SL Uradni list Evropske unije L 146/17

IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2017/969

z dne 8. junija 2017

o uvedbi dokončnih izravnalnih dajatev na uvoz nekaterih vroče valjanih ploščatih izdelkov iz železa, nelegiranega jekla ali drugega legiranega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske in spremembi Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2017/649 o uvedbi dokončne protidampinške dajatve na uvoz nekaterih vroče valjanih ploščatih izdelkov iz železa, nelegiranega jekla ali drugega legiranega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti dampinškemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije („osnovna uredba“) (1), in zlasti člena 15 Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1 Začetek

(1) Evropska komisija („Komisija“) je 13. maja 2016 začela protisubvencijsko preiskavo v zvezi z uvozom nekaterih vroče valjanih ploščatih izdelkov iz železa, nelegiranega jekla ali drugega legiranega jekla s poreklom iz Ljudske republike Kitajske („LRK“ ali „zadevna država“) v Unijo. Preiskavo je začela na podlagi člena 10 Uredbe Sveta (ES) št. 597/2009 z dne 11. junija 2009 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske skupnosti (2). Obvestilo o začetku je objavila v Uradnem listu Evropske unije (3) („obvestilo o začetku“).

(2) Komisija je preiskavo začela na podlagi pritožbe, ki jo je 31. marca 2016 v imenu proizvajalcev Unije, ki predstavljajo več kot 90 % celotne proizvodnje nekaterih vroče valjanih ploščatih izdelkov iz železa, nelegiranega jekla ali drugega legiranega jekla („vroče valjani ploščati izdelki“) v Uniji, vložilo Združenje evropskih jeklarjev („Eurofer“ ali „pritožnik“). Pritožba je vsebovala dokaze o subvencioniranju in posledični grožnji škode, ki so zadostovali za začetek preiskave.

(3) Komisija je pred začetkom protisubvencijske preiskave v skladu s členom 10(7) osnovne uredbe uradno obvestila kitajsko vlado (4), da je prejela pravilno dokumentirano pritožbo, in jo povabila na posvetovanje. Kitajska vlada je sprejela povabilo na posvetovanje, ki je bilo 11. maja 2016. Njene pripombe so se med posvetovanjem ustrezno upoštevale. Kljub temu sporazumne rešitve ni bilo mogoče doseči.

(4) Komisija je 13. februarja 2016 (5), tj. nekaj mesecev pred začetkom sedanje preiskave, začela protidampinško preiskavo v zvezi z uvozom enakega izdelka s poreklom iz LRK („vzporedna protidampinška preiskava“).

(5) Kmalu po začetku sedanje preiskave je 7. julija 2016 začela (6) tudi protidampinško preiskavo v zvezi z uvozom enakega izdelka s poreklom iz Brazilije, Irana, Rusije, Srbije in Ukrajine.

(6) Dne 5. aprila 2017 je uvedla dokončno protidampinško dajatev na uvoz enakega izdelka s poreklom iz LRK (7) („protidampinška uredba“). Analizi škode, vzročne zveze in interesa Unije, izvedeni v tej protisubvencijski in vzporedni protidampinški preiskavi, sta podobni, saj je opredelitev industrije Unije enaka, reprezentativni proizvajalci Unije in obdobje preiskave pa isti v obeh preiskavah. Da bi se upoštevali vsi dejanski elementi, predloženi v sedanji preiskavi, sta bili analizi posodobljeni in dopolnjeni.

1.1.1 Pripombe po začetka postopka

(7) Kitajska vlada je trdila, da se zaradi protidampinške pritožbe zaradi enakega izdelka iz petih držav na podlagi obstoja znatne škode, ki je bila vložena manj kot dva meseca od vložitve te pritožbe na podlagi grožnje škode, porajajo resni pomisleki o tem, ali bi se morala ta protisubvencijska preiskava sploh začeti.

