IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2020/870

z dne 24. junija 2020

o uvedbi dokončne izravnalne dajatve in dokončnem pobiranju začasne izravnalne dajatve, uvedene na uvoz izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Egipta, ter uvedbi dokončne izravnalne dajatve na registrirani uvoz izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Egipta

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (1) (v nadaljnjem besedilu: osnovna uredba), ter zlasti člena 15 in člena 16(4) Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1 Začetek

(1) Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija) je 7. junija 2019 na podlagi člena 10 osnovne uredbe začela protisubvencijsko preiskavo v zvezi z uvozom izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Egipta v Evropsko unijo (v nadaljnjem besedilu: Unija).

(2) Komisija je v Uradnem listu Evropske unije (2) objavila obvestilo o začetku (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o začetku).

(3) Komisija je preiskavo začela na podlagi pritožbe, ki jo je 24. aprila 2019 vložilo Evropsko združenje proizvajalcev steklenih vlaken (v nadaljnjem besedilu: pritožnik ali združenje APFE) v imenu proizvajalcev, ki predstavljajo 71 % celotne proizvodnje v Uniji.

(4) Komisija je med preiskavo našla dodatne dokaze o zadevnih subvencijah, ki niso bili v celoti vključeni v obvestilo o začetku. Zato se je v skladu s členom 10(7) osnovne uredbe odločila, da te subvencije vključi v obseg sedanje preiskave in ustrezno spremeni obvestilo o začetku.

(5) Komisija je 12. februarja 2020 v Uradnem listu Evropske unije (3) objavila obvestilo o spremembi obvestila o začetku. V zvezi s tem je bila k spisu dodana opomba, egiptovska vlada pa je bila povabljena k posvetovanju o navedenih dodatnih subvencijah.

1.2 Začasni ukrepi

(6) Komisija je 7. marca 2020 z Izvedbeno uredbo Komisije (EU) 2020/379 (4) (v nadaljnjem besedilu: začasna uredba) uvedla začasne izravnalne dajatve na uvoz izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Egipta v Unijo.

(7) Kot je navedeno v uvodni izjavi 27 začasne uredbe, je preiskava subvencioniranja in škode zajemala obdobje od 1. aprila 2018 do 31. marca 2019 (v nadaljnjem besedilu: obdobje preiskave), preiskava gibanj, pomembnih za oceno škode, pa obdobje od 1. januarja 2016 do konca obdobja preiskave (v nadaljnjem besedilu: obravnavano obdobje).

1.3 Nadaljnji postopek

(8) Komisija je na podlagi objave obvestila o spremembi obvestila o začetku v Uradnem listu Evropske unije (glej uvodno izjavo 4 zgoraj) egiptovski vladi, proizvajalcu izvozniku in vladi Ljudske republike Kitajske (v nadaljnjem besedilu: kitajska vlada) poslala zahtevo za pojasnila.

(9) Zahteva za pojasnila je bila egiptovski vladi poslana, da bi se v celoti proučilo sodelovanje med egiptovsko in kitajsko vlado v korist proizvajalca izvoznika. Komisija je glede na vključenost kitajske vlade in njeno tesno sodelovanje z egiptovsko vlado v zvezi s subvencioniranjem, dodeljenim izdelkom iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Egipta (v nadaljnjem besedilu: izdelek v preiskavi), kitajsko vlado opredelila kot zainteresirano stran v preiskavi in ji skupaj s pozivom k sodelovanju v preiskavi posredovala zahtevo za pojasnila, ki jo je poslala egiptovski vladi. Vendar kitajska vlada na poziv Komisije ni odgovorila in se ni registrirala kot zainteresirana stran v preiskavi.

(10) Egiptovska vlada je po objavi obvestila o spremembi obvestila o začetku in prejemu zahteve za pojasnila najprej opozorila, da od nje ni mogoče zahtevati, naj zagotovi informacije ali uskladi odziv vladnih ali zasebnih subjektov, ki so zunaj njene pristojnosti.

(11) Drugič, egiptovska vlada je opozorila, da so informacije, ki jih je zahtevala Komisija, zunaj njene pristojnosti. Po njenem mnenju ji je Komisija z zahtevo, naj zagotovi informacije, ki niso nujne za preiskavo, naložila nerazumno breme.

(12) Tretjič, egiptovska vlada je trdila, da je Komisija v obseg te preiskave dejansko vključila Ljudsko republiko Kitajsko (v nadaljnjem besedilu: LRK ali Kitajska), ne da bi jo pred začetkom povabila na posvetovanje.

(13) Četrtič, egiptovska vlada je opozorila, da v skladu z osnovno protisubvencijsko uredbo subvencija obstaja le, „če gre za finančni prispevek vlade v državi porekla ali izvoza“. Opozorila je, da se obvestilo o spremembi obvestila o začetku nanaša na subvencije, ki naj bi jih dodelila vlada LRK. Posledično je Komisija z obvestilom o spremembi obvestila o začetku kršila osnovno protisubvencijsko uredbo, saj je v preiskavo vključila finančne prispevke, ki se na podlagi prava EU ne morejo šteti za subvencije.

(14) Nazadnje je egiptovska vlada trdila, da je zahteva za pojasnila v resnici prvotni vprašalnik, ki bi ga bilo treba poslati kitajski vladi. Zato je Komisija s tem, ko je kot rok za odgovor določila 15 dni namesto 30, kršila člen 12.1.1 Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih (v nadaljnjem besedilu: Sporazum SMC) in člen 11(2) osnovne uredbe.

(15) Komisija se ni strinjala z mnenji egiptovske vlade. Glede nepristojnosti egiptovske vlade in dejanske vključitve kitajske vlade v preiskavo kot države izvoza je Komisija menila, da se subvencije, ki jih preiskuje Komisija, dodelijo v okviru sodelovanja med egiptovsko in kitajsko vlado. Zato bi bilo mogoče subvencije pripisati Egiptu, ker je ukrepe kitajske vlade priznal in sprejel za svoje. Ugotovitve v zvezi s tem so podrobno predstavljene v oddelku 3.2.2 v nadaljevanju.

(16) Poleg tega je Komisija opozorila, da je egiptovsko vlado zaprosila za informacije o splošnem pravnem okviru bančnega sektorja na Kitajskem, pa tudi o finančnih institucijah na Kitajskem, ker je egiptovska vlada tista vlada, na katero se ta preiskava nanaša, te subvencije pa so ji bile morda pripisane, kot je pojasnjeno v oddelku 3.2.2 v nadaljevanju. Zahtevane informacije je Komisija potrebovala, da bi lahko ugotovila obstoj subvencioniranja.

(17) Poleg tega je Komisija kitajski vladi neposredno omogočila, da se registrira kot zainteresirana stran in neposredno zagotovi zahtevane informacije o teh vprašanjih. Dejansko je egiptovska vlada, kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 96 in 97, skupaj s kitajsko vlado vzpostavila mehanizem upravljanja s tremi upravnimi ravnmi iz člena 8 sporazuma o območju gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med Kitajsko in Egiptom v Suezu, sklenjenega leta 2016 med ministrstvom za trgovino LRK in splošnim organom ekonomske cone Sueškega prekopa. Ta mehanizem je med drugim vzpostavljen za obravnavanje vprašanj, ki lahko vplivajo na delovanje območja sodelovanja (zato vključuje tudi uvedbo izravnalnih dajatev za izvoz z navedenega območja).

(18) Zato je imela egiptovska vlada, četudi ni imela nekaterih zahtevanih informacij, po mnenju Komisije vsa potrebna sredstva za pridobitev zahtevanih informacij od kitajske vlade.

(19) Poleg tega se Komisija ni strinjala s tem, kako je egiptovska vlada opredelila zahtevo za pojasnila. Taka zahteva je bila poslana več mesecev po tem, ko je bil poslan prvotni vprašalnik, namenjen egiptovski vladi. Z zahtevo za pojasnila se je upoštevala potreba Komisije po zbiranju dodatnih podatkov, ki so postali nujni zaradi dodatnih dokazov, ki jih je Komisija zbrala med preiskavo. V zvezi s tem je Komisija opozorila, da je egiptovska vlada že prejela prvotni vprašalnik in je imela za odgovor na voljo 37 dni.

(20) Poleg tega je Komisija opozorila, da je bila dejanska vsebina zahteve za pojasnila omejena na druge ustrezne subvencije, ugotovljene med preiskavo, ter da raven in obseg zahteve za pojasnila nikakor nista primerljivi z ravnjo in obsegom prvotnega vprašalnika. Nazadnje je opozorila, da je skupni čas, odobren egiptovski vladi za odgovor na to dodatno zahtevo za pojasnila, po zahtevku za podaljšanje roka kljub zelo pozni fazi postopka znašal 22 dni.

(21) Zato je Komisija pri primerjavi obdobja, v katerem je morala egiptovska vlada odgovoriti na najobsežnejšo zahtevo za pojasnila v prvotnem vprašalniku, z obdobjem, odobrenim za odgovor na dodatno zahtevo za pojasnila, menila, da je imela egiptovska vlada na voljo dovolj časa.

(22) Ob upoštevanju navedenih premislekov so bile te trditve egiptovske vlade zavrnjene.

(23) Po razkritju bistvenih dejstev in premislekov, na podlagi katerih so bile uvedene začasne izravnalne dajatve (v nadaljnjem besedilu: začasno razkritje), sta egiptovska vlada in egiptovski proizvajalec izvoznik v pisnih izjavah sporočila svoja stališča glede začasnih ugotovitev.

(24) Egiptovski vladi in egiptovskemu proizvajalcu izvozniku je bilo odobreno zaslišanje.

(25) Egiptovska vlada je opravila tudi zaslišanje pred pooblaščencem za zaslišanje v trgovinskih postopkih.

(26) Komisija je proučila pripombe, ki sta jih predložili zainteresirani strani, in jih obravnavala, kakor je podrobno opisano v tej uredbi.

(27) Komisija zaradi nevarnosti prenosa COVID-19 in posledičnih ukrepov, sprejetih za obvladovanje izbruha (5), ni mogla v celoti preveriti podatkov, ki sta jih predložila proizvajalec izvoznik in egiptovska vlada. Ker je do teh nepredvidenih razmer prišlo v zelo pozni fazi postopka in ni bilo druge možne rešitve (na primer organiziranje seje za navzkrižno preverjanje predloženih informacij na daljavo z drugimi preverljivimi viri v skladu z obvestilom o COVID-19, ki ga je izdala Komisija), je Komisija za izračun subvencije izjemoma uporabila informacije, ki sta jih predložili ti strani, izračun pa preverila na podlagi vseh razpoložljivih informacij.

1.4 Končno razkritje

(28) Komisija je vse zainteresirane strani obvestila o bistvenih dejstvih in premislekih, na podlagi katerih je nameravala uvesti dokončno izravnalno dajatev na uvoz izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Egipta v Unijo (v nadaljnjem besedilu: končno razkritje).

(29) Po končnem razkritju so egiptovska vlada, skupina Jushi Group, pritožniki ter skupina evropskih uporabnikov in distributerjev izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken predložili pisne pripombe glede dokončnih ugotovitev.

(30) Zaslišanje je bilo odobreno vsem stranem, ki so to zahtevale. Po končnem razkritju so službe Komisije opravile zaslišanja z egiptovsko vlado in skupino Jushi Group.

(31) Komisija je preučila pripombe, ki so jih zainteresirane strani predložile po končnem razkritju, in jih obravnavala v tej uredbi.

1.5 Obdobje preiskave in obravnavano obdobje

(32) Ker glede obdobja preiskave in obravnavanega obdobja ni bilo pripomb, je bila uvodna izjava 27 začasne uredbe potrjena.

2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

2.1 Trditve v zvezi z obsegom izdelka

(33) Ker ni bilo pripomb glede obsega izdelka, je Komisija potrdila sklepe iz uvodnih izjav 44 in 48 začasne uredbe.

3. SUBVENCIONIRANJE

3.1 Subvencije in programi subvencij, ki spadajo v obseg sedanje preiskave

(34) Na podlagi informacij iz pritožbe, obvestila o začetku, obvestila o spremembi obvestila o začetku ter odgovorov na vprašalnik Komisije in na zahtevo po dodatnih informacijah se je preiskalo domnevno subvencioniranje egiptovske vlade prek naslednjih subvencij: (a) politika preferenčnih posojil, kreditne linije, drugo financiranje, zavarovanje in jamstva; (b) blago in storitve, ki jih vlada zagotovi za plačilo, nižje od primernega: — električna energija, ki jo vlada zagotovi za plačilo, nižje od primernega, — zemljišča, ki jih vlada zagotovi za plačilo, nižje od primernega; (c) prihodki, opuščeni prek programov neposrednih oprostitev davka in znižanja davka: — ugodnosti pri davku od dohodkov podjetij v posebni ekonomski coni; (d) prihodki, opuščeni prek programov posrednih oprostitev davkov in uvoznih tarif: — oprostitve plačila davka na dodano vrednost (v nadaljnjem besedilu: DDV) in znižanja uvoznih tarif za uporabo uvožene opreme, — oprostitve plačila DDV in oprostitve uvoznih tarif za uvožene surovine, ki se uporabljajo za izvožene končne izdelke.

3.2 Območje gospodarskega in trgovinskega sodelovanja v Suezu

(35) Domnevno subvencioniranje v Egiptu se nanaša na družbo na območju gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med Kitajsko in Egiptom v Suezu (v nadaljnjem besedilu: območje SETC). Območje zajema 7,34 km2, razdeljeno pa je na začetno območje 1,34 km2 in območje raztezanja 6 km2.

