SL Uradni list Evropske unije L 225/180

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 8. julija 2008

o ukrepih C 58/02 (ex N 118/02), ki jih je Francija izvedla v korist Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM)

(notificirano pod dokumentarno številko C(2008) 3182)

(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2009/611/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi členi (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Francoska republika je 18. februarja 2002 Komisiji priglasila načrt pomoči za prestrukturiranje za Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (v nadaljnjem besedilu: SNCM) (2); ta priglasitev je bila dopolnjena 3. julija 2002. (3) Priglašena pomoč za prestrukturiranje je vključevala finančno sanacijo SNCM s strani Compagnie Générale Maritime et Financière (v nadaljnjem besedilu: CGMF) (4) v višini 76 milijonov EUR.

(2) Komisija je z dopisom z dne 19. avgusta 2002 francoske organe obvestila o odločitvi, da bo na podlagi člena 88(2) ES sprožila formalni postopek preiskave, določen v členu 6 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (5).

(3) Francoski organi so 8. oktobra 2002 (6) Komisiji sporočili svoje pripombe k odločbi z dne 19. avgusta 2002 (7).

(4) Na zahtevo francoskih organov so bili 24. oktobra 2002, 3. decembra 2002 in 25. februarja 2003 organizirani delovni sestanki s službami Komisije.

(5) Na podlagi uvedbe postopka je Komisija prejela pripombe dveh podjetij, tj. Corsica Ferries France (v nadaljnjem besedilu: CFF) 8. januarja 2003 (8) in skupine Stef-TFE7. januarja 2003, in različnih francoskih ozemeljskih skupnosti 18. decembra 2002 ter 9. in 10. januarja 2003. Te pripombe je z dopisi z dne 13. in 16. januarja ter 5. in 21. februarja 2003 poslala Franciji, da bi ta izrazila svoja stališča.

(6) Francoski organi so svoja stališča o pripombah podjetja CFF in skupine Stef-TFE Komisiji poslali 13. februarja 2003 (9) in 27. maja 2003 (10).

(7) Službe Komisije so 16. januarja 2003 poslale zahtevo za dodatne informacije, francoski organi pa so nanjo odgovorili 21. februarja 2003.

(8) Francoski organi so z dopisom z dne 10. februarja 2003 (11) poslali trditve, s katerimi so želeli dokazati, da je načrt pomoči popolnoma v skladu s Smernicami Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij (12) (v nadaljnjem besedilu: Smernice iz leta 1999).

(9) Francoski organi so 25. februarja 2003 (13) na zahtevo Komisije poslali kopijo delničarskega sporazuma, ki povezuje družbo SNCM in skupino Stef-TFE.

(10) Komisija je z Odločbo 2004/166/ES z dne 9. julija 2003 (v nadaljnjem besedilu: Odločba iz leta 2003) (14) pod določenimi pogoji odobrila dodelitev pomoči za prestrukturiranje za družbo SNCM, plačljive v dveh obrokih, prvem v višini 66 milijonov EUR in drugem v višini največ 10 milijonov EUR, ki se bo določil glede na neto prihodke od prodaje sredstev, opravljene po sprejetju Odločbe iz leta 2003.

(11) Podjetje CFF je 13. oktobra 2003 vložilo ničnostno tožbo na Sodišče prve stopnje ES (v nadaljnjem besedilu: Sodišče prve stopnje) (zadeva T-349/03).

(12) Komisija se je 8. septembra 2004 odločila, da spremembe, ki jih je Francija zahtevala 23. junija 2004, tj. zamenjava ladje Aliso z ladjo Asco na seznamu ladij, ki jih je SNCM lahko uporabljala na podlagi Odločbe iz leta 2003, in prodaja ladje Aliso namesto ladje Asco, niso take, da bi izpodbijale združljivost pomoči za prestrukturiranje, odobrene z Odločbo iz leta 2003 (15), s skupnim trgom.

(13) Komisija je z odločbo z dne 16. marca 2005 (v nadaljnjem besedilu: Odločba iz leta 2005) odobrila izplačilo drugega obroka pomoči za prestrukturiranje v višini 3,3 milijona EUR, s čimer se je skupni znesek odobrene pomoči za prestrukturiranje povišal na 69 292 400 EUR.

(14) Sodišče prve stopnje je 15. junija 2005 v zadevi T-349/03 razveljavilo Odločbo iz leta 2003 zaradi napačne presoje omejenosti pomoči na najnižjo vsoto. Posledica te sodbe je bila, da se je Komisija vrnila na stopnjo formalnega postopka preiskave, sproženega z odločbo z dne 19. avgusta 2002, in da sta odločbi z dne 8. septembra 2004 in 16. marca 2005, ki sta temeljili na razveljavljeni Odločbi iz leta 2003, postali zastareli.

(15) Francoski organi so 25. oktobra 2005 (16) Komisiji poslali informacije o finančnem položaju družbe od priglasitve načrta pomoči za prestrukturiranje 18. februarja 2002.

(16) Francoski organi so 17. novembra 2005 (17) predložili podatke o posodobitvi načrta prestrukturiranja iz leta 2002 in obnovitvi lastniškega kapitala SNCM (18).

(17) Francoski organi so 15. marca 2006 Komisiji poslali kratko obvestilo o trgu, poslovni načrt (dohodkovni del) in izkaz uspeha (19) Drugi dokumenti so bili službam Komisije predloženi 28. marca 2006 in 7. aprila 2006 (20). V tej zadnji pošti so francoski organi Komisijo med drugim pozvali, naj oceni, da se del pomoči za prestrukturiranje iz leta 2002, zlasti znesek v višini 53,48 milijona EUR, zaradi svoje narave „nadomestila za opravljanje javne službe“ ne opredeli kot ukrep, sprejet na podlagi načrta prestrukturiranja, ampak kot ne-pomoč v smislu sodbe v zadevi Altmark (21) ali kot samostojen in neodvisen ukrep načrta prestrukturiranja na podlagi člena 86(2) ES.

(18) Komisiji je bil 21. aprila 2006 na podlagi člena 4 Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (22) priglašen načrt koncentracije, s katerim podjetji Veolia Transport (v nadaljnjem besedilu: VT) (23) in Butler Capital Partners (v nadaljnjem besedilu: BCP) pridobita skupni nadzor nad družbo SNCM (24). Komisija je 29. maja 2006 sprejela odločbo, s katero je odobrila to koncentracijo (25).

(19) Francoski organi so 21. junija 2006 (26) Komisiji poslali odlok z dne 26. maja 2006 ministrstva za gospodarstvo, finance in industrijo o odobritvi finančnih poslov, ki jih je izvedla družba CGMF, odredbo št. 2006-606 z dne 26. maja 2006 o prenosu družbe SNCM v zasebni sektor in odlok z dne 26. maja 2006 o odobritvi finančnih poslov, ki jih je izvedla SNCF.

(20) Podatki o prenosu pooblastil javne službe in pomoči socialne narave v zvezi s povezavami s Korziko so bili Komisiji poslani 7. junija 2006 (27).

(21) Komisija se je 13. septembra 2006 odločila, da bo sprožila postopek iz člena 88(2) ES glede novih ukrepov, izvedenih v korist družbe SNCM, ob vključitvi načrta prestrukturiranja, priglašenega leta 2002 (28) (v nadaljnjem besedilu: Odločba iz leta 2006).

(22) Francija je 16. novembra 2006 Komisiji poslala svoje pripombe na podlagi Odločbe iz leta 2006 (29).

(23) Ker je Komisija od nekaterih zainteresiranih strank prejela zahtevo za enomesečno podaljšanje roka za predložitev pripomb (30), se je odločila, da vsaki zainteresirani stranki odobri ta dodatni rok (31).

(24) Komisija je od družb CFF (32) in STIM d’Orbigny (v nadaljnjem besedilu: STIM) (33) prejela pripombe ter jih z dopisom z dne 20. februarja 2007 posredovala francoskim organom. Stališča je poslala tudi zainteresirana tretja stran, in ta so bila prav tako posredovana francoskim organom, a jih je 28. maja 2008 umaknila.

(25) Francoski organi so 30. aprila 2007 sporočili svoje pripombe k stališčem zainteresiranih tretjih strani (34).

(26) CFF je 20. decembra 2007 zaradi državnih pomoči zoper družbo SNCM vložila pritožbo, ki dopolnjuje poslane informacije z dne 15. junija 2007 in 30. novembra 2007. Ta pritožba se nanaša na člen 3 nove pogodbe o prenosu pooblastil javne službe, sklenjene junija 2007 med ozemeljsko skupnostjo Korzike in skupino Compagnie Méridionale de Navigation – SNCM za obdobje 2007–2013. Po navedbah družbe CFF bi izvajanje te določbe družbi SNCM prineslo nova finančna sredstva v višini 10 milijonov EUR za leto 2007. Poleg tega naj bi bilo nadomestilo, izplačano družbi SNCM iz naslova obveznosti javne službe, državna pomoč, ki naj bi bila povrhu še nezakonita, ker ni bila priglašena Komisiji.

(27) Ker je bila vrsta informacij Komisiji poslana po poteku roka, ki je bil sprva določen na 13. februar 2007 (35), je Komisija zainteresirane strani obvestila o odločitvi, da rok za predložitev pripomb tretjih strank podaljša do 14. marca 2008.

(28) Komisija je 26. marca 2008 Franciji poslala pripombe zainteresiranih tretjih strani, Francija pa je svoja stališča sporočila 28. marca 2008, 10. aprila 2008 in 28. aprila 2008.

2. OPREDELITEV UPRAVIČENCA UKREPOV, KI SO OBRAVNAVANI V TEJ ODLOČBI

(29) Upravičenec ukrepov, ki so obravnavani v tej odločbi, je Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM), ki združuje več hčerinskih družb v pomorskem sektorju in opravlja pomorski prevoz potnikov, avtomobilov in tovornjakov na povezavah med celinsko Francijo in Korziko, Italijo (Sardinijo) in Magrebom (Alžirijo in Tunizijo).

(30) SNCM je javna delniška družba, ki je nastala leta 1969 z združitvijo Compagnie générale transatlantique in Compagnie de navigation mixte, ki sta bili ustanovljeni leta 1850. Družba se je sprva imenovala Compagnie générale transméditerranéenne, leta 1976 pa se je, potem ko je Société nationale des chemins de fer (SNCF) pridobila delež v njenem kapitalu, preimenovala v Société nationale maritime Corse-Méditerranée. Francoska vlada je namreč družbo izbrala za izvajanje načela ozemeljske kontinuitete s Korziko, tj. za uskladitev cen pomorskega prevoza s cenami družbe SNCF za železniški prevoz na podlagi pogodbe, sklenjene 31. marca 1976 za 25 let. Francoska vlada je Compagnie générale transatlantique že naložila nalogo zagotavljanja povezav s Korziko na podlagi predhodne pogodbe, sklenjene 23. decembra 1948.

(31) Ob priglasitvi finančne sanacije leta 2002 je bila SNCM v 20-odstotni lasti družbe SNCF in 80-odstotni lasti družbe CGMF. Po odprtju kapitala družbe SNCM 30. maja 2006 (glej točko 18 te odločbe) imata BCP in VT 38 % oziroma 28 % kapitala SNCM, CGMF pa ohranja 25-odstotni delež kapitala (9 % kapitala je rezerviranega za zaposlene).

(32) Glavne hčerinske družbe SNCM so Compagnie Méridionale de Navigation (v nadaljnjem besedilu: CMN) (36), Compagnie Générale de Tourisme et d’Hôtellerie (CGTH) (37), Aliso Voyage (38), Sud-Cargos (39), Société Aubagnaise de Restauration et d’Approvisionnement (SARA) (40), Ferrytour (41) in Les Comptoirs du Sud (42).

(33) Po prodaji ladij velikih hitrosti Aliso septembra 2004 in Asco (43) maja 2005 ladjevje družbe SNCM šteje deset ladij (pet trajektov (44), štiri ladje za kombinirani prevoz (tovor in potniki) (45) in eno ladjo velikih hitrosti (LVH), ki pluje predvsem iz Nice (46), od katerih je SNCM sama lastnica sedmih (47).

(34) Zaradi izčrpnosti je treba opozoriti, da se redne storitve pomorskega prevoza med pristanišči celinske Francije in Korzike od leta 1948 zagotavljajo na podlagi storitev javne službe, za katere sta koncesijo med letoma 1976 in 2001 imeli družbi SNCM in CMN na podlagi okvirne pogodbe, sprva sklenjene za 25 let. V skladu z veljavnimi predpisi Skupnosti (48) in po evropskem javnem razpisu (49), ki ga je organizirala ozemeljska skupnost Korzike (50), sta družbi SNCM in CMN skupaj dobili dovoljenje za prenos pooblastil javne službe (v nadaljnjem besedilu: PPJS), ki se nanaša na povezave s Korziko iz Marseilla, v zameno za finančna nadomestila v obdobju 2002–2006.

(35) Ker je PPJS konec leta 2006 potekel, je bila zgoraj navedena pomorska javna služba, ki je bila predmet novega javnega razpisa na evropski ravni (51), dodeljena skupini SNCM-CMN za obdobje od 1. maja 2007 do 31. decembra 2013 in subvencijo v višini približno 100 milijonov EUR na leto.

(36) Vzporedno so za vse prevoznike, ki opravljajo povezave z otokom iz Toulona in Nice, določene obveznosti glede pogostosti povezav. Na teh linijah prebivalci Korzike in tudi druge kategorije potnikov od leta 2002 uživajo socialne pomoči, uvedene z odločbama Komisije z dne 2. julija 2002 (52) in 24. aprila 2007 (53), in jih bodo uživali do leta 2013.

3. KONKURENČNO OZADJE

(37) SNCM deluje v glavnem na dveh različnih trgih, in sicer na trgu potniškega in trgu tovornega prometa: po eni strani zagotavlja povezave s Korziko in Magrebom iz Francije, po drugi strani pa, dodatno, povezave z Italijo in Španijo.

3.1 Povezave s Korziko

(38) Povezave s Korziko za prevoz potnikov so trg, za katerega je značilna velika odvisnost od sezone. Zanj so namreč značilni viški sezonskega obiska, ki so lahko desetkrat večji od obiska v mesecu z najmanjšim obiskom, kar od prevoznikov zahteva ladjevje z zadostno zmogljivostjo za odziv na te konice. Polovica prometa se ustvari julija in avgusta. Poleg tega obstaja neravnotežje glede na smer potovanja tudi v obdobju konic: julija, na primer, so odhodi s celine polni, medtem ko so ladje ob vrnitvi z otoka skoraj prazne. Zato so stopnje povprečne letne zasedenosti ladij sorazmerno nizke.

