PRIPOROČILO SVETA (EU) 2022/2548

z dne 13. decembra 2022

o usklajenem pristopu k potovanju v Unijo med pandemijo COVID-19 in nadomestitvi Priporočila Sveta (EU) 2020/912

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 77(2)(b) in (e), ter prvega in drugega stavka člena 292 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Svet je 30. junija 2020 sprejel Priporočilo (EU) 2020/912 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (1).

(2) Od takrat se je epidemiološko stanje zaradi vse večje precepljenosti po vsem svetu s cepivi, ki zagotavljajo visoko raven zaščite pred težkim potekom bolezni in smrtjo, ter kroženja sevov omikron BA.4 in BA.5, ki od julija 2022 prevladujeta po vsem svetu in običajno povzročata manj hude posledice kot prejšnje različice delte, znatno izboljšalo.

(3) Zato se glede na trenutno in pričakovano epidemiološko stanje zdi primerno priporočiti odpravo omejitev potovanj v Unijo. Vse države članice in države, za katere se uporablja schengenski pravni red, so že poleti razveljavile te omejitve.

(4) Priporočilo (EU) 2020/912 je v Prilogi I med drugim določilo seznam tretjih držav, posebnih upravnih območij ter drugih entitet in teritorialnih ozemelj (v nadaljnjem besedilu: tretje države ali območja), ki izpolnjujejo epidemiološka merila iz navedenega priporočila in iz katerih bi bilo mogoče odpraviti omejitev nenujnih potovanj v Unijo. Ob omilitvi omejitev ta seznam ni več potreben in bi ga bilo zato treba razveljaviti.

(5) Vendar virus SARS-CoV-2 še vedno kroži. Zato bi morale biti države članice pripravljene usklajeno in sorazmerno ukrepati, če bi se epidemiološko stanje znatno poslabšalo, tudi zaradi pojava nove skrb ali pozornost vzbujajoče različice.

(6) Države članice bi morale, zlasti kadar se epidemiološko stanje v tretji državi ali območju znatno poslabša, po potrebi omejiti nenujna potovanja, razen za osebe, ki so bile cepljene ali so bolezen prebolele oziroma so imele negativen rezultat testa za dokaz prisotnosti pomnožene nukleinske kisline (test NAAT) v 72 urah pred odhodom. To državam članicam ne bi smelo preprečevati, da bi ob prihodu sprejele dodatne ukrepe, kot so na primer dodatno testiranje, samoosamitev ali karantena.

(7) Kadar država članica uvede omejitve, povezane s COVID-19, v skladu s Priporočilom Sveta 2022/107 (2), bi se morale države članice v okviru struktur Sveta ter v tesnem sodelovanju s Komisijo, Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni (ECDC) in Odborom za zdravstveno varnost usklajevati, da bi ugotovile, ali bi bilo treba uvesti podobne omejitve v zvezi s potovanji iz tretjih držav v države članice. Informacije o morebitnih novih ukrepih bi bilo treba objaviti čim prej in praviloma vsaj 48 ur pred začetkom njihove veljavnosti ob upoštevanju, da je v epidemioloških izrednih razmerah potrebna določena prožnost.

(8) V tem okviru bi moralo digitalno COVID potrdilo EU, vzpostavljeno z uredbama (EU) 2021/953 Evropskega parlamenta in Sveta (3) ter (EU) 2021/954 Evropskega parlamenta in Sveta (4), ostati referenčna točka za dokazovanje cepljenja, prebolele bolezni in testiranja. Zajeta bi morala biti tudi potrdila, ki jih izdajo tretje države in so urejena z izvedbenim sklepom, sprejetim v skladu s členom 3(10) ali 8(2) Uredbe (EU) 2021/953.

(9) Poleg tega bi morale imeti države članice, kadar se v tretji državi ali območju pojavi skrb ali pozornost vzbujajoča različica, še naprej možnost, da na usklajen način sprejmejo nujne, časovno omejene in prožne ukrepe, da bi odložile razširjanje take skrb ali pozornost vzbujajoče različice in se pripravile na njen prihod.