(8) Komisija je opozorila, da sta protisubvencijska zadeva v zvezi z LRK in protidampinška zadeva v zvezi z enakim izdelkom iz drugih petih držav ločeni preiskavi, ki ju je treba presojati ločeno. Zadevi imata različni obdobji preiskave, ki se le delno prekrivata (druga polovica leta 2015). Protisubvencijska pritožba je bila vložena zaradi grožnje škode industriji Unije, protidampinška pritožba, ki je bila vložena pozneje, pa zaradi povzročitve škode industriji Unije. Komisija je v zvezi s tem spomnila, da se damping in škoda določita na podlagi obdobja preiskave, ki je za obe zadevi opredeljeno v skladu z zadevnimi pravnimi določbami in navedeno v obvestilu o začetku postopka. Brez poseganja v rezultate preiskave, ki poteka v zvezi z drugimi petimi državami, je iz uvodnih izjav od (549) do (551) tudi razvidno, da dokazi, ki so bili pridobljeni med preiskavo, niso ovrgli zadostnih dokazov, ki so bili na voljo ob začetku preiskave.

(9) Zato je to trditev zavrnila kot neutemeljeno.

(10) Kitajska vlada je trdila tudi, da bi bilo treba preiskavo končati, ker pritožba ni zadostila zahtevam glede dokazovanja iz člena 11(2) in (3) Sporazuma STO o subvencijah in izravnalnih ukrepih ter člena 10(2) osnovne uredbe. Po mnenju kitajske vlade ni bilo zadostnih dokazov o obstoju subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, škode in vzročne povezave med subvencioniranim uvozom in škodo.

(11) Dokazi, predloženi v pritožbi, so vsebovali informacije, ki so bile pritožniku razumno na voljo. V začetni fazi so tudi zadostovali za dokaz, da se lahko proti domnevnim subvencijam uvedejo izravnalni ukrepi glede na njihov obstoj, višino in naravo. Pritožba je vsebovala tudi zadostne dokaze o obstoju grožnje škode industriji Unije, ki je posledica subvencioniranega uvoza. Pritožba obsega 166 strani, na katerih so opisani dokazi iz 117 prilog. Kolikor je kitajska vlada opozorila na morebitne pomanjkljivosti v zvezi z natančnostjo in ustreznostjo pritožbe, jih je Komisija med preiskavo proučila, vendar ni našla razlogov za izključitev katere od trditev prima facie o obstoju in obsegu subvencioniranja ob začetku preiskave.

(12) Kitajska vlada je po razkritju ponovila svojo trditev, pri tem pa ni predložila nikakršnih dodatnih razlogov, kar bi to lahko utemeljilo. Komisija je zato ohranila svoje stališče, kot je opisano v uvodni izjavi zgoraj.

1.2 Obdobje preiskave in obravnavano obdobje

(13) Preiskava subvencioniranja in škode je zajela obdobje od 1. januarja 2015 do 31. decembra 2015 („obdobje preiskave“ ali „OP“). Proučevanje gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajelo obdobje od 1. januarja 2012 do 31. decembra 2015 („obravnavano obdobje“) in ustrezni razvoj dogodkov po OP.

1.3 Zainteresirane strani

(14) Komisija je v obvestilu o začetku zainteresirane strani pozvala, naj se ji javijo, če želijo sodelovati v preiskavi. Poleg tega je o začetku preiskave posebej obvestila pritožnika, druge znane proizvajalce Unije, znane proizvajalce izvoznike ter kitajsko vlado, znane uvoznike, dobavitelje in uporabnike, trgovce in združenja, za katera je znano, da jih to zadeva, ter jih povabila k sodelovanju.

(15) Zainteresirane strani so imele možnost, da predložijo pripombe o začetku preiskave in zahtevajo zaslišanje pred Komisijo in/ali pooblaščencem za zaslišanje v trgovinskih postopkih.

1.4 Vzorčenje

(16) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da bo morda izbrala vzorec zainteresiranih strani v skladu s členom 27 osnovne uredbe.

1.4.1 Proizvajalci Unije

(17) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da je začasno izbrala vzorec proizvajalcev Unije. V skladu s členom 27(1)(b) osnovne uredbe ga je izbrala na podlagi največjega reprezentativnega obsega proizvodnje in prodaje, ki bi ga bilo razumno mogoče preiskati v razpoložljivem času. Vzorec je predstavljal tudi široko geografsko razpršenost. Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo pripombe glede začasnega vzorca, vendar ni prejela nobenih pripomb.

(18) Tako je nastal končni vzorec, sestavljen iz šestih proizvajalcev Unije iz petih držav članic, ki je predstavljal več kot 45 % proizvodnje Unije.

