PRILOGA V

METODOLOGIJA ZA DOLOČITEV PRIHRANKOV IZ AKUMULACIJE OGLJIKA V TLEH ZARADI IZBOLJŠANEGA KMETIJSKEGA UPRAVLJANJA

Gospodarski subjekti, ki želijo navesti prihranke emisij iz akumulacije ogljika v tleh zaradi izboljšanega kmetijskega upravljanja (esca ) v smislu g CO2ekv/MJ, bi morali za izračun svojih dejanskih vrednosti uporabiti naslednjo formulo:

pri čemer:

CSR je masa zaloge ogljika v tleh na enoto površine, povezana z referenčno prakso gospodarjenja s poljščinami v Mg C na hektar; CSA je masa ocenjene zaloge ogljika v tleh na enoto površine, povezana z dejanskimi praksami gospodarjenja s poljščinami po najmanj 10 letih uporabe v Mg C na hektar; 3.664 je kvocient, dobljen z delitvijo molekulske mase CO2 (44,010 g/mol) z molekulsko maso ogljika (12,011 g/mol), v g CO2ekv/g C; n je obdobje (v letih) gojenja zadevne poljščine; P je produktivnost pridelka (merjena kot MJ energije pogonskega biogoriva ali drugega tekočega goriva na hektar na leto); ef emisije, nastale pri povečani uporabi gnojil ali herbicida.

Izboljšane prakse kmetijskega gospodarjenja, sprejete za namene doseganja prihrankov emisij zaradi akumulacije ogljika v tleh, vključujejo prehod na zmanjšano obdelavo tal ali na način brez predhodne obdelave tal, boljše kolobarjenje, uporabo pokrovnih poljščin, vključno z ravnanjem z ostanki kmetijskih pridelkov, uporabo organskih izboljševalcev tal (npr. kompost, digestat, fermentacija gnoja, biooglje itd.).

Izračun dejanskih vrednosti CSR in CSA temelji na merjenju zalog ogljika v tleh. Merjenje CSR se izvaja na ravni kmetije pred spremembo prakse gospodarjenja, da bi se določil osnovni scenarij, nato se v rednih presledkih najpozneje vsakih pet let meri CSA.

Celotno območje, za katero se izračunajo zaloge ogljika v tleh, ima podobno vrsto podnebja in tal, pa tudi podobne pretekle prakse gospodarjenja v smislu predhodne obdelave tal in vnosa ogljika v tla. Če se izboljšane prakse gospodarjenja uporabljajo le za del kmetije, se prihranki emisij TGP lahko navedejo le za območje, ki ga zajemajo. Če se različne izboljšane prakse gospodarjenja uporabljajo za eno samo kmetijo, se navedba prihrankov emisij TGP izračuna in navede posamično za vsako prakso esca.

Za zagotovitev zmanjšanja letnih nihanj izmerjenih zalog ogljika v tleh in za zmanjšanje s tem povezanih napak se lahko polja, ki imajo enake značilnosti tal in podnebja, podobne pretekle prakse gospodarjenja v smislu predhodne obdelave tal in vnosa ogljika v tla ter za katera se bodo uporabljale enake izboljšane prakse gospodarjenja, združijo, vključno s polji, ki pripadajo različnim kmetom.

Po prvem merjenju scenarija se lahko povečanje vsebnosti ogljika v tleh ocenjuje na podlagi reprezentativnih poskusov ali vzorcev tal, preden se opravi drugo merjenje povečanja zaloge ogljika. Od drugega merjenja naprej so meritve končna podlaga za ugotavljanje dejanske vrednosti povečanja zaloge ogljika v tleh.

Po drugem merjenju pa se lahko modeliranje, ki gospodarskim subjektom omogoča, da ocenijo letno povečanje zalog ogljika v tleh, dovoli do naslednjega merjenja, če so se uporabljeni modeli umerjali na podlagi dejanskih izmerjenih vrednosti. Gospodarski subjekti so dolžni uporabljati le modele, ki so jih potrdili prostovoljni sistemi. Prostovoljni sistemi so gospodarske subjekte in organe za certificiranje, v imenu katerih izvajajo revizije, dolžni obvestiti o modelih, ki so jih potrdili za tako uporabo.

Za simulacijo dinamike ogljika v tleh se pri uporabljenih modelih upoštevajo različne pretekle prakse upravljanja tal, podnebja in gospodarjenja s polji. Prostovoljni sistemi so dolžni pripraviti podrobno poročilo, ki predstavlja potrjeno uporabljeno metodo modeliranja in predpostavke, na katerih temelji. Povezane končne dejanske vrednosti, ki so določene na podlagi rezultatov merjenja tal, se uporabljajo za prilagoditev letnih navedb prihrankov emisij zaradi akumulacije ogljika v tleh zaradi izboljšanega kmetijstva (esca) na podlagi modeliranja.

