 je podjetje kupila državna banka ETVA. Dejavnosti so se po tej prodaji nadaljevale. Vendar pa dejavnosti podjetja zaradi same velikosti objektov in velikega števila zaposlenih niso bile dovolj (10).

(29) Grčija je leta 1990 od Sveta pridobila posebno določbo v Direktivi Sveta 90/684/EGS z dne 21. decembra 1990 o pomoči ladjedelništvu (11) (v nadaljnjem besedilu: Direktiva 90/684/EGS), s katero je odobrena pomoč za tekoče poslovanje za namene prestrukturiranja v okviru privatizacije več ladjedelnic.

(30) Leta 1992 je bilo podjetje HSY zaradi svojih finančnih obveznosti in nakopičenih izgub likvidirano. Novembra 1993 je bil po dveh neuspešnih poskusih prodaje podjetja HSY likvidacijski postopek preklican. Na podlagi poroštev grške vlade, da bo svoje državne ladjedelnice privatizirala do 31. marca 1993, je Komisija 23. decembra 1992 (12) odobrila odpis dolga v korist podjetja HSY. Potem ko grška vlada ni izpolnila roka v marcu 1993, je Komisija 10. marca 1994 sprožila postopek (C 10/94) zaradi zlorabe odobrene pomoči (13). Komisija je 26. julija 1995 sprejela odločitev (14), da postopek zaključi z odklonilno odločbo v zvezi s pomočjo za podjetje HSY. Vendar pa se je Komisija na zahtevo grške vlade, ki je trdila, da je bila prodaja ladjedelnice blizu uresničenja odločila, da uradno obvestilo o navedeni odločitvi začasno ustavi. Na koncu je grška vlada obvestila Komisijo, da je 49 % delnic podjetja HSY prodala zaposlenim podjetja, s čimer je izkoristila priložnost, da ohrani večinski delež v eni izmed ladjedelnic, kar je upravičila z obrambnimi razlogi iz člena 10(3) Direktive 90/684/EGS. Komisija je 31. oktobra 1995 preklicala končno odklonilno odločbo v zvezi s podjetjem HSY (15). Medtem je znesek dolgov naraščal, prestrukturiranje pa se ni izvršilo. Komisija je zato 8. januarja 1997 podaljšala postopek, ki ga je sprožila v zadevi C 10/94 (16). Nato je bila sprejeta Uredba Sveta (ES) št. 1013/97 z dne 2. junija 1997 o pomoči nekaterim ladjedelnicam pri prestrukturiranju (17) (v nadaljnjem besedilu: Uredba (ES) št. 1013/97), vključno s podjetjem HSY.

(31) Komisija je 15. julija 1997 v dveh ločenih odločbah odobrila pomoč za podjetje HSY: — s prvo odločbo (18) (v nadaljnjem besedilu: odločba C 10/94) je Komisija z odobritvijo odpisa dolga, ki je znašal 54,5 milijarde GRD (160 milijonov EUR) na podlagi Uredbe (ES) št. 1013/97 zaključila postopek C 10/94, ki ga je sprožila leta 1994; — z odločbo N 401/97 je Komisija po uradnem obvestilu grških organov z dne 20. junija 1997 odobrila subvencijo v višini 7,8 milijarde GRD (22,9 milijona EUR) za naložbeni načrt v vrednosti 15,6 milijarde GRD (45,9 milijona EUR) za prestrukturiranje ladjedelnice.

(32) Leta 2001 se je vlada odločila, da podjetje HSY v celoti privatizira. Grška država je odprla javni natečaj za zbiranje ponudb, za katerega je sestavila razpisno dokumentacijo. Zaposleni v banki ETVA in podjetju HSY so 31. maja 2002 svoje delnice podjetja HSY prodali konzorciju, ki sta ga sestavljali podjetji HDW in Ferrostaal (19) (v nadaljnjem besedilu: konzorcij HDW/Ferrostaal). Ta konzorcij je ustanovilo podjetje GNSH za namen parkiranja deleža v podjetju HSY. Podjetji HDW in Ferrostaal sta bila enakovredna delničarja podjetja GNSH. Januarja 2005 je podjetje ThyssenKrupp prevzelo podjetje HDW (20), novembra 2005 pa pridobilo delnice podjetja Ferrostaal v podjetju GNSH (21). Od konca leta 2005 ima podjetje ThyssenKrupp torej 100-odstotno lastništvo in nadzor nad podjetjem HSY. Delnice podjetij GNSH in HSY so parkirane v podjetju TKMS, sektorju podjetja ThyssenKrupp, specializiranem za mornariška plovila in posebne komercialne ladje.

(33) Avgusta 2001 je grška država med postopkom zbiranja ponudb za prodajo podjetja HSY sprejela zakon 2941/2001, ki vključuje več ukrepov, usmerjenih v pospeševanje prodaje podjetja HSY. Prvič, zakon spodbuja delavce, da prostovoljno zapustijo podjetje. Drugič, grška država bo prevzela nekaj enkratnih pokojninskih zavarovanj podjetja HSY. Tretjič, zakon podjetju HSY omogoča, da izkoristi številne rezerve, ki so oproščene davka, če se bodo z njimi izravnale izgube iz predhodnih let. Četrtič, zakon vsebuje določbo o nadomestilu za delavce, ki so bili pred privatizacijo delničarji podjetja HSY. Natančneje, grška država bo delavcem povrnila zneske, ki so jih vložili v podjetje HSY v okviru dokapitalizacij, izvršenih v teku predhodnih let. Komisija je 5. junija 2002 sprejela dvodelno odločbo (v nadaljnjem besedilu: odločba N 513/01) (22) o več ukrepih, ki so vključeni v zakon 2941/2001 in ki jih je Grčija priglasila leta 2001 (uradno obvestilo je evidentirano pod številko N 513/01). Komisija se je odločila, da bo podjetju HSY odobrila pomoč za zaprtje v višini 29,5 milijona EUR in sprožila (pod številko zadeve C 40/02) uradni preiskovalni postopek iz člena 88(2) Pogodbe, in sicer v zvezi s: (1) plačilom nekaterih enkratnih pokojninskih zavarovanj delavcev podjetja HSY, ki ga je opravila država; (2) prenosom večjega števila rezerv z bilance stanja brez plačila z zakonom določenega 10-odstotnega davka. V končni odločbi, ki je bila sprejeta 20. oktobra 2004 (23) (v nadaljnjem besedilu: odločba C 40/02), je bilo ugotovljeno, da ta dva ukrepa pomenita nezdružljivo državno pomoč, ki jo je treba povrniti.

3. OCENA HORIZONTALNIH VPRAŠANJ

(34) Ta odločba obravnava šestnajst ukrepov. Preden jih Komisija vsakega posebej oceni, mora pojasniti nekaj ključnih vprašanj, ki so pomembna za oceno nekaterih izmed teh ukrepov.

3.1 1. horizontalno vprašanje: kreditna sposobnost in dostop do finančnega trga v obdobju 1997–2002

(35) Za oceno večine ukrepov, na katere se nanaša ta odločba, je treba opredeliti gospodarski in finančni položaj podjetja HSY v obdobju 1997–2002 in ugotoviti, ali je bilo mogoče upravičeno pričakovati, da bo podjetje obnovilo dolgoročno sposobnost preživetja. Poleg tega je treba ugotoviti, ali bi v teh okoliščinah vlagatelj iz tržnega gospodarstva privolil v odobritev posojil in poroštev podjetju HSY, ki so podobna tistim, ki sta jih odobrili država in državna banka ETVA. Slednji sta bili edini instituciji, ki sta v tem obdobju zagotovili finančna sredstva podjetju HSY.

(36) Komisija bo začela z analizo položaja v letu 1997, nato pa bo analizirala razvoj do leta 2002.

3.1.1 Položaj v letu 1997

(37) Pred začetkom analize je treba preveriti, ali je Komisija svoje stališče o tem vprašanju že izrazila v predhodnih odločbah. Prvič, Komisija se sklicuje na dejstvo, da v odločbah N 401/97 in C 10/94, ki ju je sprejela 15. julija 1997, ni podvomila v utemeljenost poslovnega načrta, ki ga je predložila Grčija. Komisija je torej implicitno potrdila, da izvajanje tega načrta lahko obnovi sposobnost preživetja podjetja HSY. Drugič, v opisnem delu odločbe N 401/97 je navedeno, da bo ladjedelnica financirala del načrta prestrukturiranja s pomočjo bančnih posojil v višini 4,67 milijarde GRD, pridobljenih pod tržnimi pogoji brez državnih poroštev. Ker Komisija ni podvomila v izvedljivosti tega financiranja, je potrdila, da bi podjetje moralo imeti dostop do trga posojil, vsaj kar zadeva navedeni znesek. Če bi Komisija menila, da ladjedelnica ne more pridobiti posojil v višini najmanj 4,67 milijarde GRD, bi morala navesti, da je načrt prestrukturiranja neizvedljiv in preprečiti izplačilo visokih zneskov pomoči za prestrukturiranje (vključno z naložbeno pomočjo). Komisija torej ne more nasprotovati prejšnjima ocenama iz te odločbe.

(38) Čeprav tema ocenama ne nasprotuje, Komisija kljub temu opozarja, v kako slabem položaju je bila ladjedelnica v obdobju 1996–1997.

(39) Prvič, v odločbi N 401/97 je v zvezi s fizično infrastrukturo navedeno, da je oprema ladjedelnice stara in izrabljena ter da je naložbeni načrt prvi naložbeni načrt po izgradnji ladjedelnice (24). V odločbi C 10/94 je tudi navedeno, da je bila ta posodobitev infrastruktur potrebna za obnovitev konkurenčnosti in sposobnosti preživetja podjetja. Zato je mogoče sklepati, da je bila obnovitev sposobnosti preživetja odvisna od hitre izvedbe naložbenega načrta.

(40) Drugič, kar zadeva komercialne dejavnosti podjetja HSY in obseg njegove knjige naročil, grški organi sami priznavajo, da „v času predstavitve naložbenega načrta podjetje ni podpisalo pogodb za gradnjo ladij, saj je bila ladjedelnica v veliki negotovosti v zvezi s prihodnostjo, ni imela jasne komercialne strategije in tudi ne dovolj naložb. Edina resna dejavnost je bil zaključek izgradnje fregat tipa MEKO za grško mornarico.“ (25) Ker je bila knjiga naročil ladjedelnice prazna in ker je ladjedelnica potrebovala dovolj velik obseg ladjedelniških dejavnosti, da bi preživela tudi v prihodnjih letih, Komisija meni, da je bila obnovitev sposobnosti preživetja odvisna od čimprejšnjega podpisa (tj. sklenitve) donosnih pogodb za izgradnjo civilnih ali vojaških ladij.

(41) Tretjič, ključni računovodski podatki o finančnem položaju podjetja HSY so vsebovani v preglednici 1. V zvezi s plačilno sposobnostjo podjetja v letu 1997 lahko ugotovimo, da je imelo podjetje veliko količino lastniškega kapitala (26). Vendar pa je bil ta pozitivni položaj v celoti posledica odpisov visokih dolgov, ki jih je država odobrila leta 1996. Država je zlasti odpisala 54,52 milijarde GRD (160 milijonov EUR) dolgov, povezanih s civilnimi dejavnostmi – ta odpis je bil odobren z odločbo C 10/94 – ter 46,35 milijarde GRD (136 milijonov EUR) dolgov, povezanih z vojaškimi dejavnostmi. Navidezno dobra bilanca stanja z dne 31. decembra 1996 je bila na nek način „umetna“, zlasti pa ni nikakor dokazovala, da je ladjedelnica obnovila svojo konkurenčnost in da so se razrešile hude težave, ki so se nakopičile v preteklih dvajsetih letih. Brez celovitega izvajanja načrta prestrukturiranja bi ladjedelnica verjetno zabeležila izgube, ki bi hitro izčrpale ta lastna sredstva (tj. neto lastniški kapital). Opozoriti je treba, da je bilo podjetje HSY v predhodnih dvanajstih letih dvakrat likvidirano. Ta pozitiven lastniški kapital torej ne bi bil dovolj, da bi banko prepričal, da podjetju HSY odobri posojilo z običajno obrestno mero, tj. obrestno mero, ki jo banka zaračuna za posojila zdravim podjetjem. Preglednica 1 Podatki o prometu, dobičku in neto lastniškem kapitalu podjetja HSY za obdobje 1997–2005 (v milijonih EUR) 1997 1998 1999 2000 2001 2002 2003 (27) 2004 2005 Osnovni kapital 86 91 92 95 65 106 106 121 121 Neto lastniški kapital 82 88 54 17 –4 –78 –83 – 111 – 182 Promet 74 83 30 59 55 89 112 130 198 Dobiček 7 1 –36 –42 –21 – 115 –1 –45 –71

(42) Komisija torej meni, da je bila ladjedelnica leta 1997 še vedno v težavah in da še ni bila konkurenčna, vendar pa bi bila obnovitev sposobnosti preživetja mogoča, če bi bil naložbeni načrt v celoti in pravočasno izveden ter če bi ladjedelnica uspela hitro skleniti donosne pogodbe za gradnjo ladij. Ker je bila obnovitev sposobnosti preživetja odvisna od teh dveh negotovih okoliščin, je odobritev posojila podjetju HSY v letu 1997 in naslednjih letih predstavljala „posebno tveganje“. Zasebna banka bi privolila v odobritev posojil ali poroštev podjetju HSY, vendar po ceni, ki bi odražala takšno veliko tveganje. V zvezi s položajem, ki predstavlja „posebno tveganje“, je v Obvestilu Komisije o metodi določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj (28) navedeno, da je ustrezna referenčna točka za ugotovitev obstoja in višine državne pomoči referenčna obrestna mera za Grčijo (tj. ATHIBOR, povečan za 300 bazičnih točk do 31. decembra 2000 in petletna menjalna obrestna mera v evrih, povečana za 75 bazičnih točk od 1. januarja 2001), povečana za premijo za tveganje v višini najmanj 400 bazičnih točk (tj. ATHIBOR, povečan za najmanj 700 bazičnih točk do 31. decembra 2000 in petletna menjalna obrestna mera v eurih, povečana za najmanj 475 bazičnih točk od 1. januarja 2001). V zvezi s posojilnimi poroštvi bo Komisija opravila oceno obstoja pomoči na podlagi iste metode, tj. s primerjavo skupnega stroška posojila s poroštvom (npr. obrestna mera, ki jo je podjetje HSY plačalo banki, povečana za poroštveno premijo, ki jo je podjetje HSY plačalo poroku) in stroškov, ki bi jih podjetje HSY nosilo, če bi to posojilo sklenilo na trgu (tj. referenčna obrestna mera za Grčijo, povečana za najmanj 400 bazičnih točk).