(36) To posebno ekonomsko cono sta skupaj vzpostavila Kitajska in Egipt, njena zgodovina pa sega v devetdeseta leta 20. stoletja. Takrat je tedanji egiptovski predsednik obiskal kitajske posebne ekonomske cone in izrazil željo, da bi na podlagi izkušenj Kitajske v zvezi z njimi vzpostavil podobno ureditev v Egiptu. Na podlagi tega sta predsednika vlad Kitajske in Egipta leta 1997 podpisala memorandum o soglasju, v katerem se državi „strinjata, da bosta sodelovali pri razvoju proste ekonomske cone na severu Sueškega zaliva, pri čemer bo Kitajska prispevala izkušnje v zvezi z vzpostavitvijo posebnih ekonomskih con, obe državi pa bosta sodelovali pri posodabljanju študij, povezanih s cono, in spodbujali zadevni poslovni sektor na Kitajskem, da bi se zagotovili prispevki za projekte, ki se bodo izvajali v coni“ (6).

(37) Po sklenitvi tega sporazuma je Kitajska za izvajanje naloge na strani Kitajske imenovala družbo Tianjin Teda Investment Holding Co., Ltd. (v nadaljnjem besedilu: družba Tianjin TEDA), tj. podjetje v državni lasti v okviru tianjinške občinske uprave. Nato se je družba Tianjin TEDA z egiptovsko upravo za sueški prekop, nacionalno banko Egipta in še štirimi egiptovskimi podjetji v državni lasti združila v skupno družbo Egipta in Kitajske (v nadaljnjem besedilu: družba ECJV), namenjeno razvoju in oblikovanju ekonomske cone. Kitajska je imela v lasti 10 % delnic družbe ECJV, Egipt pa 90 %. Ustrezno zemljišče na severozahodnem območju Sueškega zaliva je bilo leta 1998 preneseno z upravne enote Suez na družbo ECJV. Vendar projekt po tem več let ni veliko napredoval (7).

(38) Egiptovska vlada je leta 2002 širše območje v velikosti 20 km2, na katerem je bilo območje SETC, tj. severozahodno ekonomsko cono Sueškega zaliva, uradno opredelila kot posebno ekonomsko cono (8). Tako so se določbe egiptovskega zakona št. 83/2002 o ekonomskih območjih posebnega značaja (v nadaljnjem besedilu: zakon št. 83/2002) zdaj uporabljale tudi za območje SETC.

(39) Kitajska je leta 2006 zagotovila nov zagon, ko se je odločila za nadaljnje spodbujanje politike „prodora na svetovni trg“, v okviru katere kitajske družbe vlagajo v tujini. V povezavi s tem je kitajsko ministrstvo za trgovino predlagalo vzpostavitev tako imenovanih „območij čezmorske trgovine in sodelovanja“, območje SETC pa je bilo med prvimi od 18 uradno odobrenih (9). Na vrhu foruma o sodelovanju med Kitajsko in Afriko leta 2006 v Pekingu je kitajski predsednik Hu Jintao napovedal, da „bo v naslednjih treh letih v afriških državah vzpostavljenih tri do pet območij čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja“ (10).

(40) Kitajsko ministrstvo za trgovino je leta 2007 organiziralo razpis za imenovanje razvijalcev druge serije uradno odobrenih območij čezmorske trgovine in sodelovanja. Za območje SETC je bila izbrana družba Tianjin TEDA. Oktobra 2008 je s kitajsko-afriškim razvojnim skladom ustanovila skupno družbo China-Africa TEDA Investment Co., Ltd. (v nadaljnjem besedilu: družba China-Africa TEDA), kot glavno kitajsko naložbeno podjetje na območju sodelovanja. Družba China-Africa TEDA se je združila z družbo ECJV in tako ustvarila novo družbo, imenovano Egypt TEDA Investment Co. (v nadaljnjem besedilu: družba Egypt TEDA), za spodbujanje razvoja območja SETC v Egiptu. Tokrat je imela Kitajska v lasti 80 % delnic, Egipt (ki ga je zastopala družba ECJV) pa 20 %. Po uradni ustanovitvi družbe leta 2008 je delo na območju hitro napredovalo. Tedanja predsednika vlad zadevnih držav sta 7. novembra 2009 slovesno odprla začetno območje ter območje SETC označila kot pomemben projekt gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med državama (11). Do konca leta 2011 je bila dokončana vsa infrastruktura na začetnem območju (12).

(41) Predsednik Morsi je bil leta 2012 po državljanskih nemirih v Egiptu na državnem obisku na Kitajskem, med katerim je območje označil kot ključni projekt dvostranskega sodelovanja med državama ter izrazil upanje, da bo vse več kitajskih podjetij prek območja in naknadnih projektov vlagalo v Egipt ter tako sodelovalo v programu za obnovo Egipta (13).

(42) Leta 2013 so družba Egypt TEDA in egiptovski organi podpisali pogodbo za zemljišče razširjenega območja v velikosti 6 km2. Od leta 2013 so bila v okviru pobude „En pas, ena pot“ nadalje razvita tudi območja čezmorske trgovine in sodelovanja, kot je območje SETC. Čezmorski parki so tako postali pomemben nosilec za naložbe kitajskih družb po svetu. Na podlagi tega je bilo območje SETC vključeno v skoraj vsa pomembna besedila o sodelovanju med vladama, zlasti od leta 2013 (14).

(43) Egipt je leta 2014 začel izvajati „razvojni načrt za koridor Sueškega prekopa“. V okviru tega načrta je bila posebna ekonomska cona leta 2015 uradno vključena v širše gospodarsko območje Sueškega prekopa (v nadaljnjem besedilu: območje Sueškega prekopa), ki zajema celotno območje okrog Sueškega prekopa v velikosti 461 km2. Celotno območje se zdaj obravnava kot „posebno gospodarsko območje“ v skladu z zakonom št. 83/2002 in njegovimi spremembami (15).

(44) Decembra 2015 je predsednik Sisi obiskal Kitajsko, kjer je razglasil, da Egipt sprejema ponudbo predsednika Xi Jinpinga za sodelovanje pri pobudi „En pas, ena pot“ in nadaljnji razvoj projektov v Egiptu. Predsednika sta 21. januarja 2016 uradno slovesno začela projekt za razširitev območja SETC na razširjenem območju v velikosti 6 km2. Med državnim obiskom Xi Jinpinga v Egiptu sta vladi tudi podpisali „sporazum med ministrstvom za trgovino Ljudske republike Kitajske in splošnim organom ekonomske cone Sueškega prekopa Arabske republike Egipt o območju gospodarskega in trgovinskega sodelovanja v Suezu“ z dne 21. januarja 2016 (v nadaljnjem besedilu: sporazum o sodelovanju). V sporazumu o sodelovanju sta bila podrobneje pojasnjena pomen in pravni status območja SETC (16).

(45) Glavni namen sporazuma o sodelovanju je bil zagotoviti jasen pisni okvir za to sodelovanje in ta okvir formalizirati v okviru pobude „En pas, ena pot“, vključno s podporo kitajske vlade družbam v tujini. Vendar kljub izrecnim zahtevam Komisije niso bile predložene podrobnejše informacije o pripravljalnem delu v zvezi s sporazumom o sodelovanju.

(46) V skladu s sporazumom o sodelovanju vladi skupaj razvijata območje SETC. Pri tem medsebojno upoštevata zadevni nacionalni strategiji (na eni strani kitajsko pobudo „En pas, ena pot“, na drugi strani pa egiptovski razvojni načrt za koridor Sueškega prekopa). Egiptovska vlada v ta namen zagotovi zemljišče, delovno silo in nekatere davčne olajšave, kitajske družbe, ki poslujejo na območju, pa s svojim premoženjem in vodstvenimi delavci vodijo proizvodnjo. Da bi kitajska vlada nadomestila pomanjkanje egiptovskih sredstev, podporo temu projektu zagotavlja tudi tako, da daje potrebna finančna sredstva na voljo družbi Egypt TEDA in kitajskim družbam, ki poslujejo na območju SETC.

(47) Proizvajalec izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, ki posluje na območju SETC, tj. Jushi Egypt, je ustanovljen po egiptovskem pravu, ustanovila pa ga je kitajska matična družba Jushi Group. Matična družba proizvajalca izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken je v lasti komisije za nadzor in upravljanje premoženja v državni lasti (v nadaljnjem besedilu: komisija SASAC). Zadevni kitajski vladni organi (17) so ji odobrili ustanovitev odvisne družbe v Egiptu. Odvisna družba se financira z denarjem iz Kitajske, uporablja vhodne materiale in opremo, uvožene iz Kitajske, upravljajo jo vodstveni delavci iz Kitajske ter uporablja kitajsko znanje in izkušnje. V Egiptu proizvaja izdelke iz neskončnih steklenih vlaken, ki se z območja SETC izvažajo v EU.

(48) Za zagotovitev nemotenega izvajanja navedenega sporazuma o sodelovanju sta vladi vzpostavili tudi tristopenjski mehanizem posvetovanja. V zvezi s tem sta splošni organ ekonomske cone Sueškega prekopa Arabske republike Egipt in tianjinška občinska komisija za trgovino Ljudske republike Kitajske v zvezi z medvladnimi posvetovanji na prvi stopnji podpisala „sporazum o sodelovanju za ustanovitev upravne komisije za območje gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med Kitajsko in Egiptom v Suezu“. Na drugi stopnji je bil ustanovljen upravni odbor območja gospodarskega in trgovinskega sodelovanja v Suezu, da bi zagotovil razprave na tehnični ravni med pristojnimi upravnimi uradi tianjinške občinske uprave in zadevnimi pristojnimi oddelki egiptovskega organa za ekonomsko cono Sueškega prekopa. Ti komisiji se redno sestajata od leta 2017. Na tretji stopnji družba Egypt TEDA in zadevne egiptovske družbe navedenim vladnim ravnem poročajo o težavah in nevšečnostih, ki se pojavljajo.

3.2.1 Delno nesodelovanje in uporaba razpoložljivih dejstev v zvezi z območjem SETC

3.2.1.1 Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe v zvezi z egiptovsko vlado

(49) Komisija je egiptovsko vlado v vprašalniku, zahtevi za pojasnila in med preveritvenim obiskom pozvala, naj zagotovi nekatere informacije o območju SETC v Egiptu. Navedene zahteve za pojasnila so med drugim vključevale vprašanja o pravnem in institucionalnem okviru ter obstoju medvladnih sporazumov med Kitajsko in Egiptom.

(50) Natančneje, Komisija je po spremembi obvestila o začetku egiptovsko vlado pozvala k predložitvi informacij o delovanju območja SETC in pravni podlagi, na kateri temelji, posebej pa se je sklicevala na sodelovanje med egiptovsko in kitajsko vlado pri vzpostavitvi in oblikovanju območja SETC kot poslovnega okolja, ki lahko pritegne vlagatelje iz Kitajske. Poleg tega jo je pozvala k predložitvi informacij o tem, kako družba Egypt-TEDA Investment Company, holding TEDA in egiptovsko-kitajska skupna delovna skupina nadzorujejo in upravljajo območje SETC, pa tudi o vlogi kitajsko-afriškega razvojnega sklada v okviru kitajskih naložb v tujini. Egiptovsko vlado je pozvala še k predložitvi informacij o statusu območja SETC kot območja čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja, ki ga je odobrilo kitajsko ministrstvo za trgovino.

(51) Egiptovska vlada je v odgovoru na zahtevo za pojasnila predložila le nekatere od zahtevanih informacij, medtem ko na velik del zahteve ni odgovorila.

(52) Egiptovska vlada je zagotovila informacije o pravni podlagi območja SETC s predložitvijo mednarodnih sporazumov, ki sta jih sklenili egiptovska in kitajska vlada ter ki so pravna podlaga njunega sodelovanja v korist družb s sedežem na območju SETC, kot je na primer proizvajalec izvoznik.

(53) Vendar Komisija še vedno ni prejela informacij o kakršnih koli sporazumih, memorandumih o soglasju ali drugih dokumentih, ki sta jih kitajska in egiptovska vlada podpisali v zvezi z območjem SETC. Komisija je na primer našla javno dostopna sklicevanja na izvedbene smernice za okrepitev celovitega strateškega partnerstva med LRK in Arabsko republiko Egipt za petletno obdobje iz leta 2016.

(54) Poleg tega je bil aprila 2017 uradno ustanovljen skupni upravljalni odbor družbe China-Egypt TEDA za območje gospodarskega in trgovinskega sodelovanja v Suezu. Julija 2017 je bil ustanovljen medvladni usklajevalni odbor, ki je istega leta organiziral prvi skupni sestanek. Komisija ni prejela pisne dokumentacije o sestankih, organiziranih v okviru različnih mehanizmov posvetovanja, razen o enem sestanku upravne komisije.

(55) Ker take informacije niso bile predložene, je Komisija menila, da ni prejela bistvenih informacij v zvezi s tem vidikom preiskave.

(56) Zato je Komisija egiptovsko vlado obvestila, da bo pri proučevanju obstoja in obsega domnevnega subvencioniranja družb na območju SETC morda morala uporabiti razpoložljiva dejstva v skladu s členom 28(1) osnovne uredbe. Egiptovska vlada je ugovarjala in poudarila, da je v celoti sodelovala s Komisijo. Vendar je Komisija menila, da so informacije o natančnem sodelovanju med vladama pri vzpostavljanju in upravljanju območja SETC ključne za pravno oceno zadeve, kakor je pojasnjeno v naslednjem oddelku 3.2.2. Žal je po zadevnem preverjanju prejela le nekaj ustreznih dokumentov, zato njihove verodostojnosti ni mogla preveriti. Poleg tega niso bile mogoče nadaljnje razprave z egiptovsko vlado o pomembnih podrobnostih, ki bi lahko pojasnile obseg in stopnjo sodelovanja med vladama na območju.

(57) Komisija je ob upoštevanju navedenih premislekov uporabila člen 28 osnovne uredbe in v zvezi s temi točkami upoštevala razpoložljiva dejstva.

3.2.2 Pravna presoja

(58) Delovanje območja SETC pomeni tesno sodelovanje med egiptovsko in kitajsko vlado, ki se izraža zlasti v skupnem podjetju Egipta in Kitajske na ozemlju države izvoznice. Egiptovska in kitajska vlada sta združili svoja sredstva, da bi za proizvajalca izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken na območju SETC ustvarili ugodne razmere, od katerih ima korist. Ta združitev sredstev prek takega tesnega sodelovanja služi skupnemu namenu in koristi skupnemu upravičencu, tj. družbi Jushi Egypt.

