SL Uradni list Evropske unije L 225/52

IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2016/1395

z dne 18. avgusta 2016

o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo družbe Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd, in izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14

EVROPSKA KOMISIJA JE

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije („PDEU“) in zlasti člena 266 Pogodbe,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1036 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (1) („osnovna uredba“), ter zlasti člena 9 in člena 14 Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

A. POSTOPEK

(1) Komisija je 23. marca 2006 sprejela Uredbo (ES) št. 553/2006 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja („obutev“) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („LRK“) in Vietnama („začasna uredba“) (2).

(2) Z Uredbo (ES) št. 1472/2006 (3) je Svet uvedel dokončne protidampinške dajatve v višini od 9,7 % do 16,5 % na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in Ljudske republike Kitajske za dve leti („Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006“ ali „izpodbijana uredba“).

(3) Z Uredbo (ES) št. 388/2008 (4) je Svet dokončne protidampinške ukrepe za uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske razširil na uvoz izdelkov, poslanih iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali so deklarirani kot izdelki s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne.

(4) Po pregledu zaradi izteka ukrepov, ki se je začel 3. oktobra 2008 (5), je Svet z Izvedbeno uredbo (EU) št. 1294/2009 (6) protidampinške ukrepe podaljšal za 15 mesecev, tj. do 31. marca 2011, ko so ukrepi prenehali veljati („Uredba (EU) št. 1294/2009“).

(5) Družbe Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („vložniki“) so izpodbijano uredbo izpodbijale na Sodišču prve stopnje (zdaj Splošnem sodišču). S sodbama z dne 4. marca 2010 v zadevi T-401/06, Brosmann Footwear (HK) in drugi proti Svetu, ZOdl. 2010, str. II-671, in z dne 4. marca 2010 v združenih zadevah T-407/06 in T-408/06, Zhejiang Aokang Shoes in Wenzhou Taima Shoes proti Svetu, ZOdl. 2010, str. II-747, jih je Splošno sodišče zavrnilo.

(6) Vložniki so se na ti sodbi pritožili. V sodbah z dne 2. februarja 2012 v zadevi C-249/10 P Brosmann in drugi ter z dne 15. novembra 2012 v zadevi C-247/10P Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd („sodbi v zadevah Brosmann in Aokang“) je Sodišče Evropske unije ti sodbi razveljavilo. Menilo je, da je Splošno sodišče napačno uporabilo pravo, ko je navedlo, da Komisija ni bila zavezana proučiti zahtevkov za tržnogospodarsko obravnavo („TGO“), ki so temeljili na členu 2(7)(b) in (c) osnovne uredbe in so jih predložili trgovci, ki niso zajeti z vzorcem (točka 36 sodbe v zadevi C-249/10 P ter točki 29 in 32 sodbe v zadevi C-247/10 P).

(7) Sodišče je nato razsodilo. Menilo je, da „[…] bi Komisija morala proučiti ustrezno utemeljene zahtevke, ki so ji jih pritožnice predložile na podlagi člena 2(7)(b) in (c) osnovne uredbe, da bi se jim v okviru protidampinškega postopka, na katerega se sporna uredba nanaša, odobrila TGO. Dalje, ugotoviti je treba, da ni izključeno, da bi jim bila zaradi take proučitve naložena dokončna protidampinška dajatev, ki bi bila drugačna od dajatve 16,5 %, ki se je zanje uporabila na podlagi člena 1(3) sporne uredbe. Iz iste določbe namreč izhaja, da je bila dokončna protidampinška dajatev 9,7 % naložena le kitajskemu trgovcu, ki je bil zajet z vzorcem in ki mu je bila odobrena TGO. Vendar, kot izhaja iz točke 38 te sodbe, če bi Komisija ugotovila, da pogoji tržnega gospodarstva prevladujejo tudi za pritožnice, bi se tem – če izračun individualne stopnje dampinga ne bi bil mogoč – prav tako morala odobriti ta zadnja stopnja“ (točka 42 sodbe v zadevi C-249/10 P in točka 36 sodbe v zadevi C-247/10 P).

(8) Zato je razglasilo ničnost izpodbijane uredbe v tistem delu, ki se nanaša na zadevne vložnike.

(9) Komisija je oktobra 2013 z obvestilom, objavljenim v Uradnem listu Evropske unije (7), sporočila, da je sklenila obnoviti protidampinški postopek na točki, na kateri je prišlo do nezakonitosti, in proučiti, ali so za vložnike prevladovali pogoji tržnega gospodarstva za obdobje od 1. aprila 2004 do 31. marca 2005, ter je zainteresirane strani pozvala, naj se ji javijo.

(10) Svet je marca 2014 z Izvedbenim sklepom Sveta št. 2014/149/EU (8) zavrnil predlog Komisije za sprejetje Izvedbene uredbe Sveta o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na določeno obutev z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo družbe Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd, postopke v zvezi s temi proizvajalci pa je ustavil. Svet je zavzel stališče, da so uvozniki, ki so obutev kupili od navedenih proizvajalcev izvoznikov, ki so jim pristojni nacionalni organi povrnili ustrezne carine na podlagi člena 236 Uredbe (EGS) št. 2913/1992 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (9) („carinski zakonik Skupnosti“), imeli legitimna pričakovanja na podlagi člena 1(4) izpodbijane uredbe, ki prevzema določbe carinskega zakonika Skupnosti, zlasti člena 221, ki se uporablja za pobiranje dajatev.

(11) Trije uvozniki zadevnega izdelka, in sicer družbe C&J Clark International Ltd. („Clark“), Puma SE („Puma“) in Timberland Europe B.V. („Timberland“) („zadevni uvozniki“), so izpodbijali protidampinške ukrepe za uvoz nekatere obutve s Kitajske in Vietnama, pri čemer so se pred svojimi nacionalnimi sodišči sklicevali na sodno prakso iz uvodnih izjav (5) do (7), ta pa so zadevo predložila Sodišču v predhodno odločanje.

(12) Sodišče je v združenih zadevah C-659/13 C & J Clark International Limited in C-34/14 Puma SE uredbi Sveta (ES) št. 1472/2006 in (EU) št. 1294/2009 razglasilo za nični, ker Evropska komisija ni proučila zahtevkov za TGO in individualno obravnavo („IO“), ki so jih predložili proizvajalci izvozniki iz LRK in Vietnama, ki niso bili vzorčeni („sodbi“), kar je v nasprotju z zahtevami, določenimi v členu 2(7)(b) in členu 9(5) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (10).

(13) Sodišče je v zvezi s tretjo zadevo C-571/14, Timberland Europe B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst, kantoor Rotterdam Rijnmond, 11. aprila 2016 odločilo, da se zadeva izbriše iz registra na zahtevo nacionalnega predložitvenega sodišča.

(14) Člen 266 PDEU določa, da morata instituciji sprejeti ukrepe, potrebne za izvršitev sodb Sodišča. Če je akt, ki sta ga instituciji sprejeli v okviru upravnega postopka, kot je protidampinški postopek, razglašen za ničnega, se v skladu s sodbo Sodišča nični akt zamenja z novim aktom, v katerem je odpravljena nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče (11).

(15) V skladu s sodno prakso Sodišča se postopek za nadomestitev akta, razglašenega za ničnega, nadaljuje v točki, na kateri je nastala nezakonitost (12). To pomeni zlasti, da v primeru, ko je za ničnega razglašen akt, ki zaključuje upravni postopek, razglasitev ničnosti ne vpliva nujno na pripravljalne akte, kot je začetek protidampinškega postopka. V primeru, ko je za nično razglašena uredba o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev, to pomeni, da po razglasitvi ničnosti protidampinški postopek še vedno ni zaključen, saj je bil akt, ki je zaključil protidampinški postopek, odstranjen iz pravnega reda Unije (13), razen če je nezakonitost nastala v fazi začetka postopka.

(16) Razen tega, da instituciji nista proučili zahtevkov za TGO in individualno obravnavo, ki so jih predložili proizvajalci izvozniki iz LRK in Vietnama, ki niso bili vzorčeni, vse druge ugotovitve iz uredb Sveta (ES) št. 1472/2006 in (EU) št. 1294/2009 ostajajo veljavne.

(17) V tej zadevi je nezakonitost nastala po začetku postopka. Zato se je Komisija odločila, da bo sedanji protidampinški postopek obnovila v skladu s sodbo v točki, na kateri je prišlo do nezakonitosti, in proučila, ali so za zadevne proizvajalce izvoznike prevladali pogoji tržnega gospodarstva v obdobju med 1. aprilom 2004 in 31. marcem 2005, tj. obdobju preiskave, ki je privedla do uvedbe dokončnih dajatev, navedenih v uvodnih izjavah (1) in (2) („prvotna preiskava“). Komisija je v primerih, kjer je bilo to potrebno, prav tako proučila, ali so zadevni proizvajalci izvozniki izpolnjevali pogoje za IO v skladu s členom 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred začetkom veljavnosti Uredbe (EU) št. 765/2012 (14) („osnovna uredba v obliki, kakršna je bila pred spremembo“) (15).

(18) V prvi fazi je Komisija za uvoz družb Clark in Puma iz LRK proučila vse zahtevke za TGO in IO, ki so jih vložili nevzorčeni zadevni proizvajalci izvozniki v okviru prvotne preiskave.

(19) Kar zadeva uvoz družbe Timberland iz LRK, sta bila v zadevi C-571/14 opredeljena dva dobavitelja iz LRK. Eden teh dobaviteljev, Zhongshan Pou Yuen, je bil v prvotni preiskavi vključen v vzorec, zato v zvezi s tem dobaviteljem v prvotni preiskavi ni prišlo do nezakonitosti. Drugi dobavitelj, General Shoes Limited, je bil napačno opredeljen kot kitajski dobavitelj, čeprav je bila družba ustanovljena v Vietnamu. Kot je navedeno v uvodni izjavi (150) spodaj, je bilo to pozneje izpodbijano s strani Združenja evropske industrije športnih izdelkov („FESI“), ki je trdilo, da je podjetje General Shoes Ltd v resnici kitajski dobavitelj.

(20) Za uvoz družb Puma, Clark in Timberland iz Vietnama Komisija trenutno prav tako proučuje zahtevke za TGO in IO, ki so jih vložili nevzorčeni zadevni proizvajalci izvozniki v okviru prvotne preiskave. Ta preiskava še poteka.

B. IZVRŠEVANJE SODB SODIŠČA V ZDRUŽENIH ZADEVAH C-659/13 IN C-34/14 ZA UVOZ IZ LRK

(21) Komisija ima možnost, da odpravi tiste vidike izpodbijane uredbe, ki so privedli do tega, da je bila razglašena za nično, dele ocene, ki jih Sodba ne zadeva, pa pusti nespremenjene (16).

(22) Namen sedanje uredbe je popraviti vidike izpodbijane uredbe, za katere je bilo ugotovljeno, da niso v skladu z osnovno uredbo, in ki so zato privedli do razglasitve ničnosti v delu, ki zadeva nekatere proizvajalce izvoznike iz LRK.

(23) Vse ostale ugotovitve iz izpodbijane uredbe, ki jih Sodišče ni razglasilo za nične, ostajajo v veljavi in so vključene v sedanjo uredbo.

(24) Zato so naslednje uvodne izjave omejene na novo oceno, ki jo je treba izvesti za namene usklajenosti s sodbama.

(25) Komisija je proučila, ali sta TGO in IO prevladovali za kitajska proizvajalca izvoznika Clark in Puma, ki sta predložila zahtevek za TGO in/ali IO v zadevni preiskavi v obdobju od 1. aprila 2004 do 31. marca 2005. Namen te analize je bil ugotoviti obseg, v katerem sta zadevna uvoznika upravičena do povračila plačanih protidampinških dajatev glede na protidampinške dajatve, plačane za izvoz njunih kitajskih dobaviteljev, ki so zahtevali TGO in/ali IO.

(26) Če bi analiza pokazala, da bi TGO morala biti odobrena kitajskemu proizvajalcu izvozniku, za izvoz katerega se je uporabljala protidampinška dajatev, plačana s strani enega od dveh zadevnih uvoznikov, bi bilo povračilo dajatve omejeno na znesek, ki bi ustrezal razliki med plačano dajatvijo, tj. 16,5 %, in dajatvijo, uvedeno za edino vzorčeno izvozno družbo, kateri je bila odobrena TGO, tj. družbo Golden Step, za katero je dajatev znašala 9,7 %.

