SL Uradni list Evropske unije L 88/16

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 13. maja 2003

o državni pomoči Nemčije za Kahla Porzellan GmbH in Kahla/Thüringen Porzellan GmbH

(notificirano pod dokumentarno številko C(2003) 1520)

(Besedilo v nemškem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2006/239/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi členi (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

I. POSTOPEK

(1) 16. novembra 1998 in 24. marca 1999 je Komisija prejela pritožbe konkurentov o domnevni nepravilni uporabi državnih pomoči, ki jih je dežela Turingija dodelila podjetjema Kahla Porzellan GmbH (Kahla I) in Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (Kahla II), obe iz Thüringena v Nemčiji.

(2) Po obsežni korespondenci in srečanjih s predstavniki Nemčije je Komisija 15. novembra 2000 sprožila formalni postopek preiskave zaradi začasnih pomoči, dodeljenih podjetjema. Istočasno je bila Nemčija pozvana, naj predloži zadostne podatke, da bo mogoče ugotoviti, ali so nekateri ukrepi pomoči v skladu z odobrenimi programi pomoči, po katerih so bili domnevno dodeljeni.

(3) Sklep Komisije o sprožitvi postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropskih skupnosti (2). Komisija je pozvala zainteresirane stranke, naj predložijo svoje pripombe glede zadevne pomoči. 31. julija 2001 je Komisija prejela pripombe podjetja Kahla II, ki so bile posredovane Nemčiji z dopisom z dne 7. avgusta 2001.

(4) 26. marca 2001 je Nemčija odgovorila na uredbo o predložitvi podatkov, predložila je podatke o pomočeh in obvestila Komisijo o nadaljnjih pomočeh za podjetje, ki pa niso bile priglašene. Komisija je 28. maja 2001 zahtevala dodatne informacije, ki jih je prejela dne 31. junija 2001. Dodatne informacije so bile posredovane 9. avgusta 2001.

(5) Z dopisom z dne 30. novembra 2001 je Komisija Nemčiji sporočila, da je v skladu s členom 88(2) Pogodbe ES postopek razširila na pomoči, ki niso usklajene z odobrenimi programi pomoči, v okviru katerih so bile domnevno dodeljene, in na pomoči, o katerih Komisija prej ni bila obveščena.

(6) 10. decembra 2001 je bil primer podrobno obravnavan s predstavniki Nemčije in podjetja.

(7) Sklep Komisije o razširitvi postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropskih skupnosti (3). Komisija je pozvala zainteresirane stranke, naj predložijo svoje pripombe glede zadevne pomoči. Komisija je prejela pripombe prejemnika pomoči (Kahla II). Te pripombe so bile posredovane Nemčiji z dopisom z dne 6. marca 2002. Nemčiji je bila dana možnost, da predloži svoje pripombe.

(8) 30. januarja je Nemčija odgovorila na sklep o razširitvi formalnega postopka preiskave in posredovala izčrpne informacije. Z dopisom z dne 30. aprila 2002 so bile zahtevane dodatne informacije. Nemčija je posredovala svoj odgovor z dopisom z dne 29. maja 2002, ki je bil evidentiran istega dne.

(9) Z dopisom z dne 28. februarja 2002 je Komisija prejela pripombo podjetja Kahla II, ki je bila posredovana Nemčiji z dopisom z dne 6. marca 2002. 18. marca 2002 je prispela nova pritožba, da je Kahla II prejela nadaljnje pomoči. Ta informacija je bila Nemčiji posredovana z dopisom z dne 30. aprila 2002. Odgovor Nemčije na pritožbo je prispel dne 29. maja 2002.

(10) 24. julija 2002 je bil primer znova obravnavan s predstavniki Nemčije. Po tem srečanju je Nemčija dne 7. avgusta 2002 posredovala dodatna pojasnila. 30. julija 2002 je Kahla II še naprej vztrajala na svojih prejšnjih utemeljitvah. Z dopisom z dne 1. oktobra 2002, evidentiranim istega dne, je Nemčija posredovala dodatno pripombo.

II. OPIS

A. Zadevno podjetje

(11) Kahla II je naslednik podjetja Kahla I. Tako Kahla I kot Kahla II izdelujeta posodo iz porcelana in fine keramike. Njun sedež se nahaja v regiji prejemnici pomoči po členu 87(3)(a) Pogodbe ES.

(12) Podjetje je bilo v skladu z nemško uredbo o pretvorbi državnih kombinatov, podjetij in obratov v kapitalske družbe (UmwandVO) 1. marca 1990 ustanovljeno s pretvorbo VEB Vereinigte Porzellanwerke Kahla v dve družbi z omejeno odgovornostjo. Ena izmed teh družb je Kahla I. 23. aprila 1991 je Treuhandanstalt (THA) privatiziral Kahlo I s prodajo gospodu Hoffmannu (75,1 % glavnice) in gospodu Ueingu (24,9 % glavnice) za 2 DEM. Pogodba o privatizaciji je bila sklenjena z edinima ponudnikoma, potem ko je THA objavil načrtovano prodajo na svojem seznamu podjetij za prodajo (Hoppenstedt) in navezal stike z združenji keramične industrije in gospodarsko zbornico. Nemčija je izjavila, da bi bila likvidacija podjetja za THA predraga. Pogodba o privatizaciji je po navedbah Nemčije začela veljati šele 11. decembra 1992.

(13) Nemčija je posredovala naslednje podatke o poslovanju (prihodek in izid iz rednega poslovanja v mio DEM). Tabela 1 1991 1992 1993 Zaposleni 1 561 827 696 Prihodek 25,4 29,3 27,9 Izid iz rednega poslovanja -29,5 -25,8 -13,4

(14) 9. avgusta 1993 je podjetje prijavilo stečaj. Stečajni postopek je bil sprožen 29. septembra 1993.

(15) Po navedbah Nemčije je stečajni upravitelj od sprožitve stečajnega postopka iskal investitorje, ki bi prevzeli premoženje. Po mnenju stečajnega upravitelja bi bilo mogoče najbolj ugodno ceno za premoženje doseči tako, da bi se podjetje prodalo kot še vedno delujoče podjetje.

(16) Novembra 1993 je zasebni investitor, g. G. Raithel, ustanovil podjetje Kahla II. Januarja 1994 je stečajni upravitelj prodal nepremičnine, stroje, opremo in zaloge podjetja Kahla I v stečaju gospodu G. Raithelu, ki je obdržal tudi 380 zaposlenih.

(17) Kupnina je sprva znašala 7,391 milijona DEM. Pogodba je bila 5. oktobra 1994 spremenjena, tako da je bila kupnina v višini 2,05 milijona DEM za obrat, ki naj bi se financirala iz nepovratnih sredstev v višini 2,5 milijona DEM (glej ukrep 15), plačljiva ob podpisu spremenjene pogodbe. Zakonske pravice, blagovna znamka, patentirani vzorci ter strokovno znanje in izkušnje so bili preneseni za 1 DEM. Seznam strank in naročila so bili preneseni brezplačno. Kupnina v višini 2,136 milijona DEM za zaloge naj bi bila poravnana v 10 obrokih od 1. marca 1994. Zemljišče naj bi bilo prodano brez dajatev za 3,205 milijona DEM, plačljivo v roku 14 dni.

(18) Po navedbah Nemčije so se obroki plačevali do leta 1996. Leta 1999 je bil plačan znesek v višini 1 milijona DEM, potem ko je stečajni upravitelj dvignil hipoteko na del zemljišča. Končna cena je znašala 6,727 milijona DEM. Po navedbah Nemčije je bilo zmanjšanje cene za zaloge v višini 0,664 milijona DEM posledica škode, ki je bila ugotovljena po prodaji. Razpoložljivi podatki kažejo, da je bila prodaja večinoma financirana z državno pomočjo. Lastna sredstva brez elementov pomoči so znašala le 55 000 DEM.

(19) Prodajo zemljišča je 18. julija 1994 (4) odobril THA in 19. oktobra 1995 njegov pravni naslednik, zvezni urad Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS).

(20) Prodajna pogodba je poleg tega predvidevala, da bi Thüringer Industriebeteiligungs GmbH & Co. KG („TIB“), podjetje v državni lasti, ki ga je ustanovila dežela Turingija in ga nadzorovala preko sklada, prevzel tiho družabništvo v Kahli II v višini 49 %. To se je zgodilo 5. marca 1994.

(21) Nemčija je predložila naslednje podatke o poslovanju podjetja (prihodek in izid iz rednega poslovanja v mio DEM). Tabela 2 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Zaposleni 380 369 327 323 307 327 322 Prihodek 23 29 32 39 34 35,8 41,6 Izid iz rednega poslovanja[…] (5)

B. Finančni ukrepi

(a) Finančni ukrepi za Kahlo I

(22) Podjetju Kahla I so bili od njegove ustanovitve pa do stečaja dodeljeni naslednji finančni ukrepi iz državnih sredstev (v mio DEM). Tabela 3 Ukrepi za podjetje Kahla I Znesek Ukrepi pred privatizacijo 1 THA Jamstvo za izvoz 4,5 Ukrepi med privatizacijo 2 23.4.1991 THA Prevzem okoljske odgovornosti 37,7 3 23.4.1991 THA Prevzem starih dolgov 31,1 4 23.4.1991 THA Jamstva 24,9 Ukrepi po privatizaciji 5 12.1991 Dežela Neposredna investicijska podpora 1,825 6 5.10.1992 THA Posojilo 4,3 7 1.12.1992 THA Posojilo 1,8 8 1993 THA Izkupiček od uporabe zemljišč 5,676 9 Stadtsparkasse Jena Krediti 3,9 10 1992–1995 Dežela Investicijska sredstva 0,035 Skupaj 115,736

(23) Ukrep 1: Jamstvo za izvoz, dodeljena pred privatizacijo, ki po trditvah Nemčije nikoli ni bila uporabljena.

(24) Ukrepa 2 in 3: Prevzem dolgov s strani THA iz kreditov banke Dresdner Bank AG pred 1. julijem 1990 in iz posojil, ki jih je THA dodelil pred privatizacijo.

(25) Ukrep 4: Nemčija navaja, da so bila ta jamstva THA dodeljena za zavarovanje investicij, kritje izgub in kredite, ki jih je dodelila banka Dresdner Bank AG. Za ta jamstva je podjetje zastavilo različna zavarovanja, ki jih THA po sprožitvi stečajnega postopka ni uveljavljal. Kot dodatno zavarovanje je bila THA upravičena do uporabe zemljišč podjetja, ki niso bila nujno potrebna za poslovanje. Ta zemljišča so bila ocenjena na 13,3 milijona DEM. Izkupiček naj bi bil uporabljen za poplačilo kreditov, za katere je THA nudil jamstvo. Nemčija priznava, da krediti, zavarovani s temi jamstvi, s soglasjem THA nikoli niso bili vrnjeni. V času uveljavljanja so ta jamstva skupaj z obrestmi znašala 24,9 milijona DEM.

(26) Ukrep 5: Decembra 1991 je podjetje od dežele Turingije dobilo investicijsko podporo v višini 1,825 milijona DEM.

(27) Ukrep 6: 5. oktobra 1992 je THA za preprečitev stečaja odobril posojilo v višini 4,2 milijona DEM.

(28) Ukrep 7: 1. decembra 1992 je THA za preprečitev stečaja zagotovil nadaljnje posojilo v višini 1,8 milijona DEM.

(29) Ukrep 8: Izkupički od uporabe zemljišč podjetja, omenjenih v ukrepu 3, so znašali skupaj 5,676 milijona DEM. Leta 1993 so bili 3,4 milijona DEM od celotnega izkupička dani na razpolago podjetju Kahla I, namesto da bi bil znesek uporabljen za poplačilo kreditov, ki jih je zavaroval THA. Nemčija navaja, da je bilo plačilo tega zneska THA sicer preloženo, ni pa bilo opuščeno, saj je bil celotni znesek v višini 5,676 milijona DEM vključen v stečajno maso. Zato znašajo sredstva THA, ki jih je dobilo podjetje in ki niso bila uporabljena za poplačilo kreditov, 5,676 milijona DEM. Nemčija temu ni oporekala.

(30) Ukrep 9: Dva kredita Kreis- in Stadtsparkasse Jena v višini 3,9 milijona DEM. Ta dva kredita z obrestno mero 13,25 % oz. 17,25 % sta bila zavarovana s hipotekama v višini 10 milijona DEM.

(31) Ukrep 10: V času med 1992 in 1995 so bila plačana investicijska sredstva v višini 0,035 milijona DEM.

(32) Kahla I je iz državnih sredstev skupno prejela finančno podporo v višini 115,736 milijona DEM. Kljub tej finančni podpori je bil 29. septembra 1993 sprožen stečajni postopek. Nemčija navaja, da je THA kot del stečajne mase vnesel obveznosti v višini 41,2 milijona DEM. Ta znesek vsebuje ukrepe 3, 6, 7 in 8, vključno z obrestmi.

(33) 27. septembra 1993 se je THA odločil, da se bo odpovedal uveljavljanju zavarovanj podjetja za jamstva, omenjena v ukrepu 4. 18. julija 1994 se je THA oz. njegova naslednica BvS odpovedal zakonitemu prevzemu zemljiške posesti. Po navedbah Nemčije bi ta ukrep pomenil poravnave z drugimi upniki in s tem dodatne stroške.

b) Finančni ukrepi za KAHLO II

(34) Podjetju Kahla II so bili iz državnih sredstev od njegove ustanovitve do leta 1999 dodeljeni naslednji finančni ukrepi (v mio DEM). Tabela 4 Ukrepi za podjetje Kahla II Znesek Ukrepi 1994–1996 11 5.4.1994 TIB Udeležba 1,975 12 5.4.1994 TIB Posojilo delničarja 6,0 13 25.3.1994 Dežela 90-odstotno jamstvo za posojila (18–22) 14 25.3.1994 Dežela 90-odstotno jamstvo za posojilo v višini 6,5 mio DEM zasebne banke 5,85 15 10.5.1994 Dežela MPS zavarovanje investicijskih sredstev 2,5 16 4./5.6.1994 Deutsche Ausgleichsbank (DtA) – posojilo za lastniški kapital Posojilo 0,2 17 5./6.1994 ERP program za ustanovitev podjetja Posojilo 1,8 18 3./4.1995 ERP sanacijski program Posojilo1 2,0 19 3./4.1995 Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) – program za mala podjetja Posojilo 1,0 20 6./26.4.1995 DtA program za okolje Posojilo 1,73 21 7./26.4.1995 ERP program za varčevanje z energijo Posojilo 3,45 22 3./25.4.1996 ERP sanacijski program Posojilo 2 2,0 23 13.2.1996 Dežela 90-odstotno jamstvo za posojilo v višini 1 mio DEM zasebne banke 0,9 24 1994–96/97 Dežela Neposredna investicijska podpora 3,36 25 1994–96 Dežela Investicijska sredstva 0,838 26 1994–96 Zavod za zaposlovanje Podpora za spodbujanje zaposlovanja 1,549 27 1994–96 Različne podpore 0,492 Ukrepi od leta 1997 28 1997–99 Dežela Neposredna investicijska podpora 1,67 29 1997–99 Dežela Investicijska sredstva 0,365 30 3./5.1999 Dežela 90-odstotno jamstvo za posojilo v višini 2,32 mio DEM zasebne banke 0,042 31 1997–99 Zavod za zaposlovanje Podpora za spodbujanje zaposlovanja 0,851 32 1997–99 Različne podpore 0,352 33 1994–99 Posebna amortizacija 0,104 Skupaj 39,028

(35) Ukrep 11: Marca 1994 je TIB za 1,975 milijona DEM kupil 49-odstotni delež podjetja Kahla II. 31. decembra 1999 je TIB prenehal z udeležbo v podjetju in prenesel svoje deleže podjetja Kahla II na g. G. Raithela in njegovega sina, g. H. Raithela, za vsoto […] (6).