3.2.3 Finančni prispevek vlade ali javnega organa

(59) V skladu s členom 3(1)(a) osnovne uredbe subvencija obstaja, če gre za finančni prispevek vlade v državi porekla ali izvoza. Podobno člen 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih določa, da velja za subvencijo „finančni prispevek vlade ali katerega koli javnega organa“.

(60) Egiptovska vlada je družbi Jushi Egypt zagotovila zemljišče in ponudila več davčnih olajšav. Te subvencije torej neposredno izvaja in dodeljuje egiptovska vlada.

(61) Vendar si egiptovska vlada vse od sprejetja memoranduma o soglasju leta 1997 dejavno prizadeva podpirati območje, in sicer ne le neposredno z zagotavljanjem zemljišča in davčnih olajšav, ampak tudi posredno na podlagi dogovorjene podpore kitajske vlade za razvoj območja SETC na ozemlju Egipta. V okviru memoranduma o soglasju je „zadevne poslovne sektorje na Kitajskem dejansko izrecno spodbudila, naj prispevajo k projektom, ki bodo ustanovljeni na območju“. Po obisku predsednika Morsija na Kitajskem avgusta 2012 je bilo območje SETC deležno „rekordne pozornosti in podpore egiptovske vlade“ (18). V členu 1 sporazuma o sodelovanju iz leta 2016 se obe pogodbenici strinjata, da bosta območje razvijali „v skladu z […] veljavnimi zakoni in drugimi predpisi obeh držav“.

(62) V členu 1 zakonodaje za izvajanje sporazuma o sodelovanju je nadalje določeno, da „je upravni odbor [odgovoren za usklajevanje in vodenje vsakodnevnega dela na območju sodelovanja] ustanovljen v skladu z večstranskimi in dvostranskimi sporazumi ter veljavnimi zakoni in drugimi predpisi, ki sta jih podpisali ali pri katerih sodelujeta Ljudska republika Kitajska in Arabska republika Egipt“. V členu 4 sporazuma o sodelovanju obe pogodbenici obljubljata, da bosta „podpirali ter pospeševali gradnjo, podjetništvo in delovanje območja sodelovanja“. V ta namen se je Egipt strinjal, da ga Kitajska označi kot „območje čezmorske trgovine in sodelovanja“.

(63) Kitajska je v členu 4(1) sporazuma o sodelovanju potrdila, da je zadevno območje „upravičeno do ustrezne politične podpore in spodbujanja, ki ju kitajska vlada zagotavlja območjem čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja“. Kitajska vlada se je poleg tega v členu 5 sporazuma o sodelovanju izrecno zavezala, da „bo podpirala“ območje, med drugim tako, da bo „zadevne finančne institucije spodbujala k zagotavljanju finančne pomoči“ družbam in naložbam na območju.

(64) Poleg tega si mora na podlagi člena 2(IV) sporazuma o sodelovanju za ustanovitev upravljalnega odbora območja gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med Kitajsko in Egiptom v Suezu upravljalni odbor „po najboljših močeh prizadevati za nemoteno izvajanje vseh politik spodbud v okviru kitajskih in egiptovskih zakonov in drugih predpisov,“ na podlagi člena 2(V) pa „usklajevati in spodbujati zadevne finančne institucije, med drugim vključno z bančnimi ustanovami, zavarovalnicami in različnimi skladi, ki zagotavljajo kreditno podporo območju sodelovanja in rezidenčnim družbam, ter območju sodelovanja in rezidenčnim družbam pomagati raziskati več kanalov financiranja“. Nazadnje sta se egiptovska in kitajska vlada v členu 7 navedenega sporazuma zavezali, da bodo vsi obstoječi ali prihodnji zakoni, ki bodo zagotavljali ugodnejšo obravnavo kot sporazum o sodelovanju, prevladali nad tem sporazumom. Preferenčno financiranje kitajske vlade za proizvajalca izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken na območju je rezultat tega sodelovanja in ga je treba obravnavati v navedenem okviru.

(65) Egiptovska in kitajska vlada sta združili moči v mnoge namene.

(66) Cilj egiptovskega dela skupne družbe, kot je bil izražen na najvišji politični ravni (19), je bil pritegniti kitajske naložbe, znanje in izkušnje ter kapital, da bi se spodbudil gospodarski razvoj ekonomske cone Suškega prekopa in ustvarila delovna mesta. V skladu z egiptovsko perspektivo o dolgoročnem načrtovanju do leta 2022 (2022 Egyptian Perspective Long-Term Planning), ki jo je novembra 2013 objavil egiptovski oddelek za načrtovanje, bo imelo območje SETC pomembno vlogo v industrijski posodobitvi Egipta, saj bo z izvozom ustvarilo prihodke v tuji valuti, prispevalo k plačevanju davkov in rešilo vprašanje brezposelnosti (20).

(67) Motivacija na kitajski strani je bila drugačna. Z vidika samih družb ima Egipt nekatere prednosti v smislu nižjih stroškov dela in krajših dobavnih rokov na glavne trge, kot je EU. Poleg tega, kot je navedeno v pregledu obveznic, ki ga je družba Jushi Group objavila leta 2014: „so se zaradi prikritih zaščitnih ovir za trgovino zvišale tržne cene izvoza steklenih vlaken iz Kitajske, kar negativno vpliva na izvoz steklenih vlaken skupine Jushi Group. […] po začetku poslovanja družbe Jushi Egyptian Glass Fiber Co., Ltd., leta 2013 bo povpraševanje navedenih treh regij po izdelku (21) izpolnjevala družba Jushi Egypt. Navedene tri regije ne bodo uvedle protidampinških dajatev za egiptovske izdelke družbe Jushi, vpliv protidampinških politik na skupino Jushi Group pa se bo močno zmanjšal. Namen načela predhodnega oblikovanja cen egiptovskih izdelkov iz steklenih vlaken družbe Jushi za stranke v navedenih treh regijah je deliti tarifne prihranke s strankami ter izdajatelju v celoti zagotoviti prihranke od protidampinških dajatev in stroškov pošiljanja.“ Od leta 2011 (22) do konca leta 2014 (23) so se za uvoz izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken s poreklom iz Kitajske dejansko uporabljale protidampinške in izravnalne dajatve v EU, pri čemer je EU ena od „treh regij“, navedenih v pregledu obveznic.

(68) Glede na 13. petletni načrt kitajskega ministrstva za trgovino za razvoj zunanje trgovine je z vidika kitajske vlade ena od glavnih nalog v okviru tega načrta okrepiti trgovinsko sodelovanje z državami, vključenimi v pobudo „En pas, ena pot“, da bi se spodbudil in razširil izvoz – med drugim – visokotehnoloških izdelkov, kot so izdelki iz neskončnih steklenih vlaken. V načrtu je navedeno: „Stabilizirati izvoz ugodnih izdelkov, kot so delovno intenzivni izdelki, v navedene države, izkoristiti priložnosti za izgradnjo infrastrukture v takih državah ter spodbujati izvoz velike celostne opreme, tehnologij, standardov in storitev. Prilagoditi se gibanju industrijske preobrazbe in posodobitve v teh državah ter pospešiti izvoz elektromehanskih in visokotehnoloških izdelkov. […] Okrepiti širjenje nastajajočih trgov, po celoviti obravnavi gospodarske lestvice, hitrosti rasti, bogastva virov, stopnje tveganja in drugih dejavnikov pa izbrati več nastajajočih trgov za primarno širitev. Povečati izvoz napredne tehnološke opreme ter spodbujati izvoz visokokakovostnih in primerljivo ugodnih industrij in izdelkov visoke vrednosti.“ Predvideni ukrepi za uresničitev teh nalog vključujejo „razvoj gospodarskih in tehnoloških razvojnih con ter različnih parkov na državni ravni“.

(69) V enem členu je navedeno: „Na podlagi smernic vladnih oddelkov v okviru pobude ‚En pas, ena pot‘ in v povezavi s strategijo države gostiteljice na najvišji ravni so območja čezmorskega sodelovanja postala instrument za izvajanje pobude ‚En pas, ena pot‘ in sodelovanje na področju mednarodne proizvodne zmogljivosti“ (24).

(70) Kitajska torej čezmorska območja uporablja za več strateških ciljev. Prvič, ta območja bi lahko prispevala k povečanju povpraševanja po strojih in opremi, izdelanih na Kitajskem. Drugič, kitajske družbe bi se lahko s čezmorsko proizvodnjo in izvažanjem v Evropo ali Severno Ameriko izognile trgovinskim trenjem in oviram, uvedenim na izvoz iz Kitajske. Tretjič, lahko bi prispevala k prizadevanjem Kitajske za pospešitev domačega prestrukturiranja in napredovanje v vrednostni verigi doma (25).

(71) Iz navedenega sledi, da je egiptovska vlada pričakovala in pozdravljala kitajska finančna sredstva za tesno sodelovanje na območju SETC, s katerimi bi se spodbudil razvoj ene najrevnejših regij v Egiptu. Kitajska vlada je upala, da bodo kitajske družbe lahko poslovale zunaj ozemlja Kitajske in povečale svoj izvoz v okviru pobude „En pas, ena pot“ (da bi se po možnosti izognile ukrepom trgovinske zaščite).

(72) V teh okoliščinah je Komisija menila, da bi moral izraz „vlade“ iz člena 3(1)(a) osnovne uredbe vključevati ne le ukrepe, ki izhajajo neposredno od egiptovske vlade, ampak tudi ukrepe kitajske vlade, ki jih je mogoče na podlagi razpoložljivih dokazov pripisati egiptovski vladi.

(73) V skladu z navedbo pritožbenega organa v zadevi US – Gasoline (26) prava STO ni mogoče razlagati strogo ločeno od splošnega mednarodnega prava. Načela splošnega mednarodnega prava so torej del pravnega reda STO, ki ni samostojen sistem (27). V skladu s členom 3.2 dogovora o reševanju sporov in členom 31(3)(c) Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb je treba pri oceni okvira določb pogodbe upoštevati „[v]sa zadevna pravila mednarodnega prava, ki se uporabljajo v odnosih med pogodbenicami“.

(74) Ta „pravila“ vključujejo običajno mednarodno pravo (28), ki je po definiciji zavezujoče za vse države članice STO, vključno z Egiptom, Kitajsko in Evropsko unijo. Pomembna veja običajnega mednarodnega prava so pravila o odgovornosti države, ki jih je kodificirala komisija za mednarodno pravo (statut komisije o odgovornosti držav za mednarodno nedopustno ravnanje) (29) v skladu s svojim mandatom na podlagi člena 13(1)(a) Ustanovne listine Združenih narodov.

(75) Pravila iz statuta komisije za mednarodno pravo so „pomembna“ v smislu člena 31(3)(c) Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb, saj zagotavljajo smernice za razlago pojma pripisa, tj. ko se lahko nekatera dejanja ali opustitve dejanj pripišejo eni državi, tudi če navedena dejanja ali opustitve dejanj ne izhajajo neposredno od zadevne države. S tega vidika postane pripis pomemben pojem za razlago izraza „vlade“ v uvodu člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ter zlasti za določitev pravilnega pripisa ravnanja v primeru sodelovanja med dvema državama v zvezi s subvencijami, kot je v obravnavani zadevi (30).

(76) Zato se lahko izraz „vlade“ v uvodu člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih na podlagi statuta komisije za mednarodno pravo razlaga tako, da se ravnanje (dodelitev subvencije) pripiše egiptovski vladi, tudi kadar ta vlada ni neposredno zagotovila finančnega prispevka.

(77) Komisija je v zvezi s tem navedla, da člen 11 statuta komisije za mednarodno pravo določa zlasti, da „se ravnanje, ki ga na podlagi predhodnih členov ni mogoče pripisati državi, kljub temu obravnava kot ravnanje zadevne države v okviru mednarodnega prava, če in kolikor država zadevno ravnanje prizna in sprejme za svoje“. Komisija za mednarodno pravo v komentarju k členu 11 pojasnjuje, da „je primere uporabe načela [pripisljivosti državi na podlagi priznanja in sprejetja ravnanja] mogoče najti v sodnih odločbah in državni praksi“ (31). V uvodni izjavi 6 istega komentarja opozarja, da mora država „opredeliti zadevno ravnanje in ga sprejeti za svoje“.

(78) Od začetka projekta leta 1997 je egiptovska vlada finančne prispevke Kitajske družbi Jushi Egypt vključila v svojo politiko v zvezi z območjem. Predsednik Morsi je med obiskom na Kitajskem avgusta 2012 javno pozdravil kitajske naložbe in kapital, egiptovski oddelek za načrtovanje pa je novembra 2013 priznal, da bodo kitajska finančna sredstva na območju SETC imela pomembno vlogo v industrijski posodobitvi Egipta. Med drugim obiskom na Kitajskem decembra 2014 je predsednik Sisi „navedel, da predlog predsednika Xi Jinpinga o skupni vzpostavitvi pobude ‚En pas, ena pot‘ zagotavlja veliko priložnost za obnovo Egipta ter da je egiptovska stran pripravljena dejavno sodelovati in zagotavljati podporo. Egiptovska stran si želi sodelovati s Kitajsko pri razvoju projektov za koridor Sueškega prekopa, območja gospodarskega in trgovinskega sodelovanja v Suezu itd. ter pritegniti kitajska podjetja k naložbam v Egiptu (32).“

(79) Značilnosti kitajske pobude „En pas, ena pot“ so splošno znane. V členih 30 do 36 usmerjevalnih mnenj državnega sveta o spodbujanju mednarodne proizvodne zmogljivosti in sodelovanja na področju proizvodnje opreme z dne 13. maja 2015 je navedena vsa politična podpora, ki jo lahko prejmejo družbe, ki prodirajo na tuje trge. Členi vključujejo politiki fiskalne in davčne podpore, ugodna posojila, finančno podporo s sindiciranimi posojili, izvozne kredite ter projektno financiranje, kapitalske naložbe in zavarovanje izvoznih kreditov. Člen 31 teh usmerjevalnih mnenj se nanaša na „ugodna posojila“, ki „podpirajo podjetja pri sodelovanju pri izvozu velike celostne opreme, sklepanju pogodb o projektih in velikih naložbenih projektih“. V praksi je ta politika pripeljala do številnih primerov, v katerih so banke zagotovile preferenčno financiranje, ali do ustanovitve posebnega sklada Silk Road Fund na podlagi člena 35 usmerjevalnih mnenj, kot je Komisija pred kratkim ugotovila v drugi zadevi (33).