3.1.2 Razvoj od leta 1997

(43) Kot bo pojasnjeno v nadaljevanju, Komisija ne more zanemariti dejstva, da si je podjetje HSY do 30. junija 1999 še vedno lahko izposojalo sredstva na trgu po obrestni meri, ki je opredeljena v prejšnjem oddelku (29).

(44) Podjetje HSY je v letih 1997 in 1998 zabeležilo majhne čiste dobičke (30). Vendar v teh dveh letih podjetje ni uspelo skleniti nobenih pogodb za gradnjo ladij (31) – bodisi civilnih bodisi vojaških – ki bi bile potrebne, da bi se zagotovil dovolj velik obseg dejavnosti v naslednjih letih in bi se podjetje izognilo ustvarjanju izgub. Prva pogodba za gradnjo ladij, ki jo je ladjedelnica uspela skleniti, se je nanašala na gradnjo dveh trajektov za podjetje Strintzis. Podpisana je bila šele v začetku leta 1999 (32). Poleg tega se je že od samega začetka vedelo, da je prodajna cena prenizka za pokritje stroškov in da bo ta pogodba zato povzročila izgubo (33). Julija 1999 je Grška mornarica pri podjetjih HSY in HDW naročila gradnjo treh podmornic. Tri podmornice naj bi se po načrtih gradile skoraj več kot deset let, skupna vrednost pogodbe pa je znašala približno 350 milijard GRD (1 milijardo EUR), od katere naj bi približno tri četrtine pripadle podjetju HDW, ki je moralo dobaviti strojno opremo, tlačne sestavne dele in občutljive elektronske sisteme. Poleg tega je bilo načrtovano tudi, da bi se prva podmornica zgradila v ladjedelnici podjetja HDW v Kielu (34). Ta projekt torej v prvih letih podjetju HSY ne bi zagotovil veliko dejavnosti in prihodka (35).

(45) Glede na to, da v letih 1997 in 1998 ter v prvih mesecih leta 1999 obsežna in donosna knjiga naročil ni bila sestavljena, je vodstvo skupaj z morebitnimi vlagatelji najpozneje v prvih mesecih leta 1999 na podlagi analize položaja ladjedelnice zagotovo spoznalo, da ladjedelnica v letih 1999 in 2000 ne bo ustvarila zadostnega obsega dejavnosti, da bi lahko pokrila stroške, in da bo v teh letih ladjedelnica zabeležila velike izgube, ki bodo njen neto lastniški kapital zmanjšale na majhen znesek (36). V teh okoliščinah obnovitve sposobnosti preživetja ni bilo več mogoče pričakovati (37). V dopolnilo temu Komisija ugotavlja, da je iz prvega poročila, ki so ga izdelali grški organi v zvezi z izvajanjem naložbenega načrta, razvidno, da je bil 30. junija 1999 dovršen samo majhen del tega načrta. Zato je ob poslovnih ovirah posodobitev obratov potekala počasi (38). Komisija ugotavlja tudi, da so grozeče finančne težave povzročile spor med neodvisno vodstveno ekipo ladjedelnice (tj. Brown & Root, ki je bila imenovana septembra 1996) in zaposlenimi/delničarji. Vodstvo je zlasti vztrajalo na potrebi po dodatnem zmanjšanju delovne sile zaradi majhnega obsega dejavnosti. Vodje sindikatov so takšni reformi nasprotovali in so uspeli vodstvo odstraniti (39). Takšne okoliščine, v katerih je prišlo do prekinitve delovanja vodstva in ki kaže na težave pri izvajanju ustreznih reform v ladjedelnici, so bile samo dodaten element, ki bi vlagatelja iz tržnega gospodarstva odvrnil od namere, da podjetju HSY posodi denar.

(46) Na podlagi navedenega Komisija ugotavlja, da po 30. juniju 1999 obnovitve sposobnosti preživetja ni bilo več upravičeno pričakovati. Komisija zato meni, da po tem datumu nobena banka ladjedelnici ne bi več odobrila ne posojila – niti po visoki obrestni meri –, ne poroštva – niti v zameno za plačilo visoke poroštvene premije. Ker podjetje HSY na trgu ne bi moglo dobiti posojila ali poroštva, vsako posojilo ali poroštvo, odobreno po 30. juniju 1999, avtomatično pomeni pomoč. Če se ugotovi, da sta posojilo in poroštvo nezdružljiva ter še vedno neporavnana, je treba poroštvo takoj preklicati, posojilo pa takoj povrniti. Povračilo vsakega posojila v skladu z običajnim terminskim načrtom, določenim v posojilni pogodbi, in v skladu s to odločbo, odobrenega po 30. juniju 1999, pa ne zadostuje za obnovitev začetnega položaja, saj je podjetje HSY do datuma povračila imelo na voljo finančna sredstva, ki jih sicer na trgu ne bi moglo pridobiti. Za namen obnovitve začetnega položaja bi bilo torej treba obnoviti tudi to prednost, katere obseg je mogoče približno oceniti samo z uporabo obrestne mere zelo tveganega posojila. Zato mora Komisija za obdobje od izplačila posojila podjetju HSY do njegovega povračila s strani podjetja HSY odrediti povračilo razlike med obrestno mero, ki jo je podjetje HSY dejansko plačalo, in obrestno mero, ki je teoretično ustrezna posojilu, ki predstavlja zelo visoko tveganje. Komisija za namen določitve slednje obrestne mere opozarja, da je v Obvestilu Komisije o metodi določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj navedeno, da bi bila lahko premija za tveganje višja od 400 bazičnih točk nad referenčno obrestno mero, „če nobena zasebna banka ne bi privolila v odobritev ustreznega posojila“, kar velja v tem primeru. Komisija je v več odločbah izrazila mnenje, da bi najnižjo vrednost, s katero bi se odrazil položaj, za katerega je značilno visoko tveganje (40), predstavljala premija v višini 600 bazičnih točk nad referenčno obrestno mero. Komisija meni, da v tem položaju to predstavlja najnižjo vrednost za posojila. Komisija bo v zvezi z državnimi poroštvi, odobrenimi po 30. juniju 1999, uporabila isti pristop: za obdobje od izplačila posojila s poroštvom do izteka poroštva – bodisi v skladu z običajnim časovnim razporedom, določenim v pogodbi o poroštvu, bodisi v skladu s to odločbo – bo Komisija odredila povračilo razlike med stroški posojila s poroštvom (obrestna mera, izplačana banki, povečana za plačano poroštveno premijo) in referenčno obrestno mero za Grčijo, povečano za 600 bazičnih točk.

(47) Da bi podprlo svojo trditev, da bi posojila in poroštva, ki sta jih odobrili država in banka ETVA, lahko pod enakimi pogoji odobrile tudi zasebne banke, je podjetje HSY predložilo prvo poročilo revizijske hiše Deloitte (41). V oddelku 5 tega poročila revizijska hiša Deloitte analizira kreditno sposobnost podjetja HSY v letu 1999 in naslednjih letih. Ugotovljeno je, da bi „podjetje v analiziranem obdobju lahko najelo posojilo ali pridobilo izjave o poroštvu tudi od drugih nepovezanih finančnih ustanov (tj. samo v okviru običajnega poslovnega sodelovanja).“ (42). Komisija meni, da poročilo ne pojasnjuje, kako se ta sklep ujema z dejstvom, da je bilo podjetje HSY neuspešno, ko je poskušalo pridobiti sredstva od drugih finančnih ustanov (43). Poleg tega Komisija opozarja, da analiza vsebuje niz napak (44), ki bistveno vplivajo na sam sklep.

3.1.3 Analiza v skupini

(48) Vsa posojila in poroštva, ki so predmet tega postopka, sta odobrili bodisi banka ETVA bodisi država. Grški organi trdijo, da je ta posojila in poroštva mogoče šteti za transakcije v skupini, saj sta banka ETVA in grška država (prek banke ETVA) delničarki podjetja HSY. V tem okviru Grčija trdi: — prvič, da je za matično podjetje povsem običajno, da svoji podružnici odobri posojila po ugodnih pogojih. Prednost, ki je omogočena podružnici, dejansko povečuje vrednost delnic, ki so v lasti matičnega podjetja. Tudi če bi Komisija menila, da sta banka ETVA in država odobrili posojila in poroštva po ceni, ki je nižja od tržne cene, bi bilo to v podobnih okoliščinah sprejemljivo za vlagatelja iz tržnega gospodarstva. Zato ta posojila in poroštva ne bi pomenila pomoči. — Drugič, povsem običajno je, da matično podjetje odobri posojilo podružnici v težavah. Namen takšnega posojila je dejansko ohranitev vrednosti deleža matičnega podjetja. Tudi če bi Komisija menila, da v določenem obdobju nobena zasebna banka ne bi odobrila posojila podjetju HSY, ker je položaj ladjedelnice preslab, bi bila lahko posojila in poroštva, ki sta jih odobrili banka ETVA in država, kljub temu v podobnih okoliščinah sprejemljiva za zasebnega vlagatelja. Ta posojila in poroštva torej ne bi pomenila pomoči.

(49) Komisija meni, da ugotovitve Grčije niso pravilne.

(50) Prvič, Komisija opozarja na naslednja dva elementa. V prvem primeru se noben vlagatelj iz tržnega gospodarstva ne bi znašel v položaju, v katerem je bila banka ETVA. Opozoriti je treba, da je bila banka ETVA v času nakupa podjetja HSY leta 1985 dejansko razvojna banka, ki je ravnala na podlagi odredbe vlade, da bi preprečila zaprtje podjetja, ki je imelo velik pomen za grško gospodarstvo (45). Da bi se podjetje HSY ohranilo, je banka ETVA leta 1986 izvršila dokapitalizacijo, za katero je Komisija ugotovila, da pomeni pomoč (46). Leta 1995 je banka ETVA v skladu s členom 10 Direktive 90/684/EGS ohranila „51-odstotno večinski delež“ v podjetju HSY, ker je Grčija trdila, da je bilo to „upravičeno iz obrambnega interesa“. Komisija v drugem primeru ugotavlja, da je po upoštevanju vseh ukrepov, ki jih je v korist podjetja HSY izvedla država (vključno z ukrepi banke ETVA, saj je te, kot bo pokazano pozneje v tej odločbi, mogoče pripisati državi) – in zlasti večkratne in obsežne državne pomoči, odobrene podjetju HSY v obdobju do leta 2002 – povsem očitno, da v obdobju do leta 2002 država ni ravnala kot vlagatelja iz tržnega gospodarstva. Država je namreč nenehno zagotavljala visoko finančno podporo, potrebno za ohranitev podjetja HSY, kar je bilo izredno drago. Ker se je država (prek banke ETVA) torej znašla v položaju, v katerem je veljala za delničarko podjetja HSY samo zato, ker je ravnala kot javni organ, ki je pripravljen, da za vsako ceno ohrani dejavnosti podjetja HSY, in ker ni nikoli ravnala kot vlagatelj iz tržnega gospodarstva, ki želi ustvariti denar s pomočjo svojega deleža v podjetju HSY, je trditev, da sta banka ETVA in država ravnali na način, ki bi bil sprejemljiv za vlagatelja iz tržnega gospodarstva, neverodostojna, saj so prenizke obrestne mere (ali poroštvene premije), zaračunane za finančna sredstva (posojila in poroštva), ki sta jih odobrili podjetju HSY, nadomestila povečanja vrednosti delnic podjetja HSY. Ker država (vključno z banko ETVA) ni nikoli ravnala kot vlagatelj, ki želi ustvariti dobiček, ampak je ravno nasprotno privolila v ohranitev podjetja HSY za visoko ceno, bi morali Grčija in podjetje HSY svojo trditev podpreti vsaj s podrobno analizo, ki bi pokazala, da bi država in banka ETVA kot delničarki podjetja HSY lahko dejansko pričakovali kapitalski dobiček (tj. povečanje vrednosti delnic), ki bi bil višji od „prihodkov, ki sta se jim odrekli“ (tj. nezadostne obrestne mere ali nezadostne poroštvene premije). Ker takšna analiza ni bila predložena ter ker sta podjetje HSY in Grčija navedli malo verjetno in hipotetično trditev brez kakršnega koli dokaza, Komisija brez nadaljnje analize zavrača njuno trditev, da je država (vključno z banko ETVA) ravnala kot vlagatelj iz tržnega gospodarstva, saj so finančna sredstva, odobrena pod ugodnimi pogoji, povzročila povečanje vrednosti delnic podjetja HSY, ki je bilo dovolj pomembno, da so se tako nadomestili „prihodki, ki sta se jim odrekli“.