(39) Družba SNCM je tradicionalna prevoznica, ki povezuje Korziko s celinsko Francijo. Na splošno dve tretjini dejavnosti te družbe potekata med Marseillem in Korziko na podlagi prenosa pooblastil javne službe; zadnja tretjina dejavnosti te družbe so povezave z drugimi izhodišči ali cilji (Nica–Korzika, Toulon–Korzika, mednarodne povezave s Sardinijo ali Magrebom).

(40) SNCM je dolgo imela monopol v svoji glavni dejavnosti. Vendar pa se od leta 1996 srečuje s hitro razvijajočo se konkurenco. Tako je danes družba Corsica Ferries France (CFF) prevladujoči akter pri pomorskih povezavah med celino in Korziko, njen tržni delež pa se nenehno povečuje. Čeprav je CFF na tem trgu prisotna šele od leta 1996, pa se je njen „potniški“ promet med letoma 2000 in 2005 povečal za […] (54) na leto, ta rast pa se še nadaljuje. Tako se danes skoraj […] potnikov, ki potujejo po morju med celino in Korziko, odloči za ladjo družbe CFF, medtem ko jih samo […] uporabi ladjo družbe SNCM, družba CMN pa prepelje preostale potnike, to je […].

(41) Položaj, ki ga je v sedmih letih dosegla CFF na zadevnem trgu, se kaže tudi glede na število potnikov, prepeljanih v sezoni med Korziko in celinsko Francijo. Iz spodnjega grafa izhaja, da se je tržni delež družbe CFF povečal s 45 % leta 2000 na […] % leta 2007, tržni delež družbe SNCM pa se je zmanjšal s 53 % na […] % v istem obdobju, pri čemer je razlika večja od milijona prepeljanih potnikov. Graf 1 Število potnikov, prepeljanih v posamezni sezoni (maj–september) med celinsko Francijo in Korziko – sezone od leta 2000 do leta 2007

(42) Drugi manjši konkurenti družbe SNCM pri povezavah s Korziko so Compagnie Méridionale de Navigation (CMN), Moby Lines, Happy Lines in TRIS.

(43) V zadnjih dveh letih so se ponudba družbe SNCM in njeni tržni deleži za povezave s Korziko zmanjšali, pri čemer se je ponudba mest zmanjšala za […] % (–[…] % za povezave iz Nice in –[…] % za povezave iz Marseilla).

(44) Vendar pa nadaljevanje upadanja tržnih deležev kaže, da se zaupanje potnikov, ki je bilo zelo omajano zaradi stavk in neredov, ki so jih povzročili socialni konflikti v letih 2004 in 2005, zlasti ob privatizaciji podjetja, vrača zelo počasi. Vrnitev zaupanja je nujen pogoj za zaustavitev zmanjševanja tržnega deleža družbe SNCM, ugotovljenega v zadnjih letih. V tem smislu rast prometa leta 2007 vrača zaupanje v sposobnost preživetja podjetja, čeprav je izgubilo precejšnje tržne deleže v korist svojega edinega konkurenta, katerega tržni delež je danes veliko večji.

(45) Trg pomorskega potniškega prevoza med celino in Korziko se je v zadnjih 15 letih povečeval za povprečno 4 %; njegova rast bi se morala nadaljevati, pri čemer je za leto 2008 predvideno povečanje za […] %, za naslednja leta pa zmerna rast. Kljub temu se zdi, da se novi prevozniki ne poskušajo uveljaviti na tem trgu. Na javni razpis, ki ga je objavil Office des Transports de Corse za dodelitev prenosa pooblastil javne službe za opravljanje pomorskih povezav z nekaterimi pristanišči na Korziki v obdobju 2007–2013, sta prispeli samo ponudbi družb CFF in SNCM-CMN, čeprav so bili mogoči delni odgovori za dano linijo.

(46) Kar zadeva glavno konkurentko družbe SNCM, je družba CFF močno povečala svojo ponudbo mest s 500 000 na […] milijonov med letoma 1999 in 2007 (od tega je bilo povečanje med letoma 2006 in 2007 […]-odstotno), kar ji je omogočilo povečanje prometa (s […] milijonov leta 2005 na […] milijonov leta 2007). Ta politika vseeno vodi v strukturno nižje stopnje zasedenosti pri družbi CFF kot pri družbi SNCM, z razliko […] odstotnih točk leta 2007. Pri družbi SNCM je povprečna stopnja zasedenosti leta 2007 znašala […] %, kar je običajno glede na veliko odvisnost trga od sezone (glej zgoraj).

(47) Kar zadeva tovorni promet s Korziko, je imela SNCM leta 2005 približno […]-odstotni delež na trgu povezav med Marseillem ali Toulonom in Korziko.

(48) V splošnem tovornem prometu (brez spremstva) imata družbi SNCM in CMN dejansko skorajšnji monopol. Na podlagi pogodbe o prenosu pooblastil javne službe družbi zagotavljata pogoste povezave iz Marseilla v vsa pristanišča na Korziki.

(49) Pri prikolicah s spremstvom, naloženih na trajekte, ki pomenijo skupaj 24 % splošnega tovornega prometa, merjenega v linearnih metrih, obstaja konkurenca med vsemi prevozniki potnikov. SNCM in CMN imata večino tudi v tem prometu s spremstvom. Drugi prevozniki, zlasti CFF, imajo 10-odstotni delež tega prometa, kar je 2 % celotnega trga.

(50) Pri vozilih na lastni pogon s spremstvom (55), naloženih na trajekte (približno 24 % splošnega tovornega prometa leta 2003), imata SNCM in CMN prav tako večino zadevnega trga. Vendar pa je družba CFF leta 2002 dopolnila ponudbo in ima približno […] % trga.

3.2 Povezave z Magrebom

(51) Tunizija in Alžirija sta pomemben trg s približno 5 milijoni potnikov in na katerem prevladuje zračni prevoz. V teh okoliščinah pomorski prevoz pomeni približno 15 % prometa. Medtem ko je Alžirija pomemben pomorski trg s 560 000 potniki, je Tunizija manj pomemben trg z 250 000 potniki.

(52) Trg pomorskega prevoza iz Francije v Magreb se je v zadnjih letih nenehno povečeval, rast med letoma 2001 in 2005 pa je znašala približno 13 %. Ob upoštevanju napovedi rasti turizma na tem območju bi morala letna stopnja rasti pomorskega prevoza do leta 2010 doseči približno 4 %.

(53) Družba SNCM je na alžirskem trgu na drugem mestu, takoj za alžirskim javnim podjetjem Entreprise Nationale de Transport Maritime de Voyageurs (ENTMV). Tržni delež družbe SNCM se je povečal s 24 % leta 2001 na […] % leta 2005.

(54) SNCM je druga prevoznica na trgu povezav s Tunizijo, takoj za Compagnie tunisienne de navigation (CTN). Čeprav je SNCM od leta 2001 izgubila tržni delež v korist družbe CTN, ki je povečala svoj tržni delež s 44 % na […] % leta 2004, je bilo leta 2005 vseeno evidentirano izboljšanje ([…]-odstotno).

4. OPIS UKREPOV, KI SO OBRAVNAVANI V TEJ ODLOČBI

4.1 Finančna sanacija družbe SNCM iz leta 2002

4.1.1 Opis

(55) Po Odločbi Komisije z dne 17. julija 2002 o odobritvi pomoči za reševanje SNCM (56) so francoski organi 18. februarja 2002 Komisiji priglasili načrt pomoči za prestrukturiranje za družbo SNCM. Ta ukrep je vseboval finančno sanacijo družbe SNCM prek matične družbe CGMF v višini 76 milijonov EUR, od tega 46 milijonov EUR iz naslova stroškov prestrukturiranja (57).Cilj tega povečanja kapitala je bil povečanje lastniškega kapitala družbe SNCM s 30 milijonov EUR na 106 milijonov EUR.

(56) Francoski organi so v skladu s Smernicami iz leta 1999 Komisiji predložili načrt prestrukturiranja (58) za družbo SNCM, ki se je nanašal na pet točk: (i) zmanjšanje števila prevozov in prerazporeditev ladij med različnimi linijami (zmanjšanje povezav s Korziko in okrepitev povezav z Magrebom) (59); (ii) zmanjšanje ladjevja za štiri ladje, kar bi moralo prinesti 21 milijonov EUR likvidnih sredstev; (iii) odprodaja nekaterih nepremičnin; (iv) zmanjšanje števila zaposlenih (60) za približno 12 % v povezavi z razumno politiko plač bi moralo omogočiti znižanje stroškov posadke z 61,8 milijona EUR leta 2001 na povprečno […] milijonov EUR od leta 2003 do leta 2006 ter stroškov osebja na kopnem s 50,3 milijona EUR leta 2001 na […] milijonov EUR v istem obdobju; (v) ukinitev dveh hčerinskih družb, Compagnie Maritime Toulonnaise in Corsica Marittima, katerih preostale dejavnosti naj bi prevzela SNCM.

(57) Na podlagi pripomb Komisije v odločbi z dne 19. avgusta 2002 so francoski organi v dopisu z dne 31. januarja 2003 opisali izboljšave, vnesene v načrt prestrukturiranja, v zvezi z naslednjimi točkami: — zaveze in pojasnila glede plačne politike, — načrt znižanja stroškov pri vmesnih nakupih, — zaveza, da SNCM ne bo začela cenovne vojne s konkurenti na povezavah s Korziko.

(58) V zvezi z zadnjo točko francoski organi pojasnjujejo, da „SNCM to zavezo sprejema brez zadržkov, ker meni, da cenovna vojna ne bi bila v skladu niti z njenim strateškim položajem niti z njenim interesom, ker bi povzročila zmanjšanje prihodkov, niti z njeno običajno prakso ter znanjem in izkušnjami“.

(59) Francoski organi so v načrtu prestrukturiranja Komisiji predstavili podroben finančni osnutek za obdobje 2002–2007 na podlagi osnovnih primerov v zvezi z nizom spremenljivk (61). Finančne napovedi med drugim kažejo vrnitev na pozitivne tekoče rezultate od leta 2003. Tabela 1 Finančni osnutek za obdobje 2002–2007 (v milijonih EUR) 2000 2001 2002 2002 2003 2004 2005 2006 2007 Doseženo Doseženo Načrt Doseženo Načrt Načrt Načrt Načrt Načrt Promet 204,9 204,1 178 205,8 […] […] […] […] […] Subvencije za poslovanje 85,4 86,7 74,5 77,7 […] […] […] […] […] Tekoči rezultat –14,7 –5,1 1,2 –5,8 […] […] […] […] […] Neto rezultat –6,2 –40,4 23 4,2 […] […] […] […] […] Lastna sredstva 67,5 29,7 119 33,8 […] […] […] […] […] Neto finančni dolgovi (brez zakupa) 135,8 134,5 67,7 144,8 […] […] […] […] […] Finančni kazalniki […] […] […] […] […] Tekoči rezultat/prodaja + subvencije –5 % –2 % 0 % –2 % […] […] […] […] […] Lastna sredstva/zadolženost v bilanci 50 % 22 % 176 % 23 % […] […] […] […] […] Številke za leta 2000, 2001 in 2002 so povzete iz letnih poročil družbe SNCM za leti 2001 in 2002.

(60) Po mnenju francoskih organov bi morala kapitalski vložek v višini 76 milijonov EUR in obnovitev donosnosti poslovanja, predvidena od leta 2003, omogočiti povečanje lastniškega kapitala s približno 30 milijonov EUR konec leta 2001 na 120 milijonov EUR v kratkem roku (2003) in nato na […] milijonov EUR ob koncu načrta (2006–2007). To bi moralo omogočiti zmanjšanje finančne zadolženosti s 145 milijonov EUR leta 2002 na ravni od […] do […] milijonov EUR od leta 2003 do leta 2005. V zadnjih letih izvajanja načrta je bilo predvideno povečanje zadolženosti družbe za obnovo ene ali dveh ladij, ki sta v celoti v lasti družbe.

(61) Francoski organi so predložili tudi študijo občutljivosti pričakovanih rezultatov glede na delovne predpostavke v zvezi s prometom na različnih linijah. Na tej podlagi različne simulacije kažejo, da bi morala SNCM v predvidenih primerih znova doseči donosnost.

4.1.2 Določitev zneska finančne sanacije

(62) Metoda, ki so jo francoski organi uporabili (62) za določitev zneska finančne sanacije, je izračun potrebe po financiranju na podlagi povprečnega razmerja lastnih sredstev do finančnih dolgov, ugotovljenega leta 2000 pri petih evropskih pomorskih družbah. Kljub razlikam v bilancah teh podjetij je povprečje, ki so ga uporabili francoski organi, 79 %. Francoski organi trdijo, da finančne napovedi za obdobje 2002–2007 vodijo do povprečnega razmerja lastniškega kapitala do finančnih dolgov v višini 77 % z lastniškim kapitalom, ki bi leta 2007 dosegel 169 milijonov EUR. Taka višina lastnih sredstev bi morala biti dosežena s finančno sanacijo v višini 76 milijonov EUR in uspešno izvedenimi ukrepi iz načrta prestrukturiranja.

4.2 Ukrepi po finančni sanaciji iz leta 2002

4.2.1 Uvodna pripomba

(63) Finančna sanacija in načrt prestrukturiranja iz leta 2002 nista prinesla pričakovanih rezultatov in od leta 2004 se je gospodarski in finančni položaj družbe SNCM močno poslabšal. K temu poslabšanju so prispevali notranji (socialni konflikti, nezadostno in prepozno uresničevanje ciljev produktivnosti, izguba tržnih deležev) in tudi zunanji dejavniki (manjša privlačnost Korzike kot destinacije, povečanje tržnih deležev družbe CFF, napake, ki jih je pri upravljanju storila država (63) ter dvig stroškov goriva.

(64) Tako je bil tekoči rezultat družbe SNCM –32,6 milijona EUR leta 2004 in –25,8 milijona EUR leta 2005. Neto rezultat je bil –29,7 milijona EUR leta 2004 in –28,8 milijona EUR leta 2005.