(80) Predsednika Egipta sta se nedvomno zavedala, da kitajska pobuda „En pas, ena pot“ vključuje obsežno državno financiranje v obliki preferenčnega financiranja in drugih finančnih instrumentov, zato sta na najvišji politični ravni jasno izrazila priznanje in sprejela to finančno podporo kitajske vlade, tako da je Egipt skupaj s Kitajsko ustanovil območje SETC.

(81) Dejstvo, da je Egipt priznal in sprejel kitajsko preferenčno financiranje, dodatno potrjuje besedilo sporazuma o sodelovanju iz leta 2016. Kot je navedeno v členu 1 sporazuma o sodelovanju, se je Egipt izrecno strinjal, da lahko Kitajska uporablja svoje zakone za gospodarske subjekte na območju SETC ali v zvezi z dejavnostmi na območju SETC. V ta namen se je egiptovska vlada strinjala tudi, da Kitajska v skladu s svojimi zakoni območje SETC opredeli kot „čezmorsko območje za naložbe “. Ker je „čezmorsko območje za naložbe“ instrument pobude „En pas, ena pot“, kot je navedeno v uvodni izjavi 66, in ker se v tej pobudi kot orodje uporablja preferenčno financiranje, taka določitev v členu 4 sporazuma o sodelovanju, v katerem je Kitajska potrdila tudi, da je zadevno območje „upravičeno do ustrezne politične podpore in spodbujanja, ki ju kitajska vlada zagotavlja območjem čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja,“ pomeni, da je družba Jushi Egypt pridobila pravico, da pri kitajskih bankah, ki izvajajo politike države, zaprosi za preferenčna posojila in preferenčne pogoje glede zavarovanja izvoza. Egipt se je strinjal tudi s členom 5, v skladu s katerim kitajska vlada območje sodelovanja podpira tudi tako, da „spodbuja zadevne finančne institucije k zagotavljanju financiranja za […] naložbene projekte na območju sodelovanja, če so pogoji dodeljevanja posojil in zahteve glede uporabe posojil izpolnjeni“. Kot je bilo ugotovljeno že pri prejšnji preiskavi, Kitajska preferenčnega financiranja ne izvaja na podlagi jasno predpisanih programov financiranja s strogimi merili upravičenosti, ampak so na najvišji politični ravni opredeljene številne spodbujane industrije (34). Uradna označba območja SETC v Egiptu kot čezmorskega območja za naložbe za kitajske družbe po tem, ko sta predsednika sklenila skupni sporazum, in po „spodbudi“ v členu 5 je povsem v skladu z običajnim kitajskim vzorcem aktiviranja preferenčnega financiranja pri bankah, ki izvajajo politike države.

(82) Zato je Egipt „opredelil“ kitajske preferencialne ukrepe v korist kitajskih subjektov s sedežem v Egiptu in jih „priznal za svoje“.

(83) Poleg tega so bili egiptovski uradniki stalno udeleženi v tristopenjskem mehanizmu izvajanja iz uvodne izjave 45. Naloga mehanizma izvajanja v skladu s členom 2(V) izvedbenega sporazuma je „usklajevati in spodbujati zadevne finančne institucije, med drugim vključno z bančnimi ustanovami, zavarovalnicami in različnimi skladi, ki zagotavljajo kreditno podporo območju sodelovanja in rezidenčnim družbam, ter območju sodelovanja in rezidenčnim družbam pomagati raziskati več kanalov financiranja“. Člen 2(4) istega dokumenta določa, da si morajo uradniki „po najboljših močeh prizadevati za nemoteno izvajanje vseh politik spodbud v okviru kitajskih in egiptovskih zakonov in drugih predpisov“. To dokazuje skupno razumevanje Egipta in Kitajske, da kitajska stran ne zagotavlja denarja po tržnih obrestnih merah, ki bi jih družbi Jushi Egypt lahko zagotovili mednarodni tržni vlagatelji, ampak proaktivno izvaja državne spodbude, kar je drugo poimenovanje za ugodnosti ali preferenčno obravnavanje.

(84) Egipt je z izvajanjem te določbe tudi v celoti podprl kitajsko preferenčno financiranje v korist proizvajalca izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken na območju. Zaradi delnega nesodelovanja egiptovske vlade pri tem ključnem vidiku preiskave Komisija ni mogla oblikovati podrobnejših ugotovitev v zvezi s tem; vendar razpoložljivi dokazi kažejo, da sta vladi sodelovali, kot je opisano zgoraj, v korist proizvajalca izvoznika izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken na območju.

(85) Glede na dokaze se lahko finančni prispevki kitajskih javnih organov v obliki preferenčnega financiranja družbe Jushi Egypt v skladu s členom 3.1(a) osnovne uredbe pripišejo egiptovski vladi kot vladi države porekla ali izvoza. Dokazi so pokazali, da je egiptovska vlada preferenčno finančno podporo, ki jo je proizvajalcu izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken na območju zagotovila kitajska vlada, odobrila v skladu z dogovorjenimi zavezami o razvoju gospodarskih dejavnosti na območju in podpori zanje.

(86) Komisija je v zvezi s tem navedla tudi, da možnost vlad, da finančni prispevek zagotovijo posredno prek zasebnih organov, ne odstopa niti od osnovne uredbe niti od Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih (35). Kadar vlade dajo zasebnim organom pooblastilo ali navodilo za določeno ravnanje, je ključno to, da mora biti med vladnim aktom in ravnanjem zasebnega organa „dokazljiva povezava“ (36). Podobno obstaja v tej zadevi jasna in izrecna povezava med pozitivnimi ukrepi, ki jih je Kitajska sprejela za zagotovitev dogovorjene finančne podpore proizvajalcu izvozniku izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, in ukrepi egiptovske vlade.

(87) Zato je Komisija menila, da preferenčno financiranje, ki ga je kitajska vlada dodelila proizvajalcu izvozniku izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken na območju, pomeni finančne prispevke egiptovske vlade v smislu člena 3(1)(i) osnovne uredbe (37).

3.2.4 Ugodnost

(88) Komisija je nato proučila, ali bi lahko ti finančni prispevki, ki jih je mogoče pripisati egiptovski vladi, pomenili ugodnost za družbo Jushi Egypt v skladu s členom 3(2) osnovne uredbe. Opozorila je, da ta družba posluje v Egiptu in je ustanovljena po egiptovskem pravu. Zato je bilo načeloma primerno preiskati, ali so bili prejemniku financiranja zagotovljeni boljši pogoji, kot bi mu bili zagotovljeni na egiptovskem finančnem trgu. Komisija je to preverila in ugotovila visoko stopnjo ugodnosti.

(89) Vendar je Komisija upoštevala tudi izjemne okoliščine te zadeve. Kot je navedeno v uvodni izjavi 44, je proizvajalec izvoznik v lasti komisije SASAC. Kitajski javni organi so po pogajanjih in podpisu zadevnih dokumentov na Kitajskem dodelili preferenčno financiranje, prejemniki pa so ga prejeli neposredno ali posredno prek svoje matične družbe na Kitajskem (posojila med povezanimi družbami). Kot je določeno v členu 1 sporazuma o sodelovanju, se je egiptovska vlada tudi strinjala, da zadevni subjekti prejemajo preferenčno podporo, torej tudi poceni posojila v skladu s kitajsko zakonodajo, tj. pod kitajskimi pogoji. Kitajski javni organi so to financiranje zagotovili na podlagi člena 5 sporazuma o sodelovanju v skladu s politikami preferenčnega financiranja, ki so se izvajale na Kitajskem. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 42, je s temi določbami sporazuma o sodelovanju kodificirana predhodna ustaljena praksa.

(90) Komisija je zato sklenila, da je egiptovska vlada s sprejetjem in priznanjem finančnih prispevkov kitajskih javnih organov za družbo Jushi Egypt sprejela ter priznala tudi s tem povezano ugodnost. Zato je določila tržne obrestne mere za preferenčno financiranje in v skladu z njimi izračunala ugodnost. Navedla je, da so bili na podlagi tega smiselnega pristopa določeni zneski subvencij, ki so bili manjši od zneskov, določenih ob uporabi hipotetične egiptovske referenčne vrednosti.

3.2.5 Specifičnost

(91) Kar zadeva tretjo točko o specifičnosti, je Komisija proučila, ali so bile zadevne subvencije specifične, kot določa člen 4(2) do (4) osnovne uredbe.

(92) Ker je egiptovska vlada priznala in sprejela finančne prispevke, je bila v zvezi s preferenčnim financiranjem organ, ki dodeljuje subvencije. Egiptovska vlada je zlasti priznala in sprejela odločitev Kitajske, da območje SETC opredeli kot območje za naložbe v tujini v skladu s členom 4 sporazuma o sodelovanju, ter potrdila celovito izvajanje te odločitve, med drugim z zagotovitvijo preferenčnega financiranja kitajske vlade.

(93) Te subvencije so na voljo le družbi Jushi Egypt, ker zadevna družba posluje na območju Sueškega prekopa (katerega del je območje SETC). Na tej podlagi je Komisija sklenila, da so bile to regionalne subvencije v smislu člena 4(3) osnovne uredbe in da so v skladu s členom 4(2) do (4) osnovne uredbe v pristojnosti organa, ki dodeljuje subvencije.

3.2.6 Sklep

(94) Komisija je ugotovila, da se proti subvencijam, ki jih je družbam, ki poslujejo na območju SETC, neposredno dodelil Egipt (zagotovitev zemljišča, davčne olajšave), pa tudi subvencijam, ki jih je kitajska vlada dodelila posredno prek preferenčnega financiranja, lahko uvedejo izravnalni ukrepi v skladu s členi 2 do 4 osnovne uredbe. Zadnjenavedene subvencije je mogoče pripisati Egiptu zato, ker je ukrepe kitajske vlade priznal in sprejel za svoje, na primer na podlagi sporazuma o sodelovanju, tesnega sodelovanja in različnih ravni mehanizmov sodelovanja. Poleg tega so bili finančni prispevki specifični, z njimi pa so bile zagotovljene ugodnosti. Komisija je vse zadevne subvencije podrobneje proučila v nadaljevanju.

(95) Po dokončnem razkritju (38) sta egiptovska vlada in proizvajalec izvoznik izpodbijala te ugotovitve, pri čemer sta navedla pet utemeljitev. Prvič, neodvisnih dejanj kitajske vlade v okviru mednarodnega prava ni mogoče pripisati egiptovski vladi. Drugič, Komisija ni upoštevala svoje osnovne uredbe, v skladu s katero mora biti organ, ki dodeljuje subvencije, subjekt na ozemlju države porekla ali izvoza in ne zunaj tega ozemlja. Tretjič, s pripisom dejanj Kitajske Egiptu je bilo kršeno tudi pravo STO, česar ni mogoče razlagati ob upoštevanju člena 11 statuta komisije za mednarodno pravo o odgovornosti države. Četrtič, člena 11 statuta komisije za mednarodno pravo za obravnavana dejstva sploh ni bilo mogoče uporabiti. Petič, finančni prispevki družbi Jushi niso izpolnjevali zahtev glede specifičnosti iz člena 3 osnovne uredbe.

(96) Egiptovska vlada in proizvajalec izvoznik sta najprej poudarila načelo suverenosti v mednarodnem pravu. Z njunega vidika je neko dejanje mogoče pripisati državi le, če je izvedeno s pooblastilom zadevne države. Zato se lahko dejanja subjektov, ki jih je pooblastila Kitajska, pripišejo le kitajski državi.

(97) Komisija je to trditev zavrnila. Glede na načelo suverene enakosti v mednarodnem pravu, kakor je določeno v členu 2(1) Ustanovne listine Združenih narodov, neka država ne sme izvajati svojih pooblastil na ozemlju druge države, če teritorialna država temu nasprotuje. Lahko pa države odobrijo ukrepanje druge države na svojem ozemlju. V tem primeru se ukrepanje povabljene države na ozemlju države gostiteljice lahko pripiše državi gostiteljici. To pravilo na primer izhaja neposredno iz resolucije št. 3314 (XXIX) Generalne skupščine Združenih narodov o opredelitvi agresije iz leta 1974, ki je splošno priznana kot kodifikacija običajnega mednarodnega prava. V skladu s členom 3(f) navedene resolucije je agresija ene države zoper drugo državo opredeljena kot neposredni napadi prek samih državnih organov, vendar tudi kot „dejanje države, ki je dala svoje ozemlje na voljo drugi državi, da bi ga ta uporabila za dejanje agresije zoper tretjo državo“. Če bi Kuba dovolila Sovjetski zvezi, da leta 1962 z ruskimi izstrelki napade Združene države Amerike z ozemlja Kube, bi to povzročilo mednarodno odgovornost Kube za dejanja agresije zoper Združene države Amerike. V skladu s tem je v mednarodnem pravu priznana možnost, da se dejanje povabljene države pripiše državi gostiteljici in da je država gostiteljica celo kaznovana, če dejanje povabljene države škodi tretji državi.

(98) Drugič, egiptovska vlada in proizvajalec izvoznik sta trdila, da v skladu z osnovno uredbo EU ravnanja kitajske vlade ni mogoče pripisati Egiptu. Opredelitev „vlade“ iz člena 2(b) osnovne uredbe je bila izrecno povezana z ozemljem organa, ki dodeljuje subvencije. Cilj izraza „na ozemlju“ v navedeni določbi je bil zagotoviti pravno varnost in ga ni mogoče razlagati z odmikom od prava STO ali mednarodnega prava.

