PRIPOROČILO KOMISIJE

z dne 18. junija 2019

o osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske za obdobje 2021–2030

(2019/C 297/21)

EVROPSKA KOMISIJA –

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o upravljanju energetske unije in podnebnih ukrepov, spremembi uredb (ES) št. 663/2009 in (ES) št. 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv 94/22/ES, 98/70/ES, 2009/31/ES, 2009/73/ES, 2010/31/EU, 2012/27/EU in 2013/30/EU Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 2009/119/ES in (EU) 2015/652 ter razveljavitvi Uredbe (EU) št. 525/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (1) ter zlasti člena 9(2) Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora vsaka država članica Komisiji predložiti osnutek svojega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta za obdobje od 2021 do 2030, ki ustreza zahtevam iz člena 3(1) navedene uredbe in Priloge I k njej. Prve osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov je bilo treba predložiti do 31. decembra 2018.

(2) Poljska je svoj osnutek celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta predložila 9. januarja 2019. Predložitev navedenega osnutka načrta je osnova in prvi korak ponavljajočega se postopka med Komisijo in državami članicami za dokončanje celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov ter njihovo poznejše izvajanje.

(3) V skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 mora Komisija osnutke celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov oceniti. Komisija je izvedla obsežno oceno osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske, pri čemer je upoštevala ustrezne elemente Uredbe (EU) 2018/1999. Navedena ocena (2) je objavljena skupaj s tem priporočilom. Na njej temeljijo priporočila v nadaljevanju.

(4) Priporočila Komisije lahko obravnavajo (i) raven ambicioznosti ciljev in prispevkov z vidika skupnega doseganja ciljev energetske unije in zlasti ciljev Unije za leto 2030 za energijo iz obnovljivih virov in energijsko učinkovitost ter raven elektroenergetske povezanosti, ki jo država članica želi doseči do leta 2030; (ii) politike in ukrepe, ki se nanašajo na cilje na ravni držav članic in Unije ter druge politike in ukrepe s potencialnim čezmejnim pomenom; (iii) vse dodatne politike in ukrepe, ki bi bili lahko potrebni v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih; (iv) medsebojne vplive med obstoječimi in načrtovanimi politikami in ukrepi, vključenimi v celovite nacionalne energetske in podnebne načrte, v okviru ene razsežnosti in med različnimi razsežnostmi energetske unije ter doslednost teh politik in ukrepov.

(5) Komisija je pri oblikovanju priporočil menila, da je treba na eni strani sešteti nekatere količinsko opredeljene načrtovane prispevke vseh držav članic, da se ocenijo ambicije na ravni Unije, na drugi strani pa zadevni državi članici zagotoviti dovolj časa, da lahko priporočila Komisije ustrezno upošteva pred dokončanjem svojega nacionalnega načrta.

(6) Priporočila Komisije glede ambicij držav članic v zvezi z energijo iz obnovljivih virov so zasnovana na enačbi iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999, ki temelji na objektivnih merilih.

(7) Glede energijske učinkovitosti priporočila Komisije temeljijo na oceni nacionalne ravni ambicij, predlagane v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v primerjavi s skupnim obsegom prizadevanj, ki so potrebna za doseganje ciljev Unije, pri čemer se po potrebi upoštevajo informacije o posebnih nacionalnih okoliščinah. Končni nacionalni prispevki na področju energijske učinkovitosti bi morali odražati stroškovno učinkovite možnosti za prihranke energije, podpirati pa bi jih morali trdna dolgoročna strategija za prenovo stavb in ukrepi za izvajanje obveznosti prihranka energije, ki izhaja iz člena 7 Direktive 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta (3). Države članice bi morale tudi dokazati, da so ustrezno upoštevale načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, tako da pojasnijo, kako energijska učinkovitost prispeva k stroškovno učinkovitemu doseganju nacionalnih ciljev konkurenčnega nizkoogljičnega gospodarstva in zanesljivosti oskrbe z energijo ter odpravljanju energetske revščine.