(51) Drugič, tudi če je bila prej omenjena trditev zavrnjena in bi bilo treba analizirati vidike v skupini (tj. potencialno povečanje vrednosti delnic podjetja HSY), obstajajo zadostni dokazi o tem, da transakcije, ki jih je izvršila banka ETVA, za vlagatelja iz tržnega gospodarstva, ki bi imel 51-odstotni delež v podjetju HSY, ne bi bile sprejemljive.

(52) Konec leta 1995 se je 49-odstotno lastništvo podjetja HSY preneslo na zaposlene v podjetju HSY. Cena, ki so jo zaposleni plačali za nakup tega 49-odstotnega deleža, je bila določena v tistem trenutku. Zato je v naslednjih letih, ko sta banka ETVA in država zagotovili finančna sredstva podjetju HSY po ceni, ki je bila nižja od cene, ki bi jo zaračunala (nepovezana) zasebna banka, 49-odstotno povečanje vrednosti podjetja HSY, ki je bilo rezultat tega prihranka (tj. podjetje HSY je plačevalo nižje obrestne mere), šlo v korist drugim delničarjem podjetja HSY. Banki ETVA in državi se je povečanje vrednosti podjetja HSY povrnilo samo iz naslova 51-odstotne prednosti (zmanjšanje zaračunane obrestne mere in zaračunanih poroštvenih premij), ki sta jo omogočili podjetju HSY. Takšnega darila drugim delničarjem podjetja HSY ne bi dal noben vlagatelj iz tržnega gospodarstva. Da bi preprečil izgubo denarja v korist teh drugih delničarjev, bi vlagatelj iz tržnega gospodarstva zaračunal obrestno mero, podobno tisti, ki jo zaračunavajo (nepovezane) zasebne banke. Prva trditev grških organov je zato neutemeljena.

(53) Enako velja tudi za obdobje po 30. juniju 1999, torej v času, ko nobena zasebna banka ne bi odobrila finančnih sredstev podjetju HSY, ker je bilo tveganje stečaja previsoko. Razumen vlagatelj, ki bi imel v lasti samo 51-odstotni delež podjetja, bi zlasti od drugih delničarjev zahteval, da zagotovijo finančna sredstva, sorazmerna njihovemu deležu v podjetju HSY. Če ti drugi delničarji ne bi imeli sredstev, s katerimi bi zagotovili financiranje, bi se razumni vlagatelj vsaj pogajal o zagotovitvi finančnih sredstev za podjetje HSY v zameno za višji delež v podjetju HSY. Če bi se visoka finančna sredstva podjetju HSY zagotovila brez sofinanciranja ali koncesij s strani drugih delničarjev, bi to bilo tako, kot če bi nekdo svoj lasten denar izpostavil visokemu tveganju, da bi rešil vrednost delnic, ki so v lasti nekoga drugega. Takšnega darila drugim delničarjem v podobnih okoliščinah ne bi dal noben vlagatelj iz tržnega gospodarstva (47). Drugo trditev grških organov je zato treba zavrniti.

3.2 2. horizontalno vprašanje: Pripisovanje ravnanja banke ETVA državi

(54) Nekatere izmed šestnajstih ukrepov, analiziranih v tej odločbi, država ni odobrila neposredno. Odobrila jih je namreč državna banka ETVA. Ker Grčija, podjetje HSY ter podjetji TKMS/GNSH zanikajo, da je te ukrepe mogoče pripisati državi, medtem ko podjetje Elefsis in banka Piraeus Bank to potrjujeta, je treba to vprašanje proučiti.

(55) Banka ETVA je te ukrepe odobrila v obdobju 1996–2002. V skladu s sodno prakso se takšni ukrepi lahko na podlagi člena 87(1) Pogodbe opredelijo kot državna pomoč samo, če je bila država v položaju, v katerem je lahko nadzorovala banko ETVA, in če so bili javni organi „tako ali drugače vključeni v sprejemanje navedenih ukrepov“ (48).

(56) Banka ETVA, katere začetnice pomenijo Grška banka za industrijski razvoj, je bila ustanovljena leta 1964 po združitvi treh organizacij (Organizacije za industrijski razvoj, Organizacije za financiranje gospodarskega razvoja in Organizacije za počitniška posojila). Z zakonom 1369/1973 je bila preoblikovana v korporacijo. Od leta 1973 torej posluje kot državna banka. V skladu z izjavo Grčije (49) je „[g]lavni namen, naveden v statutu banke ETVA kot razvojne banke, […] bil spodbujanje razvoja države s pomočjo financiranja proizvodnih dejavnosti v grškem gospodarstvu (turizem, industrijska proizvodnja itd.)“. Banka ETVA je bila edina razvojna država v Grčiji. Zato si je prizadevala, da bi imela odločilno vlogo na področju gospodarskega in regionalnega razvoja države s financiranjem podjetij, razvijanjem regionalne infrastrukture države, zagotavljanjem rizičnega kapitala in udeležbo v podjetjih strateškega pomena za grško gospodarstvo. Leta 1995, po finančnih težavah, ki so bile posledica teh dejavnosti, so rekapitalizacija, prestrukturiranje in modernizacija banke postale glavne prednostne naloge grške vlade. To je bilo storjeno na podlagi petletnega programa v okviru zakona 2359/95. Poleg tega, da je vlada zagotovila kapital v višini 427 milijard GRD, je bilo prestrukturiranje usmerjeno v izvedbo nove strateške usmeritve, spremembo organizacijske strukture in oblikovanje sodobnih poslovnih postopkov, ki ustrezajo današnjim pogojem konkurence. Zaradi tega je „[p]oleg svoje razvojne dejavnosti […] banka ETVA razvila komercialne bančne storitve, zlasti po letu 1997.“ (50).

(57) Leta 1999 je država, ki je imela v lasti 100-odstotni delež banke ETVA, sklenila, da bo nadaljevala s kotacijo banke na atenski borzi in javnosti ponudila 24 % svojega osnovnega kapitala. Država se je poleg tega odločila še za nadaljevanje privatizacije banke in zmanjšanje udeležbe države pod 50 %. Opravljen je bil javni razpis, na katerem je bila izbrana banka Piraeus Bank. Delnice, ki so predstavljale 57,7 % kapitala banke ETVA, so bile 20. marca 2002 prenesene na banko Piraeus Bank (51).

(58) Ker je imela država možnost, da nadzoruje banko ETVA, Komisija ugotavlja, da je bila do konca leta 1999 banka ETVA v celoti last grške države. Država je ohranila večinski delež vse do 20. marca 2002, ko je na banko Piraeus Bank prenesla lastništvo večine delnic. Banko ETVA je torej lahko nadzorovala do 20. marca 2002. Iz tega je razvidno tudi to, da so bila državna sredstva vključena tudi v ukrepe, ki jih je izvajala banka ETVA.

(59) V zvezi z vključenostjo države v sprejetje različnih ukrepov Komisija ugotavlja naslednje: — prvič, Komisija ugotavlja, da treh najpomembnejših odločitev v zvezi z deležem banke ETVA v podjetju HSY vodstvo banke ETVA ni sprejelo neodvisno: sprejela jih je namreč vlada, banka ETVA pa jih je izvajala. Ko je banka ETVA leta 1985 kupila podjetje HSY, ki je bilo v stečaju, je bila to dejansko odločitev vlade (52). Banka ETVA je to odločitev države samo izvedla in hitro izvršila še dokapitalizacijo podjetja HSY, kar je Komisija štela za državno pomoč (53). Iz tega je razvidno, da je šlo v razmerju med banko ETVA in podjetjem HSY že od samega začetka za zagotavljanje državne podpore podjetju, ki je bilo – v smislu zaposlovanja in dejavnosti – pomembno za grško vlado. Druga večja odločitev je bila prodaja 49 % kapitala podjetja HSY s strani banke ETVA zaposlenim, kar je bilo odločeno z zakonom 2367/1995 (54). Poleg tega ta zakon podjetju HSY nalaga pomembne ukrepe za namene prestrukturiranja (55) (ladjedelnici pa omogoča zelo visoke zneske pomoči). Tretji večji dogodek je bila privatizacija podjetja HSY v obdobju 2001–2002 (tj. banka ETVA je morala prodati preostali 51-odstotni delež v podjetju HSY). Privatizacija je bila odločena z odločbo št. 14/3-1-2001 ustreznega Medresorskega odbora za privatizacijo, izvršena pa je bila v okviru grškega zakona o privatizaciji 2000/91. To je bilo večkrat ponovljeno v razpisni dokumentaciji, ki je bila zainteresiranim vlagateljem/ponudnikom predložena s strani banke Alpha Finance, ki je organizirala prodajo podjetja HSY v imenu države in prodajalcev (banke ETVA in zaposlenih). V razpisni dokumentaciji z dne 2. aprila 2001 je navedeno tudi, da bo država izbrala najboljšega ponudnika skupaj s prodajalci. Tri ključne odločitve v zvezi z deležem banke ETVA v podjetju HSY je torej sprejela država. — Poleg tega, da je bila neposredno vključena v vseh teh treh primerih, je država v obdobju 1995–2002 odobrila zelo visoke zneske pomoči. Država je odpisala dolg v višini 54,52 milijarde GRD (160 milijonov EUR), povezan s civilnimi dejavnostmi – ta odpis je bil odobren z odločbo C 10/94 – in dolg v višini 46,35 milijarde GRD (136 milijonov EUR), povezan z vojaškimi dejavnostmi. Kot je navedeno v odločbi N 401/97, je država nameravala odobriti še 7,8 milijarde GRD (22,9 milijona EUR) naložbene pomoči. V postopku oddaje ponudb leta 2001 je grška država sprejela zakon 2941/2001, ki je vključeval visok znesek finančne podpore, namenjene za pospešitev privatizacije podjetja HSY (glej uvodno izjavo 33 te odločbe). Kot je Komisija navedla v odločbi N 513/01, se je država na primer zavezala, da bo plačala 118 milijonov EUR v obliki stimulacij za zaposlene, da bi prostovoljno zapustili podjetje. Z odobritvijo visokih in večkratnih pomoči je vlada jasno pokazala, da je preživetje podjetja HSY zanjo politično zelo pomembno (56). — Komisija torej ugotavlja, da je država v teh letih podjetju HSY oddala strateška obrambna naročila, kot na primer naročilo za gradnjo podmornic. Zaradi tega je imela država neposredni interes za spremljanje dejavnosti podjetja HSY in zagotovitev nadaljevanja del v ladjedelnici.