Za navedbo prihrankov emisij zaradi akumulacije ogljika v tleh zaradi izboljšanega kmetijstva (esca) merjenja zalog ogljika v tleh izvajajo certificirani laboratoriji, vzorci pa se za namene revizije hranijo najmanj pet let.

Za upoštevanje prihrankov emisij TGP prostovoljni sistemi zahtevajo dolgoročno zavezo kmeta ali gospodarskega subjekta, da bo izboljšano prakso gospodarjenja uporabljal še najmanj 10 let. Taka zaveza se lahko izvaja kot zaveza, ki se obnavlja vsakih pet let.

Neizpolnjevanje tega merila povzroči, da se vse vrednosti esca za trenutno leto za kmeta ali gospodarski subjekt prištejejo kot emisije k celotnim doseženim emisijam TGP energijske poljščine, namesto da bi se odštele kot prihranki emisij TGP, in prepoved vključitve vrednosti esca v izračune TGP za pet let ne glede na uporabljen sistem certificiranja. Če je zavezo podpisal gospodarski subjekt v imenu več kmetov in eden od teh kmetov predčasno izstopi, veljajo zgoraj navedene kazni le za zadevnega kmeta in ne za vse zaveze gospodarskih subjektov. Prostovoljni sistem, ki je izdal certifikat, je dolžan izvršiti kazni in o tem ustrezno obvestiti vse druge prostovoljne sisteme, to informacijo pa tudi objaviti na svojem spletnem mestu in jo vključiti v letna poročila o dejavnostih, ki se pošljejo Komisiji.

Poleg tega se zahteva, da se izboljšana praksa gospodarjenja neprekinjeno uporablja najmanj tri leta, preden se lahko uporabi navedba.

Največja možna skupna vrednost letne navedbe prihrankov emisij zaradi akumulacije ogljika v tleh zaradi izboljšanega kmetijstva (esca) se omeji na 45 g CO2ekv/MJ pogonskega biogoriva ali drugega tekočega biogoriva za celotno obdobje uporabe praks esca, če se biooglje kot izboljševalec tal uporablja samo ali skupaj z drugimi upoštevnimi praksami esca. V vseh drugih primerih znaša zgoraj navedena zgornja vrednost 25 g CO2ekv/MJ pogonskega biogoriva ali drugega tekočega biogoriva za celotno obdobje uporabe praks esca.

Primarni proizvajalci ali gospodarski subjekti, ki se že ukvarjajo s praksami esca in so zadevne navedbe esca uporabljali pred začetkom veljavnosti te izvedbene uredbe, lahko uporabijo zgornjo vrednost, ki znaša 45 g CO2ekv/MJ pogonskega biogoriva ali drugega tekočega biogoriva v prehodnem obdobju do prvega merjenja povečanja zaloge ogljika v petem letu. V takem primeru bo postalo izmerjeno povečanje zaloge ogljika v petem letu zgornja vrednost letnih navedb, uporabljenih v naslednjih petih letih. Če prvo merjenje povečanje zaloge ogljika v petem letu pokaže večje skupno letno povečanje zaloge ogljika v primerjavi z uporabljenimi letnimi navedbami, lahko primarni proizvajalci ali gospodarski subjekti v naslednjih letih navedejo letno razliko za nadomestitev manjših povečanj zalog ogljika. Če pa prvo merjenje povečanje zaloge ogljika v petem letu pokaže manjše skupno letno povečanje zaloge ogljika v primerjavi z uporabljenimi letnimi navedbami, morajo kmetje ali gospodarski subjekti v naslednjih letih letno razliko ustrezno odšteti od svojih navedb.

Če se je uporaba upoštevnih izboljšanih kmetijskih praks (esca) začela v preteklosti, vendar zahtevki esca prej niso bili podani, se lahko letni zahtevki esca podajo retroaktivno, vendar ne za več kot tri leta pred trenutkom certificiranja esca. Gospodarski subjekt je dolžan predložiti ustrezno dokazilo o začetku uporabe izboljšanih kmetijskih praks. V takem primeru lahko ocena CSR vrednosti temelji na primerjalnem merjenju sosednjega ali drugega polja s podobnimi podnebnimi pogoji ali talnimi razmerami, pa tudi podobnimi preteklimi praksami gospodarjenja s polji. Če ni razpoložljivih podatkov o takem polju, lahko ocenjena vrednost CSR temelji na modeliranju. V takem primeru se prvo merjenje izvede takoj v trenutku zaveze. Naslednje merjenje povečanja zaloge ogljika bo moralo biti izvedeno pet let pozneje.