(8) Uredba o upravljanju energetske unije od držav članic zahteva, da predložijo splošen pregled naložb, potrebnih za doseganje ciljev in prispevkov, določenih v celovitem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu, ter splošno oceno virov teh naložb. Nacionalni energetski in podnebni načrti bi morali zagotoviti preglednost in predvidljivost nacionalnih politik in ukrepov ter s tem varnost naložb.

(9) Komisija je obenem v okviru cikla evropskega semestra 2018–2019 pozornost usmerila na potrebe držav članic po naložbah na področju energetskih in podnebnih ciljev. To je upoštevano v poročilu za Poljsko (4) iz leta 2019 in priporočilu Komisije za priporočilo Sveta Poljski (5) v okviru evropskega semestra. Komisija je pri oceni osnutkov celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov upoštevala najnovejše ugotovitve in priporočila evropskega semestra. Priporočila Komisije dopolnjujejo zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra. Države članice bi morale tudi zagotoviti, da so v njihovih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih upoštevana zadnja priporočila, izdana za posamezne države članice v okviru evropskega semestra.

(10) Poleg tega uredba o upravljanju energetske unije od vsake države članice zahteva, da vsa priporočila Komisije glede svojega osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga mora predložiti do 31. decembra 2019, ustrezno upošteva, če pa priporočila ali znatnega dela priporočila ne upošteva, mora podati in objaviti svojo obrazložitev za to.

(11) Države članice bi morale v svojih celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih ter posodobitvah v poznejših letih sporočiti iste podatke, kot jih poročajo Eurostatu ali Evropski agenciji za okolje. Uporaba istega vira in po potrebi evropskih statističnih podatkov je prav tako bistvena za izračun izhodišča za pripravo modelov in napovedi. Uporaba evropskih statističnih podatkov bo omogočila boljšo primerljivost podatkov in napovedi, ki se uporabljajo v celovitih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtih.

(12) Vsi elementi Priloge I k Uredbi (EU) 2018/1999 se vključijo v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt. V tem okviru bi bilo treba oceniti vplive načrtovanih politik in ukrepov na makroekonomske razmere ter, kolikor je to mogoče, na zdravje, okolje, zaposlovanje, izobraževanje, spretnosti in socialne razmere. V pripravo končnega celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta morajo biti vključene tudi javnost in druge zainteresirane strani. Ti in drugi elementi so podrobno opisani v delovnem dokumentu služb Komisije, objavljenem skupaj s tem priporočilom (6).

(13) Glede na to, da so informacije o vzajemnem delovanju med različnimi razsežnostmi energetske unije v osnutku načrta omejene, bi v končnem načrtu lahko bilo opredeljeno ključno vzajemno delovanje med temi razsežnostmi, tako v smislu nacionalne ravni ambicij kot tudi v smislu začasnih, načrtovanih, dodatnih in obstoječih instrumentov politike. V končnem načrtu bi bilo lahko bolj poglobljeno obravnavano vzajemno delovanje med razsežnostmi razogljičenja, energijske učinkovitosti in energetske varnosti. Podporo temu bi bilo mogoče zagotoviti z razširitvijo predložene celovite ocene učinka, na primer s količinsko opredelitvijo učinkov trajnostne oskrbe z biomaso za pridobivanje energije na obračunane emisije in odvzeme zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva ter z obravnavo tveganj za energetsko varnost zaradi podnebnih sprememb. Poleg tega bi se lahko v končnem načrtu dobro izhodišče, ki ga predstavljajo predloženi podatki o naložbenih potrebah in odhodkih za sektor proizvodnje električne in druge energije, razširilo na povpraševanje po energiji v neenergetskih sektorjih v vseh razsežnosti energetske unije. Podobno morajo cilji na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti podpirati prizadevanja, načrtovana za druge razsežnosti energetske unije.