(36) Ukrep 12: Marca 1994 je TIB dodelil posojilo delničarja v višini 6 milijonov DEM. Nemčija pojasnjuje, da to posojilo TIB ne daje dodatne glasovalne pravice. Posojilo je imelo 12 % obrestno mero, pri čemer je bila višina obresti omejena na 50 % letnega presežka. Komisija navaja, da je podjetje Kahla II začelo ustvarjati manjši dobiček šele od leta 1996. Dogovorjena ni bila nikakršna premija za tveganje. Nemčija navaja, da je bilo posojilo skupaj z obrestmi v višini 1,631 milijona DEM odplačano 29. decembra 1999.

(37) Ukrepa 13 in 23: Dežela Turingija je marca 1994 zagotovila 90-odstotno izredno jamstvo za investicijske kredite do višine 13,5 milijona DEM. Ko so krediti zapadli, je jamstvo v skladu z ukrepom 13 zajemalo kredite 18 do 22. Jamstvo po ukrepu 23 je zajemalo kredit, ki ga je februarja 1996 v višini 1 milijona DEM dodelila zasebna banka po obrestni meri 6,1 %.

(38) Ukrep 14: Nadaljnje 90-odstotno izredno jamstvo za kredite za gibljiva sredstva, ki ga je marca 1994 odobrila dežela Turingija v višini 6,5 milijona DEM. Kredit je septembra 1995 odobrila zasebna banka z obrestno mero 8,5 %. To jamstvo je bilo postopoma znižano in se je 31. decembra 1999 izteklo.

(39) Za ta jamstva je podjetje plačalo letno dajatev v višini 0,75 %, ki pa se je od junija 1995 znižala na 0,5 %.

(40) Ukrep 15: Podpora za mala in srednje velika podjetja (MSP), prvotno v višini 2 milijonov DEM, pozneje v višini 2,5 milijona DEM, ki je bila dodeljena 10. maja 1994.

(41) Ukrep 16: Posojilo za lastniški kapital v višini 0,2 milijona DEM, ki je bilo investitorju, g. Raithelu, domnevno dodeljeno v okviru programa pomoči (7) junija 1994 v zvezi z ustanovitvijo podjetja Kahla II. V okviru tega programa je moral investitor ta znesek podjetju zagotoviti v obliki lastniškega kapitala. Po navedbah Nemčije je bilo posojilo vrnjeno 30. septembra 2001.

(42) Ukrep 17: Posojilo v višini 1,8 milijona DEM, ki je bilo domnevno dodeljeno maja 1994 v okviru programa za ustanovitev podjetij (8).

(43) Ukrep 18: Investicijsko posojilo v višini 2 milijonov DEM, ki je bilo domnevno dodeljeno marca 1995 (9) v okviru sanacijskega programa.

(44) Ukrep 19: Investicijsko posojilo v višini 1 milijona DEM, ki je bilo marca 1993 (10) dodeljeno s strani Kreditanstalt für Wiederaufbau.

(45) Ukrep 20: Investicijsko posojilo v višini 1,73 milijona DEM, ki je bilo aprila 1995 dodeljeno v okviru programa za okolje.

(46) Ukrep 21: Investicijsko posojilo v višini 3,45 milijona DEM, ki je bilo domnevno dodeljeno aprila 1995 (11) v okviru programa za okolje.

(47) Zaradi padca tržnih obrestnih mer je bil 30. marca 1998 neplačani znesek posojil v okviru ukrepov 18 do 21 v višini 7,329 milijona DEM pretvorjen v posojilo pod tržnimi pogoji banke Hypovereinbank. Obrestna mera za to novo posojilo je znašala 5,9 %, tj. nad referenčno obrestno mero v višini 5,49 %. Komisija vendarle ugotavlja, da je bilo 90-odstotno jamstvo iz ukrepa 13 dano na razpolago za to novo posojilo pod tržnimi pogoji.

(48) Ukrep 22: Investicijsko posojilo v višini 2 milijonov DEM, ki je bilo domnevno dodeljeno v okviru sanacijskega programa marca 1996 (12).

(49) Ukrep 23: glej odstavek (37).

(50) Ukrep 24: Oktobra 1994 je podjetje Kahla II od dežele Turingije prejelo investicijsko podporo v višini 3,36 milijona DEM za investicije v obdobju od 1994 do 1996 (13).

(51) Ukrep 25: Med letoma 1994 in 1996 je podjetje prejelo investicijska sredstva v višini 0,838 milijona DEM (14).

(52) Ukrep 26: Podpora za spodbujanje zaposlovanja v višini 1,549 milijona DEM v letih 1994 do 1996.

(53) Ukrep 27: Med letoma 1994 in 1996 je podjetje prejelo podporo za udeležbo na sejmih v višini 122 414 DEM, podporo za oglaševanje v višini 0,03 milijona DEM, podporo za raziskave in razvoj v višini 0,318 milijona DEM in podporo za integracijo delavcev v višini 0,021 milijona DEM.

(54) Ukrep 28: Decembra 1996 so bila odobrena nadaljnja investicijska sredstva v višini 1,67 milijona DEM za leta 1997 do 1999.

(55) Ukrep 29: Podjetje je prejelo investicijska sredstva v višini 0,365 milijona DEM za obdobje od 1997 do 1999.

(56) Ukrep 30: Maja 1999 je zasebna banka dodelila posojilo v višini 2,32 milijona DEM; to posojilo je bilo pokrito z 90-odstotnim izrednim jamstvom, ki ga je marca 1994 dodelila dežela Turingija za investicijske kredite do vsote 13,5 milijona DEM (glej ukrepe 13 do 23). To posojilo je bilo dodeljeno z obrestno mero 4,6 %.

(57) Ukrep 31: Nadaljnja sredstva za spodbujanje zaposlovanja v višini 0,851 milijona DEM.

(58) Ukrep 32: Glede na letno poročilo je podjetje med letoma 1997 in 1999 prejelo sredstva za udeležbo na sejmih, za oglaševanje in za integracijo delavcev v višini 342 910 DEM ter podporo za stroške osebja v povezavi z dejavnostmi raziskav in razvoja v višini 8 602 DEM. Tako znaša skupna vsota sredstev 0,352 milijona DEM.

(59) Nemčija je po razširitvi formalnega postopka preiskave nadalje pojasnila, da je podjetje upoštevalo ureditev, ki dovoljuje odpis investicij, najprej v večjem, nato pa sčasoma v manjšem obsegu (posebna amortizacija). Nemčija priznava, da je ta ukrep dejansko predstavljal prednost za podjetje, saj s tem niso bile povezane le izgube v prvih letih, temveč tudi manjše plačilo davka. Nastalo izgubo dohodka v državni blagajni, ki jo je država utrpela zaradi zmanjšanja davkov, je treba obravnavati kot finančni ukrep države v korist podjetja Kahla II (v nadaljevanju: ukrep 33).

C. Načrt

(60) Po navedbah Nemčije je bil 25. marca 1994 sestavljen načrt za financiranje potreb podjetja Kahla II. Prvotno načrtovani stroški so bili zmanjšani za okoli 2 milijona DEM. V Tabeli 5 je podroben prikaz, povzet po podatkih, ki jih je posredovala Nemčija (v mio DEM). Tabela 5 Stroški Načrtovani Izvedeni (1994–1996) Zemljišče 3,200 3,200 Stavbe Stroji/oprema 2,050 2,050 Blago 2,136 1,472 Obnova strojev 14,650 14,977 Nematerialno premoženje Gibljiva sredstva 14,854 12,709 Skupaj 36,890 34,408

(61) Za pokritje teh stroškov je bil marca 1994 sestavljen načrt financiranja, ki je bil pozneje večkrat spremenjen. V Tabeli 6 je podroben prikaz, povzet po podatkih, ki jih je posredovala Nemčija. Ukrepi, prikazani v poševnem tisku, se nanašajo na domnevna zasebna sredstva (v mio DEM). Tabela 6 Ukrep Načrt financiranja 25.3.1994 26.4.1995 25.4.1996 Izvedeno 11 Udeležba TIB 1,950 1,975 1,975 1,975 12 Posojilo delničarja (TIB) 6,000 6,000 6,000 6,000 15 podpora za MSP 2,000 2,500 2,500 2,500 posojila 13,500 18 — sanacijski program 2,000 2,000 2,000 19 — program za mala podjetja 1,000 1,000 1,000 20 — program za okolje 1,730 1,730 1,730 21 — program za varčevanje z energijo 3,450 3,450 3,450 22 — sanacijski program 2,000 2,000 — bančno posojilo 5,320 3,320 1,000 (14) kredit za gibljiva sredstva, dodeljen s strani banke 6,500 6,500 6,500 6,500 24 investicijska podpora 3,370 3,340 3,340 3,360 25 investicijska sredstva 1,020 1,020 1,020 0,838 g. Raithel (lastnik) 2,550 0,055 0,055 0,055 16 — posojilo za lastniški kapital 0,200 0,200 0,200 17 — program za ustanovitev podjetij 1,800 1,800 1,800 Skupaj 36,890 36,890 36,890 34,408

(62) Ugotovi se, da je bila udeležba TIB (ukrep 11) leta 1995 v primerjavi s prvotno predvidenim zneskom zvišana za 0,25 milijona DEM. Nadalje se ugotovi, da je prvotni načrt predvideval posojila v višini 13,5 milijona DEM. Za ta posojila in za kredit za gibljiva sredstva s strani zasebne banke v višini 6,5 milijona DEM je dežela prevzela 90-odstotno jamstvo (ukrepa 13 in 14). Leta 1994 je bil dodeljen kredit za gibljiva sredstva. Posojila v skupni višini 13,5 milijona DEM so bila dodeljena leta 1995 (ukrepi 18–22) in učinkovito pokrita z 90-odstotnim jamstvom.

(63) Glede domnevnih zasebnih sredstev se ugotovi, da je bil prvotno predvideni prispevek investitorja v višini 2,555 milijona DEM zmanjšan na 2,055 milijona DEM, tj. za 0,5 milijona DEM. Podpora za MSP (ukrep 15) je bila zvišana za 0,5 milijona DEM, torej natanko za znesek, za katerega je bil zmanjšan prispevek investitorja. Ko je bil domnevni prispevek zasebnega investitorja dejansko vključen, je bil le-ta sestavljen iz gotovinskega zneska v višini 0,055 milijona DEM iz lastnih sredstev investitorja in dveh posojil v višini 2 milijonov DEM, ki sta bili dodeljeni s strani državnih bank na podlagi odobrenega programa pomoči (ukrepa 16 in 17).

(64) Ugotovi se, da podatki v Tabeli 6, ki jih je posredovala Nemčija, ne vsebujejo podrobnosti o podpori, dodeljeni v okviru ukrepov 26 in 27, in posebni amortizaciji, za katero Nemčija priznava, da je podjetju zagotavljala ugodnosti (ukrep 33). V ločeni tabeli, ki je bila posredovana 30. januarja 2002, je Nemčija navedla, da v letih 1994 in 1995 odpisane investicije skupaj znašajo 3,603 milijona DEM.

(65) Nemčija je posredovala naslednjo dodatno tabelo z različnimi investicijami, ki jih je podjetje izvedlo v letih 1997 in 1998 (v mio DEM). Tabela 7 Stroški Načrtovani Izvedeni Stroji/oprema 5,580 Nematerialno premoženje 0,150 Skupaj 5,73 6,769

(66) Financiranje teh stroškov, ki ga je posredovala Nemčija, je podrobno prikazano v Tabeli 8 (v mio DEM). Tabela 8 Ukrep Financiranje Načrtovano Izvedeno Lastni prispevek 1,318 2,406 28 Investicijska podpora 1,670 1,670 29 Investicijska sredstva 0,279 0,292 Drugi viri 2,400 2,400 Skupaj 5,730 6,769

(67) Ugotovi se, da Tabela 8, kot je bila posredovana s strani Nemčije, ne vsebuje podrobnosti o podpori v okviru ukrepov 31 in 32. Glede financiranja stroškov v Tabeli 7 Nemčija navaja, da je podjetje v okviru posebne amortizacije (ukrep 33) odpisalo investicije do višine 0,743 milijona DEM. Nazadnje omenjeni znesek je domnevno vključen v razdelku „Drugi viri“ v Tabeli 8.

(68) Nemčija je posredovala nadaljnji investicijski načrt (15), v katerem so podrobno navedene investicije, izvedene med letoma 1994 in 2000, in investicije, načrtovane za obdobje 2000 do 2003. Ta načrt omenja veliko število zlasti strojev in opreme, v katere je podjetje investiralo. Skupni stroški za obdobje 1994-2000 so predstavljeni v Tabeli 9, kot jo je posredovala Nemčija (v mio DEM). Tabela 9 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Total 8,504 4,540 1,933 1,846 4,923 1,370 0,790 23,906

(69) Komisija ugotavlja, da ta nazadnje omenjeni investicijski načrt zajema del investicij, opisanih v Tabelah 5 do 8. V zvezi s tem znašajo investicije, izvedene v obdobju od 1994 do 1996, skupaj 14,977 milijona DEM. To se ujema z dejansko izvedenimi investicijami, predstavljenimi v Tabeli 5 v razdelku „Obnova strojev“. Za leti 1997 in 1998 ustreza skupni znesek investicij po Tabeli 7 izvedenim investicijam.

D. Analiza trga

(70) Kahla I in Kahla II izdelujeta posodo iz fine keramike in porcelana za gospodinjsko uporabo. Podjetje Kahla II se je razširilo in danes izdeluje tudi za gospodarski sektor, zlasti za hotele in za področje notranjega oblikovanja. Izdelke tudi izvažajo.

