SL Uradni list Evropske unije L 184/60

PRIPOROČILO KOMISIJE

z dne 27. maja 2005

o preverjanju pristnosti in ravnanju z eurokovanci, neprimernimi za obtok

(notificirano pod dokumentarno številko K(2005) 1540)

(2005/504/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 211 Pogodbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1338/2001 z dne 28. junija 2001 o določitvi ukrepov, potrebnih za zaščito eura pred ponarejanjem (1), zahteva, da kreditne institucije in katere koli druge ustanove, ki opravljajo razvrščanje bankovcev in kovancev ter njihovo distribucijo v javnosti kot poklicno dejavnost, vključno z ustanovami, katerih dejavnost vključuje menjavo bankovcev in kovancev različnih valut, kot so menjalnice, morajo iz obtoka umakniti vse eurobankovce in eurokovance, ki so jih prejele in za katere vedo ali imajo za dovolj utemeljeno, da domnevajo, da so ponarejeni, in jih predajo pristojnim nacionalnim organom.

(2) Nobene skupne metode ni, ki bi zagotavljala, da so bili ponarejeni kovanci odkriti in umaknjeni iz obtoka. Posledica tega je tveganje, da so ponarejeni kovanci in drugi predmeti, podobni eurokovancu, goljufivo ali pomotoma dani v obtok, še naprej uporabljeni, kar morebiti povzroča zmedo in škodi javnosti.

(3) V procesu preverjanja pristnosti kovancev se pri avtomatičnem razvrščanju zavrne število predmetov, vključno s ponarejenimi kovanci in pristnimi eurokovanci, neprimernimi za obtok. Pristne neprimerne kovance družbe in posamezniki predložijo pristojnim organom.

(4) O tem, kako ravnati in vračati take pristne neprimerne kovance, nacionalni organi nimajo nobenih skupnih pravil, posledica tega pa je različno ravnanje držav iz euroobmočja, kar povzroča izkrivljanje pri vračanju takih eurokovancev.

(5) Za pomoč pri izvajanju člena 6 Uredbe (ES) št. 1338/2001 je zaželeno zagotoviti proces, s katerim se preverja pristnost eurokovancev v obtoku, in da se ponarejeni predmeti, podobni eurokovancu, in eurokovanci, neprimerni za obtok, umaknejo iz denarnega cikla.

(6) Da bi ustvarili enake konkurenčne pogoje glede pristnih eurokovancev za obtok, je zaželeno, da se določijo smernice za ravnanje in povračilo ali nadomestitev takih kovancev –

PRIPOROČA:

DEL I

OPREDELITVE POJMOV IN PRIPOROČANE PRAKSE

Člen 1

Opredelitve pojmov

Za namen tega priporočila se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(a) „preverjanje pristnosti eurokovancev“ pomeni proces preverjanja pristnosti eurokovancev z avtomatičnim elektromehanskim ali ročnim razvrščanjem. V tem postopku so zavrnjeni ponaredki ter pristni eurokovanci, neprimerni za obtok, tuji kovanci, podobni euru, ter drugi kovinski predmeti, takšni, kot so medalje in znaki, ki so podobni eurokovancem;

(b) „eurokovanci, neprimerni za obtok“ pomenijo pristne eurokovance v obtoku, ki so poškodovani oziroma katerih parametri in identifikacijske značilnosti so predvsem predrugačeni zaradi razmeroma dolgega obtoka ali po pomoti (velikost, teža, barva, korozija, poškodovani robovi), ter namerno predrugačene kovance, drugačne kot ponaredki. Zlasti z upoštevanjem tehničnih specifikacij so za namene tega dokumenta kovanci neprimerni, v kolikor je ena od velikosti različna od te, ki je določena za ustrezen eurokovanec, za najmanj 0,30 milimetra in/ali je teža različna za najmanj 5 %.

Člen 2

Priporočane prakse

Države članice morajo izvajati oziroma nadzorovati preverjanje pristnosti eurokovancev, ki so v obtoku na njihovem ozemlju, v skladu z določbami dela II tega priporočila.

Države članice morajo sprejeti skupna pravila za ravnanje, povračilo ali nadomestitev neprimernih eurokovancev v skladu z določbami dela III tega priporočila.

DEL II

PREVERJANJE PRISTNOSTI EUROKOVANCEV

Člen 3

Preverjanje pristnosti in zahteve glede testiranja

Preveriti je treba pristnost najmanj naslednjih vrednosti eurokovancev: 2 euro, 1 euro, 50 centov.

Preverjanje pristnosti je treba izvajati centralno in/ali v procesu ravnanja s kovanci. V ta namen morajo biti države članice v stiku s kreditnimi institucijami in drugimi zadevnimi poklicnimi blagajniki, ob upoštevanju izvajanja postopkov preverjanja pristnosti, ki jih zahtevajo členi 4 do 6 tega priporočila.