(65) Zaradi poslabšanja gospodarskega in finančnega položaja družbe SNCM so francoski organi odprodali več sredstev, kot je bilo predvideno z načrtom za prestrukturiranje iz leta 2002 in zahtevano z Odločbo iz leta 2003, ter sprožili postopek iskanja zasebnih partnerjev. Tabela 2 Seznam sredstev, ki jih je SNCM odprodala od leta 2002 (64) Neto prihodek od odprodaje Datum Odprodaje, predlagane v priglasitvi iz leta 2002 (v EUR) 25 165 000 Aliso (namesto Asco v skladu z odločbo Komisije z dne 8. septembra 2004) […] 30.9.2004 Napoléon […] 6.5.2002 Monte Rotondo […] 31.7.2002 Liberté […] 27.1.2003 Nepremičninski sklop Schuman […] 20.1.2003 Dodatne odprodaje, ki jih je določila Komisija v odločbi z dne 9. julija 2003 (v EUR) 5 022 600 SCI Espace Schuman […] 24.6.2003 Southern Trader […] 22.7.2003 Someca […] 30.4.2004 Amadeus […] 12.10.2004 CCM […] (65) — Dodatne odprodaje, opravljene od Odločbe iz julija 2003 (v mio EUR) 12,6 Asco […] 24.5.2005 Sud Cargos […] 15.9.2005 Prodaje stanovanj nepremičninskega parka družbe SNCM (v katerih je včasih stanovalo osebje družbe SNCM) […] september 2003 do 2006 Skupaj (v milijonih EUR) 42,385

4.2.2 Ukrepi po finančni sanaciji iz leta 2002

(66) Po koncu odprtega, preglednega in nediskriminacijskega postopka izbire (66) je bilo 13. oktobra 2005 v težkih socialnih in finančnih razmerah končno doseženo soglasje med državo ter podjetjema BCP in VT. VT je tako industrijski operater družbe SNCM (28-odstotni delež), medtem ko je BCP večinski delničar z 38-odstotnim deležem. Država se je zlasti glede zaposlenih obvezala, da bo ostala 25-odstotna delničarka družbe (67). Podjetji BCP in VT sta izdelali poslovni načrt za družbo SNCM in ta je bil Evropski komisiji poslan 7. aprila 2006.

(67) Memorandum o soglasju, v skladu s katerim se 75 % kapitala družbe SNCM odproda zasebnim kupcem, so stranke (BCP, VT in CGMF) podpisale 16. maja 2006.

(68) V oddelku II memoranduma o soglasju je določeno, da se družba CGMF obvezuje, da bo odobrila, vpisala in v celoti sprostila povečanje kapitala družbe SNCM v skupnem znesku v višini 142,5 milijona EUR.

(69) Predvideno je, da se bo po povečanju kapitala osnovni kapital družbe SNCM z odkupom delnic zmanjšal in dosegel zakonski minimum za nejavno delniško družbo.

(70) Poleg povečanja kapitala se CGMF obvezuje, da bo družbi SNCM dala na razpolago znesek v višini 38,5 milijona EUR kot predplačilo na tekoči račun. To predplačilo na tekoči račun, ki ga bo SNCM izplačala pri sekvestru (banka CIC), je namenjeno financiranju dela stroškov, imenovanih „iz velikodušnosti“, ki bi nastali poleg zneskov, dolgovanih na podlagi zakonskih in pogodbenih določb v primeru načrta znižanja števila zaposlenih, ki bi ga izvedli kupci (68). Izplačilo nadomestil poleg odškodnin, prejetih na podlagi zakonskih in pogodbenih določb, se opravi na individualni in poimenski podlagi, ki ustreza zaposlenim, ki so zapustili podjetje in katerih pogodba o zaposlitvi je bila razdrta.

(71) Po teh postopkih je v oddelku III memoranduma o soglasju določeno, da CGMF zasebnim kupcem proda svoje delnice, ki pomenijo 75 % delnic, ki sestavljajo osnovni kapital podjetja in […], namenjen financiranju dela socialnega načrta, ki presega pogodbene in zakonske obveznosti.

(72) V oddelku III memoranduma o soglasju sta predvidena tudi skupni in sočasni vpis novih delnic s strani kupcev in družbe CGMF v skupnem znesku v višini 35 milijonov EUR ter polog na tekoči račun v višini 8,75 milijona EUR, ki ga izvede BCP/VT in je družbi SNCM dan na razpolago glede na njene denarne potrebe. V odstavku III.2.7 memoranduma o soglasju je določeno, da je vrednost delnic družbe CGMF vedno enaka njihovi začetni nominalni vrednosti, povečani za […] % njene vplačane nominalne vrednosti, pomnožene z J/365, pri čemer je J število dni od datuma izvedbe, odšteje pa se kakršen koli prejet znesek (na primer dividende). Ta pravila se ne uporabljajo v primeru prisilne uprave ali sodne likvidacije družbe.

(73) Memorandum o soglasju (oddelek III.5) vsebuje razvezno klavzulo o odprodaji družbe SNCM, ki jo lahko kupci uveljavljajo sočasno z nastopom enega od naslednjih dogodkov, če bi te predpostavke izpodbijale verodostojnost njihovega poslovnega načrta in obnovitev sposobnosti preživetja družbe: — nedodelitev pogodbe o prenosu pooblastil javne službe za pomorske povezave s Korziko za obdobje z začetkom 1. januarja 2007 […], — kakršna koli negativna odločba Evropske komisije ali sodba Sodišča prve stopnje ali Sodišča Evropskih skupnosti, kot je zavrnitev transakcije ali določitev pogojev, ki bistveno vplivajo na vrednost družbe, […]

(74) V oddelku VII memoranduma o soglasju je določeno, da CGMF prevzame del socialnih obvez družbe SNCM iz naslova stroškov zdravstvenega zavarovanja njenih upokojencev v znesku, ocenjenem na 15,5 milijona EUR, od dneva prenosa lastništva podjetja.

(75) Pravila upravljanja podjetja so določena v oddelku IV memoranduma o soglasju. Določeno je, da se bo spremenil način upravljanja družbe SNCM, ki bo preoblikovana v delniško družbo z upravo in nadzornim svetom. Nadzorni svet bo imel najprej 10 in nato 14 članov. Začasno mu bo predsedoval predstavnik države. Če bo družba SNCM dobila PPJS, bo predsednika nadzornega sveta zamenjal predstavnik skupine BCP. Naloga uprave je zagotavljati operativno vodenje družbe SNCM.

(76) Francoska vlada je 26. maja 2006 potrdila odprodajo družbe SNCM in tudi zgoraj navedene ukrepe.

(77) Glede na zgoraj navedeno memorandum o soglasju vsebuje tri vrste državnih ukrepov, ki upravičujejo preučitev na podlagi sistema državnih pomoči Skupnosti: — 100-odstotno odprodajo družbe SNCM po negativni ceni 158 milijonov EUR (kapitalski vložek v višini 142,5 milijona EUR in prevzem stroškov zdravstvenega zavarovanja v znesku v višini 15,5 milijona EUR), — predplačilo na tekoči račun, ki ga opravi CGMF, v znesku v višini 38,5 milijona EUR v korist odpuščenega osebja družbe SNCM, — povečanje kapitala za 8,75 milijona EUR, ki ga je vpisala CGMF, skupaj in sočasno z vložkom v višini 26,25 milijona EUR, ki sta ga opravili podjetji VT in BCP.

5. PODROČJE UPORABE TE ODLOČBE

(78) Ta dokončna odločba se nanaša na ukrepe, ki jih je izvedla Francija v korist družbe SNCM od 18. februarja 2002, in sicer: — kapitalski vložek družbe CGMF v družbo SNCM v znesku v višini 76 milijonov EUR leta 2002 (od tega 53,48 milijona EUR iz naslova obveznosti javne službe in preostanek iz naslova pomoči za prestrukturiranje), — negativno ceno prodaje družbe SNCM s strani družbe CGMF v znesku v višini 158 milijonov EUR, — vložek družbe CGMF v višini 8,75 milijona EUR, — nekatere dodatne socialne ukrepe v znesku v višini 38,5 milijona EUR, ki jih je prevzela družba CGMF.

(79) Ta odločba se ne nanaša na preučitev finančnih nadomestil, ki jih je družba SNCM prejela ali jih bo prejela iz naslova obveznosti javne službe za obdobje 2007–2013 in so predmet ločenega postopka.

6. RAZLOGI ZA SPREJETJE ODLOČB KOMISIJE IZ LET 2002 IN 2006

6.1 Uvedba formalnega postopka preiskave iz leta 2002

(80) Komisija je v odločbi z dne 19. avgusta 2002 o uvedbi postopka, čeprav je družbi SNCM priznala značaj podjetja v težavah, izrazila dvom o združljivosti priglašenega ukrepa z merili iz točke 3.2.2. takrat veljavnih Smernic iz leta 1999.

(81) Komisija je izrazila nekatere dvome o načrtu prestrukturiranja glede na to, da vzroki za izgube podjetja niso bili analizirani. Komisija je zlasti postavila vprašanja o povezavah med izgubami in obveznostmi javne službe, vplivu politike nakupa ladij družbe SNCM na njene izkaze uspeha in ukrepih, predvidenih za povečanje produktivnosti podjetja.

(82) Komisija je poleg tega poudarila nekatere vrzeli v načrtu prestrukturiranja, zlasti neobstoj konkretnih ukrepov za znižanje zneska vmesne potrošnje in neobstoj podatkov o prihodnji cenovni politiki družbe SNCM.

(83) Komisija je postavila vprašanja tudi v zvezi z ustreznostjo metode izračuna, ki so jo uporabili francoski organi za določitev zneska finančne sanacije, in nekaterimi predpostavkami, uporabljenimi za izdelavo finančnih simulacij.

6.2 Razširitev formalnega postopka preiskave iz leta 2006

(84) Komisija je z odločbo z dne 13. septembra 2006 odločila, da formalni postopek preiskave iz leta 2002 razširi na ukrepe, določene na podlagi odprodaje družbe SNCM zasebnemu sektorju.

(85) Prvič, Komisija je ob upoštevanju poziva francoskih organov z dne 7. aprila 2006 (glej točko 17 te odločbe), naj del zneska kapitalskega vložka iz leta 2002 preuči na podlagi sodbe Altmark, v zvezi s tem izrazila dvome o upoštevanju pogojev (zlasti drugega in četrtega), ki jih je sodišče Skupnosti določilo v navedeni sodbi (69).

(86) Če bi bil ta znesek opredeljen kot združljiva pomoč v smislu člena 86(2) ES, je Komisija v Odločbi iz leta 2006 ocenila, da bi novi znesek pomoči, ki bi ga bilo treba oceniti na podlagi smernic o pomoči za prestrukturiranje, znašal 15,81 milijona EUR. Ker bi bil znesek pomoči za prestrukturiranje veliko nižji od zneska, priglašenega leta 2002 in odobrenega leta 2003, je Komisija izrazila dvom o primernosti ohranitve vseh izravnalnih ukrepov, naloženih družbi SNCM z Odločbo iz leta 2003.

(87) Komisija je prav tako izrazila dvom o upoštevanju pogojev, določenih z Odločbo iz leta 2003, to je načela price leadership in števila povratnih povezav s Korziko.

(88) Kar zadeva negativno prodajno ceno družbe SNCM, je Komisija izrazila dvom o skladnosti finančne sanacije, ki jo je opravila država pred odprodajo družbe SNCM, z načelom zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Komisija je zlasti izrazila dvom o veljavnosti izračuna stroškov likvidacije, ki bi jih država delničarka morala plačati v primeru likvidacije družbe SNCM.

(89) Komisija je podvomila o dejstvu, da bi bili finančni ukrepi lahko upravičeni na podlagi smernic o pomoči za reševanje in prestrukturiranje.

(90) Poleg tega je izrazila dvom o drugi finančni sanaciji v višini 8,75 milijona EUR, kar zadeva upoštevanje načel sočasnosti med zasebnimi in javnimi naložbami ter istovetnost pogojev vpisa v smislu sodne prakse.

(91) Komisija je nazadnje izrazila dvom o dejstvu, da lahko dodatni socialni ukrepi v znesku v višini 38,5 milijona EUR pomoči za osebe pomenijo posredno ugodnost za podjetje. Poudarila je tudi tveganje protislovja s tem, da se dodatne odpravnine upoštevajo kot del tveganj, ki jih nosi preudarni vlagatelj.

7. STALIŠČE FRANCOSKIH ORGANOV

7.1 Finančna sanacija iz leta 2002

7.1.1 Znesek v višini 53,48 milijona EUR z vidika sodbe Altmark

7.1.1.1 Upoštevanje štirih meril iz sodbe Altmark

(92) Francoski organi v dopisu z dne 7. aprila 2006 in v okviru svojih pripomb, predloženih na podlagi Odločbe iz leta 2006, Komisijo pozivajo, naj ugotovi, da del povečanja kapitala iz leta 2002, to je 53,48 milijona EUR, zaradi svoje narave „nadomestila za opravljanje javne službe“ za obdobje 1991–2001 na podlagi sodbe Altmark ne pomeni državne pomoči, ker so v obravnavanem primeru štirje pogoji, določeni v tej sodbi, izpolnjeni.

(93) Zlasti kar zadeva drugi pogoj iz sodbe Altmark, francoski organi poudarjajo, da je na podlagi sodbe Altmark treba vnaprej objektivno in pregledno določiti samo parametre izračuna. Pojasnjujejo, da je bil v obravnavanem primeru znesek v višini 53,48 milijona EUR novembra 2003 izplačan na podlagi parametrov izračuna, določenih pred zadevnim obdobjem (1991–2001) (70).

(94) Zato po mnenju Francije dejstvo, da je popravek vrednosti za prenizko nadomestilo izplačan naknadno, ne izpodbija njene ugotovitve, da so bili parametri izračuna, na podlagi katerih je izračunano nadomestilo v višini 53,48 milijona EUR, očitno objektivno in pregledno določeni pred izvedbo nalog javne službe.

(95) Kar zadeva četrti pogoj iz sodbe Altmark, francoski organi menijo, da se ta nanaša na značilnosti podjetja, pooblaščenega za izvajanje javne službe, in ustreza opredelitvi povprečnega dobrega upravitelja, vendar pa se nikjer ne sklicuje na kakršno koli zahtevo po minimalni ali povprečni donosnosti zadevnega podjetja.

(96) V zvezi s tem francoski organi menijo, da se za družbo SNCM lahko uporabi „domneva o dobrem upravljanju“ v obdobju od leta 1991 do leta 2001 in da zoper družbo SNCM ni mogoče uporabiti „domneve o slabem upravljanju“ samo zaradi finančnih izgub, ki jih je utrpela v obdobju 1991–2001. Po mnenju francoskih organov izgub družbe SNCM ni mogoče pripisati slabemu upravljanju, ampak togosti pogodb, sklenjenih v letih 1991 in 1996, ter tudi nenadnemu preobratu na tradicionalnem trgu te družbe, ki je bil posledica prehoda iz monopolnega položaja v močno konkurenčno okolje. SNCM naj bi torej ravnala kot povprečno dobro vodeno podjetje.