(71) V sektorju namiznega in okrasnega porcelana obstaja med državami članicami intenzivna trgovinska menjava. Medtem ko se okrasni porcelan izdeluje po vsej Evropi, so izdelovalci namiznega porcelana močno regionalno zgoščeni v severni Bavarski (Nemčija), v Staffordshireu (Velika Britanija) in v Limousinu (Francija). Poleg velikega števila MSP obstaja tudi precej velikih podjetij. K slednjim spadajo Villeroy & Boch (Nemčija/Luksemburg), Hutschenreuther in Rosenthal (Nemčija) in Royal Doulton in Wedgewood (Velika Britanija), ki izdelajo več kot tretjino vse proizvodnje v Skupnosti. Za pokrivanje posebnih potreb hotelov in gostinske dejavnosti je nastal „sektor hotelskega porcelana“ z lastnim trdnim porcelanom. Velika Britanija, Nemčija in Italija so glavne dežele proizvajalke in porabnice. Tesno sodelovanje s končnim potrošnikom in potrebna konkurenca pri oblikovanju zaznamujeta to zelo delovno intenzivno panogo z veliko paleto izdelkov. Prodaja v tretje države nominalno presega uvoz Skupnosti, vendar je uvoz količinsko večji od izvoza, predvsem zaradi izjemno poceni uvoza s Kitajske (16).

(72) V industriji porcelana obstajajo presežne kapacitete. Izdelava in poraba sta v letih od 1984 do 1991 beležili nenehno rast, temu pa je v letih 1992 in 1993 sledil upad. Do pričakovanega izboljšanja v letu 1994 ni prišlo. V zadnjih letih je bila trgovinska bilanca pozitivna, toda delež uvoza se je zelo povečal, še zlasti pri posodi za domačo uporabo. Rast izvoza ne more nadomestiti povečane konkurence v tem sektorju. Ravno nasprotno, močna konkurenca in presežne kapacitete se krepijo zaradi vstopa novih udeležencev trga iz JV Azije in vzhodne Evrope (zlasti iz Češke republike in Madžarske), ki imajo zaradi trgovinskega sporazuma z Evropsko unijo veliko korist (17).

III. RAZLOGI ZA SPROŽITEV IN RAZŠIRITEV FORMALNEGA POSTOPKA PREISKAVE

(73) Pri sprožitvi formalnega postopka preiskave je Komisija finančne ukrepe za podjetji Kahla I in Kahla II preiskala ob upoštevanju člena 87(1) Pogodbe ES in člena 61(1) Sporazuma o evropskem gospodarskem prostoru. Ukrepi so zajemali državna sredstva in so izkrivljali ali bi lahko izkrivljali konkurenco med državami članicami in so dajali prednost tema podjetjema. V svoji predhodni presoji je Komisija izrazila mnenje, da sta podjetji Kahla I in Kahla II podjetji v težavah. Komisija je nadalje dvomila o tem, ali je država ravnala kot tržno usmerjeni podjetnik, saj je tema podjetjema zagotovila finančna sredstva. V predhodni presoji so bili takšni ukrepi obravnavani kot državna pomoč.

(74) Ker je Komisija resno dvomila o združljivosti teh pomoči s skupnim trgom, je zaradi začasne pomoči za podjetji Kahla I in Kahla II sprožila formalni postopek preiskave. Poleg tega je Nemčija trdila, da je bilo v skladu z odobrenimi programi pomoči dodeljenih več ukrepov pomoči. Po podatkih, ki so bili predloženi, Komisija ni mogla določiti, ali so ti ukrepi v skladu z odobrenimi programi pomoči, po katerih naj bi bile te pomoči domnevno dodeljene. Zato je Komisija v okviru sprožitve formalnega postopka preiskave Nemčiji izdala uredbo o predložitvi podatkov, da bi razjasnila to točko.

(75) Informacije, ki jih je Nemčija posredovala kot odgovor na uredbo o predložitvi podatkov, so pregnale dvome le glede nekaterih ukrepov, domnevno dodeljenih po odobrenem programu pomoči. Poleg tega je Komisija pri več podrobnostih o ukrepih ugotovila, da o njih ni bila seznanjena. Zato je Komisija razširila formalni postopek preiskave, da bi ocenila ukrepe, ki očitno še vedno niso v skladu z odobrenimi programi pomoči, in ukrepe, s katerimi je bila seznanjena šele po sprožitvi formalnega postopka preiskave.

IV. PRIPOMBE NEMČIJE

(76) V dopisu z dne 11. novembra 1999 je Nemčija menila, da Komisiji ni bilo treba priglasiti nobenega od zgoraj navedenih finančnih ukrepov. Nemčija je trdila, da je Kahla II od februarja 1994 novoustanovljeno podjetje in da ni nadaljevala poslovne dejavnosti podjetja Kahla I. Po navedbah Nemčije podjetje Kahla II ni v težavah. Nemčija je pri tem vztrajala ves čas postopka. Da bi podkrepila te utemeljitve, je Nemčija predložila dve poročili z dne 29. novembra 1993 in 11. januarja 1994, ki sta ju pripravila svetovalca. Po razširitvi formalnega postopka preiskave je Nemčija posredovala poročilo z dne 21. januarja 2002, ki ga je pripravil drug svetovalec.

(77) Nemčija je najprej ugotovila, da večine finančnih ukrepov pravnih oseb ni mogoče obravnavati kot pomoči, ker so državni organi delovali kot tržno usmerjeni podjetnik, ko so podjetju Kahla II odobrili finančno pomoč. Ostali finančni ukrepi za podjetje Kahla II, ki ne bi spadali v načelo tržno usmerjenega zasebnega investitorja, so po mnenju Nemčije bodisi vključeni v odobrene programe pomoči ali pa jih je mogoče označiti kot pomoči de minimis. Nemčija je posredovala izčrpne informacije in dokazila.

(78) Po sprožitvi formalnega postopka preiskave je Nemčija priznala, da bi nekateri ukrepi lahko predstavljali pomoči in da nekateri ukrepi ne bi spadali v področje uporabe odobrenih programov pomoči ter pravil de minimis, ki jih vsebujeta Sporočilo Komisije o pomočeh de minimis (18) in Uredba Komisije (ES) št. 69/2001 z dne 12. januarja 2001 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES pri pomoči de minimis (19). Nemčija vendarle zavzema stališče, da je pomoč v tem primeru investicijska pomoč, ki je v skladu z regionalno omejitvijo. Nadalje je Nemčija k tej temi predložila več investicijskih načrtov in dopolnjene informacije, vključno z oceno intenzivnosti pomoči ukrepov.

(79) V zaključku je Nemčija izjavila, da bi morala Komisija, če ne bi sprejela nobenega od navedenih utemeljitev - še zlasti za ukrep 26 -, preveriti, ali je pomoč mogoče obravnavati kot pomoč za zaposlovanje, združljivo s skupnim trgom.

(80) Nemčija je v dopisu z dne 1. oktobra 2002 v nasprotju s prejšnjimi utemeljitvami pojasnila, da bi morali biti zadevni ukrepi pomoči v primeru, če bi Komisija Kahlo II obravnavala kot podjetje v težavah, ocenjeni kot pomoč za prestrukturiranje na podlagi smernic Skupnosti za državne pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah (20) (smernice za prestrukturiranje).

V. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANK

(81) Po sprožitvi in razširitvi postopka je Komisija prejela pripombe podjetja Kahla II, ki so bile posredovane Nemčiji z dopisoma z dne 7. avgusta 2001 in 6. marca 2002. Utemeljitve podjetja Kahla II se v veliki meri ujemajo z utemeljitvami Nemčije.

(82) Poleg tega je prispela nova pritožba, da je podjetje Kahla II prejelo nadaljnjo pomoč. Ta informacija je bila posredovana Nemčiji z dopisom z dne 30. aprila 2002. 29. maja 2002 je Nemčija odgovorila in izjavila, da podjetje ni dobilo nobene druge podpore kot tisto, s katero je bila Komisija seznanjena.

(83) 30. julija 2002 je podjetje Kahla II Komisiji posredovalo novo pripombo, ki ni vsebovala nobenih novih dejstev ali dokazov. V pripombi je Nemčija še naprej vztrajala pri svojih prejšnjih utemeljitvah, da podjetje nikoli ni bilo v težavah, da določenih ukrepov ni mogoče označiti kot pomoči in da morajo biti začasne pomoči obravnavane kot združljive regionalne pomoči.

VI. PRESOJA

A. Zadevno podjetje

(84) Ob sprožitvi formalnega postopka preiskave Komisija na podlagi razpoložljivih podatkov ni mogla določiti, ali sta bili podjetji Kahla I in Kahla II neodvisni podjetji ali v kolikšni meri je mogoče podjetje Kahla II označiti kot naslednico podjetja ali kot Auffanglösung. Zato je bila Nemčija pozvana, naj predloži zadostne podatke, da bi se ta točka razjasnila.

(85) Komisija je v razširitvi formalnega postopka preiskave prišla do sklepa, da sta Kahla I in Kahla II različni pravni osebi. Podjetje Kahla II je bilo obravnavano kot Auffanggesellschaft, ker je bilo ustanovljeno s strani g. G. Raithela kot navidezno podjetje, ki bi nadaljevalo dejavnosti in prevzelo premoženje Kahle I, ki je bila v likvidaciji. V posredovanih dokazilih je podjetje Kahla II opisano kot Auffanggesellschaft in Komisija je ugotovila, da je prišlo do sprememb nadzora, lastniških razmerij in pravne osebe. Nemčija temu mnenju ni oporekala.

(86) Prodaja premoženja podjetju Kahla II ni potekala z javnim in brezpogojnim razpisom. Nemčija pojasnjuje, da so bili udeleženci na trgu obveščeni o nameri prodaje premoženja. Po besedah Nemčije je stečajni upravitelj po pogajanjih z dvema potencialnima investitorjema za najbolj ugodnega ponudnika izbral g. G. Raithela. Po navedbah stečajnega upravitelja so bili razlogi za izbor izkušnje ponudnika na trgu porcelana in dejstvo, da je bila njegova ponudba precej višja od ponudbe drugega ponudnika, ki je po navedbah Nemčije ponudil 1 DEM. Komisija zato ugotavlja, da je g. G. Raithel res ponudil več kot 1 DEM, vendar naj bi se ponujeni znesek financiral iz državnih sredstev. Iz razpoložljivih informacij izhaja, da je g. G. Raithel prispeval 55 000 DEM iz lastnih sredstev, kar je več kot 1 DEM. Na podlagi razpoložljivih informacij se Komisija strinja z Nemčijo, da je bil g. G. Raithel najboljši ponudnik.

(87) Komisija priznava, da je vrednost zemljišča podjetja Kahla I temeljila na mnenju neodvisnih strokovnjakov. Nemčija je pojasnila, da vrednost opreme in zalog – skupaj okoli 3,5 milijona DEM – ni bila ugotovljena na podlagi mnenja, ker so obstajale praktične težave in ker je bil velik del opreme v slabem stanju in bi ga bilo treba nadomestiti. Ob upoštevanju teh dejstev je Komisija sklenila, da ni razlogov za dvom glede tega, ali je cena za premoženje Kahle I ustrezala tržni ceni.

(88) Kasnejša prodaja 49-odstotnega deleža TIB-a Kahli II in vprašanje, ali to ravnanje ustreza ravnanju tržno usmerjenega podjetnika, bosta obravnavana v naslednjih odstavkih. Komisija vendarle ugotavlja, da prodaja tega deleža g. G. Raithelu in njegovemu sinu 31. decembra 1999 ni potekala z javnim, preglednim in brezpogojnim razpisom.

(89) TIB je finančna institucija v državni lasti. V skladu z veljavno sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti in politike Komisije je Komisija mnenja, da prodajna cena za delež v lasti države ne vsebuje elementov državne pomoči, dokler je predmet prodaje ponujen v okviru javnega, na noben pogoj vezanega in nediskriminatornega razpisnega postopka. Države članice pa nikakor niso zavezane k upoštevanju tega postopka pri prodaji deležev v državni lasti.

(90) Če se takšen postopek ne izvede, lahko prodajna cena vsebuje elemente državne pomoči. Komisija lahko zato preveri, kadar je to primerno, ali prodajna cena ustreza vrednosti deleža v državni lasti. V zvezi s tem Komisija ugotavlja, da je bila prodajna cena za deleže, prodane g. G. Raithelu in njegovemu sinu, višja od zneska, ki ga je za te deleže skoraj šest let prej odštel TIB. Nadalje se ugotavlja, da delež predstavlja manjšinski delež. Treba je tudi poudariti, da v zvezi s sprožitvijo in razširitvijo formalnega postopka preiskave nobena zainteresirana stranka ni vložila pritožbe zaradi samovoljne izključitve iz prodaje in ni predložila ponudbe za udeležbo. Zato po mnenju Komisije pri prodaji tega državnega deleža ni dokazov o pomoči.

B. Pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES

(91) Kahla I in Kahla II sta prejeli finančno pomoč iz državnih sredstev, ki je obema podjetjema dajala prednost pred konkurenti. V dokumentaciji zapisana dejstva kažejo, da je mogoče, ker ustanove pod državnim nadzorom dodeljujejo posojila in deleže v državni lasti zasebnim podjetjem, kot TIB Kahli II, njihove dejavnosti pripisati državi. V tej zvezi se je mogoče sklicevati na poročilo svetovalca z dne 29. novembra 1993, po katerem je treba na celoten načrt prestrukturiranja Kahle gledati v luči prizadevanja regionalnih oblasti, da bi zagotovile delovna mesta pri Kahli (21). Ker je trg izdelkov iz porcelana zelo konkurenčen evropski proizvodni trg, na katerem obstajajo presežne kapacitete, bi lahko finančne ugodnosti, ki nekemu podjetju zagotavljajo boljši položaj v primerjavi z njegovim konkurentom, izkrivljale konkurenco in negativno vplivale na trgovino med državami članicami.

(92) Glede podjetja Kahla I je Komisija v razširitvi formalnega postopka preiskave sklenila, da ukrepi 2, 3 in 9 ne predstavljajo pomoči. Ostali ukrepi, dodeljeni s strani Nemčije, so še vedno označeni kot pomoč v smislu člena 87 (1) Pogodbe ES. Nemčija temu mnenju ni oporekala, zato se to mnenje ohrani.

(93) Glede podjetja Kahla II je Nemčija še vedno mnenja, da gre za novoustanovljeno podjetje, ki ni nadaljevalo dejavnosti podjetja Kahla I in ki nikoli ni bilo v težavah. Zato so javni organi pri dodelitvi finančne podpore delovali kot tržno usmerjeni podjetnik. Komisija bo najprej preverila, ali so javne ustanove, ki so Kahli II dodelile finančno pomoč, delovale kot tržno usmerjeni podjetnik. Nato bo Komisija raziskala vprašanje težav podjetja.

(94) Nemčija je predložila dve poročili, ki sta ju pripravila svetovalca, da bi podkrepila svojo tezo, da so javne ustanove, ki so Kahli II zagotovile finančna sredstva, ravnale kot tržno usmerjeni investitor.