1.4.2 Uvozniki

(19) Komisija je nepovezane uvoznike pozvala, naj predložijo informacije, opredeljene v obvestilu o začetku, da bi se lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec.

(20) Javil se je en nepovezani uvoznik, ki je nato prejel vprašalnik za uvoznike.

(21) Čeprav se je Komisija obrnila nanj, da bi pridobila ustrezne informacije, je poslal le nepopolno izpolnjen vprašalnik.

1.4.3 Proizvajalci izvozniki

(22) Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec, je vse proizvajalce izvoznike iz LRK pozvala, naj predložijo informacije, določene v obvestilu o začetku. Poleg tega je od organov LRK zahtevala, naj navedejo morebitne druge proizvajalce izvoznike, ki bi jih zanimalo sodelovanje v preiskavi, in/ali vzpostavijo stik z njimi.

(23) Zahtevane informacije je navedlo in se z vključitvijo v vzorec strinjalo devet proizvajalcev izvoznikov/skupin proizvajalcev izvoznikov iz zadevne države. Komisija je v skladu s členom 27(1)(b) osnovne uredbe na podlagi največjega reprezentativnega obsega izvoza v Unijo, ki bi ga bilo razumno mogoče preiskati v razpoložljivem času, izbrala vzorec, v katerem so naslednje štiri skupine proizvajalcev izvoznikov: — Benxi Iron & Steel Group, Kitajska; — Hesteel Group, Kitajska; — Jiangsu Shagang Group, Kitajska; — Shougang Group, Kitajska.

(24) Vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov so predstavljale 68 % celotnega uvoza zadevnega izdelka v Unijo.

(25) V skladu s členom 27(2) osnovne uredbe so bila z vsemi znanimi zadevnimi proizvajalci izvozniki in kitajsko vlado opravljena posvetovanja o izbiri vzorca. Pripombe glede predlaganega vzorca so predložili pritožnik in dva proizvajalca izvoznika, od katerih je bil eden vključen v vzorec, eden pa ne.

(26) Pritožnik je trdil, da predlagani vzorec ne ponazarja kitajske industrije vroče valjanih ploščatih izdelkov, ki se bo preiskovala. Natančneje, trdil je, da Komisija ne bi smela vzorčiti le na podlagi obsega izvoza, ampak tudi na podlagi vključitve vseh subvencij iz pritožbe. Zato je menil, da dve vzorčeni družbi nista bili reprezentativni prejemnici subvencij, proti katerim se lahko uvedejo izravnalni ukrepi.

(27) Komisija je opozorila, da je merilo, na podlagi katerega je izbrala vzorec, člen 27(1)(b) osnovne uredbe. V skladu z navedeno določbo je vzorec izbrala na podlagi največjega reprezentativnega obsega izvoza v Unijo. Vzorec zaradi dejstva, da posamezna družba morda ni upravičena do določene vrste domnevne subvencije, ni nereprezentativen, saj je njegov namen, da predstavlja celotno industrijo vroče valjanih ploščatih izdelkov v LRK, kar zadeva upravičenost do vseh vrst domnevnih subvencij. Kot je Komisija analizirala v obvestilu k spisu, ki je na voljo v nezaupnem spisu, so štiri vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov reprezentativne, kar zadeva upravičenost do domnevnih subvencij, navedenih v pritožbi. Zato je po njenem mnenju izbrani vzorec ustrezna podlaga za proučitev obstoja in obsega domnevnega subvencioniranja ter skladen s členom 27(1)(b) osnovne uredbe.