(99) Komisija je v zvezi s tem navedla, da člen 2(b) osnovne uredbe določa: „‚[V]lada‘ pomeni vlado ali kateri koli javni organ na ozemlju države porekla ali izvoza“. Komisija se je strinjala, da se ta določba nanaša na dejanje vlade, z ozemlja katere se subvencionirani izdelki izvažajo v Evropsko unijo. To velja za obravnavani primer. Obravnavani izdelek se proizvaja v Egiptu in izvaža iz Egipta v Evropsko unijo. Egiptovska vlada v smislu organa, ki dodeljuje subvencije, ima sedež na ozemlju Egipta.

(100) Vendar v členu 2(b) osnovne uredbe ni obravnavano ločeno vprašanje, katero dejanje vlada lahko odobri na svojem ozemlju in ga prizna kot svoje. Enako kot pojem „javni organ“ je tudi pojem „vlada“ mogoče razlagati različno ob upoštevanju ozadja ter cilja in namena. Zato dejanja, ki jih je mogoče pripisati vladi države porekla ali izvoza, ne morejo biti samo dejanja, ki neposredno izhajajo iz te vlade, ampak so lahko tudi dejanja, ki se tej vladi lahko pripišejo. To je dodatno potrjeno v členu 3(1)(a) osnovne uredbe, ki se nanaša na „finančni prispevek vlade“. Iz istih razlogov trditve egiptovske vlade, v katerih se ta sklicuje na več določb Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih (npr. na člen 1.1(a)(1), člen 13 in člen 18.1(a) ter opombo 63), niso smiselne. Čeprav je res, da je treba osnovno uredbo „razlagati, kolikor je mogoče, glede na ustrezne določbe sporazuma SIU,“ (39) te določbe niso v nasprotju s stališčem, da lahko finančni prispevek, ki ga zagotovi druga država, teritorialna vlada prizna in sprejme kot svoj prispevek.

(101) Na podlagi tega je bila zavrnjena druga trditev, ki izhaja iz domnevnega ozkega pojmovanja teritorialnosti na podlagi člena 2(b) osnovne uredbe ter člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih.

(102) Tretji ugovor se je nanašal na pomen statuta komisije za mednarodno pravo o odgovornosti države v zvezi s tem. Po mnenju egiptovske vlade in proizvajalca izvoznika sklicevanje na člen 11 statuta komisije za mednarodno pravo ni utemeljeno, saj se je pritožbeni organ v zadevi ZDA – Protidampinške in izravnalne dajatve (Kitajska) (40) skliceval le na člene 4, 5 in 8 statuta.

(103) Komisija je to trditev zavrnila. Trditev, da so za razlago pravil STO upoštevna le nekatera načela običajnega mednarodnega prava, kot so določena v členih 4, 5 ali 8 statuta komisije za mednarodno pravo o odgovornosti države, druga pa ne, ni utemeljena. Pritožbeni organ STO je vedno uporabljal pojme splošnega običajnega prava, ki so bili pomembni za oceno obravnavanih dejstev. Poleg pravil o pripisovanju sta del pravnega reda STO na primer tudi načelo „estoppel“ ali načelo dobre vere. V tem primeru egiptovska vlada ni izpodbijala dejanskih okoliščin, in sicer da je povabila Kitajsko, naj družbam, ki poslujejo v Egiptu, zagotovi preferenčno financiranje, priznala to financiranje in ga spodbujala. Za ta sklop okoliščin se lahko upoštevajo razlagalne smernice iz člena 11 statuta komisije za mednarodno pravo, na katerega se sklicuje tudi mednarodna sodna praksa na področju naložb (41). Člen 11 statuta komisije za mednarodno pravo je torej pomembno pravilo mednarodnega prava v smislu člena 31(3)(c) Dunajske konvencije o pravu mednarodnih pogodb za razlago pojma „[s strani] vlade“ iz Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih.

(104) Glede na četrti ugovor se člen 11 statuta komisije za mednarodno pravo za obravnavana dejstva ne uporablja. V skladu s tem členom lahko država prevzame odgovornost za ravnanje kot država naslednica po pridobitvi zemljišča. Vlada lahko kot svoje prizna tudi zasebno ravnanje svojih državljanov. Vendar člen ne predvideva, da država sprejme dejanja tuje suverene države kot svoja.

(105) Komisija je izpodbijala tudi ta ugovor. Naslov člena 11 statuta komisije za mednarodno pravo je „ravnanje, ki ga država prizna in sprejme kot svoje“, ne da bi bil kakor koli določen izvajalec prvotnega dejanja. To pravilo izhaja neposredno iz resolucije št. 3314 (XXIX) Generalne skupščine Združenih narodov iz leta 1974 o opredelitvi agresije, ki je splošno priznana kot kodifikacija običajnega mednarodnega prava. V skladu s členom 3(f) navedene resolucije je agresija ene države zoper drugo državo opredeljena kot neposredni napadi prek samih državnih organov, vendar tudi kot „dejanje države, ki je dala svoje ozemlje na voljo drugi državi, da bi ga ta uporabila za dejanje agresije zoper tretjo državo“.

(106) Poleg navedbe Generalne skupščine Združenih narodov v resoluciji št. 3314 (XXIX) iz leta 1974 (glej uvodno izjavo 97 zgoraj) je tudi Meddržavno sodišče potrdilo svoboščino držav, da tuja dejanja sprejmejo kot svoja (42). Mednarodna praksa torej ne podpira stališča Egipta, da je pripisljivost v skladu s členom 11 statuta komisije za mednarodno pravo omejena na primere teritorialnega nasledstva ali primere, v katerih vlada prizna in sprejme zasebno nedopustno ravnanje, storjeno na ozemlju same države.

(107) Egiptovska vlada in proizvajalec izvoznik sta v petem ugovoru trdila, da finančni prispevki kitajske vlade subjektom v Egiptu niso bili specifični. Navedla sta člen 4(2) osnovne uredbe, v skladu s katerim mora biti prejemnik finančnega prispevka „v pristojnosti organa, ki dodeljuje subvencije“. Po njunem mnenju izraz „organ, ki dodeljuje subvencije“, ne pomeni „organa, ki priznava in sprejema“. Poleg tega je bil organ, ki dodeljuje subvencije kitajskim subjektom, v preteklih preiskavah vedno kitajska vlada. Egiptovska vlada je sklenila, da finančni prispevek kitajske vlade ne more biti specifičen, „saj družbe s sedežem v Egiptu niso v pristojnosti Kitajske“.

(108) Komisija je znova poudarila, da je egiptovsko vlado obravnavala kot organ, ki dodeljuje subvencije, ker je sprejela in priznala preferenčna posojila Kitajske. Ker družba Jushi Egypt posluje v posebni ekonomski coni, je tudi v pristojnosti egiptovske vlade. Poleg tega je bilo prejetje te finančne podpore izrecno omejeno na družbe, ki poslujejo v navedeni coni, zato je bilo specifično.

(109) Tudi če bi bilo nujno treba dokazati, da so bile te družbe v pristojnosti kitajske vlade, preden bi lahko egiptovska vlada sprejela ravnanje Kitajske kot svoje, kar pa ni, se rezultat ne bi spremenil. Egiptovska vlada se je s podpisom člena 1 in člena 4(1) sporazuma o sodelovanju strinjala, da bodo družbe, ki poslujejo v navedeni coni, deležne „ustrezne podpore politike in spodbujanja, ki ju kitajska vlada zagotavlja območjem čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja,“ ter da se bo ta cona razvijala v skladu z zakoni „obeh držav“. Egiptovska vlada je torej Kitajski dovolila, da poleg izvajanja svoje krajevne pristojnosti zagotovi specifično pomoč le družbam s sedežem na „območjih čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja“. Ta trditev se zato zavrne.

(110) Skratka, Komisija je znova potrdila svojo ugotovitev, da je egiptovska vlada kot svoje priznala in sprejela podporo kapitalskim naložbam, posojila družbi Jushi Egypt in zagotovitev zemljišča družbe TEDA Egypt ter tako dodelila specifične subvencije v smislu členov 2 do 4 osnovne uredbe.

3.3 Preferenčno financiranje

3.3.1 Posojila bank, ki izvajajo politike države, družbi Jushi Egypt

3.3.1.1 Delno nesodelovanje in uporaba razpoložljivih dejstev

Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe v zvezi z egiptovsko vlado

(111) Kot je navedeno v uvodni izjavi 8, je Komisija zahtevo za pojasnila egiptovski vladi poslala, da bi se v celoti proučilo sodelovanje med egiptovsko in kitajsko vlado v korist proizvajalca izvoznika.

(112) Zlasti je bilo v delu zahteve za pojasnila obravnavano delovanje kitajskih finančnih institucij v državni lasti in predvsem njihovo delovanje v vlogi javnih organov v smislu člena 2(b) osnovne uredbe v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe in v skladu z ustrezno sodno prakso STO pri odobritvi posojil proizvajalcu izvozniku v okviru sodelovanja med kitajsko in egiptovsko vlado.

(113) Komisija je v ta namen egiptovsko vlado pozvala k predložitvi informacij o pregledu finančnega sektorja Kitajske in vlogi bank, ki izvajajo politike države, kot sta Kitajska razvojna banka in Kitajska izvozno-uvozna banka, pri zagotavljanju posojil ali izvoznih kreditov skupini Jushi Group. Komisija je egiptovsko vlado neposredno ali prek kitajske vlade pozvala, naj Dodatek A k zahtevi za pojasnila posreduje navedenima bankama.

(114) Egiptovska vlada ni predložila zahtevanih informacij in je trdila, da nima nobenih informacij o subjektih s sedežem na Kitajskem in pravilih, ki se uporabljajo na Kitajskem, ter da ni pristojna za zahtevanje takih informacij. Po mnenju egiptovske vlade je Komisija s tem, ko je od nje zahtevala take informacije, kršila njeno pravico do obrambe in načelo suverenosti držav.

(115) Komisija se s tem stališčem ni strinjala. Kot je bilo navedeno, sta se egiptovska in kitajska vlada odločili za sodelovanje pri vzpostavitvi območja STEC, da bi se lahko subvencije kitajske vlade pripisale egiptovski vladi. Komisija je nadalje opozorila, da je egiptovska vlada skupaj s kitajsko vlado vzpostavila mehanizem upravljanja s tremi upravnimi ravnmi iz člena 8 sporazuma o območju gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med Kitajsko in Egiptom v Suezu, sklenjenega leta 2016 med ministrstvom za trgovino LRK in splošnim organom ekonomske cone Sueškega prekopa. Ta določba se nanaša na dolžnost sodelovanja pri vprašanjih, ki vplivajo na delovanje območja (kar lahko vključuje primere, ko tretje države na izvoz z navedenega območja uvedejo izravnalne dajatve). Zaradi tega mehanizma bi egiptovska vlada od kitajske vlade lahko pridobila zahtevane informacije. Komisija je menila tudi, da bi kitajska vlada v skladu z mednarodnim pravom (člen 27 Dunajske konvencije o pogodbenem pravu iz leta 1969) izpolnila svoje zaveze do egiptovske vlade v dobri veri in odgovorila na zahtevo za pojasnila, ki bi jo posredovala egiptovska vlada.

(116) Zato je Komisija menila, da bi egiptovska vlada od kitajske vlade lahko pridobila zahtevane informacije, vendar tega ni storila. Čeprav bi nekatere zahtevane informacije lahko zagotovila samo kitajska vlada, je Komisija menila, da nesodelovanje egiptovske in kitajske vlade v zvezi s tem pomeni, da lahko Komisija svoje sklepe v zvezi s tem vidikom preiskave sprejme le na podlagi razpoložljivih informacij. Niti egiptovska vlada niti nobena zainteresirana stran (vključno s kitajsko vlado) ni nasprotovala dejstvom, na podlagi katerih je Komisija oblikovala svojo oceno (ampak le pravni opredelitvi navedenih dejstev).

(117) Ker take informacije niso bile predložene, je Komisija menila, da ni prejela bistvenih informacij v zvezi s tem vidikom preiskave.

3.3.1.2 Kitajska izvozno-uvozna banka in Kitajska razvojna banka

(118) Komisija je zaradi nesodelovanja egiptovske in kitajske vlade, pojasnjenega v oddelku 3.2.1, pri oceni delovanja Kitajske izvozno-uvozne banke in Kitajske razvojne banke kot javnih organov uporabila določbe člena 28 osnovne uredbe.

(119) V zvezi s tem je preskusni postopek za preverjanje, ali je podjetje v državni lasti javni organ, naslednji (43): „Pomembno je, ali je subjektu zaupano pooblastilo za izvajanje vladnih funkcij, ne pa, kako je to doseženo. Obstaja veliko različnih načinov, na katere vlada v ožjem smislu pooblasti subjekte. Skladno s tem so lahko ustrezne različne vrste dokazov, ki kažejo, da je bil določen subjekt pooblaščen. Dokaz, da subjekt dejansko izvaja vladne funkcije, se lahko uporablja kot dokaz, da ima ali mu je bilo zaupano pooblastilo za izvajanje vladnih funkcij, zlasti kadar tak dokaz kaže na stalno in sistematično prakso. Po našem mnenju lahko zato dokaz, da vlada izvaja smiseln nadzor nad subjektom in njegovim ravnanjem, v določenih okoliščinah dokazuje tudi, da ima zadevni subjekt pooblastilo vlade, na podlagi katerega izvaja vladne funkcije. Vendar poudarjamo, da razen izrecnega prenosa pooblastila s pravnim instrumentom obstoj zgolj formalnih povezav med subjektom in vlado v ožjem smislu verjetno ne zadostuje za ugotovitev, da ima subjekt pooblastilo vlade. Tako na primer zgolj dejstvo, da je vlada večinski delničar subjekta, ne dokazuje, da izvaja smiseln nadzor nad ravnanjem tega subjekta, še manj pa, da ga je pooblastila za izvajanje vladnih funkcij. Vendar je v nekaterih primerih, kadar dokazi kažejo, da so formalni indici vladnega nadzora večplastni, in kadar obstajajo tudi dokazi, da se je tak nadzor smiselno izvajal, na podlagi teh dokazov mogoče sklepati, da zadevni subjekt izvaja pooblastilo vlade.“

(120) Komisija je želela pridobiti informacije o državnem lastništvu in formalne indice vladnega nadzora v bankah v državni lasti. Analizirala je tudi, ali se je nadzor smiselno izvajal. V ta namen se je morala v celoti zanašati na razpoložljiva dejstva, saj egiptovska vlada in banke v državni lasti niso hotele predložiti nobenih dokazov.