Količina eurokovancev, katerih pristnost mora vsako leto preveriti vsaka država članica, mora znašati najmanj 10 % celotnega neto obsega ustreznih vrednosti, ki jih je izdala ta država članica do konca prejšnjega leta. Da bi zagotovile preverjanje pristnosti ustrezne količine eurokovancev v skladu s členi 4 do 6, morajo države članice izvajati nadzor nad ustreznim številom kreditnih institucij in drugimi poklicnimi blagajniki.

Člen 4

Testi za nadzorovanje naprav za razvrščanje

Nadzor delovanja naprav za razvrščanje je treba izvajati s pomočjo testa odkrivanja in še pred tem, če je primerno, s preverjanjem razvrščanja, kot sledi:

1. Namen testa razvrščanja je preverjanje, ali je naprava sposobna pravilnega razvrščanja vseh vrednosti eurokovancev. To je primerno, v kolikor ne obstajajo nacionalna pravila, ki urejajo sposobnost razvrščanja. Test razvrščanja zahteva najmanj sto pristnih eurokovancev vsake vrednosti, ki jo je treba testirati. Ti kovanci vseh vrednosti so pomešani med seboj in se jih trikrat spusti skozi napravo. Razmerje sprejema mora biti najmanj 98 % v vsakem od poskusov. V primerih, kjer so pristni eurokovanci, uporabljeni za razvrščanje in teste odkrivanja, na meji dovoljenega odstopanja, opredeljenega za euro, se lahko upošteva nižje razmerje sprejema. Vse pristne kovance, ki jih je naprava zavrnila, je treba ponovno testirati. Po treh zaporednih poskusih bi naprava morala sprejeti vse pristne kovance.

2. Namen testa odkrivanja je preverjanje, ali je naprava sposobna zavrniti predmete, podobne eurokovancu, ki niso v skladu s specifikacijami eurokovancev, zlasti ponarejene kovance. Test odkrivanja zahteva vzorce ponarejenih kovancev vseh zadevnih vrednosti, z določitvijo tudi zaščitnih materialov, ki se uporabljajo za izdelavo predmetov, podobnih kovancu, in kovancev, ki niso euro. V ta namen je treba uporabiti nekatere reprezentativne družine, ki prihajajo iz zalog in se deponirajo pri Nacionalnem analitskem centru za kovance (CNAC) ali Evropskem tehničnem in znanstvenem centru (ETSC). Evropski tehnični in znanstveni center v sodelovanju z Nacionalnim analitskim centrom za kovance te družine določa in posodablja. Ti ponaredki so pomešani z ustreznim številom pristnih kovancev, določenih v sodelovanju z Evropskim tehničnim in znanstvenim centrom, in se jih trikrat spusti skozi napravo. Ob vsakem od poskusov bi naprava morala zavrniti vse ponaredke.

3. Ob upoštevanju nacionalnih pravil je treba teste, predvidene v tem členu, izvajati najmanj enkrat na leto za vsako od naprav za razvrščanje na lokacijah, kjer se preverja pristnost, pri ustanovah, izbranih v skladu s členom 3.

Člen 5

Možnosti za dodatno testiranje naprav za razvrščanje pri CNAC ali ETSC

Zato da bi lahko proizvajalci naprav za razvrščanje pridobili potrebne navedbe za začetno prilagoditev opreme, se testi lahko izvajajo pri določenem Nacionalnem analitskem centru za kovance, Evropskem tehničnem in znanstvenem centru ali, po dvostranskem sporazumu, v prostorih proizvajalca. Te teste je treba izpeljati na osnovi podrobnih pravil in pogojev zaupnosti, določenih skupaj z Evropskim tehničnim in znanstvenim centrom.

Ko CNAC ali ETSC testiranje zaključita, se za zadevni subjekt izda zbirno poročilo in se ga kopira za ETSC. Poročilo se hrani najmanj tri leta in se lahko uporablja za namene primerjave.

Poročilo mora vključevati vsaj identifikacijo testirane naprave, rezultate testa in skupno oceno, natančne vsebine serij vzorcev, ki so bile uporabljene za teste, merila sprejemljivosti, datum in podpis pooblaščene osebe.

CNAC in ETSC vodita seznam zmogljivosti naprav za razvrščanje, ki so bile testirane v njihovih prostorih. Zbirni seznam naprav za razvrščanje, ki so uspešno prestale teste, določene v drugem odstavku tega člena, si je mogoče okvirno ogledati pri CNAC ali ETSC.