(27) Če bi analiza pokazala, da bi IO morala biti odobrena kitajskemu proizvajalcu izvozniku, za katerega je bila zavrnjena TGO, pri čemer je za njegov uvoz veljala protidampinška dajatev, plačana s strani enega od dveh zadevnih uvoznikov, bi bilo zadevnemu proizvajalcu izvozniku treba priznati individualno stopnjo dajatve, povračilo dajatev pa bi bilo treba po potrebi omejiti na znesek, ki bi ustrezal razliki med plačanimi dajatvami in individualno dajatvijo, izračunano za zadevnega proizvajalca izvoznika.

(28) Nasprotno, če bi analiza zahtevkov za TGO in IO pokazala, da bi bilo TGO in IO treba zavrniti, povračila protidampinških dajatev ni mogoče odobriti.

(29) Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi (12), je Sodišče izpodbijano uredbo in Uredbo (EU) št. 1294/2009 razglasilo za nični, in sicer med drugim glede uvoza nekatere obutve trinajstih kitajskih proizvajalcev izvoznikov, tj. Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd., Win Profile Industries Ltd („zadevni proizvajalci izvozniki“), v Unijo in uvoza družb Clark in Puma, saj Komisija ni proučila zahtevkov za TGO in IO, ki so jih med drugim predložili proizvajalci izvozniki v LRK.

(30) Komisija je zato v prvi fazi proučila zahtevke za TGO in IO teh trinajstih proizvajalcev izvoznikov, da bi določila stopnjo dajatve, ki se uporablja za njihov izvoz. Ocena je pokazala, da predložene informacije niso ustrezno dokazale, da so zadevni proizvajalci izvozniki delovali v pogojih tržnega gospodarstva ali da so izpolnjevali pogoje za individualno obravnavo (za podrobno razlago glej uvodno izjavo (32) in naslednje v nadaljevanju).

1. Ocena zahtevkov za TGO

(31) Poudariti je treba, da je dokazno breme na proizvajalcu, ki želi, da se mu na podlagi člena 2(7)(b) osnovne uredbe odobri TGO. Prvi pododstavek člena 2(7)(c) v ta namen določa, da mora zahtevek, ki ga tak proizvajalec predloži, vsebovati zadostne dokaze, kot so opredeljeni v tej določbi, da deluje v pogojih tržnega gospodarstva. Institucijama Unije zato ni treba dokazati, da proizvajalec ne izpolnjuje pogojev, ki se zahtevajo za odobritev navedene obravnave. Nasprotno, instituciji Unije morata presoditi, ali podatki, ki jih je predložil zadevni proizvajalec, zadostujejo za dokaz, da so merila iz prvega pododstavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe izpolnjena, tako da se mu lahko odobri navedena obravnava, sodišče Unije pa mora preveriti, ali je ta presoja očitno napačna (točka 32 sodbe v zadevi C-249/10 P in točka 24 sodbe v zadevi C-247/10 P).

(32) V skladu s členom 2(7)(c) osnovne uredbe mora biti izpolnjenih vseh pet meril iz tega člena, da se proizvajalcu izvozniku lahko odobri TGO. Komisija je zato menila, da neizpolnjevanje vsaj enega merila zadostuje za zavrnitev zahtevka za TGO.

(33) Nobeden od zadevnih proizvajalcev izvoznikov ni mogel dokazati, da izpolnjuje merili 1 (poslovne odločitve) in 3 (sredstva in „prenos“). Natančneje, kar zadeva merilo 1, zadevni proizvajalci izvozniki niso predložili bistvenih in celovitih informacij (npr. dokazov o strukturi in kapitalu družbe, dokazov o domači prodaji, dokazov o plačilu zaposlenih itd.), ki bi dokazovale, da so se njihove poslovne odločitve sprejemale v skladu s tržnimi razmerami in brez večjega vmešavanja države. V zvezi z merilom 3 zadevni proizvajalci izvozniki prav tako niso zagotovili popolnih in celovitih informacij (npr. dokazila o sredstvih v lasti podjetja in pravici do uporabe zemljišč), ki bi dokazovale, da iz sistema netržnega gospodarstva niso bila prenesena izkrivljanja.

(34) Poleg tega štiri družbe (družbe A, I, K, M) niso izpolnile merila 2 (računovodstvo), saj niso predložile jasnega seznama osnovnih računovodskih evidenc.

(35) Za preostalih devet družb (družbe B, C, D, E, F, G, H, J in L) se merilo 2 (računovodstvo) ni ocenjevalo, in sicer iz razloga, navedenega v uvodni izjavi (32).

(36) Iz istega razloga, navedenega v uvodni izjavi (22), se za nobenega od zadevnih proizvajalcev izvoznikov nista ocenjevali merili 4 (stečajno pravo in pravo lastninskih razmerij) in 5 (pretvorbe glede menjalnega tečaja).

(37) Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da se nobenemu od trinajstih zadevnih kitajskih proizvajalcev izvoznikov ne odobri TGO, in o tem ustrezno obvestila zadevne proizvajalce izvoznike, ki so bili pozvani, naj predložijo pripombe. Komisija od nobenega od trinajstih zadevnih kitajskih proizvajalcev izvoznikov ni prejela pripomb.

(38) Zato nobeden od trinajstih kitajskih proizvajalcev izvoznikov ne izpolnjuje vseh pogojev iz člena 2(7)(c) osnovne uredbe, zaradi česar se TGO zanje ne odobri.

(39) Opozoriti je treba, da bi bilo treba po mnenju Sodišča zadevnim proizvajalcem izvoznikom v primeru, če bi instituciji Unije ugotovili, da zanje prevladujejo pogoji tržnega gospodarstva, odobriti enako stopnjo kot družbi, ki je bila zajeta z vzorcem in ki ji je bila odobrena TGO (17).

(40) Ker pa TGO na podlagi ugotovitev ponovno začete preiskave ni bila odobrena nobenemu zadevnemu proizvajalcu izvozniku, nobeden od zadevnih proizvajalcev izvoznikov ne bi smel imeti koristi od individualne stopnje dajatve vzorčenega podjetja, ki mu je bila odobrena TGO.

2. Ocena zahtevkov za IO

(41) Člen 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred spremembo, določa, da kadar se uporablja člen 2(7)(a) iste uredbe, se individualna dajatev določi za izvoznike, ki lahko dokažejo, da izpolnjujejo vsa merila iz člena 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred spremembo.

(42) Kot je navedeno v uvodni izjavi (31), je treba poudariti, da je dokazno breme na proizvajalcu, ki želi, da se mu na podlagi člena 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred spremembo, odobri IO. V ta namen prvi pododstavek člena 9(5) določa, da mora biti vloženi zahtevek ustrezno utemeljen. Institucijama Unije zato ni treba dokazati, da izvoznik ne izpolnjuje pogojev, ki se zahtevajo za odobritev navedene obravnave. Nasprotno, ti instituciji Unije morata presoditi, ali podatki, ki jih je predložil zadevni izvoznik, zadostujejo za dokaz, da so merila iz člena 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred spremembo, izpolnjena, tako da se mu lahko odobri IO.

(43) V skladu s členom 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred spremembo, morajo izvozniki na podlagi ustrezno utemeljenega zahtevka dokazati, da izpolnjujejo vseh pet meril iz navedenega člena, tako da se jim lahko odobri IO.

(44) Komisija je zato menila, da neizpolnjevanje vsaj enega merila zadostuje za zavrnitev zahtevka za IO.

(45) Uporablja se naslednjih pet meril: (a) izvozniki lahko v primeru podjetij ali skupnih podjetij, ki so v celoti ali deloma v tuji lasti, svobodno vrnejo kapital in dobičke v domovino; (b) izvozne cene ter obseg in pogoji prodaje so svobodno določeni; (c) večina deležev je v lasti zasebnikov; državni uradniki, ki se pojavljajo v upravnem odboru ali na ključnih upravljavskih položajih, morajo biti v manjšini ali pa je treba dokazati, da je podjetje kljub temu dovolj neodvisno od vmešavanja države; (d) pretvorbe menjalnega tečaja se opravljajo po tržni stopnji; in (e) država se ne vmešava toliko, da bi dovoljevala izogibanje ukrepom, če se individualnim izvoznikom dodelijo različne stopnje dajatve.

(46) Vseh trinajst kitajskih proizvajalcev izvoznikov, ki so zahtevali TGO, je zahtevalo tudi IO, v primeru da jim TGO ne bi bila odobrena.

(47) Večina zadevnih proizvajalcev izvoznikov (podjetja A, B, C, D, E, G, H, I, J, K, L in M) ni mogla dokazati, da izpolnjujejo merilo 2 (izvozne cene in količine so svobodno določene). Natančneje, nekaterim zadevnim proizvajalcem izvoznikom (podjetja E, G, H, J, K in L) statut podjetja predpisuje omejitev proizvodnje, zato niso mogli dokazati, da se poslovne odločitve, kot so na primer izvozne količine, sprejemajo kot odziv na tržne signale, ki odražajo ponudbo in povpraševanje. Druga (podjetja A, B in M) niso prodajala na domačem trgu in v zvezi s tem niso predložila dodatnih pojasnil, s čimer niso dokazala, da to ni posledica posredovanja države. Preostali proizvajalci izvozniki (podjetja C, D in I) niso predložili bistvene in celovite dokumentacije ter tako niso dokazali, da je merilo 2 izpolnjeno.

(48) V zvezi z merilom 3 (ključni upravljavski položaji in deleži podjetja so dovolj neodvisni od vmešavanja države) deset kitajskih proizvajalcev izvoznikov (podjetja B, E, F, G, H, I, J, K, L, M) ni predložilo bistvene in celovite dokumentacije (zlasti glede tega, kako je podjetje pridobilo premoženje, kdo je lastnik premoženja in pravic do rabe zemljišč itn.), s čimer niso dokazali, da ni bilo vmešavanja države in da izpolnjujejo to merilo.

(49) Poleg tega en proizvajalec izvoznik (podjetje C) ni izpolnjeval merila 1 (vračanje kapitala v domovino), saj je preiskava razkrila omejitve pri vračanju kapitala v domovino zaradi vmešavanja države. Poleg tega isti proizvajalec izvoznik (podjetje C) ni mogel dokazati, da izpolnjuje merilo 5 (država se ne vmešava toliko, da bi dovoljevala izogibanje ukrepom), saj ni zagotovil podatkov o dveh povezanih družbah s sedežem na Kitajskem, s čimer so manjkali bistveni dokumenti, ki bi dokazovali, da je to merilo izpolnjeno.

(50) Zato nobeden od trinajstih kitajskih proizvajalcev izvoznikov ni izpolnjeval pogojev iz člena 9(5) osnovne uredbe v obliki, kakršna je bila pred spremembo, zaradi česar se IO zanje ni odobrila.

(51) Zato bi bilo za te proizvajalce izvoznike treba uvesti preostalo protidampinško dajatev, ki velja za Ljudsko republiko Kitajsko, za obdobje uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006. Prvotno obdobje uporabe te uredbe je bilo od 7. oktobra 2006 do 7. oktobra 2008. Po začetku pregleda zaradi izteka ukrepov je bilo 30. decembra 2009 podaljšano do 31. marca 2011. Nezakonitost, ki je bila ugotovljena v teh sodbah, je, da instituciji Unije nista ugotovili, ali bi morala za izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov veljati preostala dajatev, individualna dajatev ali dajatev vzorčene družbe, ki ji je bila odobrena TGO.

(52) Na podlagi nezakonitosti, ki jo je ugotovilo Sodišče, ni pravne podlage za popolno oprostitev plačila protidampinške dajatve za izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov. Z novim aktom, ki odpravlja nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče, je treba torej samo ponovno oceniti veljavno stopnjo protidampinške dajatve in ne samih ukrepov.

(53) Ker je ugotovljeno, da bi bilo treba ponovno uvesti preostalo dajatev za zadevne proizvajalce izvoznike po isti stopnji, kot je bilo prvotno določeno v izpodbijani uredbi in Uredbi (EU) št. 1294/2009, spremembe Uredbe Sveta (ES) št. 388/2008 niso potrebne. Navedena uredba je še vedno veljavna.

C. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI PO RAZKRITJU

(54) Zgoraj navedene ugotovitve in sklepi so bili razkriti zainteresiranim stranem, ki jim je bil določen rok za pripombe. Združenje FESI, ki predstavlja uvoznike, vključno s podjetji Puma in Timberland, Clark in drugi uvoznik ter en proizvajalec izvoznik, pri katerem zahtevek za TGO/IO ni bil predmet trenutne obravnave, so se oglasili in predložili pripombe.