(60) Z določitvijo velikosti deleža banke ETVA v podjetju HSY, z zagotavljanjem nenehne visoke finančne podpore podjetju HSY in z oddajo vojaških naročil, ki so bila velikega pomena za varnost Grčije, je grška vlada dala zelo jasen znak, da dejavnostim podjetja HSY pripisuje zelo velik pomen in da pozorno spremlja položaj v ladjedelnici. V tem splošnem okviru Komisija meni, da ni nikakršnega dvoma, da se ravnanje banke ETVA v času pred njeno privatizacijo marca 2002 lahko pripiše državi. V teh okoliščinah vodstvo banke ETVA dejansko ni imelo možnosti, da bi za podjetje HSY razvilo posojilno politiko, ki ne bi bila v skladu s politiko stalne podpore vlade. Banka ETVA zlasti ne bi mogla sprejemati odločitev, ki bi podjetju HSY povzročile finančne težave. Na primer, banka ETVA ne bi mogla zaračunati visoke obrestne mere (tj. visok „razmik“ nad medbančno obrestno mero) za posojila, odobrena podjetju HSY, saj bi to poslabšalo finančni položaj podjetja HSY, kar bi bilo za vlado politično nesprejemljivo. Banka ETVA prav tako ne bi mogla zavrniti odobritve posojila, ki ga je podjetje HSY zahtevalo za financiranje svojih dejavnosti (57). Z drugimi besedami, banka ETVA ni imela druge izbire, kot da ravna v skladu s politiko močne in stalne podpore podjetju HSY, ki jo je sprejela država. Zaradi tega Komisija ugotavlja, da je bilo mogoče vse ukrepe, ki jih je banka ETVA izvršila v zvezi s podjetjem HSY (posojila, poroštva, dokapitalizacije itd.) avtomatično pripisati državi in da ni treba predstaviti dodatnih dokazov o vključenosti države v času, ko je banka ETVA sprejemala vsakega izmed teh ukrepov. Komisija torej meni, da je različne ukrepe, ki jih je izvršila banka ETVA, mogoče pripisati državi.

(61) V dopolnilo temu Komisija opozarja tudi na naslednje elemente, ki potrjujejo, da je ravnanje banke ETVA mogoče pripisati državi.

(62) Prvič, leta 1995 je banka ETVA zaposlenim prodala samo 49 % – torej ne 100 % – delnic podjetja HSY. „Grčija se je sklicevala na svoje vojaške potrebe na področju ladjedelništva, da bi upravičila ohranitev 51 % ladjedelnice, kot omogoča člen 10 Direktive“ (58). Člen 10(3) Direktive 90/684/EGS dejansko določa, da bo „[n]e glede na obveznost prodaje ladjedelnic, kot je določeno v odstavku 2, […] grška vlada lahko obdržala 51-odstotni večinski delež v eni izmed ladjedelnic, če je to upravičeno z obrambnimi interesi“. Iz tega je razvidno, da je država prek 51-odstotnega deleža banke ETVA v podjetju HSY želela dobiti nadzor nad podjetjem HSY za namen obvarovanja obrambnih interesov Grčije. Očitno je, da v tem okviru vodstvo banke ETVA s podjetjem HSY ni moglo ustvariti razmerja, ki bi temeljilo na poslovnih pogojih. Nobena odločitev v zvezi z zagotavljanjem finančnih sredstev podjetju HSY in pogoji tega financiranja ni smela biti v nasprotju z obrambnimi interesi Grčije. Komisija zlasti ne more razumeti, kako bi vodstvo banke ETVA lahko zavrnilo odobritev finančnih sredstev podjetju HSY ali kako bi lahko zaračunalo visoko obrestno mero za ta sredstva. Če je Grčija želela obvarovati obrambne interese, je mogoče predpostaviti, da je vlada dejansko neposredno nadzorovala vsako pomembno odločitev vodstva podjetja HSY in vsako odločitev banke ETVA v zvezi s finančnimi sredstvi, odobrenimi podjetju HSY.

(63) Drugič, ker je pristojnosti banke ETVA kot „razvojne banke“ opredelila država, je mogoče ugotoviti, da je bilo mogoče vse dejavnosti, ki jih je banka ETVA izvajala v okviru navedenih pristojnosti, pripisati državi. Sodna praksa na podoben način navaja, da bi bila lahko pri analizi možnosti pripisovanja ukrepov, ki jih je sprejelo podjetje, pomembna tudi „narava njegovih dejavnosti in izvajanje slednjih na trgu pod normalnimi pogoji konkurence z zasebnimi izvajalci“ (59). V tem okviru grški organi potrjujejo, da „banka ETVA od svoje ustanovitve naprej ni poslovala kot običajna komercialna banka, temveč kot posebna razvojna kreditna ustanova, ki je v glavnem aktivna na področju dolgoročnih posojil, ki imajo odločilno vlogo v gospodarskem in regionalnem razvoju države“ (60). Komisija na podlagi tega opozarja, da je banka ETVA kupila podjetje HSY leta 1985. Udeležba banke ETVA v podjetju HSY je bila torej vzpostavljena v okviru teh pristojnosti kot „razvojne banke“ in ne v okviru njenih komercialnih dejavnosti, ki so se pričele šele leta1997. Ker je banka ETVA morala do takrat podjetju HSY nuditi pomoč v okviru pristojnosti „razvojne banke“, od leta 1997 ni mogla nenadoma prekiniti zagotavljanja posojil in poroštev, ki jih je zahtevalo podjetje HSY, ter dovoliti, da bi šla ladjedelnica v stečaj. Komisija na podlagi tega opozarja, da je banka v drugi polovici devetdesetih let dobila pooblastila za razvoj komercialnih dejavnosti poleg razvojnih dejavnosti in ne namesto njih, saj so se morale razvojne dejavnosti nadaljevati.

(64) Tretjič, v skladu s sodno prakso, bi bil lahko za prikaz možnosti pripisovanja pomemben tudi „pravni položaj podjetja (v smislu, da zanj velja javno pravo ali običajno pravo družb)“ (61). Ker je bil glavni korporativni cilj banke ETVA kot razvojne banke v državni lasti spodbujanje razvoja države s financiranjem grškega gospodarstva, zanjo niso veljale direktive o bančništvu (62). Šele ko so delnice banke ETVA 12. januarja 2000 kotirale na atenski borzi, so za banko ETVA začeli veljati standardni nadzorni predpisi, ki se uporabljajo za komercialne banke.

(65) Četrtič, Komisija opaža, da je v obdobju 1996–2002 država namenjala posebno pozornost poslovanju banke ETVA. Država je dejansko sprejela zakon 2359/95 za namen prestrukturiranja banke ETVA in v tem okviru izvršila dokapitalizacijo v višini sto milijard drahem. Leta 1999 se je odločila, da bo del kapitala uvrstila na atensko borzo. Leto pozneje se je odločila, da bo privatizirala večino kapitala banke ETVA. Ta privatizacija je bila zaključena leta 2002. Iz tega je razvidno, da je v obdobju 1996–2002 država namenjala posebno pozornost poslovanju banke ETVA. Posojila in poroštva, ki so bila odobrena podjetju HSY, so bila dovolj velika (63), da odločitve o odobritvi vodstvo banke ETVA ne bi moglo sprejeti brez potrditve ali neposredne odredbe edinega delničarja banke ETVA.

(66) V zgornjih odstavkih je Komisija pokazala, da so v obdobju pred prodajo banke ETVA banki Piraeus Bank marca 2002 vsi ukrepi, ki jih je izvajala banka ETVA, vključevali državna sredstva, in da je bilo vse ukrepe, ki jih je banka ETVA izvajala v zvezi s podjetjem HSY, mogoče pripisati državi. Ko bo Komisija ocenila vsakega izmed teh ukrepov, ki jih je izvedla banka ETVA, teh dveh točk torej ne bo več dokazovala.

(67) Komisija bo o teh dveh vprašanjih razpravljala ponovno samo v oceni ukrepa E18c, saj nekatere stranke trdijo, da je bil ta ukrep odobren s strani banke ETVA maja 2002, tj. potem ko je banka Piraeus Bank kupila banko ETVA.

3.3 3. horizontalno vprašanje: ukrepi pomoči, s katerimi se delno financirajo vojaške dejavnosti podjetja HSY

(68) Grčija v svojem odgovoru na odločbo o podaljšanju postopka trdi, da je več ukrepov, ki jih je preiskala Komisija, omogočilo podporo vojaškim dejavnostim ladjedelnice. Grčija torej trdi, da ti ukrepi spadajo v okvir člena 296 Pogodbe in se jih ne more ocenjevati – še manj pa povrniti – na podlagi pravil o državni pomoči.

(69) Komisija mora zato oceniti, ali bi lahko nekateri izmed ukrepov delno ali v celoti spadali na področje uporabe člena 296 Pogodbe.

(70) Nobena od strani v tem postopku ne izpodbija dejstva, da podjetja HSY opravlja tako civilne kot vojaške dejavnosti. V zadnjih petnajstih letih je glavna civilna dejavnost obsegala popravilo civilnih ladij. Podjetje HSY gradi tudi železniške vozne parke in trupe civilnih ladij. Vojaške dejavnosti podjetja HSY so obsegale gradnjo in popravilo vojaških ladij ter podmornic za grško mornarico.

(71) Komisija opozarja, da so bili že v odločbi o podaljšanju postopka ugotovljeni ukrepi, ki podpirajo izključno vojaške dejavnosti ladjedelnice. V odločbi o podaljšanju postopka je ugotovljeno, da ti ukrepi v celoti spadajo na področje uporabe člena 296 Pogodbe in da zanje ne veljajo pravila o državni pomoči. Odločba o podaljšanju postopka na Sodišču ni bila izpodbijana.

(72) Nekatere od državnih pomoči, na katere se nanaša ta odločba, niso bile dodeljene določenim dejavnostim, tj. niso bile namensko rezervirane za financiranje določenega projekta. Komisija mora zato ugotoviti, v kolikšnem obsegu so bile te državne pomoči zagotovljene vojaškim dejavnostim in v kolikšnem obsegu so bile zagotovljene civilnim dejavnostim. Ta izračun toliko bolj zapleta dejstvo, da podjetje HSY ni vodilo ločenih knjig za civilne in vojaške dejavnosti. V teh okoliščinah bo Komisija svojo analizo utemeljila na ustreznem obsegu teh dveh dejavnosti. Oceniti mora torej relativno težo vsake dejavnosti. Komisija opaža, da je vsaka državna podpora (npr. finančna sredstva, dokapitalizacija itd.), ki je bila odobrena podjetju HSY (in ne dodeljena za namen financiranja določene dejavnosti), sočasno pokrila tudi pretekle izgube (tj. izgube, ki so nastale v okviru preteklih pogodb) in ladjedelnici omogočila financiranje prihodnjih dejavnosti. Da bi ugotovila, v kolikšnem obsegu je državna podpora prinesla koristi civilnim in vojaškim dejavnostim, Komisija meni, da analiza ne bi smela biti omejena na porazdelitev civilnih in vojaških dejavnosti (tj. na relativno težo vsake dejavnosti) v letu, ko je bila podpora zagotovljena, temveč da je treba izračunati, kako sta bili ti dejavnosti v povprečju porazdeljeni v dovolj dolgem obdobju. Uporabo povprečja v večletnem obdobju upravičuje tudi dejstvo, da se relativna teža obeh dejavnosti iz leta v leto močno spreminja. Iz stanja v danem letu dejansko ne more biti razvidno, kako sta ti dejavnosti v povprečju porazdeljeni srednjeročno ali dolgoročno.

(73) V okviru postopka za povrnitev pomoči, za katero je bilo na podlagi odločbe C 40/02 ugotovljeno, da je nezakonita in nezdružljiva, je Grčija trdila, da civilne dejavnosti predstavljajo 25 % vseh dejavnosti podjetja HSY, vojaške dejavnosti pa 75 % vseh dejavnosti. Da bi podprla to trditev, je Grčija predložila podatke o delovnih urah in prometu (tj. prodajni vrednosti) obeh dejavnosti za obdobje 1997–2005 (64). V okviru tega postopka Grčija teh podatkov ni izpodbijala. Poleg tega je Komisija v odločbi N 513/01 že sprejela porazdelitev na 25 % civilnih in 75 % vojaških dejavnosti, kar pred Sodiščem ni bilo izpodbijano. Na podlagi navedenega bo Komisija upoštevala, da civilne dejavnosti predstavljajo 25 % dejavnosti podjetja HSY, vojaške pa 75 % dejavnosti.

(74) V zvezi z vojaškimi dejavnostmi podjetja HSY je Komisija v prejšnjih odločbah dosledno upoštevala dejstvo, da podpora, ki je bila zagotovljena za te dejavnosti, ne spada na področje uporabe pravil o državni pomoči (65). Komisija je ponovila navedeno oceno v odstavkih 86 do 90 odločbe o podaljšanju postopka. Ker so bili ukrepi, ki so predmet te odločbe, odobreni podjetju HSY (tj. podjetju HSY v celoti) v obdobju, ki je bilo analizirano v teh prejšnjih odločbah, je treba sklepati, da del teh ukrepov, ki so bili namenjeni za podporo vojaških dejavnosti podjetja HSY, prav tako spada na področje uporabe člena 296 Pogodbe in je izvzet iz pravil o državni pomoči.