(10) V tem priporočilu bi bilo treba določiti tudi potrebne izjeme od omejitev potovanj iz tretjih držav v države članice. Osebam, ki potujejo zaradi opravljanja nujne funkcije ali morajo nujno potovati, bi bilo treba dovoliti, da potujejo v države članice in druge države, za katere se uporablja schengenski pravni red, tudi kadar se uporablja zasilna zavora. V ta namen bi bilo treba seznam potnikov iz nujnih razlogov prilagoditi tako, da bi ga omejili na tiste osebe, ki jim mora biti omogočeno potovati tudi v takih okoliščinah.

(11) Podobno bi morali imeti državljani Unije in državljani tretjih držav, ki zakonito prebivajo v Uniji, vedno možnost, da se vrnejo v državo članico, katere državljanstvo imajo ali kjer imajo prebivališče, vendar lahko zanje ob prihodu veljajo ukrepi. Od otrok, mlajših od 12 let, se ne bi smelo zahtevati, da imajo dokazilo o cepljenju, preboleli bolezni ali testu.

(12) V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju tega priporočila. Ker to priporočilo nadgrajuje schengenski pravni red, bi se morala Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola v šestih mesecih od dne, ko Svet sprejme to priporočilo, odločiti, ali ga bo prenesla v svoje nacionalno pravo.

(13) To priporočilo predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Irska v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES ne sodeluje (5). Irska torej ne sodeluje pri sprejetju tega sklepa, ki se zato v njej ne uporablja.

(14) To priporočilo za Islandijo in Norveško predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško, v zvezi s pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (6), ki spadajo na področje iz člena 1, točka A, Sklepa Sveta 1999/437/ES (7).

(15) To priporočilo za Švico predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (8), ki spadajo na področje iz člena 1, točka A, Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (9).

(16) To priporočilo za Lihtenštajn predstavlja razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (10), ki spadajo na področje iz člena 1, točka A, Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU (11).

(17) V interesu pravilnega delovanja schengenskega območja bi se morale vse države članice usklajeno odločiti o morebitni ponovni uvedbi omejitev nenujnih potovanj v Unijo –

SPREJEL NASLEDNJE PRIPOROČILO:

Odprava omejitev potovanj

(1) Od 22. decembra 2022 bi bilo treba odpraviti vse omejitve v zvezi s COVID-19 za potnike v Unijo.

Zahteve za potovanja v primeru resnega poslabšanja epidemiološkega stanja

(2) Kadar je to potrebno za reševanje resnega poslabšanja epidemiološkega stanja, bodisi v državah članicah bodisi v tretjih državah, bi se morale države članice po potrebi v Svetu in v tesnem sodelovanju s Komisijo usklajeno odločiti, da bodo ponovno uvedle ustrezne zahteve za potnike pred njihovim odhodom. Take zahteve bi lahko zajemale katero od naslednjih zahtev ali njihovo kombinacijo: (a) prejem, vsaj 14 dni pred vstopom v Unijo, zadnjega priporočenega odmerka serije primarnega cepljenja enega od cepiv proti COVID-19, odobrenih v Uniji v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (12), ali enega od cepiv proti COVID-19, za katerega je bil zaključen postopek uvrstitve na seznam SZO cepiv za nujno uporabo; če je potnik star 18 let ali več, ne sme preteči več kot 270 dni od prejema v potrdilu o cepljenju navedenega odmerka za dokončanje serije primarnega cepljenja, ali pa po tem 270-dnevnem obdobju po zaključku serije primarnega cepljenja morajo prejeti dodaten odmerek; (b) prebolela bolezen COVID-19 največ 180 dni po datumu prvega pozitivnega rezultata testa za dokaz prisotnosti pomnožene nukleinske kisline (test NAAT) pred potovanjem v države članice; (c) negativen rezultat testa NAAT, opravljenega največ 72 ur pred odhodom v države članice.