Domnevne nepravilnosti v postopku

(55) FESI in en uvoznik sta trdila, da je pri sedanjem izvajanju prišlo do številnih kršitev postopka. Opozorila sta na dejstvo, da so bili zahtevki za TGO zadevnih kitajskih proizvajalcev izvoznikov že preverjeni in razkriti pred sodbo Sodišča v združenih zadevah C-659/13 C & J Clark International Limited in C-34/14 Puma SE, tj. dne 3. decembra 2015, kot tudi namen Komisije, da ponovno uvede dokončne protidampinške dajatve na uvoz obutve v višini 16,5 %. Te ocene bi bile torej opravljene brez pravne podlage in so predhodno posegale v prihajajočo sodbo Sodišča.

(56) Vendar pa se Komisija ne strinja z zgornjo izjavo, saj je samo pripravljala izvajanje morebitne prihodnje sodbe. Takšna priprava zagotavlja dobro vodenje iz naslednjih razlogov: Prvič, nesporno je, da bi Komisija morala proučiti zahtevke za TGO/IO. Edino sporno vprašanje, ki je še bilo v postopku pred Sodiščem, je bilo, ali se lahko nepovezani uvozniki, kot so Clark, Puma in Timberland, sklicujejo na to nezakonitost. Ker gre za binarno odločitev da/ne, se Komisija lahko izjemno dobro pripravi na morebitno negativno sodbo o tem vprašanju. Drugič, hitro izvajanje je bilo potrebno, da se nacionalnim carinskim organom omogoči, da hitro obravnavajo nerešene zahtevke za povračilo, ter da se zagotovi pravna varnost za vse gospodarske subjekte. Kakršno koli vplivanje na sodbo Sodišča je bilo izključeno, saj se je navedena sodba nanašala na drug predmet urejanja (tj. ali se uvozniki lahko sklicujejo na pravico, da so ocenitve zahtevkov za TGO/IO v pristojnosti proizvajalcev izvoznikov).

(57) V nadaljevanju so te strani trdile, da obvestilo o izvajanju sodbe v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 C & J Clark International Limited in Puma SE, pozneje objavljeno dne 17. marca 2016 (18), ni moglo rešiti zgoraj omenjenih kršitev postopka, saj ni zagotovilo resnične priložnosti za uveljavljanje pravic do obrambe zainteresiranih strani.

(58) Več strani je poleg tega trdilo, da bi jim moral biti odobren dostop do celotnega preiskovalnega spisa prvotne preiskave in da imena zadevnih proizvajalcev izvoznikov v razkritih dokumentih ne bi smela biti anonimizirana.

(59) V sklepih so te strani trdile, da je na osnovi zgoraj navedenih kršitev postopka Komisija kršila osnovni pravni okvir EU in s tem povzročila zlorabo svojih pooblastil.

(60) Druga stran je podvomila o odnosu med razkritjem, omenjenim v uvodni izjavi (55), in zadnjim razkritjem, poslanim dne 20. maja 2016, ter zaprosila za pojasnilo.

(61) Obvestilo o izvajanju sodbe je bilo objavljeno z namenom povečanja transparentnosti v skladu s politiko Komisije o transparentnosti v preiskavah trgovinske zaščite in na zahtevo pooblaščenca za zaslišanje, po zaslišanju z eno izmed strani, ki je sprožila vprašanje. Komisija še naprej meni, da objava v strogem pomenu besede ni bila zakonsko predpisana. V vsakem primeru, tudi če je bilo potrebno, quod non, za zagotovitev ustreznega postopka in pravice do zaslišanja, so bile te zahteve izpolnjene z objavo in dejstvom, da je bila vsem stranem dana možnost, da predložijo pripombe.

(62) Dostop do celotnega spisa prvotne preiskave je bil odobren, čeprav Komisija ne vidi, kako bi lahko bile kakršne koli druge informacije, razen zahtevkov za TGO/IO zadevnih proizvajalcev izvoznikov, pomembne za tekoče postopke. Anonimiziranje imen proizvajalcev izvoznikov je bilo potrebno zaradi zaščite njihovih zaupnih poslovnih podatkov; vendar pa so bile, na njihovo prošnjo, zainteresirane strani, ki so uvažale, obveščene, kateri od uvoznikov so bili njihovi uvozniki.

(63) Drugo razkritje je bilo potrebno, ker sedanja ureditev zajema tudi zahtevke za IO, ki prvotno niso bili ocenjeni.

(64) Iz teh razlogov je treba vse zahtevke, ki se nanašajo na kršitve postopka, zavrniti.

Pravna podlaga za nadaljevanje protidampinškega postopka

(65) Več zainteresiranih strani je trdilo, da ni bilo pravne podlage za sedanje izvajanje. Še posebej so trdili, da člena 266 PDEU ni mogoče uporabiti na podlagi dejstva, da so dokončni ukrepi za obutev potekli 31. marca 2011 in da torej ni nobenih nadaljevalnih učinkov, ki izhajajo iz nezakonitosti teh ukrepov. Strani so trdile, da člen 266 PDEU ni namenjen popravljanju retroaktivnih nezakonitosti pretečenih ukrepov. To stališče bi bilo okrepljeno s členoma 263 in 265 PDEU, ki določata roke za vložitev tožbe zaradi nezakonitih dejanj in nedelovanja institucij EU. Trenutni pristop nima precedensov in tudi Komisija ni zagotovila obrazložitve ali predhodne sodne prakse, ki bi podprla njeno razlago člena 266 PDEU.

(66) Strani so nadalje trdile, da v tem primeru preiskave ni mogoče nadaljevati na točki, kjer je prišlo do nezakonitosti na podlagi člena 266 PDEU, ker Sodišče ni ugotovilo zgolj odsotnosti obrazložitve, ampak nezakonitost zadeva jedro zakonske določbe osnovne uredbe in vpliva na celotno oceno dampinga, povezanega z zadevnimi kitajskimi proizvajalci izvozniki.

(67) Strani so v nadaljevanju trdile, da retroaktivni popravek pretečenih ukrepov krši načelo varstva legitimnih pričakovanj. Sprva so trdili, da bi strani dobile zagotovilo, da so ukrepi pretekli 31. marca 2011 in da glede na čas, ki je pretekel od prvotne preiskave, upravičeno pričakujejo, da se prvotna preiskava ne bo nadaljevala ali ponovno začela. Drugič, že samo dejstvo, da v prvotni preiskavi zahtevki za TGO niso bili preiskani v roku 3 mesecev, kitajskim proizvajalcem izvoznikom ponuja pravno zagotovilo, da njihovi zahtevki za TGO dejansko ne bodo pregledani. V zaključku so strani trdile, da glede na dolgo časovno obdobje, nadaljevanje preiskave predstavlja kršitev splošnega načela zastaranja ali omejitve, ki se uporablja v vseh pravnih okvirih.

(68) Več zainteresiranih strani je trdilo, da niti člen 266 PDEU niti osnovna uredba ne dovoljujeta retroaktivne ponovne uvedbe dokončne dajatve v višini 16,5 % na uvoz zadevnih kitajskih proizvajalcev izvoznikov.

(69) Glede trditve, da so zadevni ukrepi potekli 31. marca 2011, Komisija ne vidi razloga, zakaj bi iztek ukrepov kakor koli vplival na možnost Komisije, da sprejme nov akt, ki bi zamenjal razveljavljeni akt. Sodba, ki razveljavlja prvotni akt, v skladu s sodno prakso ponovno začne upravni postopek, ki se lahko nadaljuje v točki, ko je prišlo do nezakonitosti.

(70) Protidampinški postopki zato še vedno niso zaključeni, saj je bil akt, ki je sklenil postopke, razglašen za ničnega. Komisija mora zaključiti te postopke, saj osnovna uredba določa, da mora biti preiskava zaključena z aktom Komisije.

(71) Kar zadeva trditev glede retroaktivnosti na podlagi člena 13 osnovne uredbe in člena 10 Protidampinškega sporazuma STO („PDS“), člen 13(1) osnovne uredbe, v katerem je prevzeto besedilo člena 10(1) PDS, navaja, da se začasni ukrepi in dokončne protidampinške dajatve uporabijo samo za izdelke, ki vstopajo v prosti promet od trenutka, ko prične veljati odločitev, sprejeta v skladu s členom 7(1) ali členom 9(4) osnovne uredbe, kar je odvisno od konkretne zadeve. V tej zadevi so se zadevne protidampinške dajatve nanašale samo na izdelke, ki so v prosti promet vstopili po začetku veljavnosti začasne in izpodbijane (dokončne) uredbe, sprejete v skladu s členom 7(1) oziroma 9(4) osnovne uredbe. Vendar se retroaktivnost v smislu člena 10(1) osnovne uredbe nanaša samo na stanje, v katerem je bilo blago sproščeno v prosti promet, preden so bili uvedeni ukrepi, kot je mogoče razbrati iz samega besedila navedene določbe, kakor tudi iz odstopanja, ki ga določa člen 10(4) osnovne uredbe (19).

(72) Komisija ugotavlja tudi, da v obravnavanem primeru ni prisotna retroaktivnost ter kršitev pravne varnosti in legitimnih pričakovanj.

(73) Kar zadeva retroaktivnost, sodna praksa Sodišča pri ocenjevanju, ali je ukrep retroaktiven, razlikuje med dodelitvijo novega pravila okoliščinam, ki so postale dokončne (tudi obstoječ ali dokončni pravni položaj) (20), in okoliščinami, ki so nastale pred začetkom veljavnosti novega predpisa, vendar še niso dokončne (tudi začasne okoliščine) (21).

(74) V tej zadevi okoliščine uvoza zadevnih izdelkov, do katerih je prišlo med obdobjem uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006, še niso postale dokončne, ker zaradi razglasitve ničnosti izpodbijane uredbe protidampinška dajatev, ki velja za te izdelke, še ni bila dokončno določena. Hkrati so bili uvozniki obutve z objavo obvestila o začetku postopka in začasne uredbe opozorjeni glede morebitne uvedbe takšne dajatve. Ustaljena sodna praksa sodišč Unije je, da gospodarski subjekti ne morejo imeti legitimnih pričakovanj, dokler instituciji nista sprejeli akta, s katerim se zaključi upravni postopek, ki je postal dokončen (22).

(75) Ta uredba predstavlja neposredno uporabo za bodoče učinke položaja, ki je v teku: Nacionalni carinski organi so pobrali dajatve na obutev. Zaradi zahtevkov za povračilo, o katerih še ni bilo dokončno odločeno, ti predstavljajo položaj, ki je v teku. Ta uredba določa stopnjo dajatve, ki se uporablja za navedeni uvoz, s čimer ureja bodoče učinke položaja, ki je v teku.

(76) V vsakem primeru, tudi če bi šlo za retroaktivnost v smislu prava Unije, quod non, bi bila ta retroaktivnost upravičena iz naslednjih razlogov:

(77) Materialnopravni predpisi Unije se lahko uporabljajo za dejanska stanja, ki so nastala pred začetkom njihove veljavnosti, če iz njihovega besedila, cilja ali strukture jasno izhaja, da se jim lahko prizna tak učinek (23). Zlasti v zadevi C-337/88, Società agricola fattoria alimentare (SAFA), je Sodišče menilo, da: [Č]eprav načelo pravne varnosti praviloma nasprotuje temu, da bi akt Skupnosti začel veljati pred objavo, je lahko izjemoma drugače, če to zahteva cilj, ki ga je treba doseči, in če se ustrezno upoštevajo upravičena pričakovanja zainteresiranih oseb (24).

(78) V tej zadevi je namen skladnost z obveznostjo Komisije v skladu s členom 266 PDEU. Ker je Sodišče ugotovilo nezakonitost samo glede določanja veljavne stopnje dajatve in ne glede uvedbe ukrepov (tj. glede ugotovitve o dampingu, škodi in interesu Unije), zadevni proizvajalci izvozniki niso mogli legitimno pričakovati, da dokončni protidampinški ukrepi ne bodo uvedeni. Zato za uvedbo, tudi če bi bila retroaktivna, quod non, ni mogoče trditi, da krši legitimna pričakovanja.

(79) Poleg tega se glede zaščite pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj najprej ugotavlja, da v skladu s sodno prakso uvozniki ne morejo zahtevati zaščite pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj v primerih, ko so bili obveščeni o skorajšnji spremembi trgovinske politike Unije (25). V tej zadevi so bili uvozniki z objavo obvestila o začetku postopka in začasne uredbe v Uradnem listu, ki sta oba še vedno del pravnega reda Unije, opozorjeni na tveganje, da bi za izdelke zadevnih proizvajalcev izvoznikov lahko bila uvedena protidampinška dajatev. Zadevni proizvajalci izvozniki se zato ne morejo sklicevati na splošni načeli prava Unije o zaščiti pravnega varstva in varstvu legitimnih pričakovanj.