(75) V oceni vsakega posameznega ukrepa bo Komisija opredelila, ali je ta bil izključno namenjen za podporo civilnih dejavnosti podjetja HSY ali pa je bil odobren podjetju HSY, ne da bi bil namensko rezerviran za določeno uporabo (66): — če je bila podpora namenjena samo civilnim dejavnostim, potem se po mnenju Komisije člen 296 Pogodbe v tem primeru ne uporablja, celoten ukrep pa je mogoče oceniti na podlagi člena 87 Pogodbe, — če je bila podpora namenjena podjetju HSY v celoti, potem je bilo po mnenju Komisije glede na to, da je 75 % dejavnosti ladjedelnice povezanih z vojaško proizvodnjo, 75 % državne podpore zagotovljene vojaškim dejavnostim in zato spada na področje uporabe člena 296 Pogodbe; preostalih 25 % državne podpore je mogoče oceniti na podlagi pravil o državni pomoči.

4. UKREPI: OPIS, RAZLOGI ZA SPROŽITEV POSTOPKA, PREJETE PRIPOMBE, OCENA IN SKLEPNE UGOTOVITVE

(76) Komisija ugotavlja, da pripombe Grčije in tretjih strank vsebujejo širok niz argumentov. V svojih številnih pripombah, predloženih Komisiji, pritožnik, podjetje Elefsis, na primer trdi, da obstajajo številni dokazi, na podlagi katerih ukrepi pomenijo nezdružljivo pomoč. Grčija, podjetje HSY in podjetji TKMS/GNSH v svojih zapovrstnih pripombah, predloženih Komisiji, podobno zatrjujejo, da obstajajo številni dokazi, na podlagi katerih so ukrepi združljivi s skupnim trgom.

(77) Na podlagi člena 253 Pogodbe se v odločbi, ki jo sprejme Komisija, navedejo razlogi za njeno sprejetje. Vendar pa Komisija ni dolžna odgovoriti na vsako izmed trditev strank. Zato bodo v tej odločbi obravnavane izključno glavne točke, ki so jih navedle stranke. Odločba zlasti ne bo obravnavala nekaterih razlogov, ki so jih navedle stranke in ki so očitno nezdružljivi z dejstvi, v nasprotju s točkami, ki jih je ista stranka navedla v svojih drugih pripombah, ali ki jih je mogoče jasno zavreči na podlagi dejstev in ocene iz te odločbe.

(78) Ker ta preiskava obsega veliko število ukrepov, je slednje treba našteti za namen lažjega branja in izogibanja nejasnostim. Štirje ukrepi, ki so vsebovani v odločbi o sprožitvi postopka, bodo zato oštevilčeni s številkami od P1 do P4. Dvanajst ukrepov, ki so vsebovani v odločbi o podaljšanju postopka, pa bo oštevilčenih s številkami, ki so jim bile pripisane v navedeni odločbi, vendar bo pred njimi črka E.

4.1 Zloraba naložbene pomoči, odobrene leta 1997 (ukrep P1)

4.1.1 Opis ukrepa

(79) Komisija je z odločbo N 401/97 odobrila 7,8 milijarde GRD (22,9 milijona EUR) naložbene pomoči, ki jo je Grčija priglasila 20. junija 1997. V navedeni odločbi je bila pomoč ocenjena na podlagi člena 6 „Naložbena pomoč“ poglavja III „Pomoč za prestrukturiranje“ Direktive 90/684/EGS, v katerem je navedeno naslednje: „Naložbene pomoči […] ni mogoče dodeliti […], če ni povezana z načrtom prestrukturiranja, ki ne vključuje nikakršnega povečanja zmogljivosti ladjedelnice pri gradnji ladij […]. Takšne pomoči se ladjedelnicam za popravilo ladij ne sme dodeliti, če ni povezana z načrtom prestrukturiranja, ki bo povzročil celotno zmanjšanje zmogljivosti pri popravilu ladij“. V odločbi N 401/97 je navedeno, da je bil oblikovan poslovni načrt, katerega namen je obnoviti konkurenčnost ladjedelnice s povečano produktivnostjo in modernizacijo. Prvi steber tega načrta je pomembna reorganizacija in zmanjšanje delovne sile. Število delavcev se bo zlasti do konca leta 1997 zmanjšalo na 2 000, sprejete pa bodo bolj prožne metode dela. V odločbi N 401/97 je navedeno, da je bil večji del zmanjšanja delovne sile v času sprejetja odločbe že izveden, kar bo prispevalo k povečanju produktivnosti. Drugi steber načrta prestrukturiranja je naložbeni načrt, katerega namen je zamenjati staro in izrabljeno opremo z novo, posodobljeno tehnologijo. V odločbi je navedeno, da načrt predvideva, da bo ladjedelnici ob izteku poslovnega načrta, torej leta 2000, povrnjena sposobnost preživetja. Celotni strošek naložbenega načrta je bil ocenjen na 15,62 milijarde GRD (45,9 milijona EUR). V opisnem delu odločbe je navedeno, da bo ta načrt financiran na naslednji način: 7,81 milijarde GRD (22,9 milijona EUR) iz naslova državne pomoči, 3,13 milijarde GRD (9,2 milijona EUR) s povečanjem osnovnega kapitala in 4,67 milijarde GRD (13,7 milijona EUR) iz naslova bančnih posojil. Dokapitalizacija bo izvršena sorazmerno s porazdelitvijo kapitalskih deležev, tj. 51-odstotnega s strani banke ETVA in 49-odstotnega s strani zaposlenih v podjetju HSY. V odločbi je nadalje navedeno, da bodo bančna posojila najeta po običajnih tržnih pogojih brez državnih poroštev. Komisija v svoji oceni ugotavlja, da glede na načrt prestrukturiranja ni prišlo do nikakršnega povečanja zmogljivosti pri gradnji ladij niti do zmanjšanja zmogljivosti pri popravilu ladij. Komisija ugotavlja tudi, da intenzivnost pomoči (50 %) ne presega intenzivnosti regionalne pomoči, dovoljene za Grčijo. Intenzivnost je upravičena tudi z obsegom opravljenega prestrukturiranja.

4.1.2 Razlogi za sprožitev postopka

(80) Izmenjava dopisov med Grčijo in Komisijo pred sprožitvijo postopka je opisana v poglavju 1 „Postopek“ te določbe.

(81) V odločbi o sprožitvi postopka je Komisija izrazila sum, da je bila naložbena pomoč, ki je bila z odločbo N 401/97, zlorabljena. Prvič, Komisija je ugotovila, da je bil naložbeni načrt izvršen le delno in z velikimi zamudami. Grški organi so po 31. decembru 1999 odobrili več podaljšanj roka za izvršitev naložbenega načrta, ne da bi se o tem posvetovali s Komisijo. Drugič, medtem ko je v odločbi N 401/97 navedeno, da se bo naložbeni načrt financiral z bančnimi posojili, najetimi po običajnih tržnih pogojih brez državnih poroštev, se zdi, da je podjetje pridobilo posojila od državne banke po obrestnih merah, ki ne ustrezajo tržnim pogojem, ter da je bilo eno izmed posojil zavarovano z državnim poroštvom. Tretjič, grški organi niso poslali letnih poročil o izvajanju načrta, kot to zahteva odločba N 401/97. Zaradi teh treh kršitev odločbe N 401/97 je mogoče reči, da je bila naložbena pomoč zlorabljena.

4.1.3 Pripombe zainteresiranih strank

(82) Podjetje Elefsis poudarja, da je bil potres, ki je služil kot opravičilo za zamudo, šele septembra 1999. To je štiri mesece pred iztekom obdobja za izvedbo naložbenega načrta: 31. decembra 1999. Do konca leta 1999 je podjetje HSY izvedlo samo majhen del naložbenega načrta. To kaže, da so se v podjetju HSY precejšnje zamude pri izvajanju načrta nakopičile že pred potresom in da podjetje HSY ne bi moglo pravočasno dokončati naložbenega načrta, tudi če potresa ne bi bilo. Podobno se je privatizacija podjetja HSY, ki je služila kot opravičilo za zamudo, zgodila precej po koncu leta 1999, zato ne more biti razlog za to, da podjetje HSY ni upoštevalo odločbe N 401/97. Podjetje Elefsis trdi, da je podjetje HSY s prejemom posojila, za katero je poroštvo dala država, ter posojil po netržnih pogojih, kršilo pogoje iz odločbe N 401/97. Zato bi moralo povrniti tako dodatno kot naložbeno pomoč.

(83) Podjetje HSY je predložilo enake pripombe kot Grčija, ki so povzete v naslednjem oddelku.

4.1.4 Pripombe Grčije

(84) V svojem dopisu z dne 20. oktobra 2004 so grški organi potrdili, da so za dokončanje naložbenega načrta sprva določili datum 31. december 1999. Decembra 1999 so opravili prvi nadzor izvajanja načrta, ki je zadeval stroške podjetja HSY do 30. junija 1999. Izkazalo se je, da so ti znašali 2,7 milijarde GRD (8,1 milijona EUR), kar je 17,7 % skupnih stroškov naložbenega načrta. Grški organi so 27. junija 2001 odobrili podaljšanje roka za izvedbo naložbenega načrta, in sicer do 31. decembra 2001, saj je potres z dne 7. septembra 1999 povzročil škodo na objektih ladjedelnice in izvajanje naložbenega načrta zavlekel. Z odločbo z dne 28. decembra 2001 so grški organi odobrili drugo podaljšanje roka, in sicer do 30. junija 2002, saj je postopek privatizacije, ki se je pričel januarja 2001 (in se dokončno zaključil 31. maja 2002), zahteval zamrznitev naložbenega načrta. Ko so grški organi maja 2002 opravili drugi nadzor, so ugotovili, da so stroški podjetja HSY do 31. decembra 2001 znašali 9,8 milijarde GRD (28,9 milijona EUR) ali 63 % skupnih stroškov naložb. Z odločbo z dne 14. junija 2002 je bilo odobreno novo podaljšanje roka, in sicer do 30. junija 2004. Z odločbo z dne 23. julija 2003 so organi odobrili spremembo naložbenega načrta. Ob tej priložnosti je podjetje prosilo za odstranitev nekaterih stroškov naložb, ki so bili ugotovljeni v okviru drugega nadzora. Ti stroški so bili predplačila, ki so zadevala naložbe, ki jih je podjetje sklenilo izključiti iz naložbenega načrta. Zato je bil skupni znesek, ugotovljen med drugim nadzorom, zmanjšan na 23,3 milijona EUR ali 50,75 % skupnega zneska. Z dopisom z dne 30. junija 2004 je ladjedelnica zaprosila za novo podaljšanje roka, in sicer do 31. decembra 2004. Na današnji dan naložbena pomoč ladjedelnici še ni bila izplačana.

(85) Grški organi trdijo, da so v okviru odobritve podaljšanj v dobri veri menili, da ravnajo v okviru omejitev odločbe Komisije o odobritvi in da ta zadeva obstoječo pomoč, za katero se ni zahtevala nova priglasitev. Po njihovem mnenju bi bilo nerealno, če podaljšanje roka za izvedbo naložbenega načrta v takšnem obsegu in takšnem okviru ne bi bilo mogoče, in sicer toliko bolj, ker je šlo za ladjedelnico, ki z izvajanjem takšnega načrta ni imela nobenih izkušenj, kot je v svoji odločbi o odobritvi ugotovila tudi sama Komisija. Trdijo tudi, da so o podaljšanju roka Komisijo obvestili novembra 2002. Kar zadeva spremembo naložbenega načrta, ki so jo odobrili leta 2003, ta ni spremenila ne narave ne vsebine ne namena odobrene pomoči. Njen cilj je bil samo prilagoditi vsebino načrta novim okoliščinam: privatizaciji ladjedelnice, novim naročilom nepredvidene narave (podmornice), potresu leta 1999 in tehnološkemu napredku. Grški organi prav tako ne morejo razumeti, kako bi lahko podaljšanja roka vplivalo na vsebino pomoči in s tem na njeno združljivost. Trdijo, da bi Komisija morala združljivost podaljšanja roka za izvedbo naložbenega načrta oceniti na podlagi točke 52 Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (67) (v nadaljnjem besedilu: smernice za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999). V tem primeru bi moralo biti ugotovljeno, da je pomoč združljiva, saj prenovljeni načrt predvideva obnovitev sposobnosti preživetja v razmnem obdobju, in sicer do 30. junija 2004. Grški organi zlasti trdijo, da zamude ni povzročilo podjetje temveč višja sila (potres leta 1999 in privatizacija podjetja). Načelo „prvič in zadnjič“ torej ne bi bilo kršeno, saj bi pomoč prišla v času prilagoditve obstoječega načrta prestrukturiranja.

(86) V zvezi z nepredložitvijo letnih poročil o izvajanju naložbenega načrta Grčija meni, da to dejstvo ni toliko pomembno, da bi preprečilo spremembo načrta.