Upoštevajo se povečane emisije zaradi povečane uporabe gnojil ali herbicida zaradi uporabe izboljšanih kmetijskih praks. Za ta namen se predloži ustrezno dokazilo o pretekli uporabi gnojil ali herbicida, ki se šteje za povprečje treh let pred uporabo novih kmetijskih praks. V izračunih se lahko upošteva prispevek poljščin za vezavo dušika, uporabljenih za zmanjšanje potrebe po dodatnih gnojilih.

Za vzorčenje se uporabijo naslednja pravila:

1. metoda reprezentativnega vzorčenja: (a) vzorčenje se izvede za vsako parcelo ali polje; (b) vzame se najmanj en zajemni vzorec iz 15 dobro porazdeljenih podvzorcev na vsakih pet hektarjev ali na polje, kar je manjše (ob upoštevanju različne vsebnosti ogljika na parceli); (c) manjša polja z enakimi podnebnimi pogoji, vrsto tal, referenčno kmetijsko prakso in prakso esca se lahko združijo; (d) vzorčenje je treba izvesti bodisi spomladi pred obdelovanjem zemlje in gnojenjem bodisi jeseni najmanj dva meseca po spravilu pridelka; (e) neposredna merjenja sprememb zalog ogljika v tleh se izvedejo za prvih 30 cm tal; (f) točke začetnega vzorčenja za merjenje scenarija zalog ogljika v tleh se uporabijo v enakih terenskih razmerah (zlasti vlažnost tal); (g) zapisnik o vzorčenju je dobro dokumentiran.

2. Merjenje vsebnosti ogljika v tleh: (a) vzorci tal se posušijo, presejejo in po potrebi zmeljejo; (b) če se uporablja metoda sežiga, se anorganski ogljik izloči.

3. Določitev suhe nasipne gostote: (a) upoštevajo se spremembe nasipne gostote skozi čas; (b) nasipna gostota bi se morala izmeriti z uporabo metode z zabijanjem, tj. mehanskim zabijanjem cilindra v zemljo, kar precej zmanjša morebitne napake, povezane z merjenjem nasipne gostote; (c) če metoda z zabijanjem ni mogoča, zlasti pri peščenih tleh, se namesto nje uporabi zanesljiva metoda; (d) vzorce bi morali biti pred tehtanjem posušeni v peči.

Uporabo zgoraj navedene metodologije v zvezi z esca in izračun dejanskih vrednosti emisij TGP ustrezno preverijo organi za certificiranje ter dokumentirajo v revizijskih poročilih. Prostovoljni sistemi so dolžni izdati podrobno navodilo o uporabi te metodologije, vključno z navodilom o svojih potrjenih modelih tal, gospodarskim subjektom in organom za certificiranje, pa tudi v podporo njihovih revizorjem pri njihovih nalogah preverjanja. Prostovoljni sistemi so podrobne statistične informacije in kvalitativne povratne informacije o izvajanju metodologije esca dolžni vključiti tudi v svoja letna poročila o dejavnostih, ki se predložijo Komisiji.

Komisija ustrezno spremlja izvajanje metodologije esca v okviru svojega spremljanja dejavnosti prostovoljnih sistemov, ki med drugim zajemajo:

— izvajanje projekta, ki bi moralo med drugim omogočati vrednotenje povezave rezultatov modeliranja glede na meritve na terenu;

— primerjavo zahtevkov in rezultatov glede na ocene zasičenosti tal z organskim ogljikom, da bi se pridobila merila in priporočila ter morebitne zahteve za dolgoročno ohranjanje danega ravnovesja za zagotovitev dolgoročnih rezultatov;

— pridobitev priporočil in zahtev za ustrezen model izbire in umerjanja, pa tudi za zanesljive kazalnike za modeliranje rezultatov.

Komisija lahko spremeni metodološki pristop, opisan v tej prilogi, pa tudi zgornje vrednosti, ki se uporabljajo za letne zahtevke za akumulacijo zaloge ogljika na podlagi rezultatov tega spremljanja, ali da bi ga uskladila z razvijajočim se znanjem ali novo zakonodajo na tem področju v prihodnosti (tj. pobuda EU za sekvestracijo ogljika v kmetijske površine).