(95) Kot je razloženo v odstavku 91, predlaga prvo poročilo z dne 29. novembra 1993 načrt za prestrukturiranje za Auffanggesellschaft v luči prizadevanj deželne vlade, da bi ohranila delovna mesta pri Kahli (22). Do prestrukturiranja naj bi prišlo v obdobju med 1994 in 1997, skupni stroški naj bi znašali 18,779 milijona DEM. Prag dobička naj bi bil dosežen leta 1996 s pozitivnim rezultatom v višini 0,101 milijona DEM.

(96) Drugo poročilo je bilo pripravljeno 11. januarja 1994 za TIB, še preden je le-ta prevzel svoj 49-odstotni delež v podjetju. Raziskava je pokazala, da je bil cilj TIB-a ohranitev in ustvarjanje delovnih mest v Turingiji (23). V raziskavi je bilo navedeno, da je ponovna vzpostavitev rentabilnosti mogoča le s prestrukturiranjem s podporo javnih organov. Prag dobička naj bi bil dosežen leta 1996 s pozitivnim rezultatom v višini 1,394 milijona DEM. Poleg tega je bilo v raziskavi omenjeno, da javna obveznost v korist Kahle II vključuje visoka tveganja in izključena je bila vsaka možnost, da bi lahko podjetje vrnilo finančno podporo pred letom 1998.

(97) Na podlagi tega poročila Komisija sklene, da državne finančne institucije – zlasti TIB – ob dodelitvi finančne pomoči Kahli II niso ravnale kot tržno usmerjeni podjetnik. Ti dve poročili jasno dokazujeta, da je bil cilj deželne vlade in njenih finančnih institucij ohraniti delovna mesta. To pa ni glavni cilj tržno usmerjenega podjetnika. Poročili predvidevata izgubo za najmanj dve leti in ne obravnavata morebitnih nadomestil za udeležbo javnih organov, kot je to obvezno pri vsakem tržno usmerjenem podjetniku.

(98) Zlasti glede udeležbe TIB-a lahko Komisija ohrani svoje stališče, da ta ni v skladu z načelom tržno usmerjenega podjetnika in jo je zato mogoče obravnavati kot pomoč. Dejstvo, da je TIB svoj delež pet let kasneje prodal večinskima lastnikoma g. G. Raithelu in njegovemu sinu, in sicer za višjo ceno, kot je zanj plačal leta 1994, ne spremeni tega sklepa. Ravnanje TIB-a je treba presojati predhodno z upoštevanjem morebitnih tveganj in pričakovanih prihodkov. Na podlagi takrat razpoložljivih poročil so bila ta tveganja visoka (24), vendar niso bili sprejeti nobeni ukrepi za njihovo preprečitev in ni bila opravljena analiza bodočih prihodkov. Poleg tega je bil ustvarjeni dobiček TIB-a majhen.

(99) V nasprotju z izjavami Nemčije pogoji udeležbe TIB-a niso primerljivi s pogoji zasebnega investitorja, Raithela. Raithel je v podjetje domnevno investiral 2,055 milijona DEM. Vendar je iz njegovih sredstev izviralo le 0,055 milijona DEM. Preostala 2 milijona DEM sta izvirala iz državnih sredstev v obliki dveh posojil, ki sta bili dodeljeni g. Raithelu (ukrepa 16 in 17). Poleg tega je bilo eno posojilo (ukrep 16) vključeno v jamstvo zvezne vlade za banko Deutsche Ausgleichsbank, ki je posojilo dodelila, drugo posojilo (ukrep 17) je bilo zavarovano s prvo hipoteko na zemljišče podjetja Kahla II (25). TIB pa je podjetju dal na razpolago 1,975 milijona DEM iz lastnih sredstev v obliki udeležbe. Ta znesek je predstavljal lastni kapital, ki bi bil v primeru stečaja podrejen. Tveganje, ki ga je prevzel TIB, je tako precej večje od tveganja zasebnega investitorja. Kot bo razloženo v odstavku 111, je imel g. G. Raithel zato pravico, da odstopi od pogodbe, če udeležba TIB-a ali/in drugi ukrepi ne bi bili uresničeni, medtem ko TIB ni imel takšne pravice. Udeležba TIB-a tako ni v skladu z načelom zasebnega investitorja.

(100) Glede ostalih ukrepov, ki jih je izvedla Nemčija, bi tržno usmerjeni podjetnik zaradi posebnega položaja podjetja in zaradi dejstva, da je le-to dejavno na trgu, na katerem obstajajo presežne kapacitete, finančno podporo dodelil le ob upoštevanju teh dejstev.

(101) Komisija bo najprej proučila kredite, ki so jih dodelili TIB in državne banke. Ti krediti so prikazani v Tabeli 10. Tabela 10 Ukrep Znesek (v DEM) Obrestna mera Referenčna obrestna mera Zavarovanja 12 6 mio 12 % (26) 6,62 % — 16 0,2 mio 0 %-5 % (27) 6,62 % jamstva zvezne vlade 17 1,8 mio 5,5 % 6,62 % prva hipoteka na zemljišče za 1,8 mio DEM; subsidiarna hipoteka na zemljišče za 20 mio DEM 18 2 mio 6,5 % 8,28 % druga hipoteka na zemljišče za 1,8 mio DEM, druga in tretja hipoteka za več kot 20 mio DEM, izročitev strojev in pravic tretji osebi, izročitev zalog, izročitev terjatev proti kupcem, 90-odstotno jamstvo dežele Turingija 19 1 millón 6,75 % 8,28 % kot ukrep 18 20 1,73 mio 6,65 % 8,28 % kot ukrep 18 21 3,45 mio 6,65 % 8,28 % kot ukrep 18 22 2 mio 5 % 7,33 % kot ukrep 18

(102) Tabela 10 dokazuje, da državne finančne institucije niso delovale kot tržno usmerjeni podjetnik. Zlasti glede posojila delničarja TIB-a (ukrep 12) se ugotovi, da je dogovorjena obrestna mera znašala 12 %, da pa je bila višina obresti omejena na 50 % letnega presežka. V poročilih je bilo poudarjeno, da Kahla II najmanj prvi dve leti ne bo ustvarjala dobička. To se je dejansko tudi zgodilo. Določena ni bila nobena višja obrestna mera, s katero bi se nadomestila leta, v katerih ni bilo mogoče odplačevati obresti. Zato je TIB namerno dodelil posojilo delničarja, ki ni bilo povezano z dodatnimi glasovalnimi pravicami, ne da bi zahteval kakršno koli zavarovanje in z obrestno mero 0 % za obdobje najmanj dveh let. Določena ni bila nobena premija tveganja za kompenzacijo, kot je bilo predvideno v poročilu, na podlagi katerega je bilo dodeljeno posojilo (in udeležba) delničarja. Preostala posojila so bila (kot kaže tabela) dodeljena za nižjo obrestno mero od referenčne obrestne mere. Zavarovanja so dodelili nemški organi ali pa so bila vsa posojila zavarovana z istim premoženjem. Premoženje ni bilo neodvisno ocenjeno, tako da je njegova dejanska vrednost dvomljiva. Poleg tega je treba opomniti, da je bilo to premoženje financirano z državno podporo.

(103) Garancijska pogodba je predvidevala, da g. G. Raithel zagotovi podrejeno jamstvo v višini 0,7 milijona DEM, razen če bi bilo mogoče dokazati, da je zagotovil osebno jamstvo za posojilo za lastniški kapital (ukrep 16). Posojilna pogodba za ukrep 16 nikakor ne nakazuje zagotovitve osebnega jamstva, temveč garancijo vlade. Toda Komisija nikoli ni bila seznanjena s tem, da je bilo to jamstvo v višini 0,7 milijona DEM zagotovljeno. Nasprotno, po informacijah Komisije je bilo posojilo zavarovano z garancijo vlade in ne z osebnim jamstvom. Tudi če bi osebno jamstvo bilo zagotovljeno, bi bilo v primerjavi z ostalim zavarovanjem podrejeno in bi pokrilo dokaj majhen del morebitnega velikega tveganja neplačila. Zato lahko Komisija sklene le to, da državne banke in institucije niso delovale kot tržno usmerjeni podjetnik. Poleg tega Nemčija sama označuje posojila iz ukrepov 16 do 22 kot pomoč (28), čeprav kot obstoječo pomoč. Komisija je tako kot Nemčija mnenja, da ta posojila predstavljajo pomoči. Njihova opredelitev kot obstoječe pomoči bo preučena v naslednjih odstavkih.

(104) Glede podpore (ukrepi 15, 24–29, 31–32) je Komisija mnenja, da noben tržno usmerjeni podjetnik ne bi dodelil nepovratne podpore. Nemčija temu dejstvu ni oporekala. Glede 90-odstotnih jamstev dežele (ukrepi 13, 14, 23 in 30) Nemčija sama priznava, da le-ta predstavljajo pomoči. Zaradi s tem povezanega visokega tveganja in odsotnosti ustrezne premije za tveganje se Komisija popolnoma strinja s tem mnenjem. Zato tega vprašanja ni potrebno še naprej obravnavati. Po besedah Nemčije spadajo ta jamstva med pravila de minimis. To bo obravnavano v oddelku D presoje.

(105) Zato Komisija ne more ugotoviti, ali so finančne institucije dodelile podporo Kahli II pod pogoji, primerljivimi s pogoji tržno usmerjenega podjetnika. Zato bodo ukrepi Nemčije kot že poprej obravnavani kot pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES.

(106) Kahla II je Auffanglösung, torej novoustanovljeno podjetje, ki je prevzelo premoženje podjetja, ki je v stečaju. Čeprav so Auffanglösungen novoustanovljena podjetja, lahko ta podjetja, ki so nastala predvsem v vzhodni Nemčiji, obravnavamo kot podjetja v težavah. Razlog za to je dejstvo, da ta navidezna podjetja prevzamejo premoženje podjetja, ki se nahaja v stečaju, hkrati nadaljujejo njegovo dejavnost in to praviloma tako, da pred tem ne izvedejo sprejemljivega prestrukturiranja. Auffanglösungen torej „podedujejo“ vrsto strukturnih pomanjkljivosti in potrebujejo temeljite spremembe, da bi lahko delovale v tržnem gospodarstvu. K tem spremembam spadajo investicije za zamenjavo in modernizacijo starih strojev in opreme, spremembe v strukturi podjetja (tradicionalno veliki konglomerati, ki delujejo v okviru planskega gospodarstva), zmanjševanje števila zaposlenih (vzhodnonemški konglomerati so praviloma imeli preveč zaposlenih), novo usmeritev v izdelkih, trženje itd. Poleg tega je potrebno ponovno pridobiti zaupanje kupcev, dobaviteljev in kreditnih institucij, saj je Auffanglösung naslednica propadlega podjetja. V tem smislu niso primerljiva z drugimi novoustanovljenimi podjetji.

(107) Prilagoditev se praviloma doseže s prestrukturiranjem, ki v večini primerov vključuje državno pomoč. Ob upoštevanju posebnega položaja novih dežel je Komisija sprejela prilagodljiv in velikodušen pristop, ki tem novim podjetjem do konca leta 1999 omogoča, da koristijo pomoči za prestrukturiranje. To ravnanje je kodificirano (29) v opombi 10 smernic za prestrukturiranje iz leta 1999. Na podlagi posebnega položaja so Auffanggesellschaften izjeme od pravila, da novoustanovljena podjetja v skladu s smernicami za prestrukturiranje niso upravičena do pomoči za reševanje in prestrukturiranje.

(108) V okviru drugega postopka (30) je Nemčija z dopisoma z dne 5. marca in 6. maja 1999 izrecno navedla, da Kahla II predstavlja podjetje v težavah. Dve leti kasneje je Nemčija z dopisom z dne 26. septembra 2001 ugovarjala svojim prejšnjim navedbam in trdila, da se Kahla II nikoli ni nahajala v težavah. V zvezi s tem postopkom Nemčija zastopa stališče, da Kahla II ne more biti obravnavana kot podjetje v težavah, saj niso izpolnjeni vsi pogoji, navedeni v smernicah za prestrukturiranje.

(109) Komisija opozarja, da smernice za prestrukturiranje ne dajejo jasne opredelitve podjetja v težavah, temveč navajajo značilne simptome. V primeru Kahle II je to v točki 2.1 smernic za prestrukturiranje (1994) omenjeno splošno merilo, po katerem se določi, ali se podjetje nahaja v težavah, izpolnjeno: podjetja v težavah so podjetja, „ki si ne morejo opomoči sama ali s sredstvi lastnikov deležev ali tujega kapitala“. To je navedeno v poročilih (31), razpoložljivih v času ustanovitve Kahle II in v času dodelitve pomoči (čas, pomemben za presojo): v njih je Kahla II obravnavana kot podjetje v težavah, vsebujejo pa tudi opis prestrukturiranja za ponovno vzpostavitev rentabilnosti (32). Naknadno je to potrjeno z dejstvom, da podjetje po razpoložljivih informacijah od bank nikoli ni prejelo finančnih sredstev brez državne pomoči (33).

(110 Dejansko nekateri kazalci, predstavljeni v smernicah za prestrukturiranje, niso predvideni za Auffanglösungen, saj le-te predstavljajo novoustanovljena podjetja, pri katerih ni mogoče preveriti razvoja poslovanja v preteklosti. Zato takšna podjetja v času ustanovitve ne trpijo zaradi zmanjšanja rentabilnosti, vse večjih izgub, zmanjšanja prihodkov, povečanja zalog, zmanjšanega denarnega toka, naraščajočih stroškov obresti itd. Tukaj Komisija opominja, da Auffanglösungen predstavljajo izjeme od pravila, da novoustanovljena podjetja ne morejo biti opredeljena kot podjetja v težavah in zato ne morejo prejeti pomoči za prestrukturiranje.

(111) Po drugi strani pa so nekateri kazalci dejansko uporabni za Auffanglösungen, zlasti nizka čista vrednost sredstev. V primeru Kahle II Komisija opomni, da je Kahla II naslednica podjetja, ki je v stečaju, in je zato verjetno izgubila zaupanje številnih kupcev, dobaviteljev in finančnih institucij. Tako je bil celo nakup premoženja odvisen od državne podpore. Kupna pogodba o premoženju Kahle I je predvidevala, da ima g. G. Raithel, novi investitor, pravico do odstopa od pogodbe, če financiranje, ki je vključevalo različne državne ukrepe (kot npr. udeležba TIB-a in državna posojila), ni bilo zavarovano (34). Poleg tega je Kahla II prevzela premoženje Kahle I, ki nikoli ni izvedla uspešnega prestrukturiranja in je zaradi tega morala prijaviti stečaj. Naknadno je jasno, da so se prenesle tudi strukturne težave, saj Kahla II ni prejela nobenega zasebnega financiranja brez državne pomoči.