(3) Države članice bi morale pri ugotavljanju, ali bi bilo treba razmere v skladu s točko 2 opredeliti kot resno poslabšanje epidemiološkega stanja, upoštevati zlasti obremenitev svojih sistemov zdravstvenega varstva zaradi COVID-19, predvsem glede na sprejeme v bolnišnice in enote za intenzivno oskrbo ter število pacientov v njih, resnost krožečih različic SARS-CoV-2 ter informacije o razvoju epidemiološkega stanja, ki jih redno sporoča Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni.

(4) Poleg tega bi morale države članice, če ena ali več držav članic ponovno uvede omejitve potovanj znotraj Unije na podlagi Priporočila Sveta (EU) 2022/107 ( 13 ) , v tesnem sodelovanju s Komisijo in Evropskim centrom za preprečevanje in obvladovanje bolezni, ustanovljenim z Uredbo (ES) št. 851/2004 Evropskega parlamenta in Sveta ( 14 ) , razpravljati o tem, ali bi bilo treba uvesti podobne omejitve v zvezi s potovanji iz tretjih držav v države članice na podlagi tega priporočila.

(5) Po ponovni uvedbi omejitev v skladu s točko 2 ali 4 bi morali imeti potniki eno ali več od naslednjega: (a) veljavno dokazilo o cepljenju, izdano na podlagi cepiva proti COVID-19, odobrenega v Uniji v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004; (b) veljavno dokazilo o cepljenju, izdano na podlagi cepiv proti COVID-19, za katere je bil zaključen postopek za uvrstitev na seznam SZO cepiv za nujno uporabo, ki pa niso na seznamu cepiv, odobrenih v Uniji v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004; (c) veljavno dokazilo o prebolelosti; (d) veljavno dokazilo o negativnem rezultatu testa za dokaz prisotnosti pomnožene nukleinske kisline (test NAAT), opravljenega največ 72 ur pred odhodom.

(6) Za otroke, mlajše od 12 let, ne bi smela veljati nikakršna zahteva pred odhodom.

(7) Države članice bi lahko uporabile tudi dodatne ukrepe ob prihodu v skladu s pravom Unije in nacionalnim pravom, kot so na primer dodatno testiranje, samoosamitev in karantena.

(8) Vendar se: (a) za potnike, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati, kot so navedeni v Prilogi (15), se ne bi smeli uporabljati nikakršni ukrepi ob prihodu, ki bi ovirali sam namen potovanja; (b) za osebje v prevozništvu, pomorščake in obmejne delavce države članice za vstop na območje katere koli države članice ne bi smelo zahtevati nič drugega kot negativen hitri antigenski test ob prihodu; (c) bi morale letalske posadke izvzeti iz vsakršnega testiranja, če je bilo njihovo bivanje v tretji državi krajše od 12 ur.

(9) Kadar države članice uvedejo dodatne ukrepe ob prihodu, kot je opredeljeno v točki 7, bi morale potnikom na lahko dostopen način dati na voljo ustrezne informacije.

Dokazila o cepljenju, preboleli bolezni in testiranju

(10) Države članice bi morale poleg potrdil, izdanih v skladu z Uredbo (EU) 2021/953, priznati dokazila o cepljenju, preboleli bolezni ali testiranju v zvezi s COVID-19, ki jih ureja izvedbeni akt, sprejet v skladu s členom 3(10) ali 8(2) navedene uredbe.

(11) Če tak izvedbeni akt ni bil sprejet za namene točke 5, bi lahko države članice za namene tega priporočila v skladu z nacionalnim pravom sprejele dokazilo o cepljenju, preboleli bolezni ali testiranju, ki ga je izdala tretja država, pri čemer se upošteva, da morajo imeti možnost preveriti verodostojnost, veljavnost in celovitost dokumenta ter to, ali vsebuje vse ustrezne podatke, kakor je določeno v Uredbi (EU) 2021/953.