Lastništvo in formalni znaki nadzora

(121) Kar zadeva lastništvo in formalne indice nadzora, ki ga izvaja kitajska vlada, je Komisija v prejšnjih protisubvencijskih preiskavah (44) ugotovila, da je bila Kitajska izvozno-uvozna banka ustanovljena in deluje v skladu z „Obvestilom o ustanovitvi Kitajske izvozno-uvozne banke“, ki ga je izdal državni svet, ter svojim statutom. V skladu s statutom te banke država neposredno imenuje njeno upravo. Nadzorni odbor imenuje državni svet v skladu z „začasnimi določbami o nadzornih odborih v ključnih finančnih institucijah v državni lasti“ (odlok državnega sveta št. 282) ter drugimi zakoni in predpisi, poleg tega odbor odgovarja državnemu svetu.

(122) V statutu je tudi navedeno, da ima partijski odbor Kitajske izvozno-uvozne banke vodilno in osrednjo politično vlogo pri zagotavljanju, da ta banka izvaja politike in pomemben razvoj partije in države. Vodstvo partije je vključeno v vse vidike korporativnega upravljanja. Poleg tega je v statutu navedeno, da je Kitajska izvozno-uvozna banka namenjena zagotavljanju podpore za razvoj zunanje trgovine in gospodarskega sodelovanja, čezmejne naložbe, pobudo „En pas, ena pot“, sodelovanje na področju mednarodne zmogljivosti in proizvodnjo opreme. Njeno področje delovanja vključuje kratkoročna, srednjeročna in dolgoročna posojila, kot so odobrena in usklajena z državno politiko za zunanjo trgovino in spodbujanje naložb po svetu, kot so izvozni krediti, uvozni krediti, tuja pogodbena posojila na področju inženirstva, posojila za čezmorske naložbe, posojila kitajske vlade za tujo pomoč in izvozna posojila za kupce.

(123) Poleg tega je na spletišču (45) Kitajske izvozno-uvozne banke navedeno, da je „banka s statusom neodvisnega pravnega subjekta, ki ga financira država, je v državni lasti in izvaja politike države. Je banka, ki je neposredno pod vodstvom državnega sveta in usmerjena v podpiranje kitajske zunanje trgovine, naložb in mednarodnega gospodarskega sodelovanja.“

(124) Kar zadeva Kitajsko razvojno banko, je Komisija v prejšnjih protisubvencijskih preiskavah ugotovila, da je ta banka v celoti v lasti same države (46). Ker niso bile predložene informacije, ki bi v zvezi s Kitajsko razvojno banko dokazovale nasprotno, je Komisija v tej preiskavi ohranila isti sklep.

Izvajanje smiselnega nadzora

(125) Komisija je želela pridobiti tudi informacije o tem, ali je kitajska vlada izvajala smiseln nadzor nad ravnanjem banke v državni lasti v zvezi z njenimi posojilnimi politikami in oceno tveganja, kadar je ta dajala posojila industriji izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken. Komisija je zaradi nesodelovanja egiptovske vlade uporabila najboljša razpoložljiva dejstva ter zlasti javno dostopne informacije in ugotovitve iz prejšnjih protisubvencijskih preiskav (47).

(126) V zvezi s tem so se upoštevali naslednji regulativni dokumenti: — člen 34 zakona LRK o poslovnih bankah (v nadaljnjem besedilu: zakon o bankah), — člen 15 splošnih pravil o posojilih (ki jih izvaja Ljudska banka Kitajske), — začasne določbe o spodbujanju prilagajanja industrijske strukture (sklep državnega sveta št. 40 iz leta 2005, v nadaljnjem besedilu: sklep št. 40), — izvedbeni ukrepi komisije bančnih in zavarovalniških regulatorjev Kitajske (v nadaljnjem besedilu: komisija CBIRC) za vprašanja pridobitve upravnih dovoljenj za poslovne banke, ki jih financira Kitajska (odlok komisije CBIRC (2017) št. 1), — izvedbeni ukrepi komisije CBIRC za vprašanja pridobitve upravnih dovoljenj, povezana z bankami, ki se financirajo s tujim kapitalom (odlok komisije CBIRC (2015) št. 4), — upravni ukrepi za kvalifikacije direktorjev in višjih uradnikov finančnih institucij v bančnem sektorju (odlok komisije CBIRC (2013) št. 3).

(127) Komisija je pri pregledovanju teh regulativnih dokumentov ugotovila, da finančne institucije v LRK poslujejo v splošnem pravnem okolju, ki jim nalaga, da se pri sprejemanju finančnih odločitev iz naslednjih razlogov prilagodijo industrijski politiki kitajske vlade.

(128) Kar zadeva Kitajsko izvozno-uvozno banko, so njena pooblastila v okviru javne politike določena v obvestilu o njeni ustanovitvi in v njenem statutu.

(129) Člen 34 zakona o bankah se uporablja za vse finančne institucije, ki delujejo na Kitajskem, in na splošni ravni določa, da „poslovne banke svojo posojilno dejavnost izvajajo v skladu s potrebami nacionalnega gospodarskega in družbenega razvoja ter smernicami industrijske politike države“. Čeprav člen 4 zakona o bankah določa, da „poslovne banke v skladu z zakonom opravljajo posle brez vmešavanja katere koli enote ali posameznika. Z vsem svojim premoženjem, ki ga imajo kot pravne osebe, so civilno odgovorne,“ je preiskava pokazala, da se člen 4 zakona o bankah uporablja v skladu s členom 34 zakona o bankah, tj. kadar država določi javno politiko, jo banke izvajajo in sledijo njenim navodilom.

(130) Poleg tega člen 15 splošnih pravil o posojilih določa: „V skladu z državno politiko lahko ustrezne službe subvencionirajo posojilne obresti, in sicer za spodbujanje rasti nekaterih industrij in gospodarskega razvoja na nekaterih območjih.“

(131) Podobno se s sklepom št. 40 vsem finančnim institucijam nalaga, naj kreditno podporo zagotavljajo zlasti „spodbujanim“ projektom. Poglavje III sklepa št. 40 se sklicuje na „Katalog smernic za prestrukturiranje industrije“, ki vsebuje tri vrste vsebin, in sicer vsebine spodbujanih projektov, vsebine omejenih projektov in vsebine izločenih projektov. Člen XVII sklepa določa, da če „naložbeni projekt spada v spodbujano kategorijo, se prouči, odobri in evidentira v skladu z veljavnimi nacionalnimi predpisi o naložbah; vse finančne institucije zagotavljajo kreditno podporo v skladu s kreditnimi načeli; uvožena oprema za lastno uporabo, katere vrednost je zajeta v skupnem znesku naložbe, razen blaga, navedenega v dokumentu ‚Uvoženo blago v okviru domačih naložbenih projektov, ki ni oproščeno‘ (spremenjen leta 2000), ki ga je izdalo ministrstvo za finance, je lahko oproščena uvoznih dajatev in davka na dodano vrednost v zvezi z uvozom, razen če so bili sprejeti novi predpisi o vsebini naložbenih projektov, ki ni oproščena. Druge priljubljene politike v zvezi s spodbujanimi industrijskimi projekti se izvajajo v skladu z veljavnimi nacionalnimi predpisi.“

(132) V katalogu smernic za prestrukturiranje industrije (različica iz leta 2011) (sprememba iz leta 2013) (48) so v okviru naslova „Kategorija I Spodbujanje“ navedeni: „XII. Gradbeni materiali: […] 6. Razvoj tehnologije vlečenja žice iz steklenih vlaken brez alkalij z uporabo kadnih peči ter proizvodnja visokozmogljivih steklenih vlaken in izdelkov z letnim donosom 50 000 ton.“

(133) Projekti, povezani s proizvodnjo izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, so zato del „spodbujane“ kategorije.

(134) Sklep št. 40 torej potrjuje predhodno ugotovitev v zvezi z zakonom o bankah, in sicer da banke izvajajo pooblastila vlade v obliki preferenčnih kreditnih poslov. Komisija je ugotovila tudi, da ima komisija CBIRC obsežna pooblastila za odobritev vseh vidikov upravljanja vseh finančnih institucij s sedežem v LRK (vključno s finančnimi institucijami v zasebni in tuji lasti), kot so (49): — odobritev imenovanja vseh vodstvenih delavcev finančnih institucij, tako na ravni sedežev kot na ravni lokalnih podružnic, — odobritev komisije CBIRC se zahteva pri zaposlovanju vodstvenega osebja na vseh ravneh, od najvišjih funkcij do vodij podružnic, in vključuje celo vodstvene delavce, imenovane v čezmorskih podružnicah, pa tudi vodstvene delavce, pristojne za podporne funkcije (npr. upravljavce IT), in — zelo dolg seznam upravnih odobritev, vključno z odobritvami za ustanovitev podružnic, uvedbo novih poslovnih področij ali prodajo novih produktov, spremembo statuta banke, prodajo več kot 5 % njihovih delnic, povečanje kapitala, spremembe sedeža, spremembe organizacijske oblike itd.

(135) Komisija je na navedeni podlagi ugotovila, da je kitajska vlada vzpostavila normativni okvir, ki ga morajo upoštevati vodstveni delavci in nadzorniki, ki jih imenuje kitajska vlada in ki tej vladi tudi odgovarjajo. Kitajska vlada se je torej pri izvajanju smiselnega nadzora nad ravnanjem sodelujoče banke v državni lasti, kadar je ta zagotavljala posojila industriji izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, opirala na normativni okvir.

(136) Poleg splošnega pravnega okvira se je za posojila, ki sta jih Kitajska izvozno-uvozna banka in Kitajska razvojna banka odobrili družbi Jushi Egypt, uporabljal pravni okvir v nadaljevanju.

(137) Družba China-Africa TEDA in Kitajska izvozno-uvozna banka sta 6. novembra 2009 podpisali memorandum o soglasju za strateško sodelovanje, pri čemer sta predložili sveženj načrtov s skupnim zneskom do 6 milijard CNY za izvajanje splošnega strateškega sodelovanja na območjih čezmorske trgovine in sodelovanja.

(138) Šest afriških območij gospodarskega in trgovinskega sodelovanja, vključno z območjem SETC, je 7. novembra 2009 podpisalo pakt o skupnem sestanku med kitajskimi čezmorskimi (afriškimi) območji gospodarskega in trgovinskega sodelovanja ter kitajsko-afriškim razvojnim skladom, ki je odvisna družba Kitajske razvojne banke.

(139) Poleg tega je kitajsko ministrstvo za trgovino leta 2013 objavilo „obvestilo o vidikih podpore Kitajske razvojne banke za vzpostavitev in razvoj območij čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja“. V skladu s tem obvestilom bosta kitajsko ministrstvo za trgovino in Kitajska razvojna banka „zagotovila politično podporo vlaganju v družbe na upravičenih območjih sodelovanja in družbe, ki vstopajo vanje, ter financiranju teh družb“. Kitajska razvojna banka bo „pojasnila osnovne pogoje za prednostno financiranje na območju sodelovanja v skladu z zahtevami ministrstev za trgovino in finance“ ter bo „selektivno podpirala projekte v okviru projektov izgradnje in sodelovanja, ki jih je kitajsko ministrstvo za trgovino pozorno spremljalo skupaj z vladami gostiteljicami na območjih sodelovanja“.

(140) Člen 4 sporazuma o sodelovanju med Kitajsko in Egiptom iz leta 2016 določa, da „kitajska vlada opredeli območje sodelovanja kot kitajsko območje čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja. Območje sodelovanja […] je upravičeno do ustrezne politične podpore in spodbujanja, ki ju kitajska vlada zagotavlja območjem čezmorskega gospodarskega in trgovinskega sodelovanja“. Poleg tega kitajska vlada v skladu s členom 5 podpira območje sodelovanja tudi tako, da „spodbuja zadevne finančne institucije k zagotavljanju financiranja za […] naložbene projekte na območju sodelovanja, če so pogoji dodeljevanja posojil in zahteve glede uporabe posojil izpolnjeni“.

(141) Člen 2(IV) sporazuma o sodelovanju za ustanovitev upravljalnega odbora za območje gospodarskega in trgovinskega sodelovanja med Kitajsko in Egiptom v Suezu, s katerim se izvaja zgoraj navedeni sporazum, nadalje določa, da si upravljalni odbor, ki so ga ustanovili zadevni funkcionalni oddelki tianjinške ljudske vlade in splošni organ ekonomske cone Sueškega prekopa, „po najboljših močeh prizadeva za nemoteno izvajanje vseh politik spodbud v okviru kitajskih in egiptovskih zakonov in drugih predpisov“, člen 2(V) pa dodaja, da „usklajuje in spodbuja zadevne finančne institucije, med drugim vključno z bančnimi ustanovami, zavarovalnicami in različnimi skladi, ki zagotavljajo kreditno podporo območju sodelovanja in rezidenčnim družbam, ter območju sodelovanja in rezidenčnim družbam pomaga raziskati več kanalov financiranja“.

(142) Komisija je ugotovila, da so vse kitajske finančne institucije v državni lasti, vključno s Kitajsko izvozno-uvozno banko in Kitajsko razvojno banko, pri opravljanju vladnih nalog, ki se nanašajo na sektor izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, izvajale navedeni pravni okvir. Zato so bile javni organi v smislu člena 2(b) osnovne uredbe v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe in v skladu z ustrezno sodno prakso STO.