(80) Nasprotno, gospodarski subjekti so se pri uvozu obutve v celoti zavedali, da se za uvoz pobirajo dajatve. Navedene dajatve so upoštevali pri določanju prodajnih cen in ocenjevanju ekonomskih tveganj. Zato niso pridobili pravne varnosti ali legitimnih pričakovanj, da bo uvoz prost dajatev, stroške dajatev pa so običajno prenesli na svoje stranke. Zato je v interesu Unije, da raje zdaj določi stopnjo dajatve, kot da zadevnim uvoznikom zagotovi nepričakovan dobiček, s katerim bi se neupravičeno obogatili.

(81) Zato ne gre za kršitev načel zastaranja, pravne varnosti in varstva legitimnih pričakovanj, kakor tudi ne določb osnovne uredbe in Protidampinškega sporazuma.

(82) Glede trditve, da bi bilo treba TGO določiti v treh mesecih po začetku, je treba opozoriti, da v skladu s sodno prakso drugi pododstavek člena 2(7)(c) osnovne uredbe ne navaja nobenih posledic, če Komisija ne upošteva trimesečnega roka. Splošno sodišče zato meni, da odločitev o TGO, ki je sprejeta pozneje, ne vpliva na veljavnost uredbe o uvedbi dokončnih ukrepov, če seveda vložniki ne dokažejo, da bi Svet, če Komisija ne bi presegla trimesečnega roka, morda sprejel drugačno uredbo, ki bi bila za varstvo njihovih interesov ugodnejša od izpodbijane uredbe (26). Poleg tega je Sodišče ugotovilo, da lahko instituciji oceno TGO spreminjata do sprejetja končnih ukrepov (27).

(83) Sodbi Brosmann in Aokang nista spremenili zgoraj navedene sodne prakse. V sodbah Brosmann in Aokang se Sodišče sklicuje na obveznost Komisije, da mora oceno sprejeti v treh mesecih, da bi dokazalo, da ta obveznost glede ocene obstaja neodvisno od tega, ali Komisija uporabi vzorčenje ali ne. Sodišče se ni opredelilo glede vprašanja, kakšna je pravna posledica, če Komisija oceno TGO izvede v poznejši fazi preiskave. Sodišče je samo presodilo, da instituciji nista mogli popolnoma prezreti zahtevkov za TGO, ampak sta jih morali oceniti najpozneje ob uvedbi dokončnih ukrepov. Sodbi potrjujeta sodno prakso, navedeno v prejšnji uvodni izjavi.

(84) V tej zadevi zadevni proizvajalci izvozniki niso dokazali, da bi v primeru, če bi Komisija oceno TGO sprejela v treh mesecih po začetku protidampinškega postopka leta 2005, Svet morda sprejel drugačno uredbo, ki bi bila za varstvo njihovih interesov ugodnejša od izpodbijane uredbe. Zahtevek na podlagi zastaranja roka za oceno zahtevka za TGO se zato zavrne.

(85) Drugič, trdilo se je tudi, da ker je prišlo do nezakonitosti na točki ocen TGO, bi morala Komisija postopek nadaljevati na točki pred uvedbo začasnih ukrepov.

(86) V zvezi s tem Komisija opozarja, da začasni ukrepi niso nujen korak postopka, temveč samostojen akt, katerega učinki se končajo s sprejetjem dokončnih ukrepov (28). Edino bistveno procesno dejanje pred sprejetjem dokončnih ukrepov je začetek. Zato je ta argument brezpredmeten.

(87) Nekatere strani, ki se sklicujejo na sodbo Splošnega sodišča v zadevi IPS proti Svetu, T-2/95, so opozorile na formalne razlike med „preiskavo“ in „postopkom“ ter trdile, da ko je postopek zaključen, kot v trenutnem primeru, ga ni mogoče več nadaljevati.

(88) Komisija ne vidi bistvene razlike med izrazoma „preiskava“ in „postopek“. V osnovni uredbi in v sodni praksi se uporabljata zamenljivo. V vsakem primeru je sodbo v zadevi T-2/95 potrebno brati v luči sodbe o pritožbi v tej zadevi.

(89) Več strani je tudi trdilo, da člen 266 PDEU ne omogoča delnega izvajanja sodbe Sodišča in, v trenutnem primeru, obrnjenega dokaznega bremena. Zato so trdili, da je Komisija napačno ocenila samo zahtevke za TGO/IO tistih proizvajalcev izvoznikov, ki so bili dobavitelji uvoznikov, ki so vložili zahtevek za povračilo. Te strani so svojo trditev utemeljile na razumevanju, da je učinek sodbe Sodišča v združenih primerih C-659/13 C & J Clark International Limited in C-34/14 Puma SE erga omnes in da ne more biti izključeno, da imajo rezultati trenutne ocene zahtevkov za TGO/IO vpliv tudi na preostalo dajatev, ki se uporablja za vse kitajske proizvajalce izvoznike. Te strani so zato trdile, da bi morala Komisija oceniti vse zahtevke za TGO/IO, ki so bili predloženi med prvotno preiskavo.

(90) Poleg tega se te strani ne strinjajo, da leži dokazno breme na proizvajalcu, ki želi vložiti zahtevek za TGO/IO, in trdijo, da so proizvajalci to dokazno breme razveljavili v letu 2005, ko so med prvotno preiskavo izpolnili zahtevke za TGO/IO. Prav tako se niso strinjale, da je sodba Sodišča v združenih zadevah C-659/13 C & J Clark International Limited in C-34/14 Puma SE lahko izvedena s preprosto oceno zahtevkov za TGO/IO s strani nevzorčenih proizvajalcev izvoznikov, saj Sodišče ni izrecno določilo, da je ugotovljena razveljavitev dejansko omejena na ta vidik.

(91) Komisija meni, da je izvajanje sodbe obvezno samo za tiste proizvajalce izvoznike, za katere vse uvozne transakcije niso postale dokončne. Ko je poteklo obdobje treh let, kot predpisuje carinski zakonik Skupnosti, je dajatev postala dokončna, kot je bilo potrjeno v sodbah. Kakršen koli vpliv na preostale dajatve je izključen, ker je bil ocenjen zahtevek za TGO/IT za družbe v vzorcu, in dejstvo, da je bil odobren zahtevek za TGO/IO eni od družb zunaj vzorca ne vpliva na stopnjo preostale dajatve.

(92) Dokazno breme ni omejeno na vložitev zahteve. Nanaša se na vsebino zahteve, ki mora dokazati, da so izpolnjeni vsi pogoji za TGO/IO.

(93) Edina nezakonitost, opredeljena v sodbah, je odsotnost ocene zahtevkov za TGO/IO.

Pravna podlaga za ponovno uvedbo dajatev

(94) Več zainteresiranih strani je trdilo, da Komisija ne bi smela uporabljati dveh različnih pravnih režimov, tj. osnovne uredbe pred spremembo za ocenjevanje zahtevkov za IO proizvajalcev izvoznikov na eni strani in sedanje osnovne uredbe na drugi strani, ki je vključevala spremembe Uredbe (EU) št. 1168/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (29), in uvedla postopke komitologije na področju, inter alia, trgovinske zaščite ter s tem prenesla odločanje na Komisijo.

(95) Te strani so hkrati ponovno poudarile, da člen 266 PDEU ne dovoljuje uvedbe retroaktivnih protidampinških dajatev, kar bi bilo potrjeno tudi s sodbo Sodišča v zadevi C-459/98P, IPS proti Svetu, in Uredbo Sveta (ES) št. 1515/2001 o ukrepih, ki jih lahko sprejme Skupnost na podlagi poročila, ki ga sprejme Organ STO za reševanje sporov v zvezi s protidampinškimi in protisubvencijskimi zadevami (30). Trdile so, da Komisija ni podala nobenega utemeljenega razloga za odstopanje od načela prepovedi retroaktivnosti in je zato kršila načelo upravičenih pričakovanj.

(96) Ena zainteresirana stran je trdila, da bi bila uvedba ukrepov v vsakem primeru brezpredmetna, saj je zastaralni rok iz člena 103 carinskega zakonika Skupnosti potekel. Zbiranje protidampinških dajatev bi zato pomenilo kršitev načela dobrega upravljanja, kot tudi člena 21 osnovne uredbe in bi pomenilo zlorabo pooblastil.

(97) Več strani je tudi trdilo, da ponovna uvedba dokončnih protidampinških ukrepov na uvoz kitajskih proizvajalcev izvoznikov, ki jih zadeva sedanje izvajanje, pomeni (i) diskriminacijo uvoznikov, ki jih zadeva trenutno izvajanje napram uvoznikom, ki jih zadeva sedanje izvajanje sodb Brosmann in Aokang in ki so jim bile povrnjene dajatve, plačane za uvoz obutve od petih proizvajalcev izvoznikov, ki so jih prav tako zadevale te sodbe, kot tudi (ii) diskriminacijo proizvajalcev izvoznikov, ki jih zadeva sedanje izvajanje napram petim proizvajalcem izvoznikom, ki jih zadevajo sodbe Brosmann in Aokang, ki niso postale predmet nobene dajatve v skladu z izvedbenim sklepom Sveta z dne 18. marca 2014 o zavrnitvi predloga izvedbene uredbe o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (31).

(98) Trdile so, da to diskriminatorno vedenje odraža pomanjkanje enotne razlage in uporabe prava EU, kar je v nasprotju s temeljno pravico do učinkovitega sodnega varstva.

(99) V zvezi z domnevno uporabo različnih pravnih režimov Komisija meni, da to izhaja iz razlik v prehodnih pravilih treh uredb, ki spreminjajo trenutno osnovno uredbo.

(100) Prvič, Uredba št. 765/2012 (tako imenovana „Pritrdilna sprememba“ o IO) v členu 2 določa, da „se uporablja za vse preiskave, začete v skladu z Uredbo (ES) št. 1225/2009 po začetku veljavnosti te uredbe“. Ker se je sedanja preiskava začela pred tem datumom, se spremembe te uredbe osnovne uredbe v obravnavanem primeru ne uporabljajo.

(101) Drugič, Uredba št. 1168/2012 (tako imenovana „sprememba Brosmann“ o TGO) v členu 2 določa, da „se ta uredba uporablja za vse nove in vse preiskave v teku od 15. decembra 2012“. Če bi Komisija torej uporabila strog pristop, zahtevkov za TGO nevzorčenih družb sploh ne bi bilo več treba ocenjevati, saj so izgubile pravico do ocene TGO z dnem 15. decembra 2012. Vendar pa Komisija meni, da bi bilo takšno ravnanje težko uskladiti z njenimi obveznostmi do izvajanja sodb. Uredba št. 1168/2012 očitno tudi ne uvaja popolne prepovedi analiziranja zahtevkov za TGO zunaj vzorca, saj v primeru individualne obravnave dovoli takšno preiskavo. Po analogiji bi lahko rekli, da to odstopanje velja v tem primeru. Podredno Komisija meni, da bi rezultat uporabe Uredbe (EU) št. 1168/2012 v obravnavanem primeru vodil do istega rezultata, saj bi bili vsi zahtevki za TGO samodejno zavrnjeni, ne da bi bili ocenjeni.

(102) Tretjič, v zvezi s postopkom komitologije, člen 3 Uredbe (EU) št. 37/2014 določa, da Svet še naprej ostaja pristojen za dejanja, ko je Komisija sprejela akt, se je začelo posvetovanje ali pa je Komisija sprejela predlog. V obravnavanem primeru ni bilo izvedeno nobeno takšno dejanje v zvezi z izvajanjem sodbe pred začetkom veljavnosti te Uredbe.

(103) Glede retroaktivne uvedbe dokončnih protidampinških dajatev se navaja sklicevanje na ugotovitve, opisane v zgornjih uvodnih izjavah (73) do (81), kjer so te trditve že bile obsežno obravnavane.

(104) Kar zadeva diskriminacijo, Komisija ugotavlja, da imajo proizvajalci izvozniki in nekateri zadevni uvozniki, na katere se obravnavana uredba nanaša, pravico do sodnega varstva pred sodišči Unije zoper obravnavano uredbo. Drugi uvozniki uživajo tako varstvo prek nacionalnih sodišč, ki delujejo kot sodniki na področju splošnega prava Unije.

(105) Trditev o diskriminaciji je prav tako neutemeljena. Uvozniki, ki uvažajo od družbe Brosman in ostalih štirih proizvajalcev izvoznikov, so v drugačnem dejanskem in pravnem položaju, ker so se njihovi proizvajalci izvozniki odločili izpodbijati izpodbijano uredbo in ker so jim bile dajatve povrnjene, tako da so zaščiteni s členom 221(3) carinskega zakonika Skupnosti. Do izpodbijanja in povrnitve dajatev pri drugih ni prišlo. Komisija začenja s pripravo izvajanja za kitajske proizvajalce izvoznike Clark, Puma in Timberland; vsi ostali nevzorčeni proizvajalci izvozniki iz LRK in Vietnama ter njihovi uvozniki se bodo obravnavali na isti način v poznejši fazi v skladu s postopkom, določenim v tej uredbi.