Obravnavanje skrb ali pozornost vzbujajočih različic in mehanizem zasilne zavore

(12) Kadar se v tretji državi ali območju odkrije skrb ali pozornost vzbujajoča različica, bi morale države članice sprejeti nujne ukrepe (v nadaljnjem besedilu: zasilna zavora), da se omeji širjenje različice v Unijo. V odziv na pojav take skrb ali pozornost vzbujajoče nove različice v tretji državi ali regiji bi bilo treba v nadaljnjih 48 urah sklicati srečanje v okviru struktur Sveta, na katerem bi razpravljali o tem, ali so potrebni usklajeni ukrepi za potovanja v Unijo, da bi se zadržalo širjenje nove različice, in sicer v tesnem sodelovanju s Komisijo in ob podpori Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni. Države članice bi se morale po potrebi v Svetu uskladiti in sprejeti odločitev glede morebitnih ustreznih zahtev. Države članice lahko v okviru struktur Sveta za državljane tretjih držav, ki so kadar koli v 14 dneh pred odhodom v države članice bivali v taki tretji državi ali območju, izjemoma uvedejo nujno, skupno in začasno omejitev vseh potovanj na svoje ozemlje. To bi moralo veljati tudi v primerih, ko bi se epidemiološko stanje hitro in resno poslabšalo na način, ki kaže na pojav nove skrb ali pozornost vzbujajoče različice SARS-CoV-2.

(13) Države članice bi morale v okviru struktur Sveta in v tesnem sodelovanju s Komisijo redno in usklajeno preverjati stanje.

(14) Take omejitve bi se morale izteči po 21 koledarskih dneh, razen če se države članice po postopku iz točk 12 in 13 ne odločijo, da jih skrajšajo ali podaljšajo za dodatno obdobje.

(15) Evropski center za preprečevanje in obvladovanje bolezni bi moral objaviti in redno posodabljati zemljevid, ki prikazuje stanje v zvezi skrb ali pozornost vzbujajočimi različicami v tretjih državah.

Izjeme od začasnih omejitev potovanj

(16) Za potnike, ki opravljajo nujno funkcijo ali morajo nujno potovati, kot so navedeni v Prilogi, omejitve potovanj iz točk 2 in 12 ne bi smele veljati.

(17) Omejitve potovanj iz točk 2 in 12 bi lahko veljale za naslednje kategorije oseb, vendar bi te osebe morale ohraniti možnost vrnitve v Unijo: (a) državljani Unije in državljani tretjih držav, ki imajo v skladu s sporazumi med Unijo in njenimi državami članicami na eni strani ter zadevnimi tretjimi državami na drugi strani pravico do prostega gibanja, enakovredno pravici državljanov Unije, ter njihovi družinski člani (16); (b) državljani tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas na podlagi Direktive Sveta 2003/109/ES (17), in osebe, ki imajo pravico do prebivanja na podlagi drugih instrumentov Unije ali nacionalnega prava ali ki imajo nacionalne vizume za prebivanje za daljši čas, ter njihovi družinski člani. Kadar take osebe nimajo veljavnega digitalnega COVID potrdila EU, bi zanje lahko ob prihodu veljali dodatni ukrepi iz točke 7.

(18) Dodatni ukrepi, ki bi se lahko uporabili ob prihodu, kakor so določeni v točki 7, bi se morali še naprej uporabljati za potnike, ki so izvzeti iz omejitev v skladu s točkama 16 in 17.

Komuniciranje in obveščanje javnosti

(19) Informacije o morebitnih novih ukrepih iz točke 5 bi bilo treba objaviti čim prej in praviloma vsaj 48 ur pred začetkom njihove veljavnosti.