4.1.5 Ocena

4.1.5.1 Člen 296 Pogodbe

(87) Pred ocenjevanjem združljivosti na podlagi členov 87 in 88 Pogodbe je treba proučiti uporabo člena 296 Pogodbe. V zvezi s tem Komisija ugotavlja naslednje. Prvič, Grčija je naložbeno pomoč priglasila leta 1997 v skladu s postopkom, določenim v členu 88(3) Pogodbe. S priglasitvijo pomoči je Grčija priznala, da se naložbeni načrt v glavnem nanaša na civilne dejavnosti podjetja HSY (tj. popravilo in gradnja ladij), kajti če bi se nanašal na vojaške dejavnosti in bi bil pomemben za državno varnost, bi se Grčija lahko v tistem času sklicevala na člen 296 Pogodbe ES in ji naložbene pomoči ne bi bilo treba priglasiti (68). Poleg tega Grčija ni izpodbijala odločbe o odobritvi, v kateri je Komisija priglašeno pomoč ocenila na podlagi pravil od državni pomoči. Grčija se v svojem odzivu na odločbo o sprožitvi postopka tudi ni sklicevala na člen 296. Na podlagi navedenih elementov je že mogoče sklepati, da naložbeni načrt ni vplival na varnostne interese Grčije in da je vsako pomoč za financiranje naložbenega načrta mogoče obravnavati na podlagi pravil o državni pomoči, določenih v členih 87 in 88 Pogodbe.

4.1.5.2 Dokaz zlorabe pomoči

(88) Trije pomisleki, izraženi v odločbi o sprožitvi postopka, bodo analizirani eden za drugim.

(89) Kar zadeva kršitev pogoja, da je treba posojila najeti po tržnih obrestnih merah in brez državnih poroštev, Komisija meni, da ta kršitev vpliva na združljivost slednjih ukrepov in ne na združljivost naložbene pomoči. Namen tega pogoja je dejansko preprečiti odobritev dodatne pomoči v korist naložbenega načrta (tj. preprečiti kopičenje pomoči nad intenzivnostjo, določeno v odločbi N 401/97). V vsakem primeru, kot bo pojasnjeno kasneje v tej odločbi, Komisija na podlagi drugih pravnih razlogov ugotavlja, da državno poroštvo, odobreno podjetju HSY, pomeni nezdružljivo pomoč, ki jo je treba povrniti. Kar zadeva posojila, Komisija prav tako ugotavlja, da je treba element pomoči povrniti. Ker bodo elementi pomoči povrnjeni, se bo obnovil začetni položaj, stroški financiranja podjetja HSY pa ne bodo nižji od tržne obrestne mere. Z drugimi besedami, s temi povrnitvami bo izpolnjen namen pogoja, določenega v odločbi N 401/97, in sicer preprečiti dodatno pomoč v obliki finančnih sredstev, ki so bila podjetju HSY odobrena pod tržno ceno. Komisija zato zavrača zgoraj navedeno trditev podjetja Elefsis, da je treba povrniti tako element pomoči v posojilih in poroštvu kot tudi naložbeno pomoč, ki je bila odobrena z odločbo N 401/97.

(90) Kar zadeva odsotnost letnega poročanja, navedenega v odločbi o sprožitvi postopka, Komisija meni, da nepredložitev letnih poročil sama po sebi ne pomeni zlorabe pomoči. To dejansko ne spreminja značilnosti pomoči, njenega učinka ali značilnosti naložbenega načrta. Ker pa Grčija teh informacij ni predložila pravočasno in ker tudi Komisije ni pravočasno obvestila o zamudah, je Komisiji preprečila, da bi sprejela odločitev o teh vprašanjih v ustreznem času. Zato ta odsotnost poročanja pomeni, da dokazno breme nosi Grčija: Grčija je namreč tista, ki mora dokazati, da bi Komisija odobrila več zapovrstnih podaljšanj roka za izvedbo naložbenega načrta.

(91) Kar zadeva zamudo pri izvajanju naložbenega načrta, ki je predstavljala glavni sum, izražen v odločbi o sprožitvi postopka, je Komisija sprejela naslednji sklep. Z odločbo N 104/97 je Komisija odobrila pomoč za naložbe, ki so bile „povezane z načrtom prestrukturiranja“, kot določa poglavje III „Pomoč za prestrukturiranje“ Direktive 90/684/EGS. Kot je navedeno v opisu poslovnega načrta v odločbi N 401/97, naložbeni načrt dejansko ni bil zgolj povezan s prestrukturiranjem; sam po sebi je tvoril enega od dveh stebrov prestrukturiranja, saj ladjedelnica v predhodnih letih ni izvršila nobenih naložb in je morala za namen obnovitve konkurenčnosti „zamenjati staro in izrabljeno opremo z novo, posodobljeno tehnologijo“. V oddelku 2.1 dopisa z dne 20. oktobra 2004 grški organi potrjujejo, da je bil cilj naložbenega načrta obnoviti konkurenčnost podjetja HSY s pomočjo večje produktivnosti in modernizacije, da bi podjetje lahko konkuriralo tako na državni kot mednarodni ravni. Grčija potrjuje tudi namero po zamenjavi izrabljene in neuporabljene opreme z novo opremo s sodobno tehnologijo. Na podlagi odločbe N 401/97 kot tudi dopisov Grčije se torej zdi, da je imel naložbeni načrt ključno vlogo v načrtu prestrukturiranja in pri obnovitvi sposobnosti preživetja (69). Ker je bil „povezan z načrtom prestrukturiranja“ in ključnega pomena za obnovitev sposobnosti preživetja, je očitno, da pri njegovem izvajanju ne bi smelo priti do večjih zamud. Izvajanje načrta je bilo dejansko nujno, da bi se omogočila obnovitev sposobnosti preživetja. Komisija je torej odobrila pomoč za naložbeni načrt, ki bi moral biti izveden v točno določenem obdobju, ni pa odobrila pomoči za kakršne koli naložbene projekte, ki bi se izvajali v prihodnosti.

(92) Kar zadeva natančno časovno razporeditev izvajanja tega naložbenega načrta, odločba N 401/97 ni vključevala takšne razporeditve. V odločbi N 401/97 je navedeno samo, da bo „ladjedelnica obnovila svojo sposobnost preživetja pred iztekom poslovnega načrta leta 2000“. V svojem dopisu z dne 20. oktobra 2004 grški organi navajajo, da bi se moral v skladu z ministrsko odločbo o dodelitvi subvencij iz decembra 2007 naložbeni načrt zaključiti do 31. decembra 1999 (70). Vendar pa se ta datum ne pojavi v odločbi N 401/97. Komisija sklepa, da bi se moral na podlagi odločbe N 401/97 naložbeni načrt zaključiti najpozneje do konca leta 2000.

(93) Na podlagi tega Komisija ugotavlja, da je bilo upoštevanje roka 31. december 2000 pomembno za zagotovitev uspeha načrta prestrukturiranja. Poleg tega nobene naložbe, ki bi bila izvršena precej po letu 2000, ne bi bilo mogoče šteti kot naložbe, povezane z načrtom prestrukturiranja, opisanega v odločbi N 401/97, kot to zahteva Direktiva 90/684/EGS.

(94) Po tej analizi odločbe N 401/97 mora Komisija opredeliti, ali bi odobrila podaljšanje roka za izvedbo naložbenega načrta, če bi Grčija zanj zaprosila in Komisijo ustrezno obvestila o zamudah. Septembra 1999 je potres delno uničil naslednje objekte ladjedelnice: zidove, strehe, okna, strukturo treh zgradb, cevi, električna omrežja, pomole in tirnice žerjavov. Grčija trdi, da je morala ladjedelnica zaradi potresa ustaviti izvajanje naložbenega načrta in se osredotočiti na popravilo te škode.

(95) Ladjedelnica je v opravičilu za zamudo zaradi potresa novembra 2000 zaprosila za prvi odlog roka za dokončanje naložbenega načrta, in sicer do 31. decembra 2001. Vprašanje je, ali bi Komisija tej zahtevi ugodila, če bi jo prejela. Komisija ugotavlja, da ob uporabi odstavka 52 smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999 prvega podaljšanja roka ne bi odobrila, saj načrt prestrukturiranja, ki je bil odobren leta 1997, glede na prevladujoč položaj v novembru 2000 očitno ni več zadostoval za obnovitev sposobnosti preživetja, v tistem trenutku pa ni bilo na voljo nobenega drugega načrta prestrukturiranja, ki bi omogočil obnovitev sposobnosti preživetja. Vendar pa Komisija dvomi, da bi odstavek 52 smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999 sploh uporabila, saj pomoč ni bila odobrena na podlagi teh smernic, ker ni šlo za „spremembo“ vsebine načrta, temveč zgolj za odlog datuma za dokončanje naložbenega načrta, in ker odločba N 401/97 in Direktiva 90/684/EGS nista vsebovali nobenih jasnih določb v zvezi s spremembo datuma za izvedbo naložbenega načrta. Ker ladjedelnica in grški organi ne morejo biti odgovorni za potres, ki je izjemen dogodek ter ni povezan z gospodarstvom in poslovanjem, bi Komisija verjetno presodila, da lahko upraviči nekaj mesecev zamude. Poleg tega je izvajanje naložbenega načrta težka naloga, ki bi lahko zahtevala nekaj dodatnih mesecev. Zato je kljub dejstvu, da je eno leto velika zamuda, smiselno upoštevati, da bi Komisija podaljšanje roka mogoče odobrila.

(96) Drugo podaljšanje, ki so ga odobrili grški organi, sta Grčija in podjetje HSY opravičila s privatizacijo ladjedelnice, med katero je bil naložbeni načrt zamrznjen (71). Z drugimi besedami, zamuda pri izvajanju naložbenega načrta je bila posledica zavestne odločitve o začasni prekinitvi izvajanja. Komisija zagotovo ne more odobriti podaljšanja roka za izvedbo naložbenega načrta, če je bila sprejeta zavestna odločitev, da se to izvajanje ustavi za več trimesečij leta. Kot je bilo ugotovljeno prej, je bilo upoštevanje časovne razporeditve, določene za izvajanje načrta prestrukturiranja, ključnega pomena. Komisija je odobrila pomoč za točno določen načrt prestrukturiranja, ki ga je treba izvesti v točno določenem času. V dopolnitev temu Komisija opozarja, da bi bilo v primeru odobritve podaljšanj roka po 31. decembru 2001 obdobje prestrukturiranja tako dolgo, da se naložbe, ki bi se izvršile po navedenem datumu, v smislu Direktive 90/684/EGS ne bi mogle šteti za „povezane“ s prestrukturiranjem, ki se je začelo že leta 1996. Načrt prestrukturiranja, ki je bil odobren leta 1997, ni bil primeren za reševanje težkega finančnega položaja ladjedelnice po letu 2001. Poleg tega so se v letih 2001–2002 izvajali pomembni ukrepi na področju prestrukturiranja, ki so bili novi in niso bili vključeni v načrt prestrukturiranja, ki je opisan v odločbi N 401/97 (na primer, dodatno zmanjšanje delovne sile). Glede na zgoraj navedeno Komisija meni, da podaljšanja roka za izvedbo naložbenega načrta po 31. decembru 2001 ne bi odobrila.

(97) Komisija torej meni, da vse pomoči za stroške naložb, ki so nastali po 31. decembru 2001, ne spadajo na področje uporabe odločbe N 401/97.

(98) Grčija trdi, da bi se ta pomoč, tudi če bi Komisija ugotovila, da v zvezi z nekaterimi stroški naložb ne spada v področje uporabe odločbe N 401/97, kljub temu morala na podlagi smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999 šteti za združljivo kot pomoč za prestrukturiranje. Komisija mora zato analizirati, ali bi lahko bila pomoč za stroške naložb, ki jih je ustvarilo podjetje HSY po 31. decembru 2001, združljiva. Komisija ugotavlja, da ni nikakršnega dvoma, da je bilo podjetje HSY po 31. decembru 2001 podjetje v težavah. Na primer, izgube, ki so se nakopičile v predhodnih letih, so bile tako velike, da je bil neto lastniški kapital podjetja negativen. Zato bi se morala vsaka pomoč, odobrena podjetju, in zlasti pomoč za modernizacijo izrabljene opreme, šteti kot pomoč za prestrukturiranje. Vendar pa Komisija meni, da podjetje ni izpolnjevalo pogojev za prejem pomoči v skladu s smernicami za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999. Na primer, pogoj „prvič in zadnjič“, ki je določen v odstavku 48 teh smernic, je bil kršen, ker je Grčija že odobrila pomoč podjetju HSY z ministrsko odločbo iz decembra 1997. Naložbena pomoč, odobrena z odločbo N 401/97, je bila dejansko pomoč za prestrukturiranje v skladu z Direktivo 90/684/EGS in tudi v skladu s samo odločbo N 401/97. Odstavek 48 smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999 določa izjemo pri pogoju „prvič in zadnjič“ v primeru „izjemnih in nepredvidljivih okoliščin“. Komisija ne more ugotoviti, katere izjemne in nepredvidljive okoliščine bi lahko upravičile odobritev pomoči za prestrukturiranje v zvezi s stroški naložb, ki so nastali po 31. decembru 2001. Manjšo zamudo pri izvajanju naložbenega načrta lahko, kot je bilo že ugotovljeno, upraviči predvsem potres iz septembra 1999. Vendar pa potres ni razlog za zamudo pri izvajanju naložbenega načrta po 31. decembru 2001. Zamrznitev načrta v postopku privatizacije ne ustreza opredelitvi „izjemnih in nepredvidljivih okoliščin“. Grčija trdi, da načelo „prvič in zadnjič“ ne bi bilo kršeno, saj bi bila pomoč del prilagoditve obstoječega načrta prestrukturiranja. Kot je bilo že v veliki meri pojasnjeno, Komisija meni, da naložbe, ki so bile opravljene po 31. decembru 2001, niso del naložbenega načrta, opisanega v odločbi N 401/97. Poleg tega je v odstavku 52 smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999 navedeno, da „mora biti iz prenovljenega načrta še vedno razvidna obnovitev sposobnosti preživetja v ustreznem časovnem okviru“. V skladu s prvotnim načrtom naj bi ladjedelnica svojo sposobnost preživetja obnovila do leta 2000. Komisija zato meni, da načrtovana obnovitev sposobnosti preživetja v juniju 2004 pomeni preveliko zamudo v primerjavi s prvotnim načrtom in da ni več znotraj ustreznega časovnega okvira. Komisija torej ugotavlja, da bi bila odobritev tako dolgega podaljšanja obdobja prestrukturiranja podobna izogibanju pogoja „prvič in zadnjič“.