(28) Po razkritju je pritožnik vztrajal, da bi morala Komisija za izbiro vzorca uporabiti člen 27(1)(a) namesto člena 27(1)(b) osnovne uredbe, saj bi to omogočilo boljše odražanje vzpostavljenih subvencijskih programov. Kot je pojasnjeno v prejšnji uvodni izjavi, je Komisija menila, da štiri vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov niso reprezentativne le glede obsega, temveč tudi glede njihove upravičenosti do domnevnih subvencij iz pritožbe ter subvencijskih praks, ki so se začele preiskovati z obvestilom o začetku. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(29) Prvega proizvajalca izvoznika, ki je bil vzorčen, so zanimali razlogi za odstopanje od vzorca, predlaganega v vzporedni protidampinški preiskavi. Komisija je spomnila, da sta protidampinška in protisubvencijska preiskava ločeni preiskavi, ki imata različen namen. V protidampinški preiskavi Komisija ugotavlja, ali obstaja damping ali ne (tj. objektivna cenovna diskriminacija), kar je binarno vprašanje. Ugotovitev dampinga se lahko iz vzorca ekstrapolira na vse druge družbe. V protisubvencijski preiskavi Komisija določi znesek subvencioniranja na izvoženo enoto zadevnega izdelka. Izravnalni ukrepi se lahko uvedejo le proti subvencijam, ki se ugotovijo pri vzorčenih družbah. Da bi se zagotovila učinkovitost preiskave in zaščite industrije Unije, je Komisija zato menila, da je treba v protisubvencijski preiskavi zajeti večji obseg izvoza kot v protidampinški preiskavi ter tako zagotoviti reprezentativnost vzorca glede upravičenosti do domnevnih subvencij, navedenih v pritožbi, in subvencijskih praks, navedenih v obvestilu o začetku. Razširjeni vzorec za protisubvencijsko preiskavo zajema ustrezen obseg upravičenosti do domnevnega subvencioniranja, navedenega v pritožbi. V vzporedni protidampinški preiskavi so bile v vzorec vključene tri vzorčene družbe od štirih. Dodatna družba je bila v vzorec vključena na podlagi premisleka, da je bila po obsegu druga največja družba in da zagotavlja reprezentativnost vzorca glede upravičenosti do domnevnih subvencij, navedenih v pritožbi.

(30) Drugi proizvajalec izvoznik, ki ni bil vzorčen, je zahteval vključitev v vzorec ali individualno preiskavo, pri čemer je trdil, da izbrani vzorec ne bi pravično predstavljal njegovih posebnosti. Njegove trditve so se nanašale na proizvodnjo in izvoz orodnega jekla in hitroreznega jekla, ki ima po njegovih navedbah drugačne značilnosti in cene. Merilo, na podlagi katerega je bil izbran vzorec, je največji reprezentativni obseg izvoza zadevnega izdelka. Vendar ima proizvajalec izvoznik, ki je zahteval vključitev v vzorec, precej manjši obseg izvoza zadevnega izdelka kot predlagane družbe. Zato ga ni bilo mogoče vključiti v vzorec, njegova zahteva glede vključitve pa je bila zavrnjena. Kakor koli, Komisija se je nato odločila, da bo hitrorezno in orodno jeklo izključila iz obsega zadevnega izdelka, s čimer je iz obsega preiskave izključila celotno proizvodnjo zadevne družbe. Družba se zato ni več štela za proizvajalca izvoznika zadevnega izdelka, njegova zahteva za individualno preiskavo pa je postala nedopustna, saj ni bil več zainteresirana stran.

(31) Predlagani vzorec je torej v skladu s členom 27(1)(b) osnovne uredbe. Komisija se ga je zato odločila ohraniti kot končni vzorec.

1.5 Izpolnjeni vprašalniki in preveritveni obiski

(32) Kitajski vladi je bil poslan vprašalnik. Vključeval je posebne vprašalnike za Kitajsko razvojno banko, Kitajsko kmetijsko razvojno banko, Kitajsko izvozno-uvozno banko, Kitajsko kmetijsko banko, Banko Kitajske, Konstrukcijsko banko Kitajske ter Industrijsko in poslovno banko Kitajske. Zadevne banke so bile izrecno navedene v pritožbi kot javni organi ali organi, ki jim je bilo naloženo dodeljevanje subvencij in so bile za to tudi pooblaščene. Od kitajske vlade se je zahtevalo tudi, naj navedeni posebni vprašalnik za finančne institucije posreduje vsem drugim finančnim institucijam, ki so v celoti ali delno v lasti kitajske vlade („banke v državni lasti“). Poleg tega je vprašalnik za kitajsko vlado vključeval posebne vprašalnike za tiste proizvajalce železove rude, koksa in koksnega premoga, ki so v celoti ali delno v državni lasti („podjetja v državni lasti“). Vprašalniki so bili poslani tudi štirim vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov, vzorčenim proizvajalcem Unije ter vsem povezanim uvoznikom, nepovezanemu uvozniku, ki se je javil, in dvema uporabnikoma, ki sta se javila.