3.3.1.3 Banke v državni lasti, ki delujejo kot javni organi

(143) Komisija je v skladu s sklepi iz zgornjih uvodnih izjav sklenila, da bo pri ugotavljanju, ali se navedeni banki v državni lasti štejeta za javne organe, uporabila razpoložljiva dejstva.

(144) Komisija je v prejšnjih protisubvencijskih preiskavah (50) ugotovila, da so naslednje banke, ki so zagotavljale posojila vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov v teh preiskavah, delno ali v celoti v lasti države ali pravnih oseb v lasti države: China Development Bank, China Construction Bank, Industrial and Commercial Bank of China, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank. Hankou Bank, Hubei Bank, Huishang Bank, Dongying Bank, Bank of Tianjin, Bank of Kunlun, Shanghai Rural Commercial Bank, China Industrial International Trust Limited, Daye Trust Co., Ltd., Sinotruk Finance Co., Ltd. Ker niso bile predložene informacije, ki bi dokazovale nasprotno, je Komisija v tej preiskavi ohranila isti sklep.

(145) Ker zadevne finančne institucije niso predložile posebnih informacij, ki bi dokazovale nasprotno, je Komisija poleg tega ugotovila lastništvo in nadzor kitajske vlade na podlagi formalnih indicev iz istih razlogov, kot so navedeni v oddelku 3.3.1.2. Zlasti se na podlagi razpoložljivih dejstev zdi, da kitajska vlada vodstvene delavce in nadzornike v bankah v državni lasti imenuje enako kot v Kitajski izvozno-uvozni banki in da ji ti delavci tudi odgovarjajo.

(146) Kar zadeva izvajanje smiselnega nadzora, je Komisija menila, da zanje enako velja normativni okvir, analiziran v oddelku 3.3.1.2. Ker ni dokazov o nasprotnem, je mogoče na podlagi razpoložljivih dejstev predvidevati, da tudi zanje ni konkretnih dokazov o ocenah kreditne sposobnosti, zato zanje enako velja analiza konkretne uporabe normativnega okvira iz oddelka 3.3.1.2.

(147) Komisija je na navedeni podlagi sklenila, da se tudi ostale banke v državni lasti, ki vzorčenim družbam zagotavljajo posojila, štejejo za javne organe v smislu člena 2(b) v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe.

3.3.1.4 Sklep o finančnih institucijah v državni lasti

(148) Komisija je ob upoštevanju navedenih premislekov ugotovila, da so vse kitajske finančne institucije v državni lasti, ki so proizvajalcu izvozniku ali njegovi skupini zagotavljale posojila ali finančni zakup, javni organi v smislu člena 2(b) v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe.

(149) Poleg tega je Komisija ugotovila, da tudi če se za finančne institucije v državni lasti ne bi štelo, da so javni organi, bi se v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe iz enakih razlogov, kot so navedeni v uvodnih izjavah 131 do 133, kljub temu štelo, da jim je kitajska vlada zaupala ali ukazala, naj opravljajo funkcije, ki so po navadi v pristojnosti vlade. Njihovo ravnanje bi se zato v vsakem primeru pripisalo kitajski vladi.

3.3.1.5 Zaupanje ali ukazovanje zasebnim finančnim institucijam

(150) Komisija je nato obravnavala preostale finančne institucije. Na podlagi ugotovitev iz prejšnjih protisubvencijskih preiskav (51), dopolnjenih z javno dostopnimi informacijami, se je štelo, da so v zasebni lasti naslednje finančne institucije: China Minsheng Bank, Sumitomo Mitsui Banking (Kitajska) Co., Ltd, Standard Chartered Bank in Ping An Bank. Komisija je analizirala, ali je tem finančnim institucijam kitajska vlada zaupala ali ukazala, naj dodelijo subvencije sektorju izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

(151) Po mnenju pritožbenega organa STO gre za „zaupanje“, kadar vlada zasebnemu organu naloži odgovornost, „ukazovanje“ pa se nanaša na primere, ko vlada nad zasebnim organom izvaja nadzor (52). Vlada v obeh zadevah uporablja zasebni organ kot posrednika za izvršitev finančnega prispevka, pri čemer bi se „v večini primerov […] pričakovalo, da zaupanje ali ukazovanje zasebnemu organu vključuje neko obliko grožnje ali prisile“ (53). Hkrati članice v skladu z odstavkom (iv) ne smejo uvesti izravnalnih ukrepov za izdelke, „kadar vlada zgolj izvaja svoje splošne regulativne pristojnosti“ (54) ali kadar ima posredovanje vlade „lahko ali pa tudi ne določen učinek zgolj na podlagi navedenih dejanskih okoliščin in uveljavljanja proste izbire akterjev na zadevnem trgu“ (55). Zaupanje ali ukazovanje pomeni „aktivnejšo vlogo vlade in ne zgolj spodbude“ (56).

(152) Komisija je opozorila, da normativni okvir v zvezi z industrijo iz oddelka 3.3.1.2 velja za vse finančne institucije v LRK, vključno s finančnimi institucijami v zasebni lasti. Za ponazoritev, zakon o bankah in različni odloki komisije CBIRC zajemajo vse banke, ki jih financira Kitajska, in banke s tujimi naložbami v okviru upravljanja komisije CBIRC.

(153) Ker Komisija od zasebnih finančnih institucij ni prejela nasprotnih informacij, je sklenila, da je država, kar zadeva industrijo izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken, vsem finančnim institucijam (vključno z zasebnimi finančnimi institucijami), ki na Kitajskem poslujejo pod nadzorom komisije CBIRC, v smislu prve alinee člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe zaupala ali ukazala izvajanje vladnih politik in zagotavljanje posojil industriji izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken po preferenčnih obrestnih merah.

(154) Poleg tega je normativni okvir, ki se uporablja za vse banke na Kitajskem, veliko širši od le dveh ureditev, ki se uporabljata za komisijo CBIRC, kot je navedeno v uvodni izjavi 106.

(155) Kar zadeva izvajanje smiselnega nadzora, je Komisija menila, da zanje enako velja normativni okvir, analiziran v oddelku 3.3.1.2. Ker ni dokazov o nasprotnem, je mogoče na podlagi razpoložljivih dejstev predvidevati, da tako kot pri sodelujoči banki v državni lasti ni konkretnih dokazov o ocenah kreditne sposobnosti, zato zanje enako velja analiza konkretne uporabe normativnega okvira iz oddelka 3.3.1.2.

(156) Komisija je na navedeni podlagi sklenila, da so tudi ostale banke v državni lasti, ki družbi Jushi Egypt zagotavljajo posojila, javni organi v smislu člena 2(b) v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe.

3.3.1.6 Bonitetne ocene

(157) Komisija je v prejšnjih protisubvencijskih preiskavah (57) na podlagi študije, ki jo je objavil Mednarodni denarni sklad (MDS) (58) ter je pokazala neskladje med mednarodnimi in kitajskimi bonitetnimi ocenami, ter ugotovitev preiskave v zvezi z vzorčenimi družbami že ugotovila, da domače bonitetne ocene, dodeljene kitajskim družbam, niso zanesljive. Dejansko so po navedbah MDS lokalne bonitetne agencije več kot 90 % kitajskih obveznic ocenile z oceno AA do AAA. To ni primerljivo z drugimi trgi, kot so EU ali ZDA. Na trgu ZDA ima na primer tako visoko oceno manj kot 2 % družb. Kitajske bonitetne agencije so torej močno nagnjene k dodeljevanju najvišjih ocen na bonitetni lestvici. Imajo bonitetne lestvice z zelo širokim razponom in običajno združijo obveznice z zelo različnimi tveganji zaradi neplačila obveznosti v eno obsežno bonitetno kategorijo (59).

(158) Poleg tega tuje bonitetne agencije, kot sta bonitetni agenciji Standard and Poor’s in Moody’s, pri ocenjevanju kitajskih obveznic, izdanih v tujini, običajno zvišajo izhodiščno bonitetno oceno izdajatelja na podlagi ocene strateškega pomena družbe za kitajsko vlado in trdnosti morebitnega implicitnega jamstva (60). Bonitetna agencija Fitch na primer jasno navaja, da so, kadar je to ustrezno, taka jamstva ključni dejavnik, na katerem temeljijo njihove bonitetne ocene kitajskih družb (61).

(159) Komisija je na podlagi javno razpoložljivih informacij najprej ugotovila, da lahko država izvaja določen vpliv na trg bonitetnega ocenjevanja. Glede na dve študiji, objavljeni leta 2016, je bilo na kitajskem trgu dejavnih približno 12 bonitetnih agencij, od katerih jih je bila večina v državni lasti. Skupaj so bonitetne agencije v državni lasti ocenile 60 % vseh ocenjenih podjetniških obveznic na Kitajskem (62).

(160) Kitajska vlada je v prejšnjih preiskavah (63) potrdila, da je na kitajskem trgu obveznic dejavnih 12 bonitetnih agencij, med katerimi je bilo deset domačih bonitetnih agencij, vključno z Global Credit Rating Co., Ltd., Shanghai Brilliance Credit Rating & Investors Service Co., Ltd., Golden Credit Rating International Co., Ltd., China Chengxin Securities Rating Co., Ltd., Pengyuan Credit Rating Co., Ltd., Shanghai Fareast Credit Rating Co., Ltd., China Bond Rating Co., Ltd., China Securities Index Co., Ltd. in Shanghai Credit Information Services Co., Ltd. Poleg tega sta obstajali dve bonitetni agenciji, ki sta bili skupni podjetji s kitajskimi in tujimi vlagatelji, in sicer China Lianhe Credit Rating Co., Ltd. in China Chengxin International Credit Rating Co., Ltd. Zaradi neobstoja informacij o nasprotnem je Komisija menila, da se to ni spremenilo.

(161) Drugič, na kitajski trg bonitetnega ocenjevanja ni mogoče prosto vstopiti. V bistvu gre za zaprt trg, saj mora bonitetne agencije pred začetkom njihovega delovanja odobriti kitajska nadzorna komisija za vrednostne papirje ali Ljudska banka Kitajske (64). Ljudska banka Kitajske je sredi leta 2017 naznanila, da bodo tuje bonitetne agencije pod nekaterimi pogoji lahko izvajale kreditno ocenjevanje na delu domačega trga obveznic. Vendar v obdobju preiskave na kitajski trg še ni bila sprejeta nobena tuja bonitetna agencija (65). Kljub temu so tuje agencije medtem ustanovile skupna podjetja z nekaterimi lokalnimi bonitetnimi agencijami, ki zagotavljajo bonitetne ocene za domače izdaje obveznic. Vendar te ocene temeljijo na kitajskih bonitetnih lestvicah, zato niso povsem primerljive z mednarodnimi bonitetnimi ocenami, kot je pojasnjeno zgoraj.

(162) Nazadnje, študija, ki jo je pred kratkim opravila sama Ljudska banka Kitajske, potrjuje ugotovitve Komisije, saj je bilo v njenih sklepih ugotovljeno, da „če je naložbeni razred tujih obveznic določen z mednarodno bonitetno oceno BBB– in več, bi se lahko naložbeni razred domačih obveznic ob upoštevanju dejstva, da se povprečna domača in mednarodna bonitetna ocena razlikujeta za 6 stopenj ali več, ocenil z oceno AA– in več“ (66).

(163) Glede na stanje, opisano v uvodnih izjavah 137 do 142, je Komisija sklenila, da kitajske bonitetne ocene ne zagotavljajo zanesljive ocene kreditnega tveganja temeljnega sredstva. Na tej podlagi je sklenila, da čeprav je kitajska bonitetna agencija proizvajalcu izvozniku ali njegovi skupini dodelila dobre bonitetne ocene, te ocene niso zanesljive. Poleg tega so izkrivljene zaradi političnih ciljev za spodbujanje ključnih strateških industrij, kot je industrija izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken.

3.3.1.7 Ugodnost in izračun zneska subvencije

(164) Kot je navedeno v uvodni izjavi 85, je Komisija menila, da bi bilo za upravičeno družbo s sedežem v Egiptu načeloma primerno preiskati, ali so bili tema prejemnicama posojil zagotovljeni boljši pogoji, kot bi jima bili na egiptovskem finančnem trgu. Komisija je to preverila in potrdila, da bi bil znesek subvencioniranja višji, če bi se uporabile primerljive obrestne mere v Egiptu (17,8 %) (67). Komisija pa je ob upoštevanju izjemnih okoliščin iz uvodne izjave 86 izračunala znesek subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, ob upoštevanju dejstva, da je bilo prejemnicama preferenčno financiranje zagotovljeno na Kitajskem. Pri tem izračunu je ocenila ugodnost za prejemnici v obdobju preiskave. V skladu s členom 6(b) osnovne uredbe je ugodnost za prejemnici razlika med zneskom obresti, ki ga družba plača za preferenčno posojilo, in zneskom, ki bi ga družba plačala za primerljivo komercialno posojilo, ki bi ga dobila na trgu.

(165) Komisija je sklenila določiti tržne obrestne mere za preferenčna posojila Kitajske izvozno-uvozne banke in Kitajske razvojne banke glede na hipotetične referenčne vrednosti za kitajske tržne vlagatelje v skladu s členom 6(b) osnovne uredbe. Ti banki zaradi nesodelovanja nista predložili dodatnih podrobnosti. Zato se je Komisija odločila, da bo uporabila enako metodologijo za izračun kot pri drugih posojilih, izraženih v tujih valutah, ki so jih odobrile kitajske finančne institucije v LRK, pri čemer je dodala premijo za tveganje, povezano z naložbami v Egiptu, kot je navedeno v nadaljevanju.

(166) Komisija je torej najprej določila bonitetno oceno družbe Jushi Egypt, ki izraža njen finančni položaj. Ugotovila je, da je kitajska bonitetna agencija različnim družbam v skupini CNBM Group dodelila bonitetne ocene med AA– in AA+. Ob upoštevanju splošnega izkrivljanja kitajskih bonitetnih ocen iz uvodnih izjav 137 do 143 je sklenila, da te bonitetne ocene niso zanesljive.