(106) Iste zainteresirane strani so trdile tudi, da člen 14 osnovne uredbe ne more biti pravna podlaga za poseg v uporabo člena 236 carinskega zakonika Skupnosti in da je izvajanje člena 236 carinskega zakonika Skupnosti neodvisno od vseh odločitev, sprejetih v skladu z osnovno uredbo ali obveznosti Komisije v skladu s členom 266 PDEU.

(107) V zvezi s tem se je trdilo, da je uporaba člena 236 carinskega zakonika Skupnosti v izključni pristojnosti nacionalnih carinskih organov, v sklopu katere so ti dolžni povrniti plačane dajatve, ki niso bile zakonito dolgovane. Zadevne strani so nadalje trdile, da člen 236 carinskega zakonika Skupnosti ne more biti predmet ali nadomestek za člen 14 osnovne uredbe, ker sta oba sekundarna zakonodaja in zato noben ne nadomesti drugega. Poleg tega se obseg člena 14 osnovne uredbe nanaša na posebne določbe, ki pokrivajo preiskave in postopke v okviru osnovne uredbe in ga ni mogoče uporabiti za kateri koli drugi pravni instrument, kot je carinski zakonik Skupnosti.

(108) Komisija ugotavlja, da se carinski zakonik Skupnosti na uvedbo protidampinških dajatev ne nanaša samodejno, ampak zgolj na podlagi sklicevanja na uredbo o uvedbi protidampinških dajatev. V skladu s členom 14 osnovne uredbe se lahko Komisija odloči, da ne uveljavlja posameznih določb tega zakonika in namesto tega oblikuje posebna pravila. Ker se carinski zakonik Skupnosti uporablja samo na podlagi sklicevanja v izvedbenih uredbah Sveta in Komisije, v primerjavi s členom 14 osnovne uredbe ni na isti ravni v hierarhiji predpisov, ampak je podrejen in lahko postane neuporaben ali se uporablja na drugačen način.

Ustrezna obrazložitev

(109) Zgoraj navedene zainteresirane strani so trdile, da v nasprotju s členom 296 PDEU Komisija ni zagotovila ustrezne obrazložitve in navedbe pravne podlage, na osnovi katere so bile ponovno uvedene retroaktivne dajatve ter s tem zavrnjena povračila dajatev uvoznikom, ki jih zadeva sedanje izvajanje.

(110) Odsotnost ustrezne obrazložitve zadeva zlasti (i) odsotnost pravne osnove za ponovni začetek preiskave in odsotnost objave ustreznega obvestila, ki najavlja takšen ponovni začetek; (ii) zgolj delno izvajanje sodbe Splošnega sodišča le z ocenjevanjem zahtevkov za TGO/IO teh proizvajalcev izvoznikov, kjer so bili zahtevki za povračilo vloženi s strani uvoznikov; (iii) odstopanje od načela prepovedi retroaktivnosti protidampinških dajatev; (iv) uporaba osnovne uredbe pred njeno spremembo z dne 6. septembra 2012 za ocenjevanje zahtevkov za IO proizvajalcev izvoznikov na eni strani in sedanje osnovne uredbe, kot je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 1168/2012 v zvezi z veljavnimi postopki odločanja in (v) pomanjkanje odziva na pravne argumente, ki so jih posredovale te strani po razkritju Komisije v zvezi z oceno zahtevkov za TGO zadevnih kitajskih proizvajalcev izvoznikov z dne 15. decembra 2015.

(111) Zaradi odsotnosti kakršne koli pravne podlage za ponovni začetek preiskave Komisija opozarja na sodno prakso, navedeno v uvodni izjavi (15), v skladu s katero lahko nadaljuje preiskavo v točki, na kateri je prišlo do nezakonitosti. To je bilo po začetku postopka. Komisija ni pravno zavezana objaviti sporočila o ponovnem začetku, nadaljevanju ali obnovi postopka ali preiskave. Nasprotno, tak je samodejni učinek sodbe, ki jo morata instituciji nato izvajati.

(112) V skladu s sodno prakso je treba zakonitost protidampinške uredbe ocenjevati z vidika objektivnih norm prava Unije in ne glede na prakso odločanja, tudi če takšna praksa obstaja (v obravnavanem primeru temu ni tako) (32). Zato dejstvo, da je Komisija v preteklosti v nekaterih primerih morebiti ravnala drugače ne more ustvariti legitimnih pričakovanj. To še toliko bolj velja, ker navedena prejšnja praksa ne ustreza dejanskemu in pravnemu položaju obravnavane zadeve, razlike pa je mogoče pripisati dejanskim in pravnim razlikam v primerjavi z obravnavano zadevo.

(113) Navedene razlike so naslednje: Nezakonitost, ki jo je ugotovilo Sodišče, se ne nanaša na ugotovitve o dampingu, škodi ter interesu Unije in s tem na načelo naložitve dajatve, temveč le na določeno stopnjo dajatve. Prejšnje razglasitve ničnosti, na katere so se sklicevale zainteresirane strani, pa so se nasprotno nanašale na ugotovitve o dampingu, škodi in interesu Unije. Po mnenju institucij je bilo zato primerneje, da se v prihodnosti sprejmejo novi ukrepi.

(114) Zlasti v obravnavanem primeru ni bilo potrebno pridobiti dodatnih informacij od zainteresiranih strani. Komisija je morala namesto tega oceniti informacije, ki so bile vložene pri njej, vendar niso bile ocenjene pred sprejetjem Uredbe (ES) št. 1472/2006. V vsakem primeru nekdanje prakse v drugih primerih ne predstavljajo natančnega in brezpogojnega zagotovila za obravnavani primer.

(115) Vse strani, na katere se nanaša postopek, tj. zadevni proizvajalci izvozniki in strani v zadevah, ki so še v obravnavi pred sodiščem, ter združenje, ki zastopa eno od teh strani, so bile z razkritjem obveščene o pomembnih dejstvih, na podlagi katerih namerava Komisija sprejeti sedanjo oceno TGO. S tem so njihove pravice do obrambe zaščitene. V zvezi s tem je treba zlasti poudariti, da nepovezani uvozniki v okviru protidampinškega postopka niso deležni pravice do obrambe, saj ti postopki niso usmerjeni proti njim (33).

(116) Pri delnem izvrševanju sodb se poraja vprašanje, ali in v kolikšnem obsegu morata instituciji izvrševati sodbo, kar je odvisno od konkretne vsebine sodbe. Ali je mogoče potrditi uvedbo dajatev na uvoz, do katerega je prišlo pred sodbo, je zlasti odvisno od tega, ali je zaradi nezakonitosti, ugotovljene v sodbi, prizadeta ugotovitev škodljivega dampinga ali le izračun natančne stopnje dajatev. V slednjem primeru, za kar gre tudi pri obravnavani zadevi, ni razloga za povračilo vseh dajatev. Nasprotno, zadostuje, da se določi ustrezna stopnja dajatve in povrne morebitna razlika (saj stopnje dajatve ne bi bilo mogoče povečati, ker bi to pomenilo retroaktivno uvedbo).

(117) Prejšnje razglasitve ničnosti, na katere so se sklicevale zainteresirane strani, so se nanašale na ugotovitve o dampingu, škodi in interesu Unije (in sicer v zvezi z ugotavljanjem dejstev, presojo dejstev ali pravico do obrambe).

(118) Navedene razglasitve ničnosti so bile delne ali popolne.

(119) Sodišča Unije uporabijo tehniko razglasitve delne ničnosti, kadar lahko na podlagi dejstev iz spisa sama sklenejo, da bi morali instituciji odobriti določeno prilagoditev ali uporabiti drugačno metodo za izračun, s katero bi prišli do uvedbe nižje dajatve (vendar ne izpodbijajo ugotovitve o dampingu, škodi in interesu Unije). (Nižja) dajatev ostaja v veljavi za čas pred razglasitvijo ničnosti in čas po razglasitvi ničnosti (34). Da bi instituciji ravnali skladno s sodbo, ponovno izračunata stopnjo dajatve in ustrezno spremenita uredbo o uvedbi dajatve za nazaj in za naprej. Poleg tega nacionalnim carinskim organom naročita, naj povrnejo razliko pri tistih zahtevkih, ki so bili vloženi v ustreznem roku (35).

(120) Sodišča Unije razglasijo popolno ničnost, kadar na podlagi dejstev iz spisa sama ne morejo ugotoviti, ali sta instituciji upravičeno izhajali iz tega, da je prišlo do dampinga, škode in interesa Unije, saj sta instituciji morali ponovno opraviti del svoje preiskave. Ker sodišča Unije niso pristojna za izvedbo preiskave namesto Komisije, so uredbe o uvedbi dokončnih dajatev razglasila za nične v celoti. Zato sta instituciji ustrezno dokazali prisotnost treh pogojev, potrebnih za uvedbo ukrepov, šele po sodbi o razglasitvi ničnosti dajatev. Za uvoz, ki se je zgodil pred ustrezno ugotovitvijo dampinga, škode in interesa Unije, je uvedba dokončnih dajatev prepovedana tako z osnovno uredbo kot PDS. Zato akti, ki sta jih instituciji sprejeli za zaključitev navedenih preiskav, uvajajo dokončne dajatve le za prihodnost (36).

(121) Pričujoči primer se razlikuje od preteklih (delnih ali popolnih) razglasitev ničnosti v tej meri, da ne zadeva samega obstoja dampinga, škode in interesa Unije, temveč le izbiro ustrezne stopnje dajatve (tj. izbiro med stopnjo dajatve, ki se uporablja za edino vzorčeno družbo, ki je prejela TGO, in stopnjo preostale dajatve). Sporno torej ni samo načelo uvedbe dajatve, temveč le natančen znesek (z drugimi besedami: vrsta) dajatve. Morebitna prilagoditev pa je možna le navzdol.

(122) V nasprotju s preteklimi primeri razglasitve delne ničnosti, obravnavanimi v uvodni izjavi (119), sodišče ni moglo odločiti, ali je treba določiti novo (znižano) stopnjo dajatve, saj je za tako odločitev najprej potrebna ocena zahtevka za TGO. Ocenjevanje zahtevka za TGO spada v pristojnosti Komisije. Zato Sodišče tega dela preiskave ne more opraviti namesto Komisije, saj bi s tem prekoračilo svoje pristojnosti.

(123) V nasprotju s preteklimi primeri razglasitve popolne ničnosti ugotovitve glede dampinga, škode, vzročnosti in interesa Unije niso bile razglašene za nične. Zato je bil obstoj dampinga, škode, vzročne zveze in interesa Unije ustrezno ugotovljen ob sprejetju Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006. Zato ni nobenega razloga, da se ponovna uvedba dokončnih protidampinških dajatev omeji na prihodnost.

(124) Obravnavana uredba se torej v nobenem primeru ne oddalji od prakse odločanja institucij, tudi če bi bila ta pomembna.

(125) Zainteresirane strani so trdile, da razglasitev ničnosti protidampinških dajatev ne bi zajemala neupravičene obogatitve uvoznikov, kot trdi Komisija, saj so ti uvozniki morebiti utrpeli upad prodaje zaradi dajatve, ki je bila vključena v prodajno ceno.

(126) V sodni praksi Sodišča je priznano, da se povračilo dajatev, ki so bile neupravičeno zaračunane, lahko zavrne, če bi prejemniki na tak način pridobili neupravičeno korist (37). Komisija ugotavlja, da navedene zainteresirane strani ne izpodbijajo dejstva, da je bila dajatev prenesena, in da niso zagotovile nobenih dokazov za upad prodaje, v vsakem primeru pa sodna praksa na področju neupravičeno pridobljene koristi obravnava samo prenos, ne pa tudi morebitnih sekundarnih učinkov prenosa.

(127) V zvezi z domnevnim odstopanjem od načela prepovedi retroaktivnosti se sklicuje na uvodne izjave (76) do (81), kjer je bilo to obsežno obravnavano.

(128) V zvezi z domnevno uporabo dveh različnih pravnih okvirjev pri trenutnem izvajanju se sklicuje na uvodne izjave (99) do (102), kjer je bilo to obsežno obravnavano.

(129) Glede pripomb, ki so jih predložile strani po razkritju ocene TGO zadevnih kitajskih proizvajalcev izvoznikov, se šteje, da so bile v celoti obravnavane v veljavni uredbi.