(33) Komisija je prejela izpolnjene vprašalnike od kitajske vlade. Vključevali so izpolnjene posebne vprašalnike Kitajske izvozno-uvozne banke, Kitajske kmetijske banke, Banke Kitajske, Konstrukcijske banke Kitajske ter Industrijske in poslovne banke Kitajske. Izpolnjene vprašalnike je prejela tudi od štirih vzorčenih skupin proizvajalcev izvoznikov, vzorčenih proizvajalcev Unije, nepovezanega uvoznika in enega uporabnika.

(34) Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so se ji zdele potrebne za ugotovitev subvencije, posledične grožnje škode in interesa Unije. V prostorih kitajskega ministrstva za trgovino je bil opravljen preveritveni obisk, pri katerem so sodelovali tudi uradniki z drugih ustreznih ministrstev. Tega preveritvenega obiska so se udeležili tudi predstavniki naslednjih finančnih institucij: — Kitajska izvozno-uvozna banka, Peking, Kitajska; — Industrijska in poslovna banka Kitajske, Peking, Kitajska; — Konstrukcijska banka Kitajske, Peking, Kitajska; — Kitajska kmetijska banka, Peking, Kitajska; — Banka Kitajske, Peking, Kitajska.

(35) Poleg tega so bili preveritveni obiski v skladu s členom 26 osnovne uredbe opravljeni v prostorih naslednjih družb: (1) Vzorčeni proizvajalci Unije — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Duisburg, Nemčija; — Tata Steel IJmuiden BV, Velsen-Noord, Nizozemska; — Tata Steel UK Limited, Port Talbot, South Wales, Združeno kraljestvo; — ArcelorMittal Mediterranee SAS, Fos-sur-Mer, Francija; — ArcelorMittal Atlantique Et Lorraine SAS, Dunkerque, Francija; — ArcelorMittal España SA, Gozón, Španija. (2) Vzorčeni proizvajalci v LRK (b) Benxi Iron & Steel Group: — Benxi Iron & Steel (Group) Co., Ltd, Benxi, LRK; — Bengang Steel Plates Co., Ltd, Benxi, LRK; — Benxi Beiying Iron & Steel (Group) Co., Ltd., Benxi, LRK; — Benxi Iron & Steel (Group) Mining Industry Co., Ltd., Benxi, LRK; — Benxi Iron & Steel (Group) International Trading Co., Ltd., Benxi, LRK; — Liaoning Henderson Assets Operating & Management Co., Ltd., Benxi, LRK. (c) Jiangsu Shagang Group: — Jiangsu Shagang Group Co., Ltd., Zhangjiagang City, LRK; — Zhangjiagang Hongchang Plate Co., Ltd., Zhangjiagang City, LRK; — Zhangjiagang GTA Plate Co., Ltd., Zhangjiagang City, LRK; — Zhangjiagang Yangtze River Cold rolled Sheet Co., Ltd, Zhangjiagang City, LRK; — Zhangjiagang Hongchang Pellets Co., Ltd, Zhangjiagang City, LRK; — Jiangsu Shagang International Trade Co., Ltd., Jinfeng Town, Zhangjiagang City, LRK. (d) Hesteel Group: — Hesteel Group Co., Ltd., Shijiazhuang in Beijing, LRK; — Hesteel Co., Ltd., Shijiazhuang, LRK; — Handan Iron & Steel Group Han-Bao Co., Ltd., Handan City, LRK; — Hesteel Co., Ltd. Tangshan Branch, Tangshan City, LRK; — Hesteel Co., Ltd. Chengde Branch, Chengde City, LRK; — Hebei Iron & Steel Group Mining Co., Ltd, Tangshan, LRK; — Hesteel Group International Trade Corporation, Beijing, LRK; — Sinobiz Holdings Limited (British Virgin Islands), Tangshan City, LRK. (e) Shougang Group: — Shougang Jingtang United Iron & Steel Co. Ltd., Caofeidian, LRK; — Tangshan Shougang Jingtang Xishan Coking Co. Ltd., Caofeidian, LRK; — Shougang Qian'an Iron and Steel, branch of Beijing Shougang Co. Ltd., Qian'an, LRK; — Qian'an Coal Chemical Company, Qian'an, LRK; — Shougang Mining Co. Ltd., branch of Shougang Corporation, Qian'an, LRK; — Beijing Shougang Co. Ltd., Beijing, LRK; — China Shougang International Trade & Engineering Corporation, Beijing, LRK; — Shougang Holding Trade Hong Kong Limited, Hongkong; — Shougang Corporation, Beijing, LRK. (3) Uporabniki — Marcegaglia Carbon Steel Spa, Gazoldo degli Ippoliti, Italija.