(112) Nadaljnji kazalec je preveliko število zaposlenih. Ker je državna podpora, dodeljena Auffanglösungen, praviloma povezana z ohranitvijo delovnih mest, prinaša s seboj za določeno obdobje dodatne težave, saj je treba ohraniti določeno število delovnih mest. Kot je dokazano v poročilih, omenjenih v odstavku 91, je glavni cilj deželne vlade ohraniti delovna mesta. V naslednjih letih je Kahla II zmanjšala število zaposlenih, iz česar je mogoče sklepati, da je imela na začetku preveč zaposlenih.

(113) Ker so Auffanglösungen prisiljene izvesti prestrukturiranje, da bi lahko bile dejavne v tržnem gospodarstvu, prihaja v prvih letih do izgub, denarni tok v prvih letih ne narašča, potrebne investicije pa s seboj prinašajo velike dolgove in visoke obresti. Tako je bilo tudi pri Kahli II. Nemčija procesa, kateremu je bila podvržena Kahla II, nikoli ni označila kot prestrukturiranje podjetja v težavah, vendar Komisija ugotavlja, da je bilo prestrukturiranje predlagano v obeh poročilih novembra 1993 in januarja 1994, in sicer kot nujno za ponovno vzpostavitev rentabilnosti podjetja. Poleg tega je Kahla II v poročilu Project Management Eschbacha (PME), ki ga je Nemčija predložila v povezavi z drugim postopkom (35), opisana kot podjetje, ki je v procesu prestrukturiranja, ki se ne bo končal pred letom 1996 (36). Komisija je prišla do sklepa, da takšen proces ni značilen za zdravo podjetje.

(114) Nemčija je tudi mnenja, da je do izgub, ki so nastale v prvih letih obstoja Kahle II, prišlo zgolj zaradi programa amortizacije (ukrep 33). Komisija meni, da je do večjih izgub lahko prišlo zaradi tega programa amortizacije, vendar pa bi podjetje brez državne podpore zagotovo utrpelo precej višje izgube in bi verjetno izginilo s trga. Ugotovi se, da je bila državna podpora, navedena v poročilih iz let 1993 in 1994, ki jih je predložila Nemčija, obravnavana kot odločilna za obstoj podjetja in ponovno vzpostavitev rentabilnosti.

(115) Nemčija je za podkrepitev utemeljitev, da Kahla II nikoli ni bila v težavah, predložila poročilo, ki ga je 21. januarja 2002 pripravil svetovalec. Tabela 11 1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 Prihodki ( v mio DEM) 23,19 28,95 31,46 39,10 34,34 35,81 41,60 Dobiček iz poslovanja pred obdavčitvijo (v mio DEM) […] (37) Denarni tok (v mio DEM) […] Zaloge […] Izkoriščenost zmogljivosti v % […] Lastni kapital v % […] Tuji kapital v % […]

(116) Komisija ugotavlja, da Tabela 11 predstavlja naknadno oceno zgodovine podjetja. Koristno je navesti, da so bile najpomembnejše napovedi v letu 1994 razpoložljivega poročila pravilne: do izgub naj bi prihajalo najmanj prvi dve leti. Vendar mora Komisija svojo presojo predhodno izvesti, tj. ugotoviti, ali je Nemčija od leta 1994 izpolnila svoje dolžnosti v skladu s Pogodbo ES in priglasila pomoč. Če bi Nemčija izpolnila svoje dolžnosti, bi Komisija svojo presojo sestavila na podlagi poročil, razpoložljivih v tistem času. Kot je navedeno v odstavkih 95, 96 in 113, ti poročili temeljita na premisi, da mora podjetje ponovno vzpostaviti rentabilnost, in navajata, da je bila za uresničitev teh ciljev državna pomoč odločilna. Na podlagi teh poročil bi Komisija Kahlo II (Auffanglösung) v skladu s svojo stalno prakso označila kot podjetje v težavah. Ta sklep ne more biti naknadno spremenjen, saj so bile te težave v kratkem času odpravljene z dodelitvijo znatne pomoči.

(117) Komisija na podlagi v zadevnem času razpoložljivih poročil sklene, da si Kahla II ni bila sposobna opomoči z lastnimi močmi ali s finančnimi sredstvi pod tržnimi pogoji. Komisija zlasti ugotavlja, da je Nemčija to dejstvo leta 1999 izrecno priznala. Poleg tega bi podjetje brez državne pomoči verjetno izginilo s trga. Dejstvo, da noben kazalec, naveden v smernicah za prestrukturiranje, ni uporaben za Kahlo, ni pomembno: te smernice vsebujejo neizčrpen seznam značilnih simptomov, ne pa izčrpnega in zbirnega seznama meril.

(118) Posledično ostaja Komisija pri svojem mnenju, da je Kahla II v času od 1994 do konca 1996 predstavljala podjetje v težavah, dokler ni bil dosežen, najverjetneje zaradi dodeljene pomoči, rahlo pozitiven rezultat in je delež lastnega kapitala začel naraščati. Komisija je mnenja, da pomanjkljivo zasebno financiranje brez državne podpore in razpoložljivi podatki to potrjujejo.

C. Pomoči, ki so domnevno vključene v odobreni program pomoči

(119) Del ukrepov pomoči za Kahlo I in Kahlo II je bil domnevno vključen v odobreni program pomoči. Ker Komisija resno dvomi, da so ti ukrepi pomoči v skladu z odobrenimi programi pomoči, v okviru katerih naj bi bili dodeljeni, je od Nemčije s pomočjo uredbe o predložitvi podatkov v skladu s členom 10(3) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (38) zahtevala, naj predloži vse za presojo potrebne dokumente, podatke in dejstva. Zaenkrat so informacije, ki jih je posredovala Nemčija, nezadostne za presojo o tem, ali so ti ukrepi zajeti v ustreznem programu. Komisija ima pravico, da odloči na podlagi razpoložljivih informacij.

(120) V razširitvi formalnega postopka preiskave je Komisija sklenila, da ukrepi 1, 4, 5, 6, 7 in 10 predstavljajo za Kahlo II obstoječo pomoč, ki je ni potrebno še enkrat oceniti. Komisija je potrdila svoje mnenje, da ukrep 8 ni bil dodeljen v okviru odobrenega programa pomoči in ga je zato mogoče označiti kot začasno pomoč.

(121) Glede Kahle II je Komisija v razširitvi formalnega postopka preiskave sklenila, da ukrepa 28 in 29 predstavljata za Kahlo II obstoječo pomoč, ki je Komisija ne bo ponovno ocenila. Komisija je potrdila svoje mnenje, da ukrepi 11, 12 in 20 niso bili dodeljeni v okviru programa pomoči, ki ga je odobrila Komisija. Glede ostalih ukrepov, domnevno dodeljenih po odobrenih programih pomoči, bo Komisija delno preučila začasne presoje, opravljene v sklepu o sprožitvi in razširitvi formalnega postopka preiskave.

(122) Ukrepi 13, 14, 23 in 30: Ta 90-odstotna državna jamstva so temeljila na programu, ki Komisiji nikoli ni bil priglašen. Program je bil evidentiran pod št. NN 46/97, vendar ga Komisija nikoli ni odobrila. Kot je navedeno v razširitvi formalnega postopka preiskave, je ta jamstva mogoče označiti kot začasne pomoči. Komisija je v svoji odločbi o smernicah za jamstva dežele Turingije (39) tudi navedla, da Turingija ne sme več uporabljati tega nepriglašenega programa.

(123) Glede elementa pomoči teh jamstev Nemčija trdi, da bi moral zaradi dogovora med Nemčijo in Komisijo element pomoči jamstva znašati 0,5 % zneska, ki ga zajema to jamstvo. Komisija navaja, da se ta dogovor nanaša na 80-odstotna državna jamstva, ki so v skladu z odobrenim programom pomoči. Zadevna jamstva to mejo prekoračujejo za 10 % in niso bila dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči, temveč v okviru nepriglašenega programa, ki ga Komisija nikoli ni odobrila. Poleg tega je dogovor iz svojega področja uporabe izključil podjetja v težavah. Zato 0,5 odstotka v nasprotju z navedbami Nemčije ni mogoče uporabiti pri teh jamstvih.

(124) Ob upoštevanju jamstev v okviru ukrepov 13, 14 in 23 na podlagi sporočila Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državne pomoči v obliki jamstev (40) velja naslednje: „Če je pri prevzemu jamstva zelo verjetno, da kreditojemalec svojih obveznosti ne bo mogel izpolniti, npr. ker je v finančnih težavah, je lahko vrednost jamstva tako visoka kot sam znesek, ki ga jamstvo učinkovito zajema“. Kot je navedeno v oddelku B presoje (odstavki 106–118), je bila Kahla II v času dodelitve teh ukrepov podjetje v težavah. To pomeni, da pri jamstvih, dodeljenih do leta 1996, element pomoči teh jamstev lahko znaša 90 % ustreznih kreditov.

(125) Glede ukrepa 30, ki je bil dodeljen v času, ko podjetje ni bilo več v težavah, je Nemčija ponovno mnenja, da bi moral biti ekvivalent pomoči na podlagi dogovora med Nemčijo in Komisijo, omenjenega v odstavku 123, določen pri 0,5 %. Komisija ponovno opozarja, da se ta dogovor nanaša na 80-odstotna državna jamstva, ki so bila dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči. V omenjenem primeru je jamstvo prekoračilo 80-odstotno mejo za 10 % in ni bilo dodeljeno v okviru odobrenega programa pomoči. Zato tukaj ni mogoče uporabiti ekvivalenta pomoči 0,5 %. V času dodelitve tega jamstva je dežela Turingija soglašala s tem, da bodo jamstva odvisna od odločbe Komisije o smernicah za jamstva dežele Turingije (41), po kateri mora pri 80-odstotnih jamstvih, dodeljenih v okviru odobrenega programa pomoči, element pomoči znašati med 0,5 % in 2 %. Čeprav tudi ta odločba zadeva 80-odstotna jamstva, ki so bila dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči, je po mnenju Komisije primerno, da se ta program tukaj uporabi podobno. Ob upoštevanju dejstva, da je jamstvo zajemalo velik del s posojilom povezanih tveganj, kar se je odražalo z nizko obrestno mero, ki so jo določile zasebne banke, bo za jamstva Komisija uporabila v tem programu najvišjo dovoljeno obrestno mero v višini 2 %.

(126) Na podoben način se Komisiji zdi primerno, da za 90-odstotno jamstvo po ukrepu 13 uporabi element pomoči v višini 2 %, in sicer od 30. marca 1998, ko so bila posojila po ukrepih 18-21 spremenjena v posojila pod tržnimi pogoji. Obrestna mera posojila pod tržnimi pogoji je znašala 5,9 %. Preden so bila posojila v okviru ukrepov 18–21 spremenjena, je obrestna mera znašala med 6,5 % in 6,75 %. Posojila, dodeljena iz državnih sredstev, so bila spremenjena v zasebna posojila ravno v času, ko je podjetje za zasebno posojilo lahko dobilo nižjo obrestno mero kot za posojila iz državnih sredstev. S tem v zvezi je treba poudariti, da je bila ta sprememba mogoča le zato, ker je bilo za to novo posojilo zagotovljeno 90-odstotno jamstvo.

(127) Nemčija trdi, da ta jamstva spadajo pod pravila de minimis. Uporaba pravil de minimis je obravnavana v oddelku D presoje.

(128) Ukrep 15: Podpora v višini 2,5 milijona DEM je bila domnevno dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči (42). V razširitvi formalnega postopka preiskave je Komisija pomotoma navedla, da je ta program predviden le za MSP. Nemčija je pravilno opozorila, da so pod posebnimi pogoji do pomoči v okviru tega programa upravičena tudi velika podjetja. Vendar pa ta program iz svojega področja uporabe izrecno izključuje podjetja v težavah.

(129) Komisija je zaradi zlorabe nedavno sprejela negativno odločbo glede tega programa, ker je bil med drugim uporabljen za podjetja v težavah (43). V svoji odločbi je Komisija izrecno navedla, da je Nemčija Kahlo II uvrstila med podjetja v težavah, ki so v nasprotju s posebnimi določbami, ki jih je odobrila Komisija, uporabila ta program. Komisija je glede omenjenega programa v svoji odločbi navedla, da je njena odločba glede programa neodvisna od njene odločbe v zadevnem primeru, v okviru katerega je bila proučena posamezna uporaba. V zadevni odločbi Komisija zastopa stališče, da je bila Kahla II v času dodelitve tega ukrepa pomoči podjetje v težavah. Zato se ohranja stališče, da je to pomoč mogoče označiti kot novo pomoč.

(130) Ukrep 16: Posojilo v višini 0,2 milijona DEM je bilo domnevno odobreno v okviru programa za posojila za lastniški kapital (44). Ta program je bil namenjen le za MSP. Ker pa je imela Kahla II več kot 250 zaposlenih in v času dodelitve tega ukrepa ni bila MSP, pomoč očitno ni v skladu s tem programom. Nemčija je nedavno opozorila, da posojilo ni bilo dodeljeno podjetju, temveč g. G. Raithelu. Komisija je v odobritvi programa, v okviru katerega je bilo posojilo dodeljeno, navedla, da investitorji takšno podporo dobijo le pod pogojem, da jo kot kapital vložijo v podjetje. To pa je g. G. Raithel tudi storil. Posledično je bil namen tega posojila podpora podjetju, čeprav je bilo posojilo dodeljeno posamezniku. Zato je posojilo mogoče oceniti kot novo pomoč za Kahlo II.

(131) Ukrepi 17, 18, 19 in 22: Komisija je ob preučitvi prišla so sklepa, da so pogoji programa, po katerem so bila posojila dodeljena (45), v zadevnem primeru izpolnjeni. Zato predstavljajo ti krediti obstoječo pomoč, ki je Komisiji ni več potrebno oceniti.

(132) Ukrep 21: To posojilo je bilo domnevno dodeljeno v okviru odobrenega programa pomoči (46). Program je predvideval posojila v višini največ 2 milijonov DEM za podjetja v novih deželah. Zadevno posojilo to mejo presega. Zato Komisija ne more ugotoviti, ali so bili pogoji, navedeni v zadevnem programu, izpolnjeni. Ob upoštevanju subvencioniranih obresti, zmanjšane vrednosti danih zavarovanj in dodelitve 90-odstotnega jamstva, ki zajema skoraj celotno izredno tveganje, je Komisija mnenja, da je to posojilo v času dodelitve morda predstavljalo pomoč v celotni višini zneska.

(133) Ukrepa 24 in 25 sta bila dodeljena v okviru odobrenih programov pomoči, in sicer za pokritje investicij, ki so podrobno prikazane v Tabeli 5. Poleg tega iz informacij, ki jih je posredovala Nemčija, izhaja, da je del investicijske pomoči, dodeljene v okviru programa posebne amortizacije (ukrep 33), prav tako služil za pokritje investicij. Nemčija je dokazovala, da so vsi ti ukrepi v skladu s programi, po katerih so bili domnevno dodeljeni. Zato predstavljajo ukrepi 24, 25 in 33 obstoječe pomoči, ki jih Komisiji ni potrebno še enkrat oceniti.