(97) Francija poudarja, da je bil javni gospodarski subjekt edino podjetje, ki je bilo sposobno prevzeti te obveznosti v smislu rednega prometa med letom in pogostosti storitve, in to kljub prihodu zasebnega gospodarskega subjekta leta 1996, ki je povezave opravljal samo na nekaterih linijah in samo v glavni sezoni. Poleg tega ni bilo nobenega podjetja stricto sensu, katerega stroški bi se lahko uporabili kot referenca za ugotovitev, ali bo višina nadomestila, dodeljenega družbi SNCM, presegala stroške, ki obvezno nastanejo pri izvajanju obveznosti javne službe, ali ne. Po mnenju francoskih organov naj bi bilo torej kočljivo primerjati strukturo stroškov družbe SNCM in strukturo stroškov drugih pomorskih družb ob upoštevanju posebnosti dejavnosti te družbe in trga, na katerem deluje.

(98) Čeprav je praktično nemogoče najti podjetje, ki bi se lahko uporabilo kot referenčna točka za to obdobje, Francija meni, da se je potrudila in na podlagi izmenjav s Komisijo v letih 2005 in 2006 predložila objektivne in upravičljive elemente, na podlagi katerih je mogoče določiti, da je družba SNCM „povprečno dobro vodeno in ustrezno opremljeno podjetje“, ter ugotoviti, da je četrti pogoj iz sodbe Altmark izpolnjen (71).

(99) Francija med drugim meni, da naj bi bila primerjava, ki temelji na razpoložljivih podatkih o strukturi stroškov družbe CFF in strukturi stroškov družbe SNCM, daleč od tega, da bi izpodbijala domnevo o dobrem upravljanju družbe SNCM, zlasti ker nikakor ne omogoča upoštevanja nezanemarljivega dela stroškov dejavnosti javne službe, ki se nanaša na prevoz blaga.

(100) Poleg tega Francija trdi, da se v primeru, kot je ta, lahko šteje, da je treba sodno prakso, ki je privedla do sodbe Altmark (in zlasti sodbe Ferring), razumeti tako, da se preverja samo neobstoj čezmernega nadomestila. V zvezi s tem francoski organi navajajo, da dodeljene subvencije niso presegale stroškov, ki jih je družba SNCM dejansko imela zaradi obveznosti javne službe, za katere je bila zadolžena, kot je Komisija navedla v odločbi z dne 30. oktobra 2001 (72).

(101) Nazadnje francoski organi trdijo, da bi moralo dejstvo, da se sodba Altmark uporablja za pogodbo o PPJS za obdobje 2002–2006, prispevati k odpravi dvomov o uporabi te sodne prakse za nadomestila za stroške javne službe za obdobje 1991–2001. Po mnenju Francije naj bi bila namreč nadomestila, dodeljena v obdobjih 1991–2001 in 2002–2006, enaka, ker so parametri njihove opredelitve, to je težke zahteve javne službe, prisotnost enega samega podjetja, sposobnega, da jih prevzame, in načrt upoštevanja stroškov poslovanja, enaki.

(102) Skratka, Francija meni, da obstoj obveznosti javne službe v povezavi z neobstojem čezmernega nadomestila v obdobju 1991–2001 potrjuje izpolnjevanje štirih pogojev iz sodbe Altmark.

7.1.1.2 Združljivost zneska v višini 53,48 milijona EUR z vidika člena 86(2) ES

(103) Če bi Komisija ugotovila, da ta pomoč pomeni državno pomoč v smislu člena 87(1) ES, francoski organi menijo, da je ta samostojni in neodvisni ukrep načrta prestrukturiranja iz leta 2002 združljiv na podlagi člena 86(2) ES, ker Sodišče prve stopnje te podlage za združljivost ni izpodbijalo v sodbi iz leta 2005.

(104) Francoski organi vztrajajo pri dejstvu, da je v tem primeru zadevni znesek ukrep, ki se ne bi smel presojati na podlagi smernic o pomoči za prestrukturiranje iz leta 1999 ali leta 2004 in se zlasti ne bi smel upoštevati ob presoji pogojev, določenih za načrt iz leta 2002. Po mnenju Francije namreč Smernice o pomoči za prestrukturiranje iz leta 2004 (točka 68) ne morejo upravičiti vključitve 53,48 milijona EUR v pomoč za prestrukturiranje.

(105) V zvezi s tem Francija trdi, da znesek v višini 53,48 milijona EUR, ki krije nadomestila za stroške storitev javne službe za obdobje od leta 1991 do leta 2001, ni ukrep, odobren med prestrukturiranjem, naj bo to načrt prestrukturiranja, priglašen leta 2002, ali njegova posodobitev, ampak ukrep, odobren pred zadevnima načrtoma prestrukturiranja. Poleg tega francoski organi trdijo, da ukrep, s katerim naj bi se nadomestili stroški, ki jih nosijo podjetja zaradi svojih obveznosti javne službe, nima značaja pomoči za prestrukturiranje, kot je opredeljena v smernicah.

(106) Francoski organi menijo, da Komisije, čeprav je bil ta znesek priglašen v okviru celovite finančne injekcije na podlagi pomoči za prestrukturiranje, ne zavezujejo opredelitve, ki so jih sprejele države članice, in da je nasprotno njena naloga, da po potrebi ukrep na novo opredeli tako, da ga ne šteje za državno pomoč, ali da ga nasprotno opredeli kot državni ukrep pomoči, čeprav ga zadevna država članica ni predstavila tako.

7.1.2 Preostanek, priglašen iz naslova pomoči za prestrukturiranje

(107) Glede na zgoraj navedeno Francija meni, da če se za znesek v višini 53,48 milijona EUR šteje, da ne vsebuje elementov pomoči, ali če je opredeljen kot združljiva pomoč na podlagi člena 86(2) ES, naj znesek pomoči, ki ga je treba šteti kot pomoč za prestrukturiranje na podlagi priglasitve iz leta 2002, ne bi bil več 76 milijonov EUR, ampak 15,81 milijona EUR.

7.2 Ukrepi po finančni sanaciji iz leta 2002

(108) Francija najprej opozarja, da je zaradi resnosti socialnih gibanj v letih 2004/2005 ter poslabšanja gospodarskega in finančnega položaja družbe SNCM država delničarka januarja 2005 sprožila postopek izbire zasebnih vlagateljev in izvedla nujne ukrepe (zlasti prodajo ladje Asco in deleža v družbi Sud Cargos (73).

7.2.1 Negativna cena prodaje družbe SNCM

(109) Francoski organi na podlagi sodne prakse Skupnosti na tem področju pozivajo Komisijo k ugotovitvi, da negativna cena prodaje družbe SNCM v višini 158 milijonov EUR ne vsebuje nobenega ukrepa, ki bi ga bilo mogoče opredeliti kot pomoč v smislu člena 87(1) ES, ker naj bi francoska država ravnala kot zasebni vlagatelj v tržnem gospodarstvu.

(110) Francija najprej poudarja, da je končna cena 158 milijonov EUR, ki je nižja od negativne cene, ki so jo sprva zahtevali kupci po koncu svoje revizije družbe SNCM, rezultat pogajanja o prenosu nadzora, opravljenem na podlagi odprtega, preglednega in nediskriminacijskega javnega razpisa, in dejansko pomeni tržno ceno.

(111) Francija meni, da je prodajna cena tržna cena, ker je bilo to iskanje zasebnega partnerja za družbo SNCM opravljeno na podlagi odprtega, preglednega in nediskriminacijskega postopka javnega razpisa, po koncu katerega je bila izbrana najboljša ponudba.

(112) Po mnenju francoskih organov naj bi prodaja po negativni ceni 158 milijonov EUR potekala pod najugodnejšimi pogoji za državo v skladu s sodno prakso Skupnosti in prakso odločanja Komisije ter naj torej ne bi vsebovala nobenega elementa pomoči. Francija namreč meni, da je ta negativna cena nižja od stroškov likvidacije, ki bi jih država morala nositi v primeru likvidacije podjetja.

(113) Ta ugotovitev naj bi držala tako ob uporabi pristopa, ki izhaja iz sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti (v nadaljnjem besedilu: sodba Gröditzer (74), kot ob uporabi pristopa, ki temelji na analizi dejanskih stroškov likvidacije družbe SNCM (odločba ABX (75).

(114) Kar zadeva prvo metodo, ki temelji na sodbi Gröditzer, Francija navaja, da naj bi bila s to sodbo potrjena ocena Komisije v odločbi z dne 8. julija 1999, v skladu s katero „je treba kot strošek likvidacije upoštevati samo likvidacijsko vrednost […] sredstev […]“ (76).

(115) V zvezi s tem je v poročilih CGMF (77) in Oddo-Hastings (78) likvidacijska vrednost sredstev na dan 30. septembra 2005 (79) ocenjena na najmanj […] milijonov EUR.

(116) Posledično, ker je država kot lastnica delnic družbe odgovorna za njene dolgove samo v višini likvidacijske vrednosti njenih sredstev (sodba Hytasa (80), Francija trdi, da je likvidacijska vrednost sredstev družbe, ocenjena na najmanj […] milijonov EUR, očitno višja od negativne prodajne cene 158 milijonov EUR.

(117) V zvezi z drugo metodo Francija navaja, da izhaja iz odločbe Komisije o državni pomoči Belgije za ABX Logistics, v kateri je Komisija preučila negativno prodajno ceno, ki ima, kot v obravnavanem primeru, značaj tržne cene, tako da jo je primerjala s stroški, ki bi jih država delničarka dejansko imela pri sporazumni ali sodni likvidaciji, kot jih je ocenila neodvisna tretja oseba. Po mnenju Francije Komisija zlasti v tej odločbi priznava veljavnost določenega števila stroškov, ki lahko izhajajo iz tožbe za plačilo dolgov s strani upnikov ali likvidacije v drugih panogah skupine, ki likvidira svojo hčerinsko družbo.

(118) Francoski organi na podlagi zgoraj navedenih poročil CGMF in Oddo-Hastings menijo, da bi vsi realni stroški, ki bi jih kot delničarka morala nositi Francoska republika, na dan 30. septembra 2005 znašali med […] in […] milijoni EUR.

(119) Pri tej metodi se zlasti upošteva tveganje, da bi bila francoska država pozvana k „plačilu dolgov“, če bi sodišče ugotovilo, da je dejanski upravitelj družbe SNCM. Francoski organi menijo, da tveganja tožbe za plačilo dolgov ni mogoče izločiti, zlasti glede na precedenčni primer, o katerem je odločalo kasacijsko sodišče v Franciji (81). Tako so francoski organi v več dopisih Komisiji trdili, da je predpostavka, da bo nacionalno sodišče državi naložilo plačilo dolgov podjetja, ki ga vodi, več kot verjeten scenarij in da jo je bilo treba uporabiti pri izračunu dejanskih stroškov morebitne likvidacije družbe SNCM.

(120) Preostala vrednost sredstev družbe SNCM (to je […] milijonov EUR) naj bi 30. septembra 2005 po plačilu privilegiranih dolgov znašala […] milijonov EUR. Drugi elementi stroškov, upoštevani na podlagi tožbe za plačilo dolgov zoper državo, vključujejo zlasti stroške odpovedi glavnih pogodb o poslovanju, stroške, povezane z razveljavitvijo pogojev zakupa ladij, in plačilo nezavarovanih dolgov, kar naj bi pripeljalo do nezadostnosti sredstev v višini […] milijonov EUR. Po mnenju francoskih organov naj bi bilo državi naloženo, da prevzame med […] in […] % tega zneska.

(121) Poleg tega francoski organi menijo, da bi lahko sodišče zaradi vezi na podlagi odvisnosti z družbo SNCM ter v skladu z drugo francosko sodno prakso (82) ob likvidaciji podjetja odredilo izplačilo odškodnine zaposlenim. V skladu s to sodno prakso francoski organi menijo, da naj bi bilo več kot verjetno, da bi sodišče določilo znesek dodatnih odpravnin na podlagi odpravnin, ki bi bile izplačane v okviru socialnega načrta, predloženega pred likvidacijo.

(122) Francija, ki za obravnavani primer uporablja sodno prakso Aspocomp, meni, da bi morala država plačati dodatne odpravnine v skupni višini med […] in […] milijoni EUR, kar bi nazadnje privedlo do skupnega stroška likvidacije v breme države med […] in […] milijoni EUR.

(123) V skladu s tem pristopom analiza dejanskih stroškov, ki bi šli v breme države delničarke, kaže, da je za državo strošek prodaje družbe SNCM po negativni ceni 158 milijonov EUR nižji od dejanskega stroška, ki bi ga morala nositi v primeru sodne likvidacije podjetja.

(124) Skratka, francoski organi menijo, da tega zneska ni mogoče opredeliti kot državno pomoč.

7.2.2 Skupni kapitalski vložek delničarjev

(125) Francija meni, da je s to udeležbo ravnala kot preudaren vlagatelj, ker je po eni strani posredovala sočasno in manjšinsko skupaj z družbama BCP in VT ter po drugi strani, ker ta delež prinaša plačilo v fiksnem kapitalu v višini […] % na leto, kar državo reši tveganja izvajanja poslovnega načrta. Francija namreč navaja, da je ta stopnja donosnosti zelo zadovoljiva za zasebnega vlagatelja (83). Vendar pa pojasnjuje, da v primeru prisilne uprave ali sodne likvidacije družbe SNCM ali če bi kupci uporabili razvezno klavzulo, ne bi bilo dolgovano nobeno plačilo.

7.2.3 Dodatni socialni ukrepi (pomoč za osebe)

(126) Francija, ki se sklicuje na prakso odločanja Komisije, zlasti v zadevi SFP – Société française de production (84), meni, da to financiranje pomeni pomoč za osebe, ki ne koristi podjetju. Zato naj bi bila izvedba dodatnih socialnih ukrepov v korist odpuščenih oseb, omogočena z javnimi sredstvi, ne da bi ti ukrepi delodajalca razbremenili njegovih običajnih stroškov, del socialne politike držav članic in naj ne bi pomenila državne pomoči.

7.2.4 Sklep

(127) Če bi Komisija vseeno vse nove ukrepe ali del teh ukrepov opredelila kot državno pomoč, Francija opozarja Komisijo na dejstvo, da naj bi novi ukrepi, ki zagotavljajo obnovitev sposobnosti preživetja družbe SNCM, omogočali ohranitev konkurenčnosti na zadevnih trgih, zlasti na trgu povezav s Korziko. Ta element je po mnenju Francije eno od načel smernic pri reševanju podjetja v težavah, kot sta na to v tej zadevi opozorila Komisija (odstavek 283 njene razveljavljene odločbe) in Sodišče prve stopnje v sodbi z dne 15. junija 2005. Sodišče prve stopnje naj bi zlasti opozorilo, da lahko Komisija pri izvajanju svoje široke diskrecijske pravice oceni, da je bila prisotnost podjetja potrebna za preprečitev pojava okrepljene oligopolne strukture zadevnih trgov.