(14) Končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi se izboljšal s predstavitvijo celovite analize trenutnega položaja sektorja nizkoogljičnih tehnologij na svetovnem trgu, izpostavitvijo področij s konkurenčno prednostjo in morebitnih izzivov ter določitvijo merljivih prihodnjih ciljev in politik ter ukrepov za njihovo izpolnjevanje, skupaj z ustreznimi povezavami na podjetniško in industrijsko politiko. Možno bi ga bilo izboljšati tudi z boljšo vključitvijo krožnega gospodarstva, pri čemer bi bilo treba poudariti njegov potencial za zmanjšanje emisij toplogrednih plinov.

(15) Priporočila Komisije Poljski temeljijo na oceni osnutka celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta Poljske, ki je objavljena skupaj s tem priporočilom (7) –

PRIPOROČA, DA POLJSKA UKREPA TAKO, DA:

1. predloži več informacij o načrtovanih politikah in ukrepih, s katerimi bi poskusila zmanjšati znatno predvideno vrzel pri doseganju njenega cilja zmanjšanja emisij toplogrednih plinov do leta 2030 za 7 % v primerjavi z letom 2005 za sektorje, ki niso vključeni v sistem EU za trgovanje z emisijami; to vključuje pojasnitev ukrepov na področju prometa in dodatnih ukrepov, zlasti v stavbnem sektorju, kmetijstvu in sektorju rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva, ter uporabo pravil za obračunavanje iz Uredbe (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta ( 8 )

2. zviša raven ambicij do leta 2030, in sicer naj Poljska kot svoj prispevek k ciljem Unije za leto 2030 doseže vsaj 25-odstotni delež energije iz obnovljivih virov, kot se izračuna po formuli iz Priloge II k Uredbi (EU) 2018/1999; v končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt vključi okvirni začrtani potek, ki dosega vse referenčne vrednosti iz člena 4(a)(2) Uredbe (EU) 2018/1999 v skladu z navedenim deležem, glede na to, da je treba povečati prizadevanja za skupno doseganje tega cilja; predloži podrobne in količinsko opredeljene politike in ukrepe, ki so v skladu z obveznostmi iz Direktive (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta ( 9 ) , da se omogoči pravočasno in stroškovno učinkovito doseganje tega prispevka; zagotovi, da se cilj glede energije iz obnovljivih virov za leto 2020, določen v Prilogi I k Direktivi 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 10 ) , v celoti doseže in ohranja kot izhodišče od leta 2021 naprej, ter pojasni, kako se bo tak izhodiščni delež dosegel in ohranjal; poveča raven ambicij v sektorju ogrevanja in hlajenja, da doseže okvirni cilj iz člena 23 Direktive (EU) 2018/2001, ter sprejme podrobne ukrepe za dosego cilja na področju prometa, določenega v osnutku celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, v skladu s členom 25 Direktive (EU) 2018/2001; predloži dodatne podrobnosti in ukrepe glede poenostavitve upravnih postopkov ter omogočitvenih okvirov za samooskrbo z energijo iz obnovljivih virov in skupnosti na področju energije iz obnovljivih virov v skladu s členoma 21 in 22 Direktive (EU) 2018/2001;

3. zaradi potrebe po povečanju stopnje prizadevanj za dosego cilja Unije glede energijske učinkovitosti do leta 2030 pregleda svoje prispevke in opredeli dodatne politike in ukrepe, s katerimi bi lahko zagotovila dodatne prihranke energije; predlagana raven ambicij za zmanjšanje porabe končne energije bi morala biti bolje utemeljena in podprta z zadostnimi in količinsko opredeljenimi prihranki na podlagi politik in ukrepov; predlagane politike in ukrepe podkrepi z oceno učinka ter predloži podrobnejše informacije o njihovem obsegu in časovnem načrtu njihovega izvajanja; nadalje preuči možnosti politik in ukrepov na področju prometa, ob upoštevanju pričakovanega povečanja povpraševanja po energiji v tem sektorju;

4. opredeli ukrepe, ki podpirajo cilje na področju energetske varnosti v zvezi z diverzifikacijo in zmanjšanjem energetske odvisnosti, vključno z ukrepi, ki zagotavljajo prožnost energetskega sistema za prilagajanje na predvidene spremembe do leta 2030 in pozneje;