(134) Ukrep 26: Podpora za spodbujanje zaposlovanja v povezavi z okoljskimi investicijami, ki je bila domnevno dodeljena v okviru odobrenega programa, se ne šteje za pomoč (47). Kot je bilo navedeno v razširitvi formalnega postopka preiskave, je bil program – kar zadeva njegove elemente okolja - namenjen odstranitvi nevarnosti za okolje v podjetjih v državni lasti. Podpora tako torej ni v skladu s programom, na podlagi katerega je bila domnevno dodeljena. Z dopisom z dne 29. julija 1994 (48) je Nemčija Komisiji pojasnila, kako je potrebno razlagati to določbo. Nemčija je jasno navedla, da je takšne ukrepe mogoče izvajati le v občinah, mestih itd. Podjetja v rokah THA so bila pred privatizacijo prav tako upravičena do te pomoči, saj so bila do takrat obravnavana kot državna podjetja (49). Komisija je zastopala stališče, da ti ukrepi ne predstavljajo pomoči, saj nobenemu podjetju ne dajejo prednosti (50).

(135) Kahla II je bila v času dodelitve tega ukrepa zasebno podjetje in zato ni bila upravičena do pomoči. Poleg tega Komisija opominja, da je bil del te podpore dodeljen s strani dežele Turingija, medtem ko ima po zadevnem programu pravico do dodelitve takšne podpore le Zvezni zavod za zaposlovanje. Zato Komisija ne more ugotoviti, ali so ti ukrepi predstavljali obstoječe pomoči (51).

(136) Po razširitvi formalnega postopka preiskave je Nemčija spremenila svojo utemeljitev in trdila, da ti ukrepi podjetju niso dajali nikakršne prednosti. Najprej je Nemčija navedla, da so bili ti ukrepi dodeljeni za odstranjevanje stare opreme, kar naj bi domnevno imelo velik pomen za okolje. Vendar Komisija ne more sprejeti, da odstranitev stare opreme za podjetje ni predstavljalo prednosti. Tovrstna dela so nujno vodila k povečanju razpoložljivih površin in zato k zvišanju vrednosti podjetja.

(137) Nemčija je nedavno trdila, da so bili ukrepi predvideni za odstranitev nevarnosti za okolje, ki so nastale v juliju leta 1990. Glede na izkušnje Komisije takšni ukrepi ne predstavljajo pomoči. Vendar Nemčija ni predložila nobenega dokaza o kakršni koli nevarnosti, ki naj bi nastala pred julijem 1990. Poleg tega je Kahla I domnevno odstranila takšne nevarnosti, ko je leta 1991 prejela podporo (ukrep 2) v višini zneska, potrebnega za odstranitev nevarnosti. Nemčija nikoli ni predložila dokaza, da nevarnosti za okolje še niso bile odstranjene, ko je bilo premoženje podjetja Kahla I prodano. Tudi če bi temu bilo tako, bi moral kupec ustrezno preveriti, ali premoženje ne vsebuje takšnih nevarnosti. Če temu ni bilo tako, ni bil dovolj pazljiv in zato ni sprejemljivo, da se pozneje zahteva državna podpora v ta namen. Če bi bil izveden ustrezen nadzor, bi bila obstoj takšnih nevarnosti in potreba po sredstvih za odstranitev upoštevana v nakupni ceni, pozneje pa se ne bi zahtevala državna podpora.

(138) Nemčija je tudi navedla, da podjetje zadevnih del morda ne bi izvedlo, če bi vedelo, da ti ukrepi predstavljajo pomoči, ali pa bi zaposlilo svoje osebje ali manj osebja ali drugo osebje. Nemčija trdi, da je bilo dejstvo, da Komisija programa ni uvrstila med pomoči in ga potrdila, že zadosten razlog za upravičeno pričakovanje, da ukrepi ne predstavljajo pomoči. Komisija te utemeljitve ne more sprejeti, saj je odobritev programa temeljila na priglasitvi in na dodatnih informacijah, ki jih je posredovala Nemčija. Zato Nemčija ne more zavestno ravnati v nasprotju s priglasitvijo in uveljavljati kršitve proti zakonitim pričakovanjem. Tudi upravičenec ne more uveljavljati takšnih pričakovanj, če je v nemškem programu jasno predvideno, da ti ukrepi ne morejo biti izvedeni v interesu posameznega podjetja in da je imel samo Zvezni zavod za zaposlovanje pravico dodeliti takšno podporo, medtem ko je v tem primeru del podpore dodelila dežela Turingija.

(139) Nemčija je v zaključku trdila, da ta podpora predstavlja splošen ukrep, ki lahko koristi vsem podjetjem v Nemčiji brez diskriminacije. Vendar Komisija ugotavlja, da je ta trditev v nasprotju z vsemi poprej posredovanimi informacijami. Iz določb nemškega prava (člen 249h Zakona o spodbujanju zaposlovanja) in iz vseh Komisiji predloženih dokumentov, ki so Komisiji omogočili, da program ne označi kot pomoč in ga odobri, jasno izhaja, da takšni ukrepi ne morejo koristiti prav vsem podjetjem. Nasprotno se nemško pravo in vsi dokumenti, ki jih je posredovala Nemčija in ki naj bi Komisiji omogočili presojo določb, nanašajo na osebe javnega prava in izrecno izključujejo ukrepe za posamezno podjetje. Ta določba vsebuje jasno selektivno komponento, ki implicira, da ukrep ne more biti ocenjen kot splošen ukrep.

(140) Ukrep 27: Podpora za različne namene, ki je bila dodeljena v letih 1995 in 1996. Ker ni bila navedena nobena pravna podlaga, jo je Komisija začasno ocenila kot novo pomoč. Nemčija je trdila, da je bila podpora za raziskave in razvoj v višini 0,318 milijona DEM dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči (52). Na podlagi razpoložljivih informacij so te pomoči v skladu s tem programom in zato predstavljajo obstoječe pomoči, ki jih ni treba ponovno oceniti.

(141) Glede podpore za integracijo delavcev v višini 0,021 milijona DEM Nemčija zastopa stališče, da le-ta ne predstavlja pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, saj je bila predvidena le za spodbujanje zaposlovanja invalidnih oseb. Vendar Komisija poudarja, da pomoči ne predstavljajo le ukrepi, ki veljajo za posameznike v skladu s smernicami za pomoči za zaposlovanje (53) (smernice za zaposlovanje) na podlagi objektivnih meril, ne da bi pri tem dajali prednost posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga. Kljub uredbi o predložitvi podatkov zlasti glede te točke Nemčija ni predložila dokazil. Zato je Komisija na podlagi posredovanih informacij sklenila, da so ti ukrepi predstavljali državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES.

(142) Preostala podpora za udeležbo na sejmih v višini 0,122 milijona DEM in podpora za oglaševanje v višini 0,030 milijona DEM spadata domnevno pod pravila de minimis. V nadaljevanju se preuči, ali so v skladu s pravili de minimis.

(143) Ukrepa 28 in 29: Kot je bilo navedeno v razširitvi formalnega procesa preiskave so bili ti ukrepi na podlagi razpoložljivih informacij ocenjeni kot obstoječe pomoči. Poleg tega iz informacij, ki jih je posredovala Nemčija, sledi, da je del investicijske pomoči, dodeljene v okviru programa posebne amortizacije (ukrep 33), prav tako služil pokritju teh investicij. Nemčija je dokazala, da so vsi ti ukrepi v skladu s programi, v okviru katerih so bili domnevno dodeljeni. Zato predstavljajo obstoječe pomoči, ki jih Komisiji ni treba ponovno oceniti.

(144) Ukrep 31: Nadaljnja podpora za spodbujanje zaposlovanja, ki je bila dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči (54). Na podlagi informacij, ki jih je posredovala Nemčija, je Komisija mnenja, da je ta podpora v skladu s programom, po katerem je bila dodeljena. Zato predstavlja podpora obstoječe pomoči, ki jih Komisiji ni treba ponovno oceniti.

(145) Ukrep 32: Podpora za različne namene. Ker ni bila navedena pravna podlaga, je Komisija podporo začasno označila kot nove pomoči. Vendar je Nemčija trdila, da je bila podpora za raziskave in razvoj v višini 0,009 milijona DEM dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči (55). Vendar pa je ta program namenjen le MSP. Po razpoložljivih informacijah ni bila Kahla II med 1997 in 1999 nikoli uvrščena med MSP, zlasti, ker je imela vedno več kot 250 zaposlenih, niti po tem, ko je zmanjšala število vajencev. Zato pomoči ne spadajo v področje uporabe programa, po katerem so bile dodeljene, in jih je treba označiti kot nove pomoči.

(146) Glede podpore za integracijo delavcev je Nemčija ponovno pojasnila, da le-ta ne predstavlja pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, saj je bila predvidena za spodbujanje zaposlovanja invalidnih oseb. Kot v primeru podpore, omenjene v ukrepu 27, tudi tukaj Nemčija kljub uredbi o predložitvi podatkov, zlasti glede te točke, ni predložila nobenega dokazila. Po podatkih v letnih poročilih podjetja (56) je podpora za integracijo delavcev znašala 0,119 milijona DEM za leti 1997 in 1998 in neznan znesek podpore za sejme in čas uvajanja 0,121 milijona DEM za leto 1999. Zato je Komisija na podlagi razpoložljivih informacij sklenila, da so ti ukrepi prestavljali državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES.

(147) Preostala podpora za udeležbo na sejmih in podpora za oglaševanje v višini 0,103 milijona DEM za leti 1997 in 1998 in neznan del podpore za sejme, navedene v letnem poročilu 1999, ter podpora za integracijo v višini 0,121 milijona DEM za leto 1999 domnevno spadajo pod pravila de minimis. V oddelku D presoje se preuči, ali so v skladu s pravili de minimis.

(148) Glede na zgoraj navedeno predstavljajo ukrepi 17, 18, 19, 22, 24, 25, del ukrepa 27, ukrepi 28, 29, 31 in 33 obstoječe pomoči, ki jih Komisiji ni treba ponovno oceniti.

D. Domnevni ukrepi de minimis

(149) Ukrepi 13, 14, 23, del ukrepa 27, ukrep 30 ter del ukrepa 32 spadajo domnevno pod pravila de minimis (57). Po teh pravilih znaša najvišji skupni znesek pomoči de minimis 100 000 EUR v triletnem obdobju od prve pomoči de minimis. Ta znesek zajema vse vrste državnih pomoči, ki so bile dodeljene kot pomoči de minimis, in ne vpliva na možnost, da prejemnik na podlagi s strani Komisije odobrenih programov prejme druge pomoči. Zadevni obdobji sta od 25. marca 1994 do 25. marca 1997 in od 25. marca 1997 do 25. marca 2000.

(150) Ukrepi 13, 14, 23 in del ukrepa 27 iz obdobja od 1994 do 1997 spadajo domnevno pod pravila de minimis.

(151) Čeprav znaša del v okviru ukrepa 27 dodeljene podpore, ki domnevno spada pod pravila de minimis, tj. podpore za udeležbo na sejmih v višini 122 000 DEM in podpore za oglaševanje v višini 30 000 DEM, skupaj 152 000 DEM (77 716 EUR), bi moral biti ta znesek združen z ekvivalentom pomoči dodeljenih jamstev iz ukrepov 13, 14 in 23. Kot je navedeno v odstavku 124, je lahko vrednost jamstva enaka znesku, ki je z jamstvom učinkovito pokrit (58). To pomeni, da je element pomoči teh jamstev v času dodelitve znašal morda celo 90 % ustreznih kreditov, kar pa daleč presega mejo pravil de minimis. Zato ni sprejemljivo, da vsi ti ukrepi spadajo pod pravila de minimis.

(152) Za obdobje od 1997 do 2000 spadata jamstvo v okviru ukrepa 30 in del ukrepa 32 domnevno pod pravila de minimis.

(153) Glede jamstva, dodeljenega po ukrepu 30, je mogoče element pomoči določiti na 41 760 DEM, če je uporabljen ekvivalent pomoči v višini 2 %, kot je to pojasnjeno v odstavku 125. Del ukrepa 32, ki domnevno spada pod pravila de minimis, zajema podporo za udeležbo na sejmih v višini 294 000 DEM in podporo za zmanjšanje stroškov v višini 114 000 DEM. Poleg tega je treba prišteti novo vrednost jamstva po ukrepu 13 od trenutka, ko je pokrilo posojila pod tržnimi pogoji. Kot je pojasnjeno v odstavku 47, ta posojila skupaj znašajo 7,329 milijona DEM. Če se tudi tukaj uporabi ekvivalent pomoči v višini 2 % za znesek posojil, ki so zajeta z jamstvom, znaša element pomoči 131 922 DEM. Zato znašajo ukrepi iz obdobja od 1997 do 1999, ki domnevno spadajo pod pravila de minimis, skupaj 581 682 DEM. Ta znesek močno presega mejo pravil de minimis.

(154) Zato Komisija ne more sprejeti, da vsi ti ukrepi spadajo pod pravila de minimis. Posledično predstavljajo pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES.

E. Nove pomoči

(155) Zaradi zgoraj navedenega so ukrep 8 za Kahlo I in ukrepi 11, 12, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 23, 26, 27, 30 in 32 za Kahlo II označeni kot nove pomoči. Na podlagi razpoložljivih podatkov Komisija ne more ugotoviti, ali so v skladu z odobrenimi programi pomoči.

F. Združljivost s skupnim trgom

(156) V Pogodbi ES so predvidene nekatere izjeme od osnovnega načela splošne nezdružljivosti državnih pomoči s skupnim trgom. Izjeme od določb, navedene v členu 87(2) Pogodbe ES, v zadevnem primeru niso uporabne, saj ukrepi pomoči ne predstavljajo niti pomoči socialnega značaja za posameznega potrošnika niti pomoči za povrnitev škode, nastale zaradi naravnih nesreč ali drugih izjemnih dogodkov, niti pomoči za gospodarstvo določenih območij Zvezne republike Nemčije, prizadetih zaradi delitve Nemčije. Morebitne izjeme od temeljne nezdružljivosti s skupnim trgom so določene v členu 87(3)(a) in 87(3)(c) Pogodbe ES. Člen 87(3)(a) Komisiji dovoljuje odobritev pomoči za gospodarski razvoj določenega območja. Člen 87(3)(c) Pogodbe ES predvideva odobritev državnih pomoči za spodbujanje razvoja določenih gospodarskih panog ali gospodarskih območij, dokler se pogoji trgovanja ne spremenijo tako, da so v nasprotju s skupnim interesom. Komisija je objavila različne smernice, v katerih so natančno razloženi pogoji, pod katerimi so lahko pomoči odobrene na podlagi te določbe.