(128) Kar zadeva določitev morebitnih izravnalnih ukrepov, ki jih je treba naložiti družbi SNCM, Francija predlaga, naj Komisija upošteva strukturo trga. Tako bi zmanjšanje zmogljivosti družbe SNCM lahko okrepilo odslej prevladujoči položaj družbe CFF na trgu povezav s Korziko (85).

(129) Po mnenju francoskih organov naj bi bil načrt prestrukturiranja, kakor je bil posodobljen, v skladu z merili združljivosti, ki jih je Komisija opredelila v smernicah iz leta 1999 in leta 2004. Vsi ukrepi, navedeni na podlagi privatizacije družbe SNCM, naj bi od konca leta 2009 omogočali tudi obnovitev dolgoročne sposobnosti preživetja družbe SNCM in bili omejeni na najmanj, kar je potrebno za to obnovitev sposobnosti preživetja.

7.3 Odprava omejitev, določenih z razveljavljeno Odločbo iz leta 2003

(130) Francoski organi po eni strani opozarjajo, da so bili vsi pogoji, določeni z Odločbo iz leta 2003, izpolnjeni in upoštevani v obdobju 2003–2006. Po drugi strani menijo, da ti ukrepi niso več potrebni za preprečevanje izkrivljanja konkurence in da bi bila njihova ohranitev v nasprotju z načelom sorazmernosti glede na omejitev zneska pomoči za prestrukturiranje, odslej znižanega na 15,81 milijona EUR. Francoski organi zlasti menijo, da je treba odpraviti pogoje, ki bi se še lahko uporabljali, to je pogoje, ki se nanašajo na prepoved posodobitve ladjevja družbe SNCM, upoštevanje načela price leadership na področju cen in ohranitev določenega števila pogostosti.

8. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANK

8.1 Odločba o uvedbi formalnega postopka preiskave iz leta 2002

8.1.1 Pripombe družbe Corsica Ferries (CFF)

(131) CFF najprej izpodbija trditev, da bi bila družba SNCM podjetje v težavah v smislu smernic (86), in se sprašuje o sposobnosti družbe SNCM, da bi postala donosna na nesubvencioniranih linijah. CFF poleg tega ugotavlja, da se v nasprotju z napovedmi iz načrta prestrukturiranja (87) še vedno opravljajo povezave z Livornom.

(132) Kar zadeva vprašanje znižanja stroškov, CFF obžaluje, da nima dostopa do nekaterih podatkov iz načrta prestrukturiranja, v zvezi s katerim so njeni zastopniki izrekli kritike (88).

(133) CFF meni, da je izračun francoskih organov, ki je privedel do zneska v višini 76 milijonov EUR, popolnoma fiktiven (89), medtem ko se ji razmerje lastniškega kapitala do finančnih dolgov v višini 79 %, ki so ga določili francoski organi, zdi pretirano (90). Kar zadeva deleže družbe SNCM, CFF navaja, da nekatere od hčerinskih družb niso koristne za dejavnosti pomorske družbe (91).

(134) Skratka, po mnenju družbe CFF je cilj načrta pomoči zaobiti ureditev kabotaže in odvzeti smisel javnemu razpisu za povezave iz Marseilla na Korziko. CFF vztraja, da načrtovana pomoč ne sme omogočiti agresivnejše komercialne ponudbe družbe SNCM. Predlaga, naj bo pomoč za prestrukturiranje odobrena šele leta 2007 in samo če SNCM ne bi uspelo na prihodnjem javnem razpisu leta 2006, kar je edini scenarij, ki bi javno pomorsko družbo resnično pahnil v težave.

8.1.2 Pripombe skupine Stef-TFE (92)

(135) Skupina Stef-TFE trdi, da je treba deleže družbe SNCM v družbi CMN analizirati kot popolnoma finančna sredstva. Po mnenju skupine Stef-TFE sta družbi CMN in SNCM neodvisni in si konkurirata na linijah, ki niso linije z odhodom iz Marseilla, čeprav sta sopogodbenici na podlagi pogodbe o prenosu pooblastil javne službe.

(136) V dopisu je navedeno, da bi se skupina Stef-TFE obvezala, da „odkupi vse deleže ali del deležev družbe SNCM v družbi CMN, a najraje celotni delež“, katerega vrednost ocenjuje na od 15 do 17 milijonov EUR, če bi Komisija pod pogoji, ki bi jih lahko določila v svoji končni odločbi, menila, da „je tak prenos potreben za dobro ravnotežje načrta prestrukturiranja“.

8.1.3 Pripombe predstavnikov lokalnih skupnosti

(137) Župan mesta Marseille, predsednik generalnega sveta Bouches-du-Rhône in predsednik regionalnega sveta Provence-Alpes-Côte d’Azur poudarjajo gospodarski pomen družbe SNCM za regionalno gospodarstvo.

(138) Predsednik regionalnega sveta Provence-Alpes-Côte d’Azur dodaja, da se mu zdijo pogoji za to, da načrt prestrukturiranja družbe SNCM zagotavlja sposobnost preživetja podjetja, izpolnjeni.

(139) Predsednik izvršnega sveta skupščine Korzike je predložil sklep razprave navedene skupščine z dne 18. decembra 2002, na kateri je skupščina Korzike izdala „ugodno mnenje“ za načrt finančne sanacije družbe SNCM.

8.1.4 Pripombe Office des Transports de Corse (Prometnega urada Korzike)

(140) Office des Transports de Corse (OTC) (93) poudarja, da je na javni razpis, objavljen za pogodbo o prenosu pooblastil javne službe, prišla ena sama ponudba, to je ponudba skupine CMN in SNCM. Ozemeljska skupnost Korzike, ki je želela ohraniti zanesljive in kakovostne povezave, je v svojo pogodbo vključila finančne mehanizme za nadomestila ali popravke na podlagi učinkovitosti in zanesljivosti storitev. Nazadnje je navedeno, da je ozemeljska skupnost Korzike upoštevala razvoj ponudbe od leta 1996 pri povezavah iz pristanišč celinske Francije, da ne bi obveznosti javne službe omejila samo na povezave iz Marseilla.

(141) OTC navaja tudi, da bi izginotje družbe SNCM, ker je danes edina družba, ki je sposobna izpolnjevati zahteve pogodbe v zvezi s potniškim prometom, „nemudoma povzročilo veliko zmanjšanje storitev“. Poleg tega opozarja na pomen družbe SNCM za gospodarstvo Korzike.

8.2 Odločba o razširitvi postopka iz leta 2006

8.2.1 Pripombe družbe Corsica Ferries (CFF)

(142) CFF poudarja pomen zadevnih finančnih zneskov, njihovo nesorazmernost glede na promet družbe SNCM in dejstvo, da so bili družbi SNCM izplačani, preden je Komisija odločila o opredelitvi na podlagi člena 87(1) ES.

(143) CFF opozarja Komisijo na dejstvo, da ima podpora francoske države za družbo SNCM strateški pomen za razvoj CFF. Ti neodobreni ukrepi naj bi družbi SNCM omogočali izvajanje zelo agresivne cenovne politike na linijah, na katerih je CFF prisotna že 10 let in na katerih bi prvič od svoje uveljavitve izgubila tržne deleže.

(144) CFF meni, da obstajajo še druge poti poleg prisotnosti družbe SNCM na vseh zadevnih linijah, na podlagi PPJS ali zunaj PPJS, ki naj bi prinašale številne ugodnosti za družbo SNCM in tudi konkurenco na splošno. Kar zadeva PPJS (94), CFF meni, da bi morala SNCM zmanjšati svojo ponudbo na povezavah, ki jih izvaja na podlagi PPJS, da bi preprečila zlorabo svojega prevladujočega položaja na tem trgu, se izognila novim vlaganjem in vzpostavila socialni načrt, omejen na 120 sezonskih delovnih mest, ne da bi ji bilo treba ukiniti pogodbe za nedoločen čas, ki so dražje. Kar zadeva linije zunaj PPJS, CFF predlaga, naj SNCM umakne sezonsko ladjo.

8.2.1.1 Finančna sanacija iz leta 2002

(145) Kar zadeva znesek v višini 53,48 milijona EUR, se družba CFF sprašuje o morebitnem dvojnem štetju v izračunu nadomestila v višini 787 milijonov EUR, odobrenem z Odločbo Komisije iz leta 2001.

(146) Družba CFF meni, da čeprav je bila sodba Altmark izdana po podpisu PPJS, je treba nadomestila, izplačana na podlagi PPJS, preučiti glede na merila, določena v navedeni sodbi. V zvezi s tem CFF meni, da nobeno merilo iz sodbe Altmark razen prvega ni izpolnjeno.

(147) Zlasti kar zadeva četrto merilo iz sodbe Altmark, se CFF pridružuje dvomom Komisije o dejstvu, da bi bilo za družbo SNCM mogoče šteti, da je bila dobro vodeno in ustrezno opremljeno podjetje. V zvezi s tem CFF Komisijo opozarja na dejstvo, da naj bi skoraj 50 % izgub družbe SNCM nastalo v letih 2000 in 2001, kar naj bi kazalo, da izgub družbe SNCM ni mogoče pripisati izključno obveznostim javne službe.

(148) Glede možnosti ocene tega zneska na podlagi člena 86(2) ES družba CFF meni, da naj bi Sodišče prve stopnje Komisijo pozvalo k oceni, ki naj bi bila omejena na opredelitev tega zneska kot pomoči in ne na njegovo utemeljitev na podlagi navedenega člena. Komisija naj bi bila dolžna preveriti, da ta znesek ni previsok glede na dodatne stroške, povzročene z obveznostmi javne službe.

8.2.1.2 Ukrepi po finančni sanaciji iz leta 2002

(149) Kar zadeva postopek javnega razpisa za odprodajo družbe, družba CFF meni, da ni bil popolnoma pregleden, ker izbrano podjetje, to je BCP, operativno ne vodi več družbe SNCM, saj je svoje mesto prepustilo skupini VT. Poleg tega, ker so finančni pogoji postali veliko ugodnejši za kupce, se CCF sprašuje o načelu enake obravnave vlagateljev, ki bi moralo veljati za celoten postopek.

(150) Kar zadeva negativno prodajno ceno 158 milijonov EUR, CFF dvomi, da je bilo v tem primeru uporabljeno merilo preudarnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Po eni strani se CFF sprašuje, ali je mogoče šteti, da je država zadevni postopek izvedla vzporedno s pomembnim in sočasnim posredovanjem zadevnih zasebnih subjektov v primerljivih razmerah, medtem ko je država družbo finančno sanirala pred skupno finančno sanacijo delničarjev in novim načrtom za prestrukturiranje. Po drugi strani CFF meni, da bi glede na težke finančne razmere družbe SNCM preudaren vlagatelj posredoval prej in ne bi pustil razvrednotenja svoje naložbe (95).

(151) CFF meni, da sklicevanje na zadevo „ABX Logistics“ ni upoštevno. Poleg dejstva, da okoliščin te zadeve ni mogoče prenesti na obravnavani primer, CFF poudarja bistveni prispevek upravičenca pomoči v tej zadevi, kar naj očitno ne bi veljalo v primeru družbe SNCM. Poleg tega CFF navaja, da naj v Odločbi Komisije iz leta 2006 ne bi bili upoštevani stroški, povezani s tveganjem sodnih postopkov na podlagi likvidacije zadevnega podjetja. V zvezi s tem CFF meni, da nacionalne sodne prakse, na katero se sklicuje Francija, da bi utemeljila stroške, ki naj bi bili povezani z likvidacijo družbe SNCM, v tem primeru ni mogoče uporabiti (96).

(152) CFF meni, da lahko uporaba sodne prakse Skupnosti v zadevah Gröditzer in Hytasa v obravnavanem primeru privede samo do ugotovitve, da naj država ne bi ravnala kot zasebni vlagatelj, ker je bil v skladu z navedeno sodno prakso kapitalski vložek države povezan s prodajo 75 % njenega deleža v družbi SNCM, s čimer so se možnosti za donos zmanjšale.

(153) Nazadnje CFF meni, da bi bilo treba pri primerjavi stroškov likvidacije in stroškov finančne sanacije upoštevati vrednost sredstev, ki je v obeh primerih prenesena na kupca. CFF meni, da bi vrednost sredstev, prenesenih na kupce, nihala med 640 milijoni EUR in 755 milijoni EUR (97), ob upoštevanju prodajne vrednosti ladjevja, ki ga je uporabljala družba SNCM, ki jo CFF avgusta 2006 ocenjuje med 644 in 664 milijoni EUR.

(154) Kar zadeva oceno ukrepov po finančni sanaciji iz leta 2002 kot pomoči za prestrukturiranje, CFF meni, da čeprav SNCM v obdobju pred prvo finančno sanacijo v višini 142,5 milijona EUR izpolnjuje pogoje podjetja v težavah iz Smernic iz leta 2004, ta opredelitev postane zelo sporna za obdobje pred drugim povečanjem kapitala za 8,75 milijona EUR, ker so bila lastna sredstva podjetja obnovljena.

(155) CFF v zvezi s sposobnostjo preživetja družbe poudarja, da je odprodaja družbe SNCM samo delna in ni nepreklicna glede na razvezne klavzule, dogovorjene s kupci. Ti elementi so pomembni dokazi negotovosti v želji in sposobnosti kupcev za sanacijo družbe SNCM, zato bremenijo možnosti trajne sposobnosti preživetja podjetja. Poleg tega CFF navaja, da v nasprotju z zahtevami Smernic iz leta 2004 francoski organi niso predvideli opustitve dejavnosti, ki bi tudi po prestrukturiranju ostale strukturno deficitarne (98). Poleg tega je CFF skeptična glede načrta znižanja stroškov, medtem ko naj bi se ladjevje družbe SNCM povečalo (99), in glede načrta znižanja števila zaposlenih, zlasti glede na neuspeh socialnega načrta iz leta 2002.

(156) CFF izraža dvome o dejstvu, da so nove pomoči omejene na minimum, zaradi, po eni strani, nejasnosti glede tega, kaj obsegajo stroški za socialno varnost, in, po drugi strani, vsebine zapisnika skupščine družbe SNCM z dne 28. aprila 2006, iz katerega izhaja, da naj bi se del teh pomoči uporabil za kritje izgub iz poslovanja družbe v letih 2006 in 2007. CFF tudi meni, da kupci družbe SNCM ne prispevajo bistveno k prestrukturiranju podjetja.