(99) Komisija torej meni, da se lahko šteje, da je pomoč za stroške naložb, ki so nastali po 31. decembru 2001 in ki so povezani z naložbenim načrtom, opisanim v odločbi N 401/97, zajeta v odločbi N 401/97. Vse druge pomoči ne spadajo na področje uporabe odločbe N 401/97. Poleg tega so vse druge pomoči za druge stroške naložb, ki jih je ustvarilo podjetje HSY, nezdružljive s skupnim trgom. Ker je Grčija navedla, da naložbena pomoč podjetju HSY še ni bila izplačana, podjetje HSY ni obvezno povrniti nobene pomoči.

4.2 Posojilo v višini 4,67 milijarde GRD (13,72 milijona EUR), odobreno leta 1999 in zavarovano z državnim poroštvom (ukrep P2)

4.2.1 Opis ukrepa

(100) Grčija navaja, da je to osemletno posojilo, ki znaša 4,67 milijarde GRD (13,72 milijona EUR), banka ETVA odobrila za financiranje naložbenega načrta (72). Z odločbo z dne 8. decembra 1999 je vlada odobrila poroštvo in zaračunala letno poroštveno premijo v višini 100 bazičnih točk. Posojilo je bilo sklenjeno 29. decembra 1999 in podjetju HSY izplačano v zaporednih obrokih od navedenega datuma do 26. oktobra 2000 v skupnem znesku 12,76 milijona EUR (73). Obrestna mera je bila ATHIBOR (od 1. januarja 2001 EURIBOR), povečana za 25 bazičnih točk. 31. maja 2002 sta bila državno poroštvo in posojilo podaljšana do 30. junija 2009, obrestna mera pa se je povečala za 100 bazičnih točk. Povrnitev sredstev se je pričela s prvim plačilom decembra 2003.

4.2.2 Razlogi za sprožitev postopka

(101) V odločbi o sprožitvi postopka je navedeno, da bi državno poroštvo lahko pomenilo državno pomoč, katere združljivost je dvomljiva. Poleg tega, ne glede na to, ali gre za pomoč ali ne, je v odločbi N 401/97 navedeno, da bi se morala za namen financiranja naložbenega načrta bančna posojila najemati po običajnih tržnih pogojih brez državnih poroštev. Zdi se torej, da so bila državna poroštva sama po sebi z odločbo N 401/97 prepovedana.

4.2.3 Pripombe zainteresiranih strank

(102) Podjetje Elefsis je v zvezi z ukrepi P2, P3 in P4 dalo naslednje pripombe. Opozarja, da je treba na podlagi zahtev iz odločbe N 401/97 bančna posojila za financiranje podjetja HSY pridobiti po običajnih tržnih pogojih in brez državnih poroštev. Dokazati je mogoče, da so bila vsa tri posojila odobrena po netržnih pogojih. Prvič, ta posojila so bila odobrena s koncem leta 1999, ko je bil finančni položaj podjetja HSY porazen in je obstajala nevarnost preklica dovoljenja za obratovanje. Drugič, posojila so bila odobrena v času, ko je bilo jasno, da podjetje HSY ni uspelo izvršiti svojega načrta prestrukturiranja/naložbenega načrta in da ni spoštovalo pogojev iz odločbe N 401/97. Tretjič, zaradi svojega poraznega finančnega položaja in pomanjkanja poslovne varnosti, podjetje HSY teh posojil ne bi moglo pridobiti v zasebnem sektorju.

4.2.4 Pripombe Grčije

(103) Grški organi (kakor tudi podjetje HSY) trdijo, da državno poroštvo ne pomeni državne pomoči in da je bilo ponujeno po običajnih tržnih pogojih. Svojo analizo utemeljujejo na naslednjih elementih: — Ladjedelnica bi lahko sklenila podobno posojilo s katero koli drugo banko, ki bi ponujala drugačna poroštva namesto državnega. Podjetje bi kot poroštvo lahko ponudilo nekatere terjatve, povezane z velikimi naročili, ali hipoteke na svoje premoženje. — Letna poroštvena premija višini 1 % je tržna obrestna mera. V tem primeru tudi ne gre za selektivni ukrep, saj je grška država v tem obdobju odobrila več poroštev in v nekaterih primerih je bila premija, ki jo je zaračunala država, veliko nižja. — Tudi če bi Komisija menila, da je bila poroštvena premija nižja od tržne obrestne mere, je država kljub temu ravnala kot vlagatelj iz tržnega gospodarstva, saj je bila delničarka podjetja HSY (prek banke ETVA) in bi imela korist od ponovnega doseganja donosnosti, ki bi ga omogočila izvedba naložbenega načrta. — Dejstvo, da je bil namen posojila financiranje naložbenega načrta, ki ga je odobrila Komisija, bi moralo biti dovolj močan razlog, da bi banka posojilodajalka in porok lahko pričakovala, da bo podjetje HSY posojilo lahko povrnilo. — Posojilo se redno odplačuje, poroštvena premija pa je plačana.

4.2.5 Ocena

4.2.5.1 Člen 296 Pogodbe

(104) Pred ocenjevanjem združljivosti na podlagi člena 87 Pogodbe je treba proučiti uporabo člena 296 Pogodbe. Komisija opozarja, da je podjetje HSY na podlagi odločbe o odobritvi za namen financiranja naložbenega načrta moralo uporabiti posojilo, zavarovano s poroštvom, kakor tudi dve drugi posojili, ki sta zajeti v odločbi o sprožitvi postopka (tj. ukrepa P3 in P4) (74). Kot je ugotovoljeno v oceni ukrepa P1, naložbeni načrt ne spada na področje uporabe člena 296 Pogodbe. Komisija zato meni, da za ta tri posojila, namenjena financiranju naložbenega načrta, veljajo pravila o državni pomoči in zato ne spadajo na področje uporabe člena 296 Pogodbe.

4.2.5.2 Obstoj pomoči

(105) Najprej je treba preveriti, ali državno poroštvo izpolnjuje pogoje za državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe.

(106) Da bi se ocenil obstoj pomoči v različnih poroštvih, ki so predmet preiskave v tej odločbi, bo Komisija uporabila Obvestilo Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev (75) (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o poroštvih), ki je bilo objavljeno marca 2000. Vendar pa, kot je navedeno v oddelku 1.4 navedenega obvestila, to ne zadeva spremembe politike temveč je predvsem natančnejše pojasnilo o metodi, ki jo je Komisija do takrat uporabljala za oceno poroštev. Zaradi tega je načela, določena v obvestilu o poroštvih, mogoče uporabiti tudi za oceno poroštev, odobrenih pred marcem 2000. V skladu s tem sklepom je Komisija v odločbi o sprožitvi postopka obvestilo o poroštvih uporabila za oceno ukrepa P2. Grčija navedene uporabe ni izpodbijala. Nasprotno, tudi Grčija je ukrep P2 ocenila na podlagi navedenega obvestila (76).

(107) Prvič, da bi ukrep spadal na področje uporabe člena 87(1), mora vključevati državna sredstva. To velja za ukrep P2, saj je država z odobritvijo tega poroštva postavila državna sredstva v tvegan položaj.

(108) Drugič, treba je ugotoviti, ali je ukrep selektiven. Grčija trdi, da je država odobrila več poroštev drugim podjetjem in zaračunala tudi premijo v višini 1 %. Grčija je predložila seznam teh podjetij. Komisija meni, da to dejstvo ne dokazuje, da je bil to splošen ukrep. Da bi bil ukrep splošen, bi moral biti dostopen vsem gospodarskim subjektom, ki poslujejo znotraj ene države članice. Na razpolago in enako dostopen bi moral biti vsem podjetjem, njegovega obsega pa dejansko ne bi smela zmanjševati na primer diskrecijska pravica države, da ukrep odobri, ali drugi dejavniki, ki omejujejo njegov praktični učinek. Ta ukrep se torej ne more šteti kot splošen ukrep. Zlasti to, da so nekatera podjetja dobila državno poroštvo, ne pomeni, da bi ga lahko dobila vsa podjetja. Grčija ni dokazala, da je odobritev državnega poroštva enako dostopno za vse gospodarske subjekte. Poleg tega so vsa podjetja na seznamu, ki ga je predložila Grčija, državna podjetja ali podjetja, ki izvajajo nekatere vojaške dejavnosti. Zaradi tega se zdi, da zasebna podjetja ne bi mogla pridobiti takšnega poroštva za financiranje svojih običajnih dejavnosti. Grčija dejansko ne navaja pravne podlage, na temelju katere se je minister za finance 8. decembra 1999 odločil, da poroštvo odobri. Verjetno je, da je podlaga zakon 2322/1995, ki je selektiven ukrep, kar bo pojasnjeno v oceni ukrepa E12b.

(109) Tretjič, dokazati je treba obstoj prednosti. V skladu s točko 2.2.2 obvestila o poroštvih glede na to, da je bilo poroštvo odobreno pred odobritvijo posojila in ne naknadno, ne obstaja nikakršna domneva o pomoči posojilodajalcu. Preiskati je torej treba pomoč posojilojemalcu, kot je navedeno v točki 2.1.1 obvestila o poroštvih. Grčija trdi, da ni nikakršne prednosti, saj bi podjetje HSY lahko pridobilo podobno posojilo tudi, če bi banki namesto državnega ponudilo drugačna poroštva. Komisija meni, da ji ni treba preiskovati, ali bi podjetje HSY s ponudbo drugih poroštev lahko pridobilo to posojilo. Komisija mora dejansko oceniti, ali bi bila dejanska transakcija, ki jo je opravila država, in sicer odobritev poroštva za posojilo brez kakršnega koli zavarovanja, sprejemljiva za vlagatelja iz tržnega gospodarstva. Poroštvo za posojilo, zavarovano z zastavno pravico na določeno premoženje ali s prenosom terjatev, pomeni drugačno transakcijo. Kot je navedeno v oddelku 2.1.1 obvestila o poroštvih, je ena izmed potencialnih prednosti državnega poroštva ta, da so posojilojemalcu na voljo „nižji stroški zavarovanja“. Poleg tega je Komisija, tudi če bi morala oceniti možnost pridobitve finančnih sredstev s ponudbo večjega zavarovanja, v oddelku 3.1 te odločbe že ugotovila, da podjetje HSY po 30. juniju 1999 od zasebnih bank ne bi dobilo posojil ali poroštev, tudi če bi banki ponudilo zavarovanje. Komisija ugotavlja, da je državno poroštvo s tem, ko je bilo odobreno decembra 1999, podjetju HSY dalo prednost z zagotovitvijo finančnih sredstev, ki jih na trgu ne bi moglo dobiti.

(110) Grčija trdi tudi, da je bila poroštvena premija v višini 1 % tržna cena, zato ni mogoče govoriti o prednosti. Komisija opozarja, da Grčija ni posredovala nikakršnih podatkov o trgu, ki bi dokazovali, da so bile banke pripravljene odobriti poroštvo po navedeni ceni. Grčija je predložila samo seznam poroštev, ki jih je zagotovila država v istem obdobju po isti ceni. Komisija ne more razumeti, kako bi lahko ta seznam državnih poroštev dokazoval, da je poroštvena premija, ki jo je moralo plačati podjetje HSY, združljiva s trgom in da ne pomeni pomoči. Seznama zlasti ni mogoče šteti za „državn[o] poroštven[o] shem[o][, ki] ne pomeni državne pomoči po členu 87(1)“, saj ta, kot je razvidno iz poroštva, zagotovljenega podjetju HSY, ne izpolnjuje številnih pogojev, določenih v oddelku 4.3 obvestila o poroštvih. Poleg tega, tudi če bi bila poroštvena premija v višini 1 % za druga (zdrava) podjetja združljiva s trgom, to ne bi samodejno pomenilo, da bi bila tudi združljiva s trgom v primeru podjetja v težavah, kot je podjetje HSY.