5. opredeli v prihodnost usmerjene cilje v zvezi s povezovanjem trgov, zlasti ukrepe za oceno učinka obveznosti javne službe, zlasti skladiščenja plina in regulacije cen, na delovanje trga, ter pojasni, kako namerava blažiti negativne posledice tega; opiše strategijo in časovni načrt za napredovanje proti popolnoma tržno določenim cenam;

6. pojasni nacionalne cilje in cilje financiranja na področju raziskav, inovacij in konkurenčnosti, zlasti v zvezi z energetsko unijo, ki jih je treba doseči do leta 2030, da bodo zlahka merljivi in primerni za podporo izvajanju ciljev v drugih razsežnostih celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta; take cilje podpre s posebnimi in ustreznimi politikami in ukrepi, vključno s tistimi, ki jih je treba oblikovati v sodelovanju z drugimi državami članicami, kot je strateški načrt za energetsko tehnologijo;

7. nadaljuje in razširi posvetovanja s sosednjimi državami članicami ter regionalno sodelovanje v okviru Višegrajske skupine (Češka, Madžarska, Poljska in Slovaška) ter zadevnih skupin na visoki ravni; regionalne izmenjave bi se lahko osredotočale na nadaljnje povezovanje na notranjem trgu energije, ocenjevanje zadostnosti sistema v luči načrtovanega nadaljevanja trga zmogljivosti, vprašanja pravičnega prehoda, razogljičenje in uvajanje obnovljivih virov energije ter učinke navedenih elementov na energetski sistem in čezmejno trgovanje z električno energijo;

8. navede vse energetske subvencije, zlasti za fosilna goriva, ter sprejete ukrepe in načrte za njihovo postopno opuščanje;

9. dopolni analizo vzajemnega delovanja s politikami glede kakovosti zraka in emisij v zrak, tudi s kvantitativnega vidika, pri čemer predstavi učinke na onesnaženost zraka v različnih scenarijih;

10. bolje vključi vidike poštenega in pravičnega prehoda, zlasti z zagotavljanjem podrobnejših podatkov o vplivih načrtovanih ciljev, politik in ukrepov na družbo, zaposlovanje in spretnosti; končni celoviti nacionalni energetski in podnebni načrt bi moral zlasti obravnavati učinke prehoda na prebivalstvo v premogovniških regijah z okrepitvijo povezave s pobudo „Premogovniške regije v tranziciji“ in ustreznimi nacionalnimi in regionalnimi načrti za prehod ter na prebivalstvo, prizadeto zaradi prilagoditev v drugih energetsko intenzivnih panogah; nadalje razvije pristop k obravnavi vprašanj, povezanih z energetsko revščino, vključno z opredelitvijo ciljev in pričakovanih učinkov načrtovanih politik in ukrepov, kot se zahteva z Uredbo (EU) 2018/1999.

V Bruslju, 18. junija 2019 Za Komisijo Miguel ARIAS CAÑETE Član Komisije

(1) UL L 328, 21.12.2018, str. 1.

(2) SWD(2019) 281.

(3) Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES (UL L 315, 14.11.2012, str. 1).

(4) SWD(2019) 1020 final.

(5) COM(2019) 521 final z dne 5. junija 2019.

(6) SWD(2019) 281.

(7) SWD(2019) 281.

(8) Uredba (EU) 2018/841 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o vključitvi emisij toplogrednih plinov in odvzemov zaradi rabe zemljišč, spremembe rabe zemljišč in gozdarstva v okvir podnebne in energetske politike do leta 2030 ter spremembi Uredbe (EU) št. 525/2013 in Sklepa št. 529/2013/EU (UL L 156, 19.6.2018, str. 1).

(9) Direktiva (EU) 2018/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2018 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (UL L 328, 21.12.2018, str. 82).

(10) Direktiva 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov, spremembi in poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES (UL L 140, 5.6.2009, str. 16).