(157) Da bi se preprečilo neupravičeno izkrivljanje konkurence, CFF meni, da je treba obnoviti in natančno določiti izravnalne ukrepe, naložene družbi SNCM leta 2003, ter dodati nove, ki se nanašajo na zmanjšanje prisotnosti družbe SNCM na trgu (100). CFF med drugim meni, da del ukrepov, naloženih družbi SNCM z Odločbo iz leta 2003, ni bil upoštevan (101).

(158) V zvezi z naravo druge finančne sanacije v višini 8,75 milijona EUR družba CFF meni, da mora biti poleg sočasnosti javne in zasebne naložbe zasebno posredovanje znatno in opravljeno pod primerljivimi pogoji, da bi bilo posredovanje države veljavno. V obravnavanem primeru naj ta pogoja ne bi bila izpolnjena. Po eni strani naj udeležba kupcev, strogo povezana s prvim povečanjem kapitala v višini 142,5 milijona EUR, ne bi bila znatna. Po drugi strani naj posredovanje kupcev ne bi bilo opravljeno pod pogoji, primerljivimi s pogoji države, zlasti zaradi razveznih klavzul in pričakovane donosnosti manjšinskega deleža družbe CGMF.

(159) Kar zadeva socialne ukrepe v znesku v višini 38,5 milijona EUR, CFF izpodbija opredelitev tega zneska kot pomoči za osebe. Čeprav je namreč res, da ta znesek koristi neposredno zaposlenim družbe SNCM, CFF poudarja, da bi ta ukrep lahko ustvaril posredne pozitivne učinke za družbo SNCM, zlasti v smislu umiritve socialnega vzdušja.

8.2.2 Pripombe družbe STIM d’Orbigny (skupina Stef-TFE)

8.2.2.1 Finančna sanacija iz leta 2002

(160) Družba STIM poudarja, da naj bi država z izplačilom zneska v višini 53,48 milijona EUR iz naslova nadomestil za javno službo družbi SNCM dvakrat izplačala nadomestilo za iste obveznosti javne službe. Poleg tega STIM meni, da to izplačilo ne izpolnjuje meril, določenih v sodbi Altmark.

(161) Še posebno kar zadeva drugo in četrto merilo, STIM izpodbija po eni strani obstoj objektivno in pregledno vnaprej določenih parametrov ter po drugi strani primerljivost razmerij družb SNCM in CMN v obdobju 1991–2001 (102) ter v zvezi s tem trdi, da so bili podatki, predloženi Komisiji, očitno pristranski (103).

8.2.2.2 Ukrepi po finančni sanaciji iz leta 2002

(162) Kar zadeva negativno prodajno ceno v višini 158 milijonov EUR, družba STIM meni, da ta cena ni tržna cena, ki izhaja iz odprtega in nediskriminacijskega postopka javnega razpisa, ker se je finančna sanacija zgodila pod drugačnimi pogoji, kot jim mora običajno slediti zasebni vlagatelj. Družba STIM namreč meni, da naj bi revalorizirana neto sredstva v najslabšem primeru omogočala likvidacijo brez stroškov za državo, celo presežek pri likvidaciji, da je prodajna cena smešno nizka v primerjavi z vrednostjo podjetja (ki jo družba STIM ocenjuje na 350 milijonov EUR) in da je pomoč nesorazmerna glede na potrebe podjetja.

(163) Družba STIM Komisijo opozarja tudi na pretiranost razvezne klavzule prenosa na zasebni sektor.

(164) STIM nazadnje izpodbija utemeljitev prodaje po negativni ceni, ki temelji na predpostavki socialno zapletene likvidacije, ki se zdi malo realistična.

(165) V zvezi z drugo finančno sanacijo v višini 8,75 milijona EUR STIM meni, da ta kapitalski vložek ne upošteva načela zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu zaradi nezadostnosti jamstev za donosnost naložbe. STIM izpodbija trditev, ki se nanaša na sočasnost zasebne in javne naložbe ter s katero se želi dokazati, da ta vložek ni državna pomoč. Taka sočasnost, če bi bila dokazana, je samo kazalnik in sama po sebi ne more biti merilo opredelitve (104). STIM nazadnje trdi, da naj bi ta vložek pomenil jamstvo francoske vlade kupcem, da bo družba SNCM dejansko dobila PPJS za povezave s Korziko.

(166) Kar zadeva 38,5 milijona EUR pomoči za osebe, družba STIM meni, da je cilj tega zneska v resnici dati sredstva družbi SNCM, da bi upoštevala nekatere bistvene vidike sanacijskega načrta, predloženega Komisiji, ki niso bili uresničeni, zlasti zmanjšanje števila zaposlenih.

8.2.2.3 Združljivost s Smernicami iz leta 2004

(167) STIM meni, da pomoči, ki jih je prejela SNCM, niso omejene na minimum. Prispevek družbe SNCM in kupcev k načrtu prestrukturiranja naj bi bil nezadosten glede na pogoje, določene v Smernicah iz leta 2004, in naj ne bi bilo dokazano, da bi bil položaj družbe SNCM tako izjemen, da bi upravičeval nižji lastni prispevek. Poleg tega STIM poudarja nesorazmernost pomoči, dodeljenih leta 2006, ker so družbi SNCM omogočile oblikovanje rezerv za kritje prihodnjih izgub. Nazadnje naj bi bilo dejstvo, da SNCM ni predvidela prodaje sredstev, ki niso nepogrešljiva za preživetje podjetja, v nasprotju z zahtevami, določenimi v Smernicah iz leta 2004.

(168) STIM meni, da so bili zneski izplačani v nasprotju z načelom enotnosti, določenim s Smernicami iz leta 2004. Poslabšanja finančnega položaja podjetja in socialnih konfliktov ni mogoče razlagati kot izjemne in nepredvidljive okoliščine, ki jih ni mogoče pripisati upravičenemu podjetju.

(169) Zato STIM zahteva dodatna nadomestila v višini polovice zagotovljenih pomoči, to je 98,25 milijona EUR, s prodajo dodatne ladje ter neposrednih in posrednih deležev družbe SNCM v družbi CMN. V zvezi s tem STIM meni, da ti deleži niso strateški v smislu smernic o pomoči za prestrukturiranje, ker naj ne bi bili „nepogrešljivi za preživetje podjetja“ niti naj ne bi imeli značaja neodtujljivih sredstev.

(170) STIM tudi trdi, da domnevne sinergije med družbama SNCM in CMN ne obstajajo, ker SNCM nima nikakršne dejanske vloge pri vodenju in razvoju družbe CMN. STIM nazadnje poudarja, da delničarski sporazum, ki povezuje podjetji, od 15. marca 2006 ne obstaja več, saj ga je na ta datum družba CMN odpovedala, kot je ugotovilo pritožbeno sodišče v Parizu.

8.2.3 Pripombe družbe SNCM

(171) Družba SNCM je Komisiji poslala spis in v njem pojasnila svoj gospodarski in konkurenčni položaj, skupaj s pravnim strokovnim mnenjem, v katerem je bilo v postopku likvidacije ocenjeno tveganje sodne opredelitve posredovanja države kot dejanske upraviteljice podjetja v obdobju pred privatizacijo.

(172) Pisarna […], na katero se je obrnila SNCM, na podlagi dokumentov družbe, dopolnjenih s korespondencami, posredovanji in zapisniki nadzornih organov, ugotavlja, da je francoska država […] (105) (106) (107). V poročilu je med drugim poudarjeno, da […] (108). Nazadnje je v istem poročilu navedeno, da […].

(173) Na tej podlagi strokovnjak družbe SNCM ugotavlja, da je zelo verjetno, da bi trgovinsko sodišče v Marseillu ugotovilo, da je francoska država dejanska upraviteljica.

(174) Poleg tega naj bi iz dejstev, navedenih zlasti v poročilih Računskega sodišča, izhajalo, da so napake pri upravljanju, za katere je odgovorna francoska država (109), dejanska upraviteljica družbe SNCM, prispevale k ugotovljeni nezadostnosti sredstev družbe SNCM. Škoda, nastala zaradi napak pri upravljanju države, naj bi znašala […]

(175) Po mnenju strokovnjaka družbe SNCM naj v teh okoliščinah torej ne bi bilo nobenega dvoma o obsodbi francoske države, da na podlagi tožbe za plačilo dolgov krije celotno nezadostnost sredstev ali del te nezadostnosti, upoštevajoč zelo močno vpletenost države v upravljanje družbe SNCM, njene očitne napake pri upravljanju in obseg njenih finančnih sredstev.

(176) Strokovnjak družbe SNCM na podlagi upoštevne sodne prakse ugotavlja, da če bi bila družba SNCM likvidirana, bi bilo državi zelo zanesljivo naloženo, da prevzame celotne dolgove za socialne stroške družbe SNCM. Država delničarka bi tako morala prevzeti delež, ocenjen med […] in […] % ugotovljene nezadostnosti sredstev (kar je med […] in […] milijoni EUR). Zato naj bi francoska država, ko se je odločila za privatizacijo družbe SNCM in hkrati predhodno okrepila njena lastna sredstva za znesek v višini 158 milijonov EUR, ravnala kot preudarna vlagateljica.

9. STALIŠČA FRANCIJE DO PRIPOMB ZAINTERESIRANIH STRANI

9.1 Stališča Francije do pripomb zainteresiranih strani o odločbi o uvedbi formalnega postopka preiskave iz leta 2002

9.1.1 Pripombe družbe Corsica Ferries

(177) Francoski organi so navedli, da so nekateri podatki, ki jih je predložila družba CFF v zvezi s ponudbo družbe SNCM, netočni.

(178) Francoska država v nasprotju s trditvami družbe CFF meni, da je bil načrt prestrukturiranja izdelan tako, da bi omogočil čimprejšnjo sanacijo družbe SNCM in ustvaril pogoje za njeno srednjeročno in dolgoročno sposobnost preživetja. Francoski organi opozarjajo, da je bil pomemben del programa za znižanje stroškov že izveden (110). Poleg tega je družba SNCM leta 2001 določila 21,3 milijona EUR za financiranje ukrepov prestrukturiranja in zlasti načrta ohranitve delovnih mest.

(179) Kar zadeva določitev zneska pomoči, francoski organi potrjujejo, da je razmerje lastniškega kapitala do skupnega dolga v višini 0,79 dejansko značilno za bilance večine pomorskih družb, razen v izjemnih primerih (111).

9.1.2 Pripombe skupine Stef-TFE

(180) Francoski organi menijo, da opis odnosov med družbama SNCM in CMN na podlagi izvajanja pogodbe o javni službi, ki ga je pripravila skupina Steff-TFE, ni točen.

(181) Po mnenju francoskih organov izbira formule začasne skupine, v kateri sta družbi SNCM in CMN skupni in ne solidarni sopooblaščenki, ni bila v ničemer „obvezna zaradi globalne narave posvetovanja“, kar je v nasprotju s pripombami skupine Stef-TFE. Odločitev za ustanovitev skupine SNCM-CMN je rezultat analize, ki sta jo opravili družbi in na podlagi katere bi si z nadaljevanjem svojega zgodovinskega in naravnega partnerstva v tej obliki zagotovili najboljše adute – zlasti v smislu konkurenčnosti – na podlagi javnega razpisa. Vstop družbe CMN v to skupino je bil torej rezultat njene premišljene odločitve, ki je temeljila na presoji lastnih interesov, in ne obveznosti, nastale iz oblike javnega razpisa.

(182) Francoski organi pojasnjujejo, da v nasprotju s pripombami skupine Stef-TFE družbi SNCM in CMN nista niti neodvisni niti si neposredno ne konkurirata. Tak položaj bi bil v nasprotju s samim načelom enotne pogodbe o prenosu pooblastil javne službe, katere sopodpisnici sta.

(183) Francoski organi trdijo, da deleža družbe SNCM v kapitalu družbe CMN ni mogoče razlagati kot popolnoma finančna sredstva, kot naj bi trdila Stef–TFE. Francija zagovarja stališče, da so deleži družbe SNCM v družbi CMN strateško zelo pomembni. Po njenem mnenju njihova prodaja ne bi bila samo gospodarsko nesmiselna, ampak bi bila tudi velika strateška napaka.

9.1.3 Stališča Francije do pripomb predstavnikov lokalnih skupnosti

(184) Čeprav Francija na splošno odobrava vsebino dopisa predsednika regije Provence-Alpes-Côte d’Azur, želi vseeno navesti, da v nasprotju s trditvijo iz točke 2 navedenega dopisa (112) ponudba glede povezave med celinsko Francijo in Korziko ni „preobsežna glede na povpraševanje“ in da je cenovna politika družbe SNCM v skladu z zavezami, ki jih je sprejela, da ne bo pobudnica cenovne vojne in da ne bo „price leader“.

9.2 Stališča Francije do pripomb zainteresiranih strani v zvezi z Odločbo iz leta 2006

(185) Francija na splošno opaža, da je vrsta pripomb družb STIM in CFF enaka stališčem, ki sta jih družbi že izrekli pred Komisijo leta 2003. Poudarja zlasti, da so bila stališča družbe CFF predložena Sodišču prve stopnje na podlagi tožbe za razglasitev ničnosti odločbe Komisije z dne 9. julija 2003 ter da sta jih Komisija in Sodišče prve stopnje večinoma že zavrnila.

(186) Kar zadeva PPJS v zvezi s povezavami Marseille–Korzika, Francija izpodbija vsako trditev, ki navaja, da je bil postopek dodelitve pogodbe o PPJS nepravilen. Poleg tega po mnenju Francije obstoj teh nacionalnih postopkov pred pristojnimi nacionalnimi sodišči in sodiščem Skupnosti občega prava pomeni, da naj za Komisijo ne bi obstajal skupnostni interes, da preuči vprašanja glede postopka dodelitve pogodbe o PPJS.

9.2.1 Predčasna izvedba ukrepov, določenih v prvem načrtu prestrukturiranja in njegovih spremembah

(187) Francoski organi na splošno pripombo v zvezi s predčasno izvedbo ukrepov, ki bi jih bilo mogoče označiti za pomoč Francije, odgovarjajo, da navedeno izvedbo upravičuje posebnost postopka, to je razglasitev ničnosti odločbe Komisije o odobritvi z dne 9. julija 2003, ki je bila opravljena leta 2005, in ne želja francoskih organov po neupoštevanju svojih obveznosti, izhajajočih iz Pogodbe ES. Poleg tega Francija navaja, da je Komisijo na podlagi načela lojalnega sodelovanja med državami članicami in Komisijo vedno obveščala o razvoju primera in različnih ukrepih, sprejetih od januarja 2005.