(157) Nemčija ne oporeka temu, da je treba pomoči za Kahlo I oceniti v okviru smernic za prestrukturiranje (1994), čeprav se zadevno podjetje nahaja na območju, kjer se regionalna pomoč lahko dodeli v skladu s členom 87(3)(a) Pogodbe ES. Prednostni namen pomoči namreč ni bil regionalne narave, temveč ponovna vzpostavitev dolgoročne rentabilnosti podjetja v težavah. Komisija na tem mestu opozarja, da je treba oceniti le pomoč, dodeljeno v okviru ukrepa 8.

(158) Glede Kahle II Nemčija trdi, da je bil cilj ukrepov, ki so bili označeni kot pomoči, ki niso zajete v odobrene programe pomoči ali ki ne spadajo pod pravila de minimis, regionalne narave. Komisija na tem mestu opozarja, da začasne pomoči, ki jih je treba oceniti, zajemajo ukrepe 11, 12, 13, 14, 15, 16, 20, 21, 23, 26, 27, 30 in 32.

(159) Komisija je mnenja, da smernice za nacionalno regionalno pomoč (59) (smernice za regionalno pomoč) niso uporabne za oceno združljivosti pomoči, dodeljenih med letoma 1994 in 1996, s skupnim trgom. V opombi 10 teh smernic je določeno: „Začasne pomoči za podjetja v težavah urejajo posebna pravila in se ne obravnavajo kot regionalna pomoč.“ Ta posebna pravila so smernice za prestrukturiranje.

(160) Komisija ugotavlja, da sedanje smernice za regionalno pomoč v času dodelitve pomoči niso bile veljavne. Pravila, ki so veljala v času dodelitve in ki so navedena v opombi 2 teh smernic, jasno določajo, da se takšne pomoči ne sme dodeliti, če se s tem kršijo posebne določbe za pomoči za podjetja v težavah. Kot je pojasnjeno v zgoraj omenjenem oddelku B presoje (odstavki 106–118), je Komisija ugotovila, da je bila Kahla II do leta 1996 podjetje v težavah. Zato začasne pomoči ne morejo biti ocenjene po teh določbah. To je tudi jasno na podlagi vrste stroškov, ki so bili vključeni v pomoči. Komisija opozarja na Tabelo 5, po kateri je bilo 80 % odhodkov porabljenih za obnovo strojev in za gibljiva sredstva. To so značilni odhodki v okviru prestrukturiranja, vendar ne v okviru projekta investiranja.

(161) Glede na zgoraj navedeno Komisija ne more ugotoviti, ali je mogoče začasne pomoči, dodeljene za Kahlo II do leta 1996, označiti kot s skupnim trgom združljive regionalne pomoči.

(162) Nemčija je nedavno trdila, da je treba pomoči v okviru ukrepa 26 označiti kot pomoči za zaposlovanje. Smernice za zaposlovanje (60) predvidevajo pomoči za ustvarjanje novih delovnih mest. Po navedbah Nemčije je bila podpora uporabljena za odstranitev dela opreme Kahle II. Ta dela so opravljali brezposelni, kar je omogočilo začasno zaposlenost brezposelnih. Vendar pa ta dela niso vodila k trajni zaposlitvi. Te pomoči tudi ni mogoče označiti kot pomoč za ohranjanje delovnih mest, saj se je število zaposlenih v podjetju znatno zmanjšalo (s 380 leta 1994 na 327 leta 1996). Poleg tega pojasnila Nemčije glede uporabe pomoči, namreč začasna zaposlitev brezposelnih, jasno dokazujejo, da Kahla II ni obdržala delovnih mest. Zato je Komisija mnenja, da ukrepa 26 na podlagi smernic za zaposlovanje ni mogoče odobriti kot pomoči za zaposlovanje. To mnenje Komisije velja tudi glede pomoči, dodeljenih pred začetkom veljavnosti smernic, saj so le-te zgolj potrdile obstoječo prakso. Pomoč za zaposlovanje ne more biti odobrena, če se delovna mesta niti ne ustvarijo niti ohranijo.

(163) Ker je bilo podjetje v času dodelitve začasne pomoči v težavah, je zdaj treba proučiti, ali je po smernicah za prestrukturiranje pomoč za Kahlo II do leta 1996 in pomoč za Kahlo I mogoče označiti za združljivi s skupnim trgom. Komisija je mnenja, da nobene od smernic Skupnosti, kot so npr. smernice za raziskave in razvoj, za varstvo okolja, za mala in srednje velika podjetja ali za usposabljanje, niso uporabne. Ker so bili vsi ukrepi pomoči dodeljeni pred začetkom veljavnosti revidirane različice smernic za prestrukturiranje, so uporabne smernice z dne 23. decembra 1994 (61). Izpolnjevanje najpomembnejših pogojev, navedenih v teh smernicah, bo ocenjeno po vrsti.

(164) Pomoči za prestrukturiranje so praviloma kombinacija pomoči za tekoče poslovanje za kritje izgub, socialnih stroškov, gibljivih sredstev itd. in materialnih investicij. To je mogoče jasno dokazati s pomočjo namena ukrepov pomoči za Kahlo I in s pomočjo ukrepov, ki so bili do leta 1996 dodeljeni Kahli II (62).

(165) Glede pomoči za Kahlo I, kot je poudarjeno v sprožitvi in razširitvi formalnega postopka preiskave, Komisija nikoli ni prejela načrta za prestrukturiranje. Ob odsotnosti načrta za prestrukturiranje pogoji, ki so nujni za odobritev prestrukturiranja v skladu s smernicami za prestrukturiranje, zlasti obstoj načrta za prestrukturiranje ob dodelitvi pomoči, niso izpolnjeni (63). Zato je treba pomoč, dodeljeno v skladu z ukrepom 8, označiti kot nezdružljivo s skupnim trgom.

(166) Glede pomoči, ki so bile med letoma 1994 in 1996 dodeljene za Kahlo II, je Komisija v sklepu o sprožitvi in razširitvi formalnega postopka preiskave navedla, da so obstajali znaki, ki so kazali na to, da je podjetje izvedlo prestrukturiranje. Poročili, ki ju je posredovala Nemčija, opisujeta ukrepe za ponovno vzpostavitev sposobnosti preživetja: nova usmeritev izdelkov, zmanjševanje števila zaposlenih, zamenjava starih strojev in opreme, zaprtje proizvodnih obratov, investicije za ohranitev tehničnih in okoljskih standardov in vzpostavitev distribucijskega omrežja. Med formalnim postopkom preiskave je Nemčija navedla, da so bili ti ukrepi del prvega poslovnega načrta, ki pa so ga pozneje še nadalje razvili, in odklonila opis teh ukrepov kot načrt za prestrukturiranje. V dopisu z dne 1. oktobra 2002 je Nemčija pojasnila, da je te ukrepe treba označiti kot načrt za prestrukturiranje, če Komisija Kahlo II označi kot podjetje v težavah.

(167) Vendar pa ni razvidno, katerega izmed posredovanih dokumentov je mogoče označiti kot ustrezen načrt za prestrukturiranje. Komisija upošteva, da je bilo prvo poročilo pripravljeno pred prodajo premoženja in da je bilo namenjeno izključno TIB-u za odločitev o smotrnosti prevzema deleža v podjetju. Čeprav sta obe poročili predlagali vrsto ukrepov, ki so bili potrebni za sposobnost preživetja podjetja, je te ukrepe po besedah Nemčije nadalje razvil investitor. Če bi ta poročila obravnavali kot načrt za prestrukturiranje, potem je jasno, da predlagani ukrepi ne predstavljajo dokončne različice načrta, zlasti pri pregledu stroškov predlaganih ukrepov. Prvo poročilo je predvidevalo skupne stroške v višini 30,945 milijona DEM, ki so vključevali investicije, nakup premoženja, pokritje izgub in plačilo obresti za posojila. Drugo poročilo je predlagalo ukrepe za prestrukturiranje v višini 27,727 milijona DEM, ki so vključevali investicije (vključno s prevzemom premoženja), pokritje izgub in gibljiva sredstva. Niti v prvem niti v drugem poročilu se predvideni stroški ne ujemajo s stroški, ki jih je Nemčija opisala v „investicijskem načrtu“ in podrobno predstavila v Tabeli 5, na podlagi katere je bila pomoč domnevno dodeljena. V obeh poročilih seznam ukrepov, predvidenih za financiranje teh stroškov, zanemarja številne ukrepe pomoči, ki so bili podjetju dejansko dodeljeni (prim. Tabelo 4), kar velja tudi za „investicijski načrt“ (Tabela 5). Če bi enega izmed teh dokumentov označili kot načrt za prestrukturiranje, lahko Komisija ugotovi, da načrt ni bil dokončna različica ali pa da je podjetje prejelo preveč pomoči.

(168) Tudi če bi te dokumente lahko označili kot načrt za prestrukturiranje, jih torej ne moremo označiti kot dokončno različico takšnega načrta. Poleg tega ni razvidno, v kolikšni meri so bili predlagani ukrepi dejansko izpeljani.

(169) Da bi ugotovila, ali so bila merila, navedena v smernicah za prestrukturiranje, izpolnjena, potrebuje Komisija podatke o tem, kateri ukrepi prestrukturiranja so bili izvedeni za ponovno vzpostavitev dolgoročne rentabilnosti podjetja (64). Ne glede na večkratne zahteve Komisije Nemčija nikoli ni posredovala dokončne različice načrta za prestrukturiranje za Kahlo II ali predložila podatkov o tem, kateri ukrepi za prestrukturiranje so bili izvedeni. Ker ta načrt ni bil predložen, ni mogoče preučiti meril teh smernic.

(170) Po drugi strani Komisija ugotavlja, da zasebni prispevek k skupnim stroškom ni bil znaten. Treba je opomniti, da je Komisija od Nemčije formalno zahtevala, naj posreduje informacije o vsakem prispevku (danem ali načrtovanem) zasebnega investitorja. V dopisu z dne 1. oktobra 2002 Nemčija opisuje domnevno zasebno financiranje v skladu s poročilom z dne 29. novembra 1993. Financiranje vključuje udeležbo g. G. Raithela v višini 2,055 milijona DEM, 0,986 milijona DEM obresti za posojila g. G. Raithela, denarni tok v višini 2,217 milijona DEM in kapitalski vložek TIB-a v višini 7,975 milijona DEM.

(171) Domnevni prispevek investitorja je vključeval dve posojili z ugodnimi obrestmi iz državnih sredstev (ukrepa 16 in 17) v skupni višini 2 milijonov DEM in znesek v višini 0,055 milijona DEM, ki ga je investitor vložil v podjetje iz lastnih sredstev kot lastniški kapital. Le zadnji prispevek je bil v celoti zasebne narave. Posojilo v višini 0,2 milijona DEM v okviru ukrepa 16 je bilo zavarovano z jamstvom zvezne vlade. Posojilo v višini 1,8 milijona DEM v okviru ukrepa 17 je bilo zavarovano s hipoteko na nepremičnine podjetja Kahla II. Nakup tega premoženja je bil financiran z državnimi pomočmi. Spričo dejstva, da so bila ta posojila dodeljena iz državnih sredstev in ob upoštevanju zagotovljenih zavarovanj, posojil v okviru ukrepov 16 in 17 ni mogoče označiti kot prispevka zasebnega investitorja. Komisija nikoli ni prejela nobenih informacij glede novih domnevnih plačil obresti v višini 0,986 milijona DEM. Verjetno se nanašajo na plačilo obresti g. G. Raithela za obe posojili v okviru ukrepov 16 in 17. Toda ta plačila ne financirajo stroškov prestrukturiranja. Glede denarnega toka Komisija ugotavlja, da načrtovanega dobička, ki naj bi ga podjetje ustvarilo, ni mogoče označiti kot znaten prispevek v smislu smernic za prestrukturiranje. Poleg tega Komisija ni seznanjena, ali je bil ta denarni tok dejansko ustvarjen in ali je bil porabljen za kritje stroškov prestrukturiranja.

(172) Ker je podjetje pričelo ustvarjati dobiček, je investitor 30. marca 1998 del državnih posojil pretvoril v zasebna posojila. Ta prispevek je bil v času dodelitve pomoči negotov in je bil vložen šele po prestrukturiranju. Zato je mogoče domnevati, da je bil poznejši prispevek mogoč le zaradi izboljšanja finančnega položaja podjetja, ki je bil posledica državnih pomoči. Komisija dodaja, da je bil prispevek mogoč le zaradi 90-odstotnega jamstva, zagotovljenega za kritje tega posojila (65). Poleg tega se je to zgodilo, ko je bilo prestrukturiranje končano, in je še vedno nejasno, kateri viri so bili porabljeni v ta namen. Zaradi odsotnosti analize stroškov prestrukturiranja ni mogoče sklepati, ali je bil zasebni prispevek znaten.

(173) Pomoči za prestrukturiranje se lahko dodelijo le na podlagi prepričljivega načrta za prestrukturiranje, ki zajema tudi ukrepe za izravnavo morebitnih negativnih vplivov pomoči in znaten prispevek iz lastnih sredstev. Ker kljub uredbi o predložitvi podatkov ni indicev, da so bile pomoči dodeljene pod temi pogoji, se lahko domneva, da ti pogoji niso izpolnjeni. Zato predstavljajo začasne pomoči, dodeljene Kahli II do leta 1996, s skupnim trgom nezdružljive pomoči za prestrukturiranje.

(174) Glede na zgoraj navedeno Komisija ne more ugotoviti, ali so začasne pomoči, dodeljene Kahli II do leta 1996, združljive s skupnim trgom.

(175) Zaradi doseženega skromnega izida iz rednega poslovanja je Komisija mnenja, da Kahle II po letu 1997 ni več mogoče označiti kot podjetje v težavah. V skladu z zahtevo Nemčije Komisija v okviru smernic za regionalno pomoč oceni pomoči, dodeljene Kahli II. Komisija opozarja, da se to nanaša zgolj na ukrepa 30 in 32, ki ju je potrebno označiti kot začasne pomoči, saj so ostali ukrepi obstoječa pomoč.

(176) V skladu s smernicami za regionalno pomoč ima lahko ena sama začasna pomoč za le eno podjetje velik vpliv na konkurenco na zadevnem trgu, je pa zelo verjetno, da le malo prispeva k regionalnemu razvoju. Te pomoči v splošnem spadajo med določene ali sektorske industrijske politike in odstopajo od smisla in namena politike regionalnih pomoči kot takih. Zato te pomoči ne izpolnjujejo pogojev, navedenih v smernicah za regionalno pomoč, dokler se ne dokaže nasprotno. Komisija ugotavlja, da je trg porcelana zasičen in da v tej panogi obstajajo presežne kapacitete. To še krepi negativno sprejemanje začasne pomoči, saj bi imela vsaka investicijska pomoč verjetno negativen vpliv na to panogo.