Končne določbe

(20) Za namene tega priporočila bi bilo treba osebe s prebivališčem v Andori, Monaku, San Marinu in Vatikanu/Svetem sedežu šteti za državljane tretjih držav, ki spadajo na področje uporabe točke 17(b).

(21) To priporočilo nadomešča Priporočilo (EU) 2020/912. Uporablja se od 22. decembra 2022.

V Bruslju, 13. decembra 2022 Za Svet predsednik M. BEK

(1) Priporočilo Sveta (EU) 2020/912 z dne 30. junija 2020 o začasni omejitvi nenujnih potovanj v EU in morebitni odpravi te omejitve (UL L 208 I, 1.7.2020, str. 1).

(2) Priporočilo Sveta (EU) 2022/107 z dne 25. januarja 2022 o usklajenem pristopu k olajšanju varnega prostega gibanja med pandemijo COVID-19 in nadomestitvi Priporočila (EU) 2020/1475 (UL L 18, 27.1.2022, str. 110).

(3) Uredba (EU) 2021/953 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2021 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) za olajšanje prostega gibanja med pandemijo COVID-19 (UL L 211, 15.6.2021, str. 1).

(4) Uredba (EU) 2021/954 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. junija 2021 o okviru za izdajanje, preverjanje in priznavanje interoperabilnih potrdil o cepljenju, testu in preboleli bolezni v zvezi s COVID-19 (digitalno COVID potrdilo EU) v zvezi z državljani tretjih držav, ki se zakonito nahajajo ali prebivajo na ozemlju držav članic med pandemijo COVID-19 (UL L 211, 15.6.2021, str. 24).

(5) Sklep Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda (UL L 64, 7.3.2002, str. 20).

(6) UL L 176, 10.7.1999, str. 36.

(7) Sklep Sveta 1999/437/ES z dne 17. maja 1999 o nekaterih izvedbenih predpisih za uporabo Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško, v zvezi s pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (UL L 176, 10.7.1999, str. 31).

(8) UL L 53, 27.2.2008, str. 52.

(9) Sklep Sveta 2008/146/ES z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske skupnosti (UL L 53, 27.2.2008, str. 1).

(10) UL L 160, 18.6.2011, str. 21.

(11) Sklep Sveta 2011/350/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi z odpravo kontrol na notranjih mejah in prostim gibanjem oseb, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 19).

(12) Uredba (ES) št. 726/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o postopkih Skupnosti za pridobitev dovoljenja za promet in nadzor zdravil za humano in veterinarsko uporabo ter o ustanovitvi Evropske agencije za zdravila (UL L 136, 30.4.2004, str. 1).

(13) Priporočilo Sveta (EU) 2022/107 o usklajenem pristopu k olajšanju varnega prostega gibanja med pandemijo COVID-19 in nadomestitvi Priporočila (EU) 2020/1475.

(14) Uredba (ES) št. 851/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o ustanovitvi Evropskega centra za preprečevanje in obvladovanje bolezni (UL L 142, 30.4.2004, str. 1).

(15) Glej tudi Smernice Komisije z dne 28. oktobra 2020 (COM(2020) 686 final z dne 28. oktobra 2020).

(16) Kot so opredeljeni v členih 2 in 3 Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 2004/38/ES z dne 29. aprila 2004 o pravici državljanov Unije in njihovih družinskih članov do prostega gibanja in prebivanja na ozemlju držav članic, ki spreminja Uredbo (EGS) št. 1612/68 in razveljavlja direktive 64/221/EGS, 68/360/EGS, 72/194/EGS, 73/148/EGS, 75/34/EGS, 75/35/EGS, 90/364/EGS, 90/365/EGS in 93/96/EEC (UL L 158, 30.4.2004, str. 77).

(17) Direktiva Sveta 2003/109/ES z dne 25. novembra 2003 o statusu državljanov tretjih držav, ki so rezidenti za daljši čas (UL L 16, 23.1.2004, str. 44).