(188) Francoski organi v zvezi z zadnjimi ukrepi menijo, da ker nobeden od teh ukrepov ni pomoč, naj se člen 88(3) ES in fine zanje ne bi uporabljal, in zato naj ne bi bilo nobene obveznosti, da bi bilo njihovo izvajanje ustavljeno.

9.2.2 Finančna sanacija iz leta 2002

(189) Najprej, francoski organi pojasnjujejo, da niso izpodbijali uporabe sodbe Altmark, hkrati pa poudarjajo nekatere težave pri izvedbi preskusa, določenega s to sodbo, ker naj bi bil zadevni znesek določen pred to sodbo in torej pri njem ni bilo mogoče upoštevati teh novih meril.

(190) Francija pojasnjuje, da je zadevnih 53,48 milijona EUR del 69,3 milijona EUR, ki jih je Komisija leta 2003 razglasila za združljive. Dvomi, ki jih je Komisija izrazila v odločbi o uvedbi postopka iz leta 2006, se torej ne nanašajo na združljivost teh ukrepov, ki ni sporna, kot naj bi trdila družba STIM v pripombah, ampak na naravo pomoči tega zneska, dodeljenega iz naslova nadomestila za stroške javne službe.

(191) Po mnenju Francije pripombe družb CFF in STIM ne postavljajo pod vprašaj uporabe prvega in drugega pogoja iz sodbe Altmark za obravnavani primer.

(192) Kar zadeva tretje merilo iz sodbe Altmark, francoski organi izpodbijajo trditev družb CFF in STIM, da naj bi izplačilo tega zneska zanesljivo vodilo do čezmernega nadomestila, ker je Komisija z odločbo z dne 30. oktobra 2001 odobrila izplačilo 787 milijonov EUR iz naslova izravnalnih ukrepov za stroške javne službe. V zvezi s tem Francija pojasnjuje, da je Komisija v Odločbi iz leta 2003 dejansko ugotovila, da je bilo nadomestilo za te obveznosti prenizko in da je znesek v višini 53,48 milijona EUR upravičen kot nadomestilo za javno službo.

(193) Francoski organi v zvezi s četrtim pogojem iz sodbe Altmark poudarjajo, da so se kljub neobstoju referenčnega podjetja in torej nezmožnosti splošne primerjave družbe SNCM in drugih podjetij, kot ugotavlja tudi CFF, potrudili in predložili podatke, ki omogočajo kar se da natančno primerjavo s podobnimi podjetji, to je zlasti z družbo CMN. Francija izpodbija tudi trditev družb STIM in CFF, da naj bi bili strukturni stroški družbe SNCM višji kot stroški družbe CMN. Tudi če bi bilo to res, francoski organi menijo, da so kazalniki produktivnosti družbe SNCM zelo podobni kazalnikom produktivnosti družbe CMN. Skratka, družba SNCM je bila enako dobro vodena kot družba CMN, ki je STIM nikjer ne opredeli kot slabo vodeno podjetje.

(194) Francija navaja, da izgub, nastalih med letoma 1991 in 2001, ni bilo mogoče pripisati samo PPJS, kot naj bi trdila družba CFF, vendar pa so obveznosti javne službe družbi SNCM preprečile, da bi se prilagodila spremembi konkurenčnega okolja. Francoski organi tudi pojasnjujejo, da se te izgube niso nakopičile v obdobju 2000–2001, ampak so v tem obdobju hitreje naraščale zaradi povečanja števila voženj, ki jih je opravljala družba CFF.

(195) Kar zadeva združljivost 53,48 milijona EUR, izplačanih iz naslova nadomestil za stroške javne službe, s členom 86(2) ES, francoski organi opozarjajo, da je po eni strani Komisija v Odločbi iz leta 2003 že razglasila združljivost tega zneska z navedenim členom in da je po drugi strani Sodišče prve stopnje v sodbi z dne 15. junija 2005 ni izpodbijalo.

9.2.3 Ukrepi po finančni sanaciji iz leta 2002

(196) Kar zadeva postopek prodaje, Francija pojasnjuje, da je od samega začetka določala klasična merila izbire, ki temeljijo predvsem na ceni, ponujeni za valorizacijo vrednostnih papirjev družbe SNCM, in, podredno, na drugih parametrih (industrijski projekt, socialni projekt itd.), med katerimi je znesek, ki so ga bili kandidati pripravljeni vložiti v družbo na podlagi finančne sanacije. Francija odločno izpodbija trditev tretjih strani, da naj postopek prodaje ne bi bil pregleden, in opozarja, da je v obravnavanem primeru država celo presegla svoje že tako stroge in obvezujoče zakonske in podzakonske obveznosti, določene v primeru prodaje javnih deležev. Francija opozarja, da so dogodki po ponudbi podjetja BCP, da kupi 100 % vrednostnih papirjev družbe SNCM, potekali v zelo težkih finančnih in socialnih okoliščinah ter da pridružitev podjetja VT ponudbi podjetja BCP ni spremenila poslovnih in finančnih pogojev postopka (razen razdelitve kapitala).

(197) V zvezi z negativno ceno 158 milijonov EUR francoski organi opozarjajo, da je bilo podjetje glede na finančno stanje družbe SNCM na dan 30. septembra 2005 prodano po tržni ceni in da je bila prodaja ekonomsko ugodnejša od likvidacije podjetja. V zvezi s tem pojasnjujejo, da se uporaba merila zasebnega vlagatelja za primer prodaje podjetja blizu likvidacije ne sme šteti kot iskanje „donosnosti javnega posredovanja“, ampak kot preprečitev večjih izgub, ki bi jih utrpel delničar v primeru dražje likvidacije.

(198) Glede cene, ki je bila plačana, Francija izpodbija trditev, da naj bi bila družba SNCM prodana po ceni, ki ne ustreza njeni realni vrednosti (113).

(199) Francoski organi izpodbijajo tudi trditev družbe CFF, da so podcenili prodajno vrednost ladjevja družbe SNCM, ki naj bi jo CFF ocenjevala med 406,5 milijona EUR in 426,5 milijona EUR. Francoski organi navajajo, da se ladje, upoštevane v izračunu družbe CFF, ne ujemajo z ladjami v lasti družbe SNCM na dan 30. septembra 2005. Pri neobstoju popustov, uporabljenih za prodajno vrednost ladij, naj se ne bi upoštevale okoliščine, v katerih bi potekala morebitna sodna likvidacija teh sredstev, in nazadnje, datum, uporabljen za izračun te prodajne vrednosti, to je avgust 2006, ni datum mogoče likvidacije družbe SNCM, na katerega se je treba sklicevati, saj je ta datum 30. september 2005. Poleg tega Francija navaja, da bi bila negativna cena, če bi uporabili izračun, ki ga predlaga družba CFF, trikrat nižja kot likvidacijska vrednost sredstev, zahtevana s sodbo Gröditzer, kar bi bilo torej ugodneje od hipotez, ki so jih Komisiji predstavili francoski organi.

(200) Glede trditve družbe CFF, s katero izpodbija uporabo sodbe Gröditzer, pri čemer se sklicuje na dejstvo, da je bil kapitalski vložek države v družbo SNCM povezan s prodajo 75 % njenega deleža, s čimer so se zmanjšale možnosti za donos, francoski organi opozarjajo, da se negativna prodajna cena 158 milijonov EUR dejansko ujema s prodajo celotnega kapitala družbe SNCM, tej pa sledi nova naložba države v višini 25 %, ki prinaša donos v višini […] % na leto. Zato Francija meni, da donosnost naložbe ostaja zagotovljena zaradi njenega 25-odstotnega deleža v družbi, ker je s tem deležem zajamčen zelo velik donos.

(201) Francija izpodbija tudi trditev družbe CFF, da pristopa ABX ni mogoče uporabiti za ta primer, pri čemer se CFF opira zlasti na analizo dejanskih stroškov likvidacije družbe SNCM in tveganje, da bi bilo mogoče državo šteti za odgovorno za obveznosti podjetja na podlagi tožbe za plačilo dolgov, kot je določena s francoskimi kolektivnimi postopki in potrjena z nacionalno sodno prakso (sodba pritožbenega sodišča v Rouenu z dne 22. marca 2005). Čeprav francoski organi menijo, da njihovega ravnanja kot upravitelja družbe SNCM na podlagi te tožbe ni mogoče opredeliti za „krivdnega“, vztrajajo pri obstoju zelo velikega tveganja, da bi nacionalno sodišče obsodilo državo zaradi nezadostnosti sredstev družbe SNCM zaradi ohlapnih meril opredelitve napake pri upravljanju v smislu člena L.651-2 trgovinskega zakonika in na podlagi zgoraj navedene sodne prakse, ki naj bi jo bilo mogoče prenesti na obravnavani primer.

(202) Kar zadeva finančno sanacijo v višini 8,75 milijona EUR, Francija opozarja, da v nasprotju s trditvami družb CFF in STIM ta kapitalski vložek ne pomeni državne pomoči zaradi sočasnosti te naložbe, podobnosti pogojev njegovega vpisa in plačila, višjega od povprečnega, ki ga je država dobila prek družbe CGMF.

(203) Francoski organi zlasti pojasnjujejo, da naj načelo enakosti vlagateljev ne bi bilo postavljeno pod vprašaj z obstojem razveznih klavzul, ker so bile te predvidene na podlagi 100-odstotne odprodaje družbe SNCM in ne na podlagi finančne sanacije v višini 35 milijonov EUR, ki ji je sledila.

(204) Poleg tega Francija opozarja, da je njena naložba dejansko nižja od naložbe kupcev, ker je treba z naložbo, ki so jo opravili kupci (26,25 milijona EUR), primerjati samo znesek 8,75 milijona EUR. Preučitev prve finančne sanacije v višini 142,5 milijona EUR bi bilo namreč treba opraviti samo na podlagi primerjave z likvidacijsko ceno.

(205) Nazadnje Francija izpodbija trditev družbe STIM v zvezi z dejstvom, da naj bi ta vložek pomenil jamstvo za zasebne kupce, da bo družba SNCM dejansko dobila PPJS za povezave s Korziko. Francoski organi trdijo, da je to povečanje kapitala preudarno in neodvisno od uspešnosti podjetja ter da dodelitev PPJS družbi SNCM ne bi omogočila izboljšanja pričakovanega donosa te naložbe.

(206) V zvezi z 38,5 milijona EUR socialnih ukrepov Francija ponavlja trditev, da so ti ukrepi pomoč za osebe in da tega, da jih je prevzela država, ni mogoče šteti, kot da podjetju prinaša posredno ugodnost, ker ti ukrepi dopolnjujejo zakonske in pogodbene obveznosti, ki jih ima družba SNCM. Poleg tega Francija opozarja, da naj ti ukrepi ne bi omogočali odhoda zaposlenih, ki bi, če jih ne bi bilo, ostali v breme družbe SNCM.

(207) Francoski organi v nasprotju s trditvijo družbe CFF pojasnjujejo, da 38,5 milijona EUR ne ustreza uresničitvi zmanjšanj števila zaposlenih, določenih na podlagi socialnega načrta iz leta 2003, saj so bila ta zmanjšanja kljub zamudi že izvedena. Novi socialni načrt torej dopolnjuje prve socialne ukrepe iz leta 2003.

9.2.4 Združljivost s smernicami

(208) Francija meni, da je glede na zgoraj navedeno znesek pomoči, ki ga je treba oceniti na podlagi smernic, 15,81 milijona EUR.

(209) Francoski organi v nasprotju s trditvami družbe CFF menijo, da glede na točko 11 Smernic iz leta 2004 družba SNCM s prvo finančno sanacijo, ki ji je sicer omogočila obnovitev lastnih sredstev, ni izgubila značaja podjetja v težavah, saj je bil cilj te finančne sanacije zagotoviti ohranitev dejavnosti družbe.

(210) Francija zavrača trditve družbe CFF, da podjetju ne bi smela dati novih finančnih injekcij, glede na to, da bi se družba SNCM lahko zatekla k bančnemu kreditu. Francoski organi v zvezi s tem opozarjajo, da so banke 24. avgusta 2005 zavrnile odobritev novih kreditnih linij za družbo SNCM in da sta bili zato edini mogoči alternativi privatizacija ali likvidacija podjetja.

(211) Francija izpodbija trditve družb CFF in STIM v zvezi z neuspehom načrta prestrukturiranja iz leta 2002, ki je bil kljub zamudi uresničen in je leta 2005 omogočil dosego ciljev. Zaradi poslabšanja gospodarskega in finančnega položaja družbe SNCM zaradi zunanjih dejavnikov naj bi nato postalo nujno podaljšati trajanje načrta, priglašenega leta 2002, in uvesti nove ukrepe.

(212) Francija meni, da ima SNCM dobre možnosti za sanacijo in da bodo ukrepi, ki jih načrtujejo novi delničarji, zlasti uresničitev socialnega načrta, sanacija povezav in obnova nekaterih ladij, omogočili obnovitev sposobnosti preživetja podjetja. Francija v zvezi s tem navaja, da zaradi prihodkov od PPJS (približno […] prometa družbe SNCM) in ob upoštevanju pomena fiksnih stroškov ter težav s prerazporeditvijo šestih ladij, ki se uporabljajo na povezavah Marseille–Korzika, PPJS pomeni bistveni element strategije podjetja in njegove sposobnosti preživetja.

(213) Glede omejitve pomoči na minimum Francija meni, da je stroške prestrukturiranja omejila na strogi minimum, potreben za izvedbo prestrukturiranja. Glede tega francoski organi opozarjajo, da je podjetje samo, kot je Komisija priznala v Odločbi iz leta 2003, zadostno prispevalo k načrtu prestrukturiranja iz lastnih virov zaradi odprodaje sredstev v višini 30,2 milijona EUR. Poleg tega naj bi ob upoštevanju drugih odprodaj, ki jih je opravila družba SNCM v višini 12,2 milijona EUR, skupni znesek lastnih prispevkov podjetja znašal 42,4 milijona EUR. Francija meni, da je ta znesek precej višji od zneska lastnih prispevkov, potrebnih za odobritev pomoči za prestrukturiranje, ki naj bi nazadnje znašale 15,81 milijona EUR, ker naj drugi ukrepi ne bi bili državne pomoči.

9.2.5 Pogoji, določeni z Odločbo Komisije iz leta 2003, in morebitni novi izravnalni ukrepi

(214) Francoski organi v nasprotju s trditvami družb STIM in CFF trdijo, da so upoštevali vse pogoje, določene z Odločbo iz leta 2003, in se jih držali do konca leta 2006, zlasti ohranitev 11 ladij v ladjevju in uporabo cen, nižjih od cen konkurentov.