Druga postopkovna vprašanja

(130) Zgoraj navedene zainteresirane strani so trdile, da bi morale biti zadevnim proizvajalcem izvoznikom glede trenutnega izvajanja zagotovljene enake procesne pravice, kot so bile zagotovljene vzorčnim proizvajalcem izvoznikom med prvotno preiskavo. Trdile so, da zlasti kitajskim proizvajalcem izvoznikom niso bile zagotovljene nobene možnosti, da bi dopolnili obrazce za zahtevke za TGO/IO preko pozivov k dopolnitvam in da je bila opravljena le teoretična analiza, ne pa tudi preveritveni obisk na kraju samem. Poleg tega Komisija ni zagotovila ustreznega roka dostave razkritja ocene zahtevkov za TGO/IO zadevnih proizvajalcev izvoznikov, saj so bili ti poslani le pravnim zastopnikov teh družb v času prvotne preiskave.

(131) V nadaljevanju so trdile, da proizvajalcem izvoznikom, ki jih to izvajanje zadeva, niso bila zagotovljena enaka postopkovna jamstva kot tista, ki se uporabljajo v standardnih protidampinških preiskavah, ampak so bili uporabljeni strožji standardi. Komisija ni upoštevala časovnega zamika med vložitvijo zahtevkov za TGO/IO v prvotni preiskavi in oceno teh zahtevkov. Poleg tega je bilo proizvajalcem izvoznikom med prvotno preiskavo zagotovljenih le 15 dni, da vložijo zahtevke za TGO/IO, namesto običajnih 21 dni.

(132) Poleg tega je eden izmed uvoznikov trdil, da so bile kršene procesne pravice proizvajalcev izvoznikov, saj ne morejo več zagotoviti smiselnih pripomb ali posredovati dodatnih informacij, ki bi podprle zahtevke, oddane pred 11 leti, saj podjetja morda ne obstajajo več ali dokumentacija morda ni več na voljo.

(133) Ista stran je trdila, da bi, za razliko od prvotne preiskave, trenutna ponovna uvedba ukrepov vplivala le na uvoznike v Uniji, vendar brez kakršne koli možnosti, da bi ponudili pomemben prispevek.

(134) Prav tako so trdili, da je Komisija uporabila de facto razpoložljiva dejstva v skladu s členom 18(1) osnovne uredbe, vendar pa Komisija ni delovala skladno s procesnimi pravili, navedenimi v členu 18(4) osnovne uredbe.

(135) Komisija ugotavlja, da nobena določba osnovne uredbe od Komisije ne zahteva, da izvoznim družbam, ki zahtevajo TGO/IO, omogoči dopolnitev manjkajočih stvarnih informacij. Opozarja, da mora biti na podlagi sodne prakse dokazno breme na proizvajalcu, ki želi, da se mu na podlagi člena 2(7)(b) osnovne uredbe odobri TGO/IO. Prvi pododstavek člena 2(7)(c) v ta namen določa, da mora zahtevek, ki ga tak proizvajalec predloži, vsebovati zadostne dokaze, kot so opredeljeni v tej določbi, da deluje v pogojih tržnega gospodarstva. V skladu z mnenjem Sodišča v sodbah v zadevah Brosmann in Aokang institucijama zato ni treba dokazati, da proizvajalec ne izpolnjuje pogojev, ki se zahtevajo za odobritev navedene obravnave. Nasprotno, Komisija mora presoditi, ali podatki, ki jih je predložil zadevni proizvajalec, zadostujejo za dokaz, da so merila iz prvega pododstavka člena 2(7)(c) osnovne uredbe izpolnjena, tako da se mu lahko odobri TGO/IO (glej uvodno izjavo (31)). Pravica do zaslišanja se nanaša na presojo dejstev, vendar ne vključuje pravice do dopolnitve pomanjkljivih informacij. V nasprotnem primeru bi proizvajalec izvoznik oceno lahko neomejeno podaljševal z zagotavljanjem informacij po kosih.

(136) Glede tega je treba opozoriti, da Komisiji od proizvajalca izvoznika ni treba zahtevati, naj dopolni zahtevek za TGO/IO. Kot omenjeno v predhodni uvodni izjavi, lahko Komisija svojo oceno utemelji na podlagi informacij, ki jih je proizvajalec izvoznik že predložil. V vsakem primeru zadevni proizvajalci izvozniki niso izpodbijali ocene njihovih zahtevkov za TGO/IO, ki jih je sprejela Komisija, prav tako pa niso navedli, na katere dokumente ali osebe se ne morejo več sklicevati. Ta trditev je zato tako abstraktna, da instituciji teh težav pri ocenjevanju zahtevkov za TGO/IO ne moreta upoštevati. Ker ta trditev temelji na domnevah in ni podprta z natančnimi navedbami o tem, kateri dokumenti in osebe niso več na voljo ter kakšen pomen imajo ti dokumenti in ljudje za oceno zahtevka za TGO/IO, jo je treba ovreči.

(137) Kar zadeva de facto uporabo člena 18(1) osnovne uredbe, to ne pomeni samodejne zahteve po uporabi člena 18(4) osnovne uredbe. To je potrebno samo v primerih, če bi Komisija zavrnila informacije, ki jih je predložila zainteresirana stran. V trenutnem primeru je Komisija sprejela informacije, predložene s strani zadevnih proizvajalcev izvoznikov in na njih utemeljila svoje ocene. To ni uporaba razpoložljivih dejstev. Nasprotno, Komisija ni zavrnila nobenih informacij.

Interes Unije

(138) En uvoznik je trdil, da Komisija ni proučila, ali bi bila uvedba protidampinških dajatev v interesu Unije ter trdil, da bi bili ukrepi v nasprotju z interesom Unije, saj (i) so ukrepi že imeli želeni učinek, ko so bili prvič uvedeni; (ii) ukrepi ne bi prinesli nobene dodatne koristi za industrijo v Uniji; (iii) ukrepi ne bi vplivali na proizvajalce izvoznike in (iv) ukrepi bi pomenili pomemben strošek za uvoznike v Uniji.

(139) V obravnavanem primeru gre le za zahtevke za TGO/IO, saj je to edina točka, na kateri je bila storjena pravna napaka, ugotovljena s strani sodišč Unije. Glede interesa Unije še vedno velja ocena iz prvotne uredbe. Hkrati je ta ukrep upravičen z namenom zaščite finančnega interesa Unije.

Očitne napake pri oceni zahtevkov za TGO/IO

(i) Ocena TGO

(140) FESI in Puma sta izpodbijala presojo Komisije v zvezi z zahtevki za TGO njihovih kitajskih dobaviteljev in trdila, da so jih zavrnili predvsem na podlagi odsotnosti celovitih podatkov. V zvezi z merilom 1 sta ti strani trdili, da Komisija, poleg tega, da si na noben način ni prizadevala pridobiti manjkajočih podatkov, tudi ni določila, s katerimi podatki bi bilo treba dokazati, da pri poslovnih odločitvah zadevnih proizvajalcev izvoznikov ni bilo nobenega večjega vmešavanja države. V zvezi z merilom 3, ki se sklicuje na sodbo Sodišča v zadevi T-586/14 Xinyi OV proti Komisiji, sta ti strani trdili, da davčne spodbude ali preferenčni davčni režimi niso kazali na morebitno izkrivljanje ali netržno ekonomsko vedenje.

(141) Na podlagi tega sta strani trdili, da je Komisija storila očitno napako pri uporabi člena 2(7) (c) osnovne uredbe in prav tako ni ustrezno obrazložila zavrnitve zahtev za TGO proizvajalcev izvoznikov.

(142) Glede manjkajočih podatkov v zvezi z merilom 1 se sklicuje na (135), ki navaja, da nobena določba osnovne uredbe od Komisije ne zahteva, da izvoznim družbam, ki zahtevajo TGO, omogoči dopolnitev manjkajočih stvarnih informacij in da je dokazno breme na proizvajalcu izvozniku, ki želi zahtevati TGO.

(143) V zvezi z merilom 3 je pojasnjeno, da davčne spodbude ali preferenčni davčni režimi (če obstajajo) niso bili upoštevani kot razlog za zavrnitev TGO.

(ii) ocena IO

(144) Isti zgoraj navedeni strani sta trdili, s sklicevanjem na merilo 2, da Komisija ni dokazala, da izvozne cene niso bile svobodno določene in da je bilo na strani Komisije, da ugotovi, ali in kako je na izvozne cene vplivalo vmešavanje države.

(145) Poleg tega se je trdilo, da je ugotovitev, da izvozne cene niso bile določene svobodno, v nasprotju z ugotovitvami prvotne preiskave, povezane s prodajo OEM, kjer je bilo ugotovljeno, da so uvozniki, kot je Puma, opravljali lastne R&R in iskanje surovin, ko so kupovali od kitajskih dobaviteljev (38). Na podlagi tega se je trdilo, da imata Puma in Timberland pomemben nadzor nad proizvodnim procesom in specifikacijami ter da zato ni bilo možnosti vmešavanja države.

(146) Kot je navedeno v zgornji uvodni izjavi (42), je dokazno breme na proizvajalcu, ki želi odobritev IO. Kot je tudi pojasnjeno v uvodni izjavi (47), proizvajalcem izvoznikom ni uspelo dokazati, da so bile poslovne odločitve sprejete brez vmešavanja države. Omenjeno je tudi, da se merilo 2 ne nanaša le na izvozne cene, ampak na splošno na izvozno prodajo, vključno z izvoznimi cenami in količinami ter drugimi pogoji prodaje, ki bi morali biti določeni svobodno, brez vmešavanja države.

(147) V podporo trditvi, da so bile izvozne cene svobodno določene, so se zadevne zainteresirane strani sklicevale na uvodno izjavo 269 Uredbe Komisije (ES) št. 553/2006 (začasna uredba). Vendar pa se ta uvodna izjava nanaša na cene pri nadaljnji prodaji uvoznikov v Uniji in zato ne more biti obravnavana kot primerna osnova za vzpostavitev zanesljivosti izvoznih cen s strani proizvajalcev izvoznikov. Prav tako se sklicevanje na uvodno izjavo (132) začasne uredbe in uvodno izjavo (135) Uredbe (ES) št. 1472/2006 (39) (izpodbijana uredba) nanaša na prilagoditve, narejene na normalno vrednost v primerjavi z izvozno ceno in ne dovoljuje kakršnih koli zaključkov o tem, ali je bila izvozna prodaja kitajskih podjetij določena svobodno.

(148) Poleg tega sta ti strani trdili, da Komisija prav tako ni pojasnila, kako je prišla do zaključkov, da bi obstajalo tveganje izogibanja protidampinškemu ukrepu, če bi bila proizvajalcem izvoznikom odobrena individualna stopnja dajatve, ki pa bi bila osnovni namen merila za IO.

(149) Kar zadeva tveganje izogibanja, je to le eno merilo od petih, naštetih v členu 9(5) osnovne uredbe pred njeno spremembo. V skladu s tem členom bi moralo biti dokazano, da proizvajalec izvoznik izpolnjuje vseh 5 meril. Neizpolnjevanje enega ali več meril zadostuje za zavrnitev zahtevka za IO brez proučevanja, ali so druga merila izpolnjena.

Dobavitelj podjetja Timberland

(150) FESI je ugovarjal trditvi iz zgornje uvodne izjave (19), po kateri je bil eden izmed dobaviteljev podjetja Timberland, General Shoes Limited, pred nacionalnim sodiščem napačno opredeljen kot kitajski dobavitelj, čeprav je bila družba ustanovljena v Vietnamu. FESI je trdil, da bi morala Komisija zahtevati dodatna pojasnila in navedel, da je bilo podjetje zlahka prepoznano kot kitajsko podjetje. Trdil je, da se je podjetje sicer res pojavljalo z različnima imenoma na obrazcu za vzorčenje in zahtevku za TGO, predloženem v prvotni preiskavi (tj. kot General Footwear Ltd), vendar je drugačno ime podjetja v prijavi podjetja Timberland pred nacionalnim sodiščem (tj. General Shoes Ltd) najverjetneje le napaka pri prevodu. Potemtakem bi morali biti zahtevki za TGO/IO kitajskega podjetja General Footwear Ltd prav tako ocenjeni.