(111) Kar zadeva trditev, da bi bila poroštvena premija pod tržno ceno v podobnih okoliščinah sprejemljiva za zasebnega vlagatelja, ker je bila Grčija delničarka podjetja HSY, je Komisija to trditev že zavrnila v oddelku 3.1 te odločbe.

(112) Iz oddelka 3.1 je razvidno tudi, da je bilo po 30. juniju 1999 na voljo dovolj informacij, na podlagi katerih je bilo mogoče ugotoviti, da podjetje HSY ni uspelo skleniti dovolj pogodb o gradnji ladij, da bi obnovilo svojo sposobnost preživetja, in da bo v letih 1999 in 2000 utrpelo težke izgube. Torej kljub temu, da bi dejstvo, da se je s posojilom financiral naložbeni načrt, ki ga je leta 1997 odobrila Komisija, lahko prepričalo potencialnega posojilodajalca v letih 1997 in 1998, to dejstvo ne bi moglo prepričati banke decembra 1999, saj je bilo jasno, da je poslovni načrt propadel. Trditev Grčije je torej treba zavrniti.

(113) Kar zadeva trditev Grčije, da je bilo posojilo povrnjeno v skladu s pogodbenimi pogoji, Komisija ne more razumeti, kako lahko to dokazuje, da bi zadevno posojilo bila pripravljena odobriti tudi zasebna banka. Kar je dejansko pomembno, je položaj podjetja in informacije, ki so bile na voljo v času, ko je bilo poroštvo odobreno (77). V dopolnilo temu Komisija ugotavlja, da se je v skladu z informacijami, ki so bile na voljo v času odobritve poroštva in na podlagi katerih bi bilo mogoče pričakovati, da bo ladjedelnica v prihodnjih letih zabeležila hude izgube, to dejansko tudi zgodilo, neto lastniški kapital ladjedelnice pa je postal zelo negativen. Poleg tega je podjetje HSY preživelo (in zato lahko posojilo tudi povrne) samo zaradi neprekinjene podpore, ki mu jo je zagotavljala državna pomoč.

(114) Na podlagi zgoraj navedenega Komisija meni, da ta ukrep podjetju HSY zagotavlja prednost.

(115) Selektivna prednost izkrivlja konkurenco, saj zagotavlja finančna sredstva v času, ko podjetje HSY na trgu teh sredstev ne bi pridobilo, ker je bilo v težavah. Ta ukrep je torej prispeval k ohranitvi podjetja HSY in financiranju njegovih dejavnosti. Ker se nekateri konkurenti podjetja HSY nahajajo v drugih državah članicah (78), to izkrivljanje konkurence vpliva na trgovino med državami članicami (79).

(116) Poroštvo pomeni državno pomoč, ker izpolnjuje vse pogoje iz člena 87(1) Pogodbe. Ker je bilo v nasprotju z zahtevo iz člena 88(3) Pogodbe odobreno brez predhodne priglasitve, pomeni nezakonito pomoč.

(117) Ker je Komisija pravkar dokazala, da selektivna prednost, zagotovljena podjetju HSY, izkrivlja konkurenco in trgovino, svoje analize obstoja izkrivljanja konkurence in trgovine pri oceni preostalih ukrepov ne bo več ponovila.

4.2.5.3 Združljivost pomoči

(118) Komisija opozarja, da se v zvezi z združljivostjo na podlagi člena 87(2) in (3) Pogodbe ne uporablja niti ena določba iz člena 87(2) in člena 87(3)(b) in (d). Kar zadeva združljivost na podlagi člena 87(3)(a), (c) in (e), je pomoč ladjedelništvu po 1. januarju 1999 urejala Uredba Sveta (ES) št. 1540/98 z dne 29. januarja 1998 o oblikovanju novih pravil o pomoči ladjedelništvu (80) (v nadaljnjem besedilu: Uredba (ES) 1540/98). Ker je bilo posojilo, zavarovano s poroštvom, namenjeno financiranju naložbenega načrta, ki je bil del načrta prestrukturiranja, in ker je bilo podjetje HSY poleg tega še v težavah, je treba državno poroštvo oceniti na podlagi člena 5 Uredbe (ES) št. 1540/98. Jasno je, da ukrep ne izpolnjuje pogojev iz tega člena. V členu 5 je zlasti navedeno, da se lahko pomoč za prestrukturiranje „izjemoma šteje za združljivo s skupnim trgom, če izpolnjuje smernice Skupnosti za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah“. Smernice, ki so veljale v času odobritve, so bile smernice za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999, ki so bile objavljene v Uradnem listu Evropske unije9. oktobra 1999 (81) in so začele veljati istega dne. Nekateri pogoji za odobritev pomoči, določeni v oddelku 3.2.2 teh smernic, niso izpolnjeni. Na primer, kar zadeva pogoj (b) „Obnovitev sposobnosti preživetja“, Komisija opozarja, da se je z državnim poroštvom financiral naložbeni načrt, ki je bil del načrta prestrukturiranja, ki decembra 1999 ni več zadostoval za obnovitev dolgoročne sposobnosti preživetja podjetja HSY. V zvezi s pogojem (d) „Najmanjša potrebna pomoč“ se je Komisija v odločbi N 401/97 že odločila, da bi državna pomoč lahko znašala največ 50 % stroškov naložb, medtem ko bi se preostalih 50 % financiralo s sredstvi, ki bi jih zagotovili delničarji, ter bančnimi posojili, pridobljenimi po tržnih pogojih. Zaradi tega za naložbeni načrt ne bi bilo mogoče odobriti nobene dodatne pomoči, ne da bi se pri tem kršila največja intenzivnost pomoči v višini 50 %. Z državnim poroštvom je bil kršen tudi pogoj „prvič in zadnjič“, določen v oddelku 3.2.3 smernic za reševanje in prestrukturiranje iz leta 1999, saj je Komisija z odločbo N 401/97 odobrila naložbeno pomoč, ki je bila v skladu z Direktivo 90/684/EGS neke vrste pomoč za prestrukturiranje. Pomoč je bila podjetju HSY odobrena z ministrsko odločbo iz decembra 1997 (vendar pa, kot je navedeno v uvodni izjavi 84 te odločbe, Grčija trdi, da podjetju HSY še ni bila izplačana).

(119) Na podlagi zgoraj navedenega Komisija ugotavlja, da državno poroštvo pomeni nezakonito in nezdružljivo pomoč, ki jo je treba povrniti. Če je v času te odločbe državno poroštvo še vedno neporavnano, ga je treba nemudoma razveljaviti. To pa ni dovolj za obnovitev položaja, ki bi prevladoval brez pomoči, saj je podjetje HSY več let koristilo posojilo, ki ga brez posega države ne bi pridobilo. Da bi se ta prednost povrnila, Komisija v skladu s sklepom iz oddelka 3.1 te odločbe ugotavlja, da je treba za vsa leta trajanja poroštva povrniti razliko med skupnimi stroški posojila, zavarovanega s poroštvom (obrestna mera in poroštvena premija), ter referenčno obrestno mero za Grčijo, povečano za 600 bazičnih točk.

(120) Komisija meni, da se bo s tem obnovil položaj, ki bi sicer obstajal brez državnega poroštva. Zato je kršitev prepovedi državnih poroštev in financiranja pod tržno obrestno mero iz odločbe N 401/97 odpravljena.

4.3 Posojilo v višini 1,56 milijarde GRD (4,58 milijona EUR), odobreno leta 1999 (ukrep P3)

4.3.1 Opis ukrepa

(121) Podjetje HSY je leta 1999 prejelo posojilo v višini 1,56 milijarde GRD (4,58 milijona EUR) od banke ETVA, ki je prejela zavarovanje v obliki pravice do prvega obroka naložbene pomoči, odobrene z odločbo N 401/97. Posojilo je bilo sklenjeno 28. julija 1999 in podjetju HSY v celoti izplačano naslednji dan. Prvotna posojilna doba je potekla 31. marca 2001. Po več zapovrstnih podaljšanjih je bilo posojilo povrnjeno 2. avgusta 2004. Obrestna mera je bila ATHIBOR (od 1. januarja 2001 EURIBOR), povečana za 100 bazičnih točk (82).

4.3.2 Razlogi za sprožitev postopka

(122) V odločbi o sprožitvi postopka Komisija navaja, da bi državno poroštvo lahko pomenilo državno pomoč, katere združljivost je dvomljiva. Poleg tega, če bi se izkazalo, da je bilo to posojilo zavarovano z državnim poroštvom, bi lahko to pomenilo kršitev odločbe N 401/97, v kateri je navedeno, da je za namen financiranja naložbenega programa bančna posojila treba pridobiti po običajnih tržnih pogojih brez državnih poroštev.

4.3.3 Pripombe zainteresiranih strank

(123) Podjetje Elefsis poleg zgoraj navedenih pripomb v zvezi z ukrepom P2 trdi, da je zato, ker sta bila ukrepa P3 in P4 odobrena v času, ko je bilo očitno, da podjetju HSY ne bo uspelo izvesti načrta prestrukturiranja/naložbenega načrta in da ni upoštevalo pogojev iz odločbe N 401/97, obstajalo veliko tveganje, da bo zavarovanje teh posojil, tj. plačilo odobrene naložbene pomoči, nezakonito in s tem nično ter neizvršljivo.

4.3.4 Pripombe Grčije

(124) Grški organi (in podjetje HSY) trdijo, da je bilo to posojilo odobreno po tržnih pogojih. Zlasti je obrestna mera podobna obrestni meri nekaterih posojil, ki jih je v tem obdobju banka ETVA odobrila drugim podjetjem. Podjetje HSY bi lahko pridobilo posojilo pri vsaki drugi banki, vendar je dalo prednost banki ETVA, kar je bilo razumljivo, saj je bila banka ETVA njegova delničarka. Poleg tega je zavarovanje v obliki prenosa terjatev prvega obroka naložbene pomoči pomenila zavarovanje, ki bi bilo sprejemljivo za katero koli banko. Grčija na koncu opozarja, da je bilo posojilo banki povrnjeno v celoti.

4.3.5 Ocena

4.3.5.1 Člen 296 Pogodbe

(125) Komisija je v oceni ukrepa P2 že ugotovila, da ukrep P3 ne spada na področje uporabe člena 296 Pogodbe. Zato ga je treba oceniti na podlagi pravil o državni pomoči.

4.3.5.2 Obstoj pomoči

(126) Prvič, Komisija opozarja, da je posojilo odobrila banka ETVA in da ni bilo zavarovano z državnim poroštvom.

(127) Kar zadeva selektivnost ukrepa, Grčija opozarja, da so druga podjetja najela posojilo pri banki ETVA s podobnimi obrestnimi merami. Vendar pa, kot je bilo že pojasnjeno v oceni ukrepa P2, je ukrep splošen ukrep samo, če izpolnjuje stroge pogoje, ki pa v tem primeru očitno niso izpolnjeni. Na primer, ukrep ni enako dostopen za vsa podjetja, saj se obrestne mere razlikujejo od enega posojilojemalca do drugega in so odvisne od odločitve banke ETVA, ali bo posojilo odobrila ali ne ter pod kakšnimi pogoji. Ukrep je torej selektiven.

(128) Kar zadeva obstoj prednosti, Komisija ugotavlja, da je bilo to posojilo odobreno po 30. juniju 1999, v času, ko podjetje ni imelo več nobenega dostopa do trga posojil, kot je pojasnjeno v oddelku 3.1 te odločbe. Dejstvo, da je banka ETVA zaračunala podobno obrestno mero za nekatera posojila, ki so bila v tem obdobju odobrena drugim podjetjem, ne dokazuje, da bi bila ta obrestna mera v podobnih okoliščinah sprejemljiva za zasebne banke. Prvič, obrestna mera, ki jo za določeno posojilo zahtevajo zasebne banke, je odvisna od kreditne sposobnosti posojilojemalca. Grčija ni dokazala, da so bili drugi posojilojemalci na seznamu soočeni s tveganjem neplačila, ki je bilo podobno tveganju neplačila podjetja HSY. Komisija opozarja, da je bil položaj podjetja HSY v tistem času zelo slab. Zato je verjetno, da bi vlagatelj iz tržnega gospodarstva določil višjo obrestno mero za posojila podjetju HSY kot za posojila zdravim podjetjem. Drugič, tudi če bi bilo tveganje neplačila drugih posojilojemalcev tako visoko kot pri podjetju HSY, seznam, ki ga je posredovala Grčija, š