(177) Regionalne pomoči stremijo k produktivnim investicijam (začetne investicije) ali pa k ustvarjanju delovnih mest, povezanem z investicijami. Pod začetne investicije spadajo vlaganje v osnovna sredstva ob ustanovitvi novih podjetij, ob širitvi obstoječega podjetja, ob izvajanju temeljnih sprememb izdelka ali proizvodnega postopka obstoječega podjetja (z racionalizacijo, diverzifikacijo ali modernizacijo).

(178) Komisija najprej ugotavlja, da je del zadevnih pomoči (ukrep 32) sestavljen iz podpore, ki je bila domnevno dodeljena za raziskave in razvoj, integracijo delavcev, udeležbo na sejmih in za zniževanje stroškov. Ti odhodki ne predstavljajo investicij. Po drugi strani je ukrep 30 jamstvo za posojilo, ki bi lahko bilo uporabljeno za investicije, čeprav te točke Nemčija nikoli ni uveljavljala.

(179) Komisija je Nemčijo izrecno in uradno pozvala, naj predloži opis izpeljanih ali načrtovanih investicij. Kot odgovor na vprašanje, ali je bila začetna investicija izpeljana, je Nemčija predložila zgolj investicijske načrte, predstavljene v Tabelah 7 in 9. Nemčija ni posredovala opisa domnevnega investicijskega projekta. V teh načrtih je navedeno, da so bili kupljeni stroji in da so bile izvedene investicije v obstoječo opremo. Ker ni bila podana nobena nadaljnja razlaga, Komisija ne more sklepati, da so te investicije povezane z razširitvijo podjetja ali izvajanjem temeljitih sprememb izdelka ali proizvodnega postopka.

(180) Tudi če bi temu bilo tako, Komisija nima nobenih informacij, na katere bi se lahko oprla. Posledično ni mogoče določiti upravičenih stroškov. Zato je nemogoče določiti, ali je glede na kumulacijo z ostalimi investicijskimi pomočmi, ki so zajete v odobrene programe pomoči (ukrepi 28, 29 in del ukrepa 33), največja dovoljena intenzivnost pomoči v višini 35 % upoštevana.

(181) Poleg tega mora po točki 4.2 smernic za regionalno pomoč prispevek prejemnika pomoči za zagotovitev donosne in zdrave produktivne investicije znašati najmanj 25 %. Ta najmanjši prispevek ne sme vsebovati pomoči. To ne velja, na primer, če gre za posojilo s subvencioniranimi obrestmi ali če je posojilo zavarovano z državnimi jamstvi, ki vsebujejo elemente pomoči.

(182) Komisija je Nemčijo izrecno in formalno pozvala, naj jo obvesti o vsakem izvedenem in načrtovanem prispevku investitorja. Po razpoložljivih podatkih je investitor 30. marca 1998 državna posojila pretvoril v posojila pod tržnimi pogoji. Vendar obstaja dvom glede možnosti, da se ta posojila oceni kot zasebni prispevek brez kakršne koli pomoči, ker so le-ta povezana s prej omenjenimi ukrepi pomoči. Tudi ta posojila pod tržnimi pogoji so bila pokrita z 90-odstotnim državnim jamstvom. Po Tabeli 8 znaša lastni prispevek k investicijam, domnevno izvedenim med letoma 1997 in 1998, skupaj 2,406 milijona DEM. Vendar glede izvora tega prispevka ni bilo predloženo nobeno pojasnilo. Ker takšnega pojasnila ni, Komisija ne more sklepati, da je prispevek prejemnika pomoči znašal najmanj 25 % vseh investicijskih stroškov.

(183) Teh ukrepov tudi ni mogoče označiti kot s skupnim trgom združljive pomoči za tekoče poslovanje, saj pogoji, navedeni v smernicah za nacionalno regionalno pomoč, niso izpolnjeni. V skladu s temi pogoji se takšne pomoči lahko dodelijo, če so upravičene zaradi njihovega prispevka k regionalnemu razvoju ter njihove narave in če je njihova višina primerna za izravnavo pomanjkljivosti. Nemčija ni dokazala nobene od teh točk. Nemčija tudi ni dokazala, da so pomoči časovno omejene in se postopoma zmanjšujejo.

(184) Komisija ne more ugotoviti, ali investicije, ki jih je Kahla II domnevno izvedla od leta 1997, predstavljajo upravičene investicije v smislu smernic za nacionalno regionalno pomoč. Poleg tega ni nobenega dokaza, da 25 % skupnih stroškov ne vsebuje pomoči in je pokritih s strani prejemnika pomoči. Komisija tudi ne more ugotoviti, ali je imela pomoč pozitivne učinke na regijo ali trg. Posledično Komisija ne more ugotoviti, ali je mogoče pomoči v smislu smernic za regionalno pomoč označiti kot združljive s skupnim trgom.

(185) Komisija ugotavlja, da je Nemčija pomoči dodelila v nasprotju s členom 88(3) Pogodbe ES. Na podlagi razpoložljivih informacij Komisija ne more ugotoviti, ali so začasne pomoči za Kahlo I in Kahlo II združljive s skupnim trgom.

(186) V skladu s členom 14 Uredbe (ES) št. 659/1999 (66) je potrebno zahtevati povrnitev pomoči, nezdružljivih s skupnim trgom, razen če je terjatev pomoči v nasprotju s katerim koli načelom prava Skupnosti. V tem primeru po mnenju Komisije to ni tako. Dejstva tega primera ne kažejo na to, da bi upravičenec lahko uveljavljal legitimna pričakovanja.

(187) Zato je treba zahtevati povračilo vseh nezakonitih in nezdružljivih pomoči, ki sta jih prejeli Kahla I in Kahla II. Glede ukrepov pomoči, ki so že bili vrnjeni, je treba vendarle zahtevati povračilo v takšnem obsegu, da je vrnjeni znesek manjši od dolgovanega, ki vključuje plačilo obresti po veljavni referenčni obrestni meri za regionalne pomoči.

(188) Izterjava pomoči vključuje obresti od trenutka, ko je prejemnik prejel pomoč, do trenutka izterjave. Obresti se izračunajo na podlagi referenčne obrestne mere, ki se uporablja za izračun ekvivalenta dotacij za regionalne pomoči –

SPREJELA NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

1. Državna pomoč Nemčije za Kahla Porzellan GmbH v okviru ukrepa 8: izkupiček od uporabe zemljišč, namenjen poplačilu kreditov, ki jih je zavaroval Treuhand, je nezdružljiv s skupnim trgom.

2. S skupnim trgom so nezdružljive naslednje državne pomoči Nemčije za Kahla/Thüringen Porzellan GmbH:

a) Ukrep 11: kapitalska udeležba TIB-a;

b) Ukrep 12: Posojilo delničarja TIB-a;

c) Ukrepi 13, 14, 23 in 30: 90-odstotno jamstvo dežele Turingije;

d) Ukrep 15: podpora dežele Turingije;

e) Ukrep 16: posojilo za lastniški kapital državne banke;

f) Ukrep 21: posojilo državne banke;

g) Ukrep 26: podpora za spodbujanje zaposlovanja;

h) Ukrep 27: ukrepi za integracijo delavcev, za udeležbo na sejmih in za oglaševanje;

i) Ukrep 32: ukrepi za raziskave in razvoj, integracijo delavcev, udeležbo na sejmih in zmanjšanje stroškov.

Člen 2

1. Nemčija sprejme vse potrebne ukrepe, da od prejemnika izterja zneske, izplačane v okviru jamstva, navedenega v členu 1. Če je bila pomoč že vrnjena, se izterjava izvede v takšnem obsegu, da je vrnjeni znesek manjši od zneska, ki vključuje plačilo obresti na podlagi referenčne obrestne mere, ki je veljala v času dodelitve pomoči.

2. Izterjava pomoči se izvede v skladu s postopki nacionalnega prava, v kolikor le-to omogoča takojšnjo in učinkovito izvršitev odločbe. Pomoč, ki jo je treba vrniti, vključuje obresti od datuma, ko je prejemnik pomoč prejel, do datuma, ko jo je dejansko vrnil. Obresti se izračunajo na podlagi referenčne obrestne mere, ki se uporablja za izračun ekvivalenta dotacij.

Člen 3

Nemčija obvesti Komisijo v dveh mesecih od uradnega obvestila o tej odločbi o ukrepih, sprejetih za izvajanje te odločbe.

Člen 4

Ta odločba je naslovljena na Zvezno republiko Nemčijo.

V Bruslju, 13. maja 2003 Za Komisijo Mario MONTI Član Komisije

(1) UL C 185, 30.6.2001, str. 45 in UL C 26, 30.1.2002, str. 19.

(2) UL C 185, 30.6.2001, str. 45.

(3) UL C 26, 30.1.2002, str. 19.

(4) V primeru stečaja podjetij, ki so bila prej last THA, se je zemljiška posest prenesla nazaj na THA, ki pa je moral vrednost vključiti v stečajno maso.

(5) Poslovna skrivnost. Indeksirano (za leto 1994):

1994 1995 1996 1997 1998 1999 2000 - 100 - 181 3 70 78 11 186

(6) Poslovna skrivnost, 30–40 % večja od kupnine TIB-a.

(7) N 213/93, UL C 302, 9.11.1993, str. 6.

(8) N 108c/1994, SG(94) D/17293 z dne 1. decembra 1994. UL C 390, 31.12.1994, str. 14.

(9) N 108b/1994, SG(94) D/17293 z dne 1. decembra 1994. UL C 390, 31.12.1994, str. 13.

(10) KfW-Mittelstandsprogramm, NN 109/93, SG(94), D/372 z dne 14. januarja 1994. UL C 373, 29.12.1994, str. 3.

(11) Program za okolje, N 563d/94, SG(94), D/17530 z dne 5. decembra 1994. UL C 390, 31.12.1994, str. 16.

(12) Prim. opombo 7.

(13) 23. Okvirni načrt naloge Skupnosti za izboljšanje gospodarske strukture, N 157/94, SG(94) D/11038 z dne 1. avgusta 1994.

(14) N 561/92, SG(92) D/16623 z dne 24. novembra 1992 in N 494/A/1995, SG(95) D/17154 z dne 27. decembra 1995.

(15) Posredovan kot Priloga 17 k dopisu z dne 15. marca 2001, evidentiran s strani Komisije 26. marca 2001 (A/32477).

(16) Podatki s spletne strani Cerame-Unie (http://www.cerameunie.com).

(17) Panorama evropske industrije 1997, 9–20; NACE (Rev. 1). Glej tudi Odločbo Komisije (ES) št. 1999/157 o zadevi C 35/97, Triptis Porzellan GmbH (UL L 52, 27.2.1999, str. 48.).

(18) UL C 68, 6.3.1996, str. 9.

(19) UL L 10, 13.1.2001, str. 30.

(20) UL C 368, 23.12.1994, str. 12 in UL C 288, 9.10.1999, str. 2.

(21) „Na načrt Auffanggesellschaft Kahla je potrebno gledati pod posebnimi strukturnopolitičnimi pogoji dežele Turingije, zlasti z vidika prizadevanj deželne vlade, da v okviru možnosti finančne podpore ohrani obstoječa delovna mesta“, poročilo Röls Bühler Stüpges Hauck & Partner, posredovano kot Priloga 1 k dopisu z dne 31. januarja 2000, evidentiranim 3. aprila 2000 pod št. A/32839.

(22) Prim. opombo 19.

(23) „Cilj TIB-a je ohranitev in ustvarjanje delovnih mest v industriji v deželi Turingija“, poročilo avtorja Arthurja Andersena, posredovano kot Priloga 2 k dopisu z dne 31. marca 2000, evidentiranim dne 3. aprila 2000 pod št. A/732839.

(24) „Obstaja veliko tveganj, ki lahko povzročijo neuspeh tega načrta“ in „Odločitev za udeležbo v podjetju Kahla/Thüringen Porzellan GmbH je zato mogoče načelno podpirati ob zavedanju nenehnih visokih tveganj. Hkrati pa to pomeni zavrnitev drugih izdelovalcev porcelana iz Turingije, da ne bi ogrožali uspeha načrta“, poročilo Arthurja Andersena (glej opombo 23).

(25) Naj se opomni, da je bil nakup premoženja Kahle II financiran predvsem s pomočmi.

(26) Posojilo je imelo obrestno mero 12 %, toda plačilo obresti je bilo omejeno na 50 % letnega dobička.

(27) Prva tri leta je obresti prevzela zvezna vlada. Obrestna mera je v 4. letu znašala 2 %, v 5. letu 3 % in v 6. letu 5 %.

(28) Po razširitvi postopka je Nemčija spremenila svoje stališče in posojil iz ukrepov 16 in 17 ni označila kot pomoči, čeprav so bila domnevno dodeljena v okviru odobrenega programa pomoči in izplačana neposredno g. G. Raithelu.

(29) Čeprav, kot je to pojasnjeno v odstavku 163, to ravnanje ni uporabno za pomoči, ki so bile dodeljene med 1994 in 1996. Opomba 10 smernic za prestrukturiranje (1999) kodificira ravnanje Komisije in pravi: Edine izjeme od pravila, da novoustanovljena podjetja niso upravičena do pomoči za reševanje in prestrukturiranje, „so tista podjetja, ki so bila do 31. decembra 1999 v okviru privatizacije pod okriljem BvS (Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben) ali podjetja, ki so izhajala iz prevzema premoženja in podobni primeri v novih zveznih deželah“.

(30) C 69/98, SG(98) D/11285 z dne 4. decembra 1998.

(31) „Izračuni poslovnega načrta kažejo, da Auffanggesellschaft (…) ni sposobna sama nositi stroškov prestrukturiranja, ki so v primerjavi z načrtovanim prihodkom ogromni“. Poročilo Röls Bühler Stüpges Hauck & Partner (glej opombo 21).

(32) „Namen našega dela je oceniti možnost in potrebo po sanaciji podjetja, ki deluje znotraj Auffanggesellschaft, ob upoštevanju dolgotrajne ohranitve delovnih mest in ob upoštevanju finančnih sredstev, ki jih lahko zagotovi TIB kot potencialen družabnik“, poročilo Arthurja Andersena (glej opombo 23).

(33) Vsa posojila zasebnih bank, s katerimi je bila Komisija seznanjena, so bila pokrita z 90-odstotnimi državnimi jamstvi.

(34) „Kupec ima pravico, da odstopi od pogodbe brez nadaljnjih finančnih posledic (…), če (…) nadaljnje financiranje ni potrjeno do 31. 12. 1994; to velja tudi za le delno financiranje“. Finančni ukrepi v tej pogodbi zadevajo posojila ERP in KfW v višini 2,5 milijona DEM, udeležbo TIB-a v višini 7,95 milijona DEM, bančno posojilo v višini 13,35 milijona DEM in 90-odstotno jamstvo dežele v višini 20 milijonov DEM (kupna pogodba med upraviteljem Kahle I in Günterjem Raithelom, izpogajana dne 26. januarja 1994.

(35) C 36/2000, Graf von