(151) General Footwear Ltd je del skupine podjetij s povezanimi družbami na Kitajskem in v Vietnamu. Oba, proizvajalec v Vietnamu in drugi iz Kitajske, sta v prvotni preiskavi predložila zahtevke za TGO/IO. V zahtevku za TGO/IO kitajskega podjetja, je bilo njegovo ime stalno navajano kot „General Footwear Ltd“ z naslovom na Kitajskem. Proizvajalec v Vietnamu je naveden kot „General Shoes Ltd“. Zadevni zahtevek za TGO/IO je nejasen glede tega, ali je obravnavano podjetje dejansko kitajsko ali vietnamsko. Zato ni bilo nerazumno predpostaviti, da je podjetje, omenjeno v dokumentu pred nacionalnim sodiščem, dejansko vietnamsko.

(152) V vsakem primeru Komisija še vedno namerava oceniti zahtevek za TGO/IO družbe „General Footwear Ltd“ (Kitajska). V duhu dobrega upravljanja in da se izvajanje uredbe ne bi po nepotrebnem zavleklo, bo ta ocena predmet ločenega pravnega akta.

Argument, povezan z zahtevki za povračilo

(153) En uvoznik je priznal, da nobeden od proizvajalcev izvoznikov, ki jih zadeva sedanje izvajanje, ni bil njegov dobavitelj in zato meni, da ugotovitve za njegov položaj niso pomembne. Ta stran je trdila, da ugotovitve o sedanjem izvajanja torej ne morejo biti podlaga za zavrnitev njenih zahtevkov za povračilo, vloženih pri nacionalni carini. V nadaljevanju je uvoznik zahteval preiskavo zahtevkov za TGO/IO njegovih dobaviteljev na podlagi dokumentov, ki so bili Komisiji predloženi s strani ustreznih belgijskih carinskih organov.

(154) Glede na zgoraj navedeno zahtevo se Komisija sklicuje na Izvedbeno uredbo Komisije (EU) št. 2016/223 o uvedbi postopka za oceno nekaterih zahtevkov za tržnogospodarsko obravnavo ter individualno obravnavo kitajskih in vietnamskih proizvajalcev izvoznikov ter izvajanju sodbe Sodišča v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 (40), ki določa postopek v tej zadevi. Še posebej v skladu s členoma 1 in 2 navedene uredbe, bo Komisija proučila ustrezne zahtevke za TGO/IO, takoj ko bo prejela ustrezno dokumentacijo od carinskih organov.

D. SKLEPI

(155) Ob upoštevanju pripomb in njihovi analizi je bilo sklenjeno, da je treba ponovno uvesti preostalo protidampinško dajatev, ki je za Ljudsko republiko Kitajsko v zvezi s trinajstimi zadevnimi proizvajalci izvozniki veljala za obdobje uporabe izpodbijane uredbe.

E. RAZKRITJE

(156) Zadevni proizvajalci izvozniki in vse strani, ki so sodelovale v postopku, so bili obveščeni o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih se je nameravala priporočiti ponovna uvedba dokončne protidampinške dajatve na uvoz trinajstih zadevnih proizvajalcev izvoznikov. Po razkritju so imele na voljo obdobje za predložitev pripomb.

(157) Odbor, ustanovljen s členom 15(1) Uredbe (ES) št. 2016/1036, ni predložil mnenja,

JE SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

1. Uvede se dokončna protidampinška dajatev na uvoz obutve z zgornjim delom iz usnja ali umetnega usnja, razen športne obutve, obutve s posebno tehnologijo, copat in druge hišne obutve ter obutve z zaščitno kapico, s poreklom s Kitajske, ki jo proizvajajo proizvajalci izvozniki iz Priloge II k tej uredbi in je uvrščena pod oznake KN: 6403 20 00, ex 6403 30 00 (41), ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 in ex 6405 10 00 (42), ki je potekal v obdobju uporabe Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006 in Uredbe Sveta (EU) št. 1294/2009. Oznake TARIC so navedene v Prilogi I k tej uredbi.

2. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

— „športna obutev“ pomeni obutev v smislu opombe 1 k tarifnim podštevilkam v poglavju 64 Priloge I k Uredbi Komisije (ES) št. 1719/2005 (43);

— „obutev s posebno tehnologijo“ pomeni obutev s ceno CIF za par v višini najmanj 7,5 EUR, ki je namenjena športnim aktivnostim, z eno- ali večplastno oblikovanim podplatom, nebrizganim, izdelanim iz sintetičnih materialov, posebej oblikovanim, da se odpravi učinek vertikalnih ali lateralnih gibov, ter s tehničnimi značilnostmi, kakor so hermetične podloge, ki vsebujejo plin ali tekočino, mehanske komponente, ki odpravljajo ali nevtralizirajo učinek udarca, ali materiali, kakor so polimeri z nizko gostoto, ter ki je uvrščena pod oznake KN: ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98;

— „obutev z zaščitno kapico“ pomeni obutev, ki vsebuje zaščitno kapico z odpornostjo proti udarcem najmanj 100 joulov (44) in je uvrščena pod oznake KN: ex 6403 30 00 (45), ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 in ex 6405 10 00;

— „copati in druga hišna obutev“ pomenijo obutev, ki se uvršča pod oznako KN ex 6405 10 00.

3. Stopnja dokončne protidampinške dajatve pred plačilom dajatve, ki se uporablja za neto ceno franko meja Unije izdelkov iz odstavka 1, ki jih proizvajajo proizvajalci izvozniki iz Priloge II k tej uredbi, je 16,5 %.

Člen 2

Zneski, zavarovani z začasno protidampinško dajatvijo v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 553/2006 z dne 27. marca 2006, se dokončno poberejo s to uredbo. Zavarovani zneski, ki presegajo dokončno stopnjo protidampinške dajatve, se sprostijo.

Člen 3

Ta uredba začne veljati dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 18. avgusta 2016 Za Komisijo Predsednik Jean-Claude JUNCKER

(1) UL L 176, 30.6.2016, str. 21.

(2) UL L 98, 6.4.2006, str. 3.

(3) Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL L 275, 6.10.2006, str. 1).

(4) Uredba Sveta (ES) št. 388/2008 z dne 29. aprila 2008 o razširitvi dokončnih protidampinških ukrepov, uvedenih z Uredbo (ES) št. 1472/2006 na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, na uvoz enakega izdelka, poslanega iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklariran kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne (UL L 117, 1.5.2008, str. 1).

(5) UL C 251, 3.10.2008, str. 21.

(6) Izvedbena Uredba Sveta (EU) št. 1294/2009 z dne 22. decembra 2009 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Vietnama in s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, kakor je bila razširjena na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja, poslane iz Posebne upravne regije Macao, ne glede na to, ali je deklarirana kot izdelek s poreklom iz Posebne upravne regije Macao ali ne, na osnovi pregleda zaradi izteka ukrepov na podlagi člena 11(2) Uredbe Sveta (ES) št. 384/96 (UL L 352, 30.12.2009, str. 1).

(7) UL C 295, 11.10.2013, str. 6.

(8) Izvedbeni sklep Sveta 2014/149/EU z dne 18. marca 2014 o zavrnitvi predloga izvedbene uredbe o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve na določeno obutev z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske, ki jo proizvajajo podjetja Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd, Risen Footwear (HK) Co Ltd in Zhejiang Aokang Shoes Co. Ltd (UL L 82, 20.3.2014, str. 27).

(9) UL L 302, 19.10.1992, str. 1.

(10) Uredba Sveta (ES) št. 384/96 z dne 22. decembra 1995 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 56, 6.3.1996, str. 1).

(11) Sodba Sodišča v združenih zadevah 97, 193, 99 in 215/86, Asteris AE in drugi in Helenska republika proti Komisiji, Recueil 1988, str. 2181, točki 27 in 28.

(12) Zadeva C-415/96, Španija proti Komisiji, Recueil 1998, str. I-6993, točka 31; zadeva C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques proti Svetu, Recueil 2000, str. I-8147, točke 80 do 85; zadeva T-301/01, Alitalia proti Komisiji, ZOdl. 2008, str. II-1753, točki 99 in 142; združeni zadevi T-267/08 in T-279/08, Région Nord-Pas de Calais proti Komisiji, ZOdl. 2011, str. II-0000, točka 83.

(13) Zadeva C-415/96, Španija proti Komisiji, Recueil 1998, str. I-6993, točka 31; zadeva C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques proti Svetu, Recueil 2000, str. I-8147, točke 80 do 85.

(14) Uredba (EU) št. 765/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. junija 2012 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 237, 3.9.2012, str. 1).

(15) V skladu s členom 2 Uredbe (EU) št. 765/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. junija 2012 se spremembe, uvedene z uredbo o spremembi, uporabljajo samo za preiskave, ki so se začele po začetku veljavnosti navedene uredbe. Sedanja preiskava pa se je začela 7. julija 2005 (UL C 166, 7.7.2005, str. 14).

(16) Sodba Sodišča v zadevi C-458/98 P, Industrie des Poudres Sphériques proti Svetu, Recueil 2000, str. I-8147.

(17) Točka 42 sodbe v zadevi C-249/10 P in točka 36 sodbe v zadevi C-247/10 P.

(18) Obvestilo o izvajanju sodbe v združenih zadevah C-659/13 in C-34/14 C&J Clark International Limited in Puma SE glede Uredbe Sveta (ES) št. 1472/2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL C 101, 17.3.2016, str. 13).

(19) Glej tudi druge primere, v katerih je dovoljena retroaktivna uporaba, npr. člen 8 (kršitev zavez) in člen 14(5) (izogibanje) osnovne uredbe, ki zadevajo tudi primere, v katerih je bilo blago v prosti promet sproščeno, preden so se uvedle dajatve.

(20) Zadeva 270/84, Licata proti ESC [1986], str. 2305, točka 31; zadeva C-60/98, Butterfly Music proti CEDEM [1999], str. 1-3939, točka 24; zadeva 68/69 Bundesknappschaft proti Brock [1970], str. 171, točka 6; zadeva 1/73, Westzucker GmbH proti Einfuhr und Vorratsstelle für Zucker [1973], str. 723, točka 5; zadeva 143/73, SOPAD proti FORMA a.o. [1973], str. 1433, točka 8; zadeva 96/77, Bauche [1978], str. 383, točka 48; zadeva 125/77, KoninklijkeScholten-Honig NV proti Floofdproduktschaap voor Akkerbouwprodukten [1978], str. 1991, točka 37; zadeva 40/79, Ρ proti Komisiji [1981], str. 361, točka 12; zadeva T-404/05, Grčija proti Komisiji, ZOdl. 2008, str. II-272, točka 77; zadeva C-334/07 Ρ, Komisija proti Freistaat Sachsen, ZOdl. 2008, str. 1-9465, točka 53.

(21) Zadeva T-176/01, Ferrière Nord proti Komisiji, ZOdl. 2004, št. 11-3931, točka 139; zadeva C-334/07 Ρ, Komisija proti Freistaat Sachsen, ZOdl. 2008, str. 1-9465, točka 53.

(22) Zadeva C-169/95, Španija proti Komisiji, ZOdl. 1997, str. I-135, točke 51 do 54; združeni zadevi T-116/01 in T-118/01, P&O European Ferries (Vizcaya) SA proti Komisiji, ZOdl. 2003, str. II-2957, točka 205.

(23) Zadeva C-34/92, GruSa Fleisch proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, ZOdl. 1993, str. 1-4147, točka 22. Enaka ali podobna ubeseditev je na primer v združenih zadevah 212 do 217/80, Meridionale Industria Salumi α.δ., ZOdl. 1981, str. 2735, točka 9 in 10; zadevi 21/81, Bout, ZOdl. 1982, str. 381, točka 13; zadevi T-42/96, Eyckeler in Malt proti Komisiji, ZOdl. 1998, str. 11-401, točke 53 in 55 do 56; zadevi T-180/01, Euroagri proti Komisiji, ZOdl. 2004, str. II-369, točka 36.

(24) Zadevo C-337/88, Società agricola fattoria alimentare (SAFA), ZOdl. 1990, str. I-1, točka 13.

(25) Zadeva 245/81, Edeka proti Nemčiji, ZOdl. 1982, str. 2746, točka 27.

(26) Zadeva T-299/05, Shanghai Excell M&E Enterprise in Shanghai Adeptech Precision proti Svetu, ZOdl. 2009, str. II-565, točke 116 do 146.

(27) Zadeva C-141/08 P, Foshan Shunde Yongjian Housewares in Hardware Co. Ltd proti Svetu, ZOdl. 2009, str. I-9147, točka 94 in naprej.

(28) Zadeva T-320/13, Delsolar proti Komisiji, ZOdl. 2014, str. II-0000, točke 40 do 67.

(29) Uredba (EU) št. 1168/2012 Evropskega parlamenta in Sveta o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 1225/2009 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (UL L 344, 14.12.2012, str. 1).

(30) UL L 201, 26.7.2001, str. 10, uvodna izjava 6.