Člen 6

Spremljanje in poročanje

Države članice morajo spremljati sposobnost ustanov, ki so bile izbrane v skladu s členom 3 za preverjanje pristnosti eurokovancev, na podlagi najmanj naslednjih elementov:

— obstoj v centru za razvrščanje zapisanih pravil in organizacije za odkrivanje ponaredkov, neprimernih eurokovancev in predmetov, podobnih eurokovancem,

— imenovanje usposobljenih oseb za izvrševanje pravil,

— primernost tehničnih virov in obstoj začetnega poročila proizvajalca, v katerem je navedena raven zmogljivosti naprav za razvrščanje,

— obstoj zapisanega načrta vzdrževanja, katerega namen je obdržati naprave za razvrščanje na njihovi začetni ravni zmogljivosti,

— obstoj najmanj zapisanih postopkov, ki določajo različne poteke razvrščanja eurokovancev in izročitev ponaredkov ter sumljivih kovancev pristojnim nacionalnim organom v najkrajšem času,

— obseg kovancev, pri katerih je bila preverjena pristnost.

Pri preverjanju, določenem v členu 3, se lahko krajši pregled, povezan z nacionalnimi pravili, izvaja in se o njem poroča na podlagi zgornjih elementov.

Vsaka država članica mora letno poročati ETSC o preverjanju pristnosti, vključno z nadzori in pregledi, kot tudi o obsegu eurokovancev, pri katerih je bila preverjena pristnost, in razmerju vsake kategorije zavrnjenih predmetov glede na število vseh razvrščenih vrednosti v obtoku.

DEL III

RAVNANJE Z EUROKOVANCI, NEPRIMERNIMI ZA OBTOK

Člen 7

Povračilo ali nadomestitev neprimernih eurokovancev

Vsaka država članica mora zagotoviti povračilo ali, če je primerno, nadomestitev eurokovancev, neprimernih za obtok, za katere je treba določiti vrednosti ne glede na nacionalni motiv, za družbe in posameznike, ustanovljene v tej državi članici ali zunaj euroobmočja. Država članica mora za povračilo neprimernih kovancev zagotoviti podobne pogoje z namenom, da dovoli predložitve ne glede na državo, kjer so bili umaknjeni iz obtoka, na podlagi ocene, določene v členu 12.

Države članice se lahko odločijo zavrniti povračilo namerno predrugačenih pristnih eurokovancev, v kolikor je to v sporu z nacionalno prakso ali tradicijo (nespoštovanje kraljeve podobe, nespoštovanje organa izdaje itd.).

Člen 8

Stroški ravnanja

Za povračilo in nadomestilo neprimernih kovancev je načeloma treba prevzeti stroške ravnanja. Strošek je treba poenotiti v celotnem euroobmočju, znašal naj bi do 5 % nominalne vrednosti predložitve.

Iz stroška, omenjenega v prvem odstavku, se lahko za enega prinašatelja vsako leto izvzame količina do enega kilograma neprimernih kovancev na vrednost.

Dodaten strošek 15 % nominalne vrednosti vsake vrečke/diskete se lahko zaračuna v primeru, ko vrečka/disketa vsebuje ponaredke ali kaže na nepravilnosti, takšne, kot so nepravilno razvrščeni kovanci, kovanci, ki niso euro, ali eurokovanci z neprepoznavno vrednostjo ali drugimi neskladnostmi, ko te nepravilnosti zahtevajo bolj podroben pregled v skladu s členom 10.

Države članice lahko zagotovijo splošno oprostitev stroškov ravnanja v primerih, kjer prinašatelji tesno in redno sodelujejo z organi pri umiku neprimernih kovancev iz obtoka.

Prevoz in z njim povezane stroške morajo kriti prinašatelji.

Ponarejeni kovanci, ki so bili posredovani organom, niso predmet stroškov ravnanja ali drugih stroškov.

Člen 9

Pakiranje neprimernih eurokovancev

Prinašatelj mora kovance razvrstiti po vrednosti v standardiziranih vrečkah ali disketah v skladu s standardi, ki veljajo v posamezni državi članici, na katero je zahteva naslovljena. Neizpolnjevanje teh standardov lahko privede do zavrnitve predložitve.

V kolikor ne obstajajo nacionalni standardi pakiranja, morajo vrečke ali diskete vsebovati:

— 500 kovancev za vrednosti 2 EUR ali 1 EUR,

— 1 000 kovancev za vrednosti 0,50 EUR, 0,20 EUR ali 0,10 EUR,

— 2 000 kovancev za vrednosti 0,05 EUR, 0,02 EUR ali 0,01 EUR.