(215) Poleg tega Francija meni, da je treba na podlagi nove končne odločbe raven izravnalnih ukrepov, ki jih je treba naložiti družbi SNCM, prilagoditi, ker naj bi znesek pomoči za prestrukturiranje odslej znašal 15,81 milijona EUR namesto 69,3 milijona EUR.

(216) Francija v zvezi s tem izpodbija pripombe družbe STIM glede možnosti, da Komisija družbi SNCM kot izravnalni ukrep naloži prodajo njenega deleža v družbi CMN. Francija izpodbija trditev družbe STIM, da naj bi bila opredelitev strateških sredstev v Smernicah iz leta 2004 postavljena pod vprašaj glede na Smernice iz leta 1999.

(217) Kar zadeva ukrepe, ki jih je navedla družba CFF in katerih cilj je zmanjšati prisotnost družbe SNCM na trgu, francoski organi opozarjajo, da kot naj bi med drugim navedla Komisija v Odločbi iz leta 2003 (točka 87), na zadevnih trgih (Francija - Korzika - Magreb) ni presežne zmogljivosti in da bi preoblikovanje linij za povezave s Korziko na podlagi PPJS in zunaj PPJS ogrozilo sposobnost preživetja podjetja.

(218) Kar zadeva trditev družbe CFF, da naj bi izvedba zgoraj opisanih ukrepov v korist družbe SNCM vključevala resno tveganje, da bo s trga celinska Francija–Korzika izginil glavni konkurent družbe SNCM, to je družba CFF, francoski organi trdijo, da je glede na sedanjo izoblikovanost trga, na katerem družba CFF odslej prevladuje, ohranitev konkurenčne strukture odvisna od odobritve načrta prestrukturiranja družbe SNCM in njene prisotnosti na zadevnem trgu.

10. PRESOJA UKREPOV

(219) V členu 87(1) ES je določeno, da „razen če ta pogodba ne določa drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“.

(220) Da bi bil nacionalni ukrep opredeljen kot državna pomoč v smislu člena 87(1) ES, morajo biti izpolnjeni naslednji štirje kumulativni pogoji, in sicer: (1) zadevni ukrep daje selektivno gospodarsko prednost; (2) ta prednost se financira iz državnih sredstev; (3) ta prednost izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco in, nazadnje, (4) ta prednost prizadene trgovino med državami članicami (114).

(221) Komisija ugotavlja, da je družba SNCM prejela državna sredstva v skupnem znesku v višini 274,54 milijona EUR prek družbe CGMF, ki je v 100-odstotni lasti francoske države.

(222) Ker družba SNCM deluje v sektorju pomorskega prevoza, ki je odprt konkurenci znotraj Evrope, lahko morebitna gospodarska prednost, ki jo je bila deležna, izkrivi konkurenco in prizadene trgovino med državami članicami.

(223) Dejstvo, da je bil trg kabotaže z otoki Sredozemlja do 1. januarja 1999 začasno izvzet iz uporabe Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 7 decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža) (115), ne pomeni, da se lahko a priori izključi, da so lahko subvencije, izplačane za opravljanje kabotažnih povezav z otoki Sredozemlja na podlagi PPJS, vplivale na trgovino med državami članicami in izkrivljale konkurenco.

(224) Čeprav je mogoče, da subvencije, dodeljene za opravljanje kabotažnih povezav, niso vplivale na trgovino in niso vključevale izkrivljanja konkurence pred 1. januarjem 1999, se je položaj po tem datumu vsekakor spremenil, saj so v skladu z Uredbo št. 3577/92 dejavnosti kabotaže odslej na voljo vsem prevoznikom Skupnosti. Poleg tega je treba poudariti, da družba SNCM izvaja ne samo kabotažni prevoz, ampak deluje tudi na mednarodnem trgu pomorskega prevoza, ki je bil liberaliziran z Uredbo Sveta (EGS) št. 4055/86 z dne 22. decembra 1986 o uporabi načela svobode opravljanja storitev v pomorskem prometu med državami članicami ter med državami članicami in tretjimi državami (116).

(225) Zato Komisija meni, da so v obravnavanem primeru zadnja tri merila iz člena 87(1) ES, navedena v točki 220 te odločbe, izpolnjena. V naslednjih oddelkih bosta za vsak ukrep zaporedoma preučena obstoj selektivne gospodarske prednosti in, po potrebi, združljivost ukrepov, opredeljenih kot državna pomoč, s skupnim trgom.

10.1 Kapitalski vložek v višini 53,48 milijona EUR iz naslova nadomestila za opravljanje javne službe

(226) Čeprav je Komisija v Odločbi iz leta 2003 priznala, da ima del teh 76 milijonov EUR, to je 53,48 milijona EUR, za povezave s Korziko med letoma 1991 in 2001 značaj nadomestila za opravljanje javne službe, je preučila celotni kapitalski vložek, to je 76 milijonov EUR, iz naslova pomoči za prestrukturiranje, ker so francoski organi ta znesek priglasili na tej podlagi. Sodišče Skupnosti je v sodbi z dne 15. junija 2005, s katero je razveljavilo Odločbo Komisije iz leta 2003, pozvalo Komisijo, naj znesek v višini 53,48 milijona EUR preuči na podlagi sodbe Sodišča z dne 24. julija 2003 v zadevi Altmark.

(227) Poleg tega so francoski organi Komisijo prosili, naj za del pomoči za prestrukturiranje iz leta 2002 ugotovi, da ne pomeni pomoči na podlagi sodbe Altmark zaradi svojega značaja „nadomestila za opravljanje javne službe“.

(228) Ker so se francoski organi sklicevali na uporabo sodbe Altmark in, po potrebi, odstopanja iz člena 86(2) ES za obravnavani primer, se je Komisija dolžna opredeliti glede tega, ker so te trditve bistvene v utemeljitvah Francije (117).

10.1.1 Uvodne pripombe

(229) Komisija najprej opozarja, da se kljub dejstvu, da je bila sodba Altmark izrečena po zgoraj navedenem ukrepu, merila, ki jih je sodišče Skupnosti opredelilo v tej sodbi, za obravnavani primer uporabljajo.

(230) Kot je namreč nedavno opozorilo Sodišče prve stopnje (118), Sodišče ni časovno omejilo področja uporabe izjav iz sodbe Altmark. Brez take časovne omejitve se te izjave, ki izhajajo iz razlage člena 87(1) ES, v celoti uporabljajo za dejansko in pravno stanje te zadeve.

(231) Najprej je treba navesti, da je družba SNCM kljub subvencijam države, odobrenim z Odločbo Komisije iz leta 2001, med letoma 1991 in 2001 utrpela velike primanjkljaje pri vseh povezavah s Korziko, za katere je veljala obveznost javne službe (119). Komisija je namreč v točki 105 te odločbe ugotovila, da kumulativna izguba pred obdavčenjem v obdobju 1991–1999 za povezave s Korziko (120), kot je določena v poročilu strokovnjaka, ki ga je pooblastila Komisija, in vključno s prejetimi subvencijami, znaša 217 milijonov FRF ali 33,08 milijona EUR.

(232) Komisija je za leti 2000 in 2001 (121) uporabila enak pristop, kot je bil uporabljen v zgoraj navedenem izvedenskem poročilu, in je na podlagi analitičnih izkazov uspeha znova izračunala rezultat pred obdavčenjem, pri čemer je odštela rezervacije za prestrukturiranje, ki so že vštete v priglašene stroške prestrukturiranja. Poleg tega je Komisija na podlagi letnih računovodskih izkazov podjetja lahko preverila, da v teh letih odprodaje ladij ni bilo.

(233) Komisija meni, da izgube leta 2002 na povezavi Marseille–Korzika ni mogoče sprejeti ob upoštevanju dejstva, da so, v nasprotju s tem, kar je veljalo za pogodbi iz let 1991 in 1996, od 1. januarja 2002 tarife za opravljanje povezave med Marseillem in Korziko ter zneske finančnega nadomestila pogodbeno določili javni organi in družba SNCM.

(234) Zato v skladu s pristopom in obrazložitvijo Odločbe iz leta 2001 Komisija ugotavlja naslednje: Tabela 3 Analitični izkaz uspeha za obdobje 1991–2001 Korziško omrežje 2001 2000 1991–1999 (122) Skupaj 1991–2001 Mio FRF Mio EUR Mio FRF Mio EUR Mio FRF Mio EUR Mio FRF Mio EUR Rezultat pred obdavčenjem – 302,575 –46,127 –40,256 –6,137 – 216,98 –33,078 – 559,811 –85,343 Popravek vrednosti/amortizacija Liamone (123) 96,895 14,771 0,000 0,000 0,000 0,000 96,895 14,771 Popravek vrednosti/socialni načrt 112,110 17,091 0,000 0,000 0,000 0,000 112,110 17,091 Popravek kapitalskega dobička od ladij 0,000 0,000 0,000 0,000 182,100 27,761 182,100 27,761 Rezultat pred obdavčenjem ter brez kapitalskega dobička in brez prestrukturiranja –93,571 –14,265 –40,256 –6,137 – 216,980 –33,078 – 350,807 –53,480

(235) Kumulativna izguba, ki jo je družba SNCM evidentirala na povezavi Marseille–Korzika poleg subvencij države, odobrenih z Odločbo iz leta 2001, ter popravljena za kapitalski dobiček od ladij, prodanih v tem obdobju, in stroške prestrukturiranja, znaša 53,48 milijona EUR za celotno obdobje 1991–2001.

(236) Glede na zgoraj navedeno Komisija meni, da je od kapitalskega vložka v višini 76 milijonov EUR, priglašenega leta 2002 (124), 53,48 milijona EUR mogoče oceniti kot nadomestilo za opravljanje javne službe.

10.1.2 Obstoj gospodarske prednosti z vidika sodbe Altmark

(237) Sodišče meni, da če je treba državno pomoč šteti za nadomestilo v zameno za storitve, ki jih opravi upravičeno podjetje, da bi izpolnilo obveznosti javne službe, tako da to podjetje dejansko nima finančne koristi in navedeni ukrep torej ne učinkuje tako, da to podjetje postavi v ugodnejši konkurenčni položaj, kot ga imajo konkurenčna podjetja, taka pomoč ne spada na področje uporabe člena 87(1) ES.

(238) Da pa tako nadomestilo ne bi bilo opredeljeno kot državna pomoč, mora biti izpolnjeno določeno število kumulativnih pogojev (glej opombo 68 te odločbe).

(239) Zlasti kar zadeva četrto merilo, ki ga je Sodišče določilo v sodbi Altmark, je treba ugotoviti, da družba SNCM ni bila izbrana v skladu s postopkom oddaje javnih naročil, ki omogoča izbiro ponudnika, sposobnega, da te storitve skupnosti zagotovi po najnižjih stroških.

(240) Ker ni bilo postopka oddaje javnega naročila, Komisija meni, da mora država članica v skladu z zahtevami sodne prakse Sodišča dokazati, da višina nadomestila, izplačanega družbi SNCM, ne presega stroškov, ki bi jih imelo povprečno, dobro vodeno in ustrezno opremljeno podjetje, ob upoštevanju s tem povezanih prihodkov in primernega dobička za izvajanje teh obveznosti.

(241) Francoski organi v obravnavanem primeru v spisih z dne 16. novembra 2006 sami priznavajo, da je zaradi obveznosti javne službe, ki jih je imela družba SNCM, praktično nemogoče najti podjetje, ki bi ga lahko uporabili kot referenčno točko za to obdobje 1991–2001, ker je bila ta družba edino podjetje, ki je bilo sposobno prevzeti te obveznosti. Francoski organi so se v teh okoliščinah potrudili in zagotovili podatke, ki omogočajo kar se da natančno primerjavo s primerljivimi podjetji, zlasti z družbo CMN, pri čemer pa vseeno poudarjajo, da ta podjetja niso poslovala pod enakimi pogoji, kot so bili tisti, ki so bili družbi SNCM naloženi s pogodbami o obveznosti javne službe med letoma 1991 in 2001.

(242) V zvezi s tem Komisija glede na utemeljitve francoskih organov meni, da ti niso dokazali, kako so podjetja, ki jih sami štejejo za podobna, referenčne točke, kot jih zahteva sodna praksa Skupnosti. V teh okoliščinah Komisija poudarja, da ji podatki, ki jih je v zvezi s temi podjetji poslala Francija, ne omogočajo ocene stopnje zatrjevane podobnosti niti analize vpliva zatrjevanih razlik pri pogojih poslovanja na primerjavo, ki bi jo bilo treba opraviti za namene uporabe zgoraj navedenega četrtega merila.

(243) V teh okoliščinah Komisija na podlagi informacij in podatkov, ki so jih v tem postopku poslali francoski organi, meni, da ti niso dokazali, da je četrto merilo iz sodbe Altmark izpolnjeno.

(244) Glede na zgornje ugotovitve Komisija meni, da je zadevni ukrep družbi SNCM prinesel gospodarsko prednost. Glede na to, da je ukrep koristil samo družbi SNCM, je ta gospodarska prednost selektivna. Zato nadomestilo, dodeljeno družbi SNCM na podlagi pogodb iz leta 1991 in leta 1996 v višini 53,48 milijona EUR, pomeni državno pomoč v smislu člena 87(1) ES.

10.1.3 Združljivost zadevnega ukrepa s skupnim trgom v smislu člena 86(2) ES

(245) Ker so se francoski organi sklicevali na odstopanje iz člena 86(2) ES, bo Komisija za oceno zadevnega ukrepa uporabila enak pristop in enako obrazložitev, kot sta v Odločbi iz leta 2001.

(246) Glede na ta člen se izplačilo državne pomoči lahko izogne prepovedi iz člena 87 Pogodbe ES, če je cilj zadevne pomoči nadomestiti dodatne stroške, povzročene z izpolnjevanjem posebne naloge podjetja, pooblaščenega za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, in če se dodelitev pomoči izkaže za nujno, da bi navedeno podjetje lahko izpolnjevalo svoje obveznosti javne službe v razmerah gospodarskega ravnovesja.

(247) Glede na sodno prakso, ki se uporablja za obdobje 1991–2001 (125), mora Komisija, kot je to storila v Odločbi iz leta 2001: — preveriti, ali je mogoče storitve, katerih upravljanje je bilo zaupano družbi SNCM, opredeliti kot storitve splošnega gospodarskega pomena, in — preučiti, ali se znesek subvencij, dodeljenih družbi SNCM na podlagi obveznosti javne službe, povezanih s pomorskimi povezavami s Korziko, ujema z dodatnimi stroški, ki jih ima družba SNCM, da bi izpolnila temeljne zahteve pogodbe o ja