(31) UL L 82, 20.3.2014, str. 27.

(32) Zadeva C-138/09, Todaro, ZOdl. 2010, str. I-4561.

(33) Zadeva T-167/94, Nölle proti Svetu in Komisiji, ZOdl. 1995, str. II-2589, točki 62 in 63.

(34) Glej na primer zadevo T-221/05, Huvis proti Svetu, ZOdl. 2008, str. II-124, in zadevo T-249/06, Interpipe Nikopolsky proti Svetu, ZOdl. 2009, str. II-303. Zaradi celovitosti se zdijo koristna naslednja pojasnila: Splošno sodišče je v zadevi T-107/08, ENRC proti Svetu, ugotovilo, da dampinga ni bilo, ali pa vsaj, da naj bi bila ugotovljena stopnja dampinga nižja od tiste, izračunane v izpodbijani uredbi, zato je izpodbijano uredbo Sveta razglasilo za nično v celoti (zadeva T-107/08, ENRC proti Svetu, ZOdl. 2011, str. II-8051, točke 67 do 70). Ko je Komisija uporabila metodo, ki jo je predpisalo Splošno sodišče, se je izkazalo, da ni bilo ne dampinga ne škode. Komisija zato ni formalno nadaljevala preiskave. Sodišče je v zadevi C-351/04, Ikea (zadeva C-351/04 Ikea, ZOdl. 2007, str. I-7723), razglasilo delno ničnost uredbe Sveta, in sicer do te mere, da je bil znesek izračunan na podlagi metode tako imenovane „ničelne nastavitve“. Instituciji sta po odločitvi pritožbenega organa STO že v zgodnji fazi ponovno izračunali dajatev brez uporabe ničelne nastavitve in ugotovili, da do dampinga ni prišlo, ter s tem zaključili preiskavo brez uvedbe ukrepov (tj. učinkovito sta novo dajatev določili na stopnji nič) (Uredba Sveta (ES) št. 160/2002 z dne 28. januarja 2002 o spremembi Uredbe Sveta (ES) št. 2398/97 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev na uvoz bombažnega posteljnega perila s poreklom iz Egipta, Indije in Pakistana, ter o ustavitvi postopka v zvezi z uvozom s poreklom iz Pakistana (UL L 26, 30.1.2002, str. 2)). V zadevi T-498/04, Zheijiang Xinan Chemical Group proti Svetu (zadeva T-498/04. Zheijiang Xinan Chemical Group proti Svetu, ZOdl. 2009, str. I-1969), je Svet vložil pritožbo. Zato je razglasitev ničnosti začela veljati šele z datumom, na katerega je Sodišče izdalo sodbo o pritožbi (zadeva C-337/09 P, Svet proti Zheijiang Xinan Chemical Group, ZOdl. 2012, str. I-0000), kar je bilo dne 19. julija 2012. V navedeni sodbi je Splošno sodišče ugotovilo, kar je Sodišče tudi potrdilo, da bi Komisija in Svet pritožniku, ki je bil v obdobju preiskave edini kitajski izvoznik zadevnega izdelka, morala odobriti TGO. V navedeni zadevi sta Komisija in Svet, v nasprotju z obravnavano zadevo, dejansko izvedla analizo zahtevka za TGO in ga zavrnila kot neutemeljenega. Sodišči Unije sta menili, da je zahtevek, v nasprotju s stališčem Komisije in Sveta, dejansko utemeljen, zato je bilo treba izračunati normalno vrednost na podlagi podatkov, ki jih je predložila družba Zheijiang Xinan Chemical Group. Običajno bi Komisija nadaljevala postopek, da bi Svetu predlagala uvedbo dajatve za prihodnost. Vendar pa sta se v zadevnem primeru Komisija (Sklep Komisije št. 2009/383/ES z dne 14. maja 2009 o opustitvi dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo Sveta (ES) št. 1683/2004 na uvoz glifosata s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 120, 15.5.2009, str. 20)) in Svet (Izvedbena Uredba Sveta (EU) št. 126/2010 z dne 11. februarja 2010 o podaljšanju opustitve dokončne protidampinške dajatve, uvedene z Uredbo (ES) št. 1683/2004 na uvoz glifosata s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 40, 13.2.2010, str. 1)) leta 2009 oziroma 2010 odločila opustiti protidampinško dajatev za obdobje do izteka njene veljavnosti 30. septembra 2010, glede na to, da se škoda zaradi visokih stopenj dobička industrije Unije verjetno ne bo nadaljevala. Zato v zvezi z uvedbo dajatve za prihodnost postopka ni bilo treba nadaljevati. Prav tako ni bilo možnosti za nadaljevanje postopka v zvezi s ponovno uvedbo dajatve za nazaj: v nasprotju z obravnavano zadevo, vzorčenja ni bilo. Zheijiang Xinan Chemical Group je bil dejansko edini proizvajalec izvoznik, ki je v obdobju preiskave prodajal na trg Unije. Ker bi Komisija in Svet družbi Zheijiang Xinan Chemical Group morala odobriti TGO, so sodišča Unije ugotovitev dampinga razglasila za nično. Zadeva T-348/05, JSC Kirovo-Chepetsky proti Svetu (zadeva T-348/05, JSC Kirovo-Chepetsky proti Svetu, ZOdl. 2008, str. II-159), je zelo poseben primer. Komisija je na zahtevo industrije Unije začela delni vmesni pregled, pri čemer je razširila obseg zadevnih izdelkov, in sicer z vključitvijo dodatnega izdelka. Splošno sodišče je menilo, da tak postopek ni mogoč in da je treba za dodani izdelek izvesti ločeno preiskavo. Na podlagi splošnega načela prava Unije res iudicata instituciji po razglasitvi ničnosti ne moreta nadaljevati delnega vmesnega pregleda.

(35) Glej na primer Uredbo Sveta (ES) št. 412/2009 z dne 18. maja 2009 o spremembi Uredbe (ES) št. 428/2005 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve pri uvozu rezanih vlaken iz poliestra s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Saudove Arabije, o spremembi Uredbe (ES) št. 2852/2000 o uvedbi dokončnih protidampinških dajatev pri uvozu rezanih vlaken iz poliestra s poreklom iz Republike Koreje in o zaključku protidampinškega postopka v zvezi z uvozom teh izdelkov s poreklom iz Tajvana (UL L 125, 25.1.2009, str. 1) (skladno s sodbo v zadevi Huvis); Izvedbena uredba Sveta (EU) št. 540/2012 z dne 21. junija 2012 o spremembi Uredbe (ES) št. 954/2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz določenih brezšivnih cevi iz železa ali jekla s poreklom iz Hrvaške, Romunije, Rusije in Ukrajine (UL L 165, 26.6.2012, str. 1) (skladno z Interpipe Nikopolsky).

(36) Glej na primer zadevo C-338/10, Gruenwald Logistik Services, ZOdl. 2012, str. I-0000, in ponovno uvedbo dajatev z Izvedbeno uredbo Sveta (EU) št. 158/2013 o ponovni uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih pripravljenih ali konzerviranih agrumov (mandarin itd.) s poreklom iz Ljudske republike Kitajske (UL L 49, 22.2.2013, str. 29). Glej tudi naslednje primere: V zadevi T-158/10, Dow proti Svetu, je Splošno sodišče ugotovilo, da nadaljevanje dampinga ni verjetno (zadeva T-158/10, Dow proti Svetu, ZOdl. 2012, str. II-0000, točki 47 in 59). V zadevi T-107/04, Aluminium Silicon Mill Products proti Svetu, je Splošno sodišče ugotovilo, da vzročna zveza med dampingom in škodo ne obstaja (zadeva T-107/04, Aluminium Silicon Mill Products proti Svetu, ZOdl. 2007, str. II-672, točka 116). V skladu s splošnim načelom pravnomočnosti prava Unije sta Komisija in Svet vezana na ugotovitve sodišč Unije, kadar lahko ta na podlagi dejstev pred njimi pridejo do dokončne sklepne ugotovitve v zvezi z dampingom, škodo, vzročno zvezo in interesom Unije. Komisija in Svet zato ne moreta odstopati od ugotovitev sodišča Unije. V takem primeru se preiskava zaključi na podlagi sodbe sodišč Unije, ki so sprejela dokončno ugotovitev, da pritožba industrije Unije ni pravno utemeljena. Zato po teh dveh sodbah za Komisijo in Svet ni bilo nobene možnosti za nadaljevanje preiskave, zato tudi niso bili sprejeti nobeni dodatni ukrepi.

(37) Zadeva 199/82, San Giorgio, Recueil 1983, str. 3595, točka 13.

(38) Uredba Komisije (ES) št. 553/2006 o uvedbi začasne protidampinške dajatve na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL L 98, 6.4.2006, str. 3).

(39) Uredba Sveta (ES) št. 1472/2006 z dne 5. oktobra 2006 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve in dokončnem pobiranju začasne dajatve, uvedene na uvoz določene obutve z zgornjim delom iz usnja s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in Vietnama (UL L 275, 6.10.2006, str. 1).

(40) UL L 41, 18.2.2016, str. 3.

(41) Na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, 31.10.2006, str. 1) to oznako KN s 1. januarjem 2007 nadomestijo oznake KN ex 6403 51 05, ex 6403 59 05, ex 6403 91 05 in ex 6403 99 05.

(42) Kot je določeno z Uredbo Komisije (ES) št. 1719/2005 z dne 27. oktobra 2005 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 286, 28.10.2005, str. 1). Seznam izdelkov je določen z opisom izdelka iz člena 1(1) in opisom izdelka ustreznih oznak KN skupaj.

(43) UL L 286, 28.10.2005, str. 1.

(44) Odpornost na udarce se meri v skladu z evropskima normama EN345 ali EN346.

(45) Na podlagi Uredbe Komisije (ES) št. 1549/2006 z dne 17. oktobra 2006 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 301, 31.10.2006, str. 1) to oznako KN s 1. januarjem 2007 nadomestijo oznake KN ex 6403 51 05, ex 6403 59 05, ex 6403 91 05 in ex 6403 99 05.

PRILOGA I Oznake TARIC za obutev z zgornjim delom iz usnja ali umetnega usnja, kakor so opredeljene v členu 1 a) Od 7. oktobra 2006: 6403300039, 6403300089, 6403511190, 6403511590, 6403511990, 6403519190, 6403519590, 6403519990, 6403591190, 6403593190, 6403593590, 6403593990, 6403599190, 6403599590, 6403599990, 6403911199, 6403911399, 6403911699, 6403911899, 6403919199, 6403919399, 6403919699, 6403919899, 6403991190, 6403993190, 6403993390, 6403993690, 6403993890, 6403999199, 6403999329, 6403999399, 6403999629, 6403999699, 6403999829, 6403999899 in 6405100080 b) Od 1. januarja 2007: 6403510519, 6403510599, 6403511190, 6403511590, 6403511990, 6403519190, 6403519590, 6403519990, 6403590519, 6403590599, 6403591190, 6403593190, 6403593590, 6403593990, 6403599190, 6403599590, 6403599990, 6403910519, 6403910599, 6403911199, 6403911399, 6403911699, 6403911899, 6403919199, 6403919399, 6403919699, 6403919899, 6403990519, 6403990599, 6403991190, 6403993190, 6403993390, 6403993690, 6403993890, 6403999199, 6403999329, 6403999399, 6403999629, 6403999699, 6403999829, 6403999899 in 6405100080 c) Od 7. septembra 2007: 6403510515, 6403510518, 6403510595, 6403510598, 6403511191, 6403511199, 6403511591, 6403511599, 6403511991, 6403511999, 6403519191, 6403519199, 6403519591, 6403519599, 6403519991, 6403519999, 6403590515, 6403590518, 6403590595, 6403590598, 6403591191, 6403591199, 6403593191, 6403593199, 6403593591, 6403593599, 6403593991, 6403593999, 6403599191, 6403599199, 6403599591, 6403599599, 6403599991, 6403599999, 6403910515, 6403910518, 6403910595, 6403910598, 6403911195, 6403911198, 6403911395, 6403911398, 6403911695, 6403911698, 6403911895, 6403911898, 6403919195, 6403919198, 6403919395, 6403919398, 6403919695, 6403919698, 6403919895, 6403919898, 6403990515, 6403990518, 6403990595, 6403990598, 6403991191, 6403991199, 6403993191, 6403993199, 6403993391, 6403993399, 6403993691, 6403993699, 6403993891, 6403993899, 6403999195, 6403999198, 6403999325, 6403999328, 6403999395, 6403999398, 6403999625, 6403999628, 6403999695, 6403999698, 6403999825, 6403999828, 6403999895, 6403999898, 6405100081 in 6405100089