Vsaka vrečka/disketa mora biti opremljena z natančno navedbo prinašatelja, svoje vrednosti in vrednosti kovancev v njej, teže, datuma pakiranja ter številke vrečke/diskete. Prinašatelj mora zagotoviti seznam embalaže s pregledom predloženih vrečk/disket.

V primeru, da je skupna količina neprimernih kovancev manjša od zgornjih standardov, je treba neprimerne kovance razvrstiti po vrednosti in jih predložiti v nestandardni embalaži.

Člen 10

Pregledi držav članic

1. Države članice morajo pri predloženih neprimernih kovancih pregledati:

— količino, označeno za vsako vrečko/disketo,

— pristnost, z namenom zagotavljanja, da ni nobenih ponaredkov,

— vizualni izgled, za določitev, da so v skladu z določbami člena 7.

2. Preglede za količino predloženih kovancev je treba izvesti s tehtanjem vsake vrečke/diskete. Mejo dovoljenega odstopanja med –2 % in +1 % je treba uporabiti za nominalno težo standardne embalaže iz drugega odstavka člena 9. Kadar so nacionalne konvencije embalaže drugačne od zgornjih standardov, je treba izvesti ustrezen nadzor. Poleg tega je treba vsako vrečko/disketo preveriti za primer vidnih nepravilnosti.

V kolikor je teža vrečke/diskete zunaj meje dovoljenega odstopanja, bo potreben pregled celotne količine zadevne vrečke/diskete.

3. Preverjanje pristnosti in pregled vizualnega izgleda se lahko izvaja z vzorčenjem. Za vrednosti 2 EUR, 1 EUR, 0,50 EUR, 0,20 EUR in 0,10 EUR je treba preveriti vsaj reprezentativen vzorec 10 % predloženih količin kovancev.

4. Preverjanje pristnosti je treba izvajati na vzorcih, navedenih v odstavku 3, s pomočjo naslednjih postopkov:

(i) v primeru mehanskega/avtomatičnega razvrščanja morajo biti naprave prilagojene postopkom, določenim za del II tega priporočila;

(ii) v drugih primerih se uporabijo merila CNAC.

V kolikor je en ponaredek odkrit, je potrebno preveriti pristnost celotne količine v vrečki/disketi.

5. Preglede za vizualni izgled je treba izvajati na vzorcih, navedenih v odstavku 3 z namenom določitve, ali vrečka/disketa kaže na nepravilnosti, takšne, kot so nepravilno razvrščeni kovanci, kovanci, ki niso euro, ali eurokovanci z neprepoznavno vrednostjo. V primeru, da pride do takih nepravilnosti pri deležu, ki je večji od 1 %, je treba ustrezno vrečko/disketo pregledati in določiti delež nevračljivih kovancev s pomočjo ene od naslednjih metod:

(i) celotna količina kovancev v vsaki zadevni vrečki/disketi se preveri ročno na način, ki ga določijo pristojni nacionalni organi;

(ii) 10 % vzorca iz vrečke/diskete, dodanega k temu, ki je določen v odstavku 3, se preverja za vizualni izgled. Skupen delež nevračljivih kovancev, preštetih v dveh vzorcih, se potem razširi na celotno vsebino vrečke/diskete.

Člen 11

Tok informacij in komunikacija

Države članice morajo Komisiji in Ekonomsko-finančnemu odboru (EFC) letno poročati o neprimernih eurokovancih, ki so bili povrnjeni ali nadomeščeni. Informacija mora vključevati količino takih kovancev in njihovo vrednost. Poleg tega bo Komisija pripravila redna poročila za EFC.

Države članice morajo zagotoviti, da so informacije, ki zadevajo storitve, določene za povračilo ali nadomestitev, in posebna podrobna navodila, takšna, kot so standardi pakiranja in stroški, na voljo na primernih spletnih straneh in s primernimi objavami.

DEL IV

KONČNE DOLOČBE

Člen 12

Ocena

Tri leta po objavi tega priporočila bodo sedanja pravila ocenjena glede na pridobljene izkušnje, med drugim v zvezi s harmonizacijo pogojev za povračilo ali nadomestitev neprimernih kovancev, določenih v členu 7, ustreznostjo razveljavitve oprostitve plačila stroškov ravnanja, določenih v členu 8, možnostjo, da se zagotovi kompenzacijski mehanizem med državami članicami za povračilo neprimernih kovancev in morebitno potrebo po ureditvi zakonodaje.

Člen 13

Naslovniki

To priporočilo je naslovljeno na sodelujoče države članice, kot je določeno v členu 1 Uredbe Sveta (ES) št. 974/98 (2).

V Bruslju, 27. maja 2005 Za Komisijo Siim KALLAS Podpredsednik Komisije

(1) UL L 181, 4.7.2001, str. 6.

(2) UL L 139, 11.5.1998, str. 1.