(167) Komisija je zato menila, da splošni finančni položaj skupine Jushi Group ustreza bonitetni oceni BB, tj. najvišji oceni, ki se ne šteje več za „naložbeni razred“. Komisija je ob upoštevanju obstoja posojil revolving sklenila, da bi bila uporaba podjetniških obveznic z bonitetno oceno B (namesto BB) v ZDA primernejša za določitev referenčne vrednosti, ki temelji na trgu.

(168) V skladu z drugimi posojili, izraženimi v tujih valutah, ki so jih odobrile kitajske finančne institucije v LRK, so se za določitev ustrezne referenčne vrednosti uporabile podjetniške obveznice z bonitetno oceno B, ki so bile izdane v ameriških dolarjih. Družba Jushi Egypt ima sedež v državi, kjer so v času odobritve posojil potekali državljanski in politični nemiri ter različni teroristični napadi, zato se njeno kreditno tveganje zaradi zunanjih razmer, ki prevladujejo v sami državi, razlikuje od kreditnega tveganja kitajskih družb. Zato je Komisija referenčni obrestni meri dodala pribitek, da bi v tržno obrestno mero vključila tveganje države.

(169) Premija, povezana s tveganjem države, je bila določena na podlagi klasifikacije OECD o tveganju države za izvozne kredite in ustrezne minimalne premijske stopnje, ki jo je določila OECD (68). Ugotovljeno je bilo, da tveganje države za posojila Kitajske izvozno-uvozne banke znaša 2,37 %, za posojila Kitajske razvojne banke pa 2,44 %.

(170) Po končnem razkritju je družba Jushi Egypt navedla, da bi morala Komisija kot referenčno vrednost za izračun ugodnosti od posojil uporabiti ponudbi, ki ju je egiptovska banka predložila družbi v letih 2013 in 2016. Komisija je ti ponudbi pregledala, vendar je sklenila, da nista reprezentativni za primerljivo komercialno posojilo, ki bi ga družba dejansko lahko pridobila na trgu.

(171) Komisija je ugotovila, da ponudbi ne vključujeta nobenega opisa dejanskega finančnega produkta, ponujenega družbam, ampak se sklicujeta na obrestno mero za zagotavljanje posojil na splošno. Komisija zato ne more ugotoviti, ali se ponudba dejansko nanaša na posojilo kot tako ali na druge finančne produkte, npr. odprtje kreditne linije ali financiranje trgovanja (akreditivi, menice, faktoring itd.). Tudi če bi se štelo, da se ponudba nanaša na posojilo, manjkajo druge pomembne informacije, kot sta trajanje domnevnega posojila, ki ga ponuja banka, in obseg ponujenih posojil (tj. največji znesek, ki bi ga bila banka pripravljena zagotoviti družbi). Komisija je v zvezi s tem navedla, da so bila posojila, ki sta jih zagotovili Kitajska razvojna banka in Kitajska izvozno-uvozna banka, dolgoročna posojila za velike projekte osnovnih sredstev v višini več sto milijonov ameriških dolarjev. Zato je Komisija menila, da ne more uporabiti približka, ki ga je zagotovila družba Jushi Egypt.

(172) Nazadnje je Komisija ugotovila, da tudi če bi upoštevala referenčno vrednost, ki jo je predložila družba, se izračun ugodnosti ne bi bistveno spremenil, saj je bila predlagana obrestna mera egiptovske banke v skladu z izhodiščno obrestno mero, ki jo je Komisija določila kot referenčno merilo, ki ustreza posojilu v ameriških dolarjih, ki ga je kitajska banka dodelila domači (kitajski) stranki z bonitetno oceno BB. Zato ta posojila pravzaprav potrjujejo, da je družba Jushi Egypt v primerjavi s tržnimi referenčnimi vrednostmi dejansko imela koristi od nižjih obrestnih mer. Trditev družbe je bila zato zavrnjena.

3.3.2 Posojila bank, ki izvajajo politike države, družbi Jushi Egypt prek matične družbe Jushi na Kitajskem

(173) V obdobju od leta 2014 do konca obdobja preiskave je družba Jushi (China) družbi Jushi Egypt zagotovila več posojil med povezanimi družbami v skupnem znesku približno 281,5 milijona USD.

(174) Vendar je Komisija ugotovila, da je družba Jushi (China) sama financirala ta posojila med povezanimi družbami prek zunanjih virov financiranja iz kitajskih finančnih institucij. Z drugimi besedami, družba Jushi Egypt ni prejela posojil neposredno od kitajskih bank, ampak je preferenčno financiranje od teh institucij prejela družba Jushi (China), ta pa je nato ugodnost teh posojil dodelila svojim proizvodnim dejavnostim v Egiptu (družbi Jushi Egypt). Posojila, ki jih neposredno dodelita Kitajska izvozno-uvozna banka in Kitajska razvojna banka, sama ne morejo zagotoviti skupnega zneska zunanjega financiranja, potrebnega za razvoj proizvodnih dejavnosti na območju SETC. Zato je bilo potrebno dodatno posredno financiranje na podlagi posojil med povezanimi družbami. Komisija ni mogla najti konkretnega bančnega posojila, neposredno povezanega s projektom v Egiptu. Leta 2014 pa je družba Jushi (China) izdala obveznico, da bi nadomestila različna bančna posojila in izboljšala svojo strukturo dolga. Ta obveznica, ki vključuje več sklicevanj na potrebe projekta v Egiptu po kapitalu, potrjuje, da je družba Jushi (China) potrebovala zunanjo finančno pomoč, da bi pomagala svojim proizvodnim dejavnostim v Egiptu. Komisija je zato sklenila, da se lahko tudi osnovna preferenčna posojila, prenesena prek družbe Jushi (China), pripišejo egiptovski vladi enako kot neposredna posojila, ki so jih družbi Jushi Egypt zagotovile kitajske finančne institucije.

(175) Ker se lahko vsa ta posojila v bistvu enačijo s posojili, ki jih kitajska vlada odobri kitajski družbi, ta pa nato ugodnosti dodeli svojim proizvodnim dejavnostim drugje, je Komisija sklenila, da jih bo obravnavala kot vsako drugo domače kitajsko posojilo kitajskemu proizvajalcu izdelkov iz neskončnih steklenih vlaken. Kot je navedeno v uvodni izjavi 128, je Komisija v zvezi s tem ugotovila, da so bile vse kitajske finančne institucije v državni lasti, ki so odobrile posojila družbama Jushi (China) in Jushi Egypt, javni organi v smislu člena 2(b) osnovne uredbe v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe in v skladu z ustrezno sodno prakso STO.

(176) Komisija je nato izračunala znesek subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi. V zvezi s tem je ugotovila, da je družba Jushi (China) družbi Jushi Egypt zaračunala 7,5-odstotno nominalno obrestno mero. Vendar nobeno financiranje, zagotovljeno družbi Jushi (China), ni imelo tako visoke obrestne mere. Povprečna obrestna mera, ki je bila družbi Jushi (China) zaračunana v obdobju preiskave, je znašala približno 4 %. Komisija je zato primerjala povprečno obrestno mero, ki jo je družba Jushi (China) v obdobju preiskave plačala za neporavnan znesek posojila med povezanimi družbami, z zneskom, ki bi ga družba morala plačati za primerljivo komercialno posojilo, ki se lahko pridobi na trgu.

(177) Da bi Komisija upoštevala večjo izpostavljenost bank tveganju, ki se je še povečala z obstojem posojil revolving, je sklenila, da bo za eno stopnjo znižala oceno na lestvici ocenjevanja tveganja in uporabila podjetniške obveznice z bonitetno oceno B (namesto BB) v ZDA, da bi določila referenčno vrednost, ki temelji na trgu.

(178) Vsi elementi v zvezi s tem financiranjem, opisani v tem oddelku, jasno kažejo, da je družba Jushi (China) vse ugodnosti iz preferenčnega financiranja, ki so ji ga zagotovile kitajske finančne institucije, dodelila družbi Jushi Egypt. Iz vseh teh razlogov je bila tako izračunana ugodnost pripisana družbi Jushi Egypt.

(179) Družba Jushi Egypt je po končnem razkritju navedla, da Komisija njene bonitetne ocene ne bi smela znižati z AA na B na podlagi dejstva, da družba Jushi Egypt ni upoštevala rokov za odplačevanje matični družbi ali da je v nekaterih primerih njena matična družba odplačala posojila v njenem imenu. Dejstvo, da je skupina podjetij družbe Jushi Egypt sklenila, da je bolje, če stroške krije drug subjekt v skupini, da bi se ohranil denarni tok v drugem subjektu, ne pomeni, da ta prvi subjekt ne bi izpolnil svoje obveznosti, če bi bila to obveznost do bančne ustanove.

(180) Prvič, Komisija je navedla, da ni našla nobene bonitetne ocene, ki bi jo družbi Jushi Egypt dodelila zunanja stranka, in da ni niti družba Jushi Egypt predložila nobenih dokazov v zvezi s tem. Družba Jushi Egypt torej nikoli ni imela začetne bonitetne ocene „AA“. Zato je morala Komisija njeno bonitetno oceno določiti na podlagi dejstev, ki so bila v zadevi na voljo. Glede na znaten znesek posojil med povezanimi družbami, ki jih je zagotovila matična družba, ter glede na dejstvo, da je skupina Jushi Group nastopala v vlogi izdajatelja osebnega jamstva za posojila Kitajske razvojne banke in Kitajske izvozno-uvozne banke, je Komisija določila, da je bonitetna ocena družbe Jushi Egypt tesno povezana z bonitetno oceno njene matične družbe, ki je bila „BB“, kot je navedeno v uvodni izjavi 168. Komisija je zato kot izhodišče uporabila bonitetno oceno BB.

(181) Drugič, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 178, se je Komisija odločila, da bo oceno na lestvici ocenjevanja tveganja zaradi večletnega neodplačevanja obveznosti znižala za eno stopnjo, tj. z BB na B. Komisija je dejansko ugotovila, da čeprav so bila posojila Kitajske razvojne banke in Kitajske izvozno-uvozne banke odplačana v skladu z roki, so se skupne obveznosti družbe z leti celo povečale. Tako je družba Jushi Egypt zunanji dolg zamenjala z dolgom znotraj skupine, dejansko pa ni poravnala svojih obveznosti do bančnih ustanov. V nasprotju z izjavami družbe Jushi Egypt obstajajo tudi znaki, da družba ne bi mogla poravnati svojih obveznosti, če bi bili vsi njeni dolžniki zunanje bančne ustanove. Čeprav je na primer družba v letih 2015 in 2016 poslovala z izgubo, leta 2016 pa imela negativni lastniški kapital, je Kitajski razvojni banki v navedenih letih še vedno zagotovila obsežna vračila kapitala v skupnem znesku 54 milijonov USD (približno 546 milijonov EGP). Družba torej brez finančne podpore matične družbe ne bi mogla poravnati svojih zunanjih obveznosti.

(182) Glede na navedene premisleke je Komisija te trditve zavrnila.

(183) Vse ugotovljene subvencije so bile določene za celotni promet družbe. Znesek subvencije je bil nato dodeljen prometu zadevnega izdelka, prodanega v Unijo.

(184) Zneski subvencij, ugotovljeni v zvezi s preferenčnim financiranjem na podlagi posojil kitajskih bank, ki izvajajo politike države, neposredno ali prek matične družbe Jushi (China), so za družbo Jushi Egypt znašali 6,46 %.

3.3.3 Podpora kapitalskim naložbam

(185) Družba Jushi Egypt je morala svoje finančne potrebe pokriti ne samo z neposrednimi posojili in posojili med povezanimi družbami, ampak tudi s povečanjem svojega kapitala,

(186) Prejšnje preiskave so pokazale, da so bile na ravni matičnih družb kitajskih skupin prejete znatne subvencije v obliki nepovratnih sredstev, preferenčnega financiranja in kapitalskih injekcij za podporo tujim naložbam v okviru pobude „En pas, ena pot“. To je veljalo zlasti v pred kratkim zaključeni protisubvencijski preiskavi v zvezi s pnevmatikami (zadeva v zvezi s pnevmatikami) (69).

3.3.3.1 Pravna podlaga

— 13. petletni načrt za razvoj zunanje trgovine, ki ga je 26. decembra 2016 izdalo kitajsko ministrstvo za trgovino,

— usmerjevalna mnenja državnega sveta o spodbujanju mednarodne proizvodne zmogljivosti in sodelovanja na področju proizvodnje opreme, izdana leta 2015 (v nadaljnjem besedilu: usmerjevalna mnenja),

— načrt za razvoj industrije gradbenega materiala za obdobje 2016–2020, ministrstvo za industrijo in informacijsko tehnologijo, GXBG (2016) št. 315,

— 13. petletni načrt za industrijo vlaken in kompozitnih materialov,

— časovni načrt „Made in China 2025“, državni svet, 7. julij 2015.

3.3.3.2 Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe v zvezi s skupino Jushi Group

(187) Komisija je v zahtevi za pojasnila iz uvodne izjave 8 od skupine Jushi Group zahtevala informacije, med drugim o morebitnih spremembah v kapitalski strukturi, vključno s povečanji kapitala in spremembami pravic delničarjev, družbe Jushi Egypt ter več neposrednih in posrednih matičnih družb, ki pripadajo skupini Jushi Group, ki je sama članica skupine China National Building Materials Group (v nadaljnjem besedilu: skupina CNBM Group).

(188) Preiskava je pokazala, da je China National Building Material Co. Ltd. (v nadaljnjem besedilu: družba CNBM) kitajsko podjetje v državni lasti, katerega 41,27-odstotni delež je v neposredni in posredni lasti skupine China National Building Material Group Co., Ltd., ki pa je v celoti v lasti komisije SASAC. Družba CNBM je največji delničar s 26,97-odstotnim deležem v družbi China Jushi Co., Ltd.