1.6 Neuvedba začasnih ukrepov

(36) Komisija je 13. februarja 2017 vse zainteresirane strani obvestila, da se na uvoz nekaterih vroče valjanih ploščatih izdelkov iz železa, nelegiranega jekla ali drugega legiranega jekla s poreklom iz LRK v Unijo ne bodo uvedle začasne izravnalne dajatve.

1.7 Nadaljnji postopek

(37) Komisija je nadaljevala zbiranje in preverjanje vseh informacij, ki so se ji zdele potrebne za oblikovanje dokončnih ugotovitev, pri čemer je navedla vprašanja, ki jih je treba dodatno preiskati.

(38) Dne 28. aprila 2017 je vsem stranem razkrila bistvena dejstva in premisleke, na podlagi katerih je nameravala uvesti dokončno protisubvencijsko dajatev na uvoz zadevnega izdelka v Unijo, in jih pozvala, naj ji v 17 dneh predložijo pripombe. S takimi razkritji je zainteresirane strani tudi obvestila o rezultatih svojih preveritvenih obiskov, vključno s primeri, ko je morala uporabiti najboljša razpoložljiva dejstva. Komisija je poleg tega 18. maja vsem zainteresiranim stranem poslala dodatno obvestilo k spisu, v katerem je podrobneje obrazložila svoje ugotovitve v zvezi z izračunom ugodnosti za preferenčna posojila. Pripombe je prejela v predpisanem roku 5 dni in jih ustrezno obravnavala.

2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

2.1 Zadevni izdelek

(39) Vroče valjani ploščati jekleni izdelki se proizvajajo s postopkom oblikovanja kovin, pri katerem se vroča kovina vstavi med en ali več parov vročih valjev, da se stanjša in njena debelina poenoti, pri čemer temperatura kovine presega njeno temperaturo rekristalizacije. Dobavijo se lahko v različnih oblikah: v kolobarjih (naoljeni ali nenaoljeni, luženi ali neluženi), razrezani (v ploščah) ali v ozkih trakovih.

(40) Vroče valjani ploščati jekleni izdelki se uporabljajo v glavnem za dva namena. So osnovni material za proizvodnjo različnih jeklenih izdelkov z dodano vrednostjo na koncu proizvodne verige, ki se začne s hladno valjanimi (8) ploščatimi in prevlečenimi jeklenimi izdelki. Uporabljajo se tudi kot surovina v industriji, ki jo končni uporabniki kupujejo za različne uporabe, vključno z gradnjo (proizvodnja jeklenih cevi), ladjedelništvom, plinskimi rezervoarji, avtomobili, tlačnimi posodami in cevovodi za oskrbo z energijo.

(41) En proizvajalec izvoznik (Jiangsu Tiangong Tools Company Limited) je 26. junija 2016 zahteval, naj se nekatere vrste vroče valjanih ploščatih jeklenih izdelkov, ki so v panogi znani kot orodno jeklo in hitrorezno jeklo, izključijo iz obsega izdelka. Trdil je, da imata orodno jeklo in hitrorezno jeklo bistveno drugačne lastnosti, cene, specifikacije in vrste uporabe.

(42) V zvezi s tem je Komisija med vzporedno protidampinško preiskavo ugotovila, da med drugimi vrstami zadevnega izdelka, ki ni orodno jeklo in hitrorezno jeklo, ter orodnim jeklom in hitroreznim jeklom res obstajajo velike fizikalne in kemijske razlike. Neločljiv sestavni del orodnega jekla in hitroreznega jekla je več kemijskih elementov, ki jih v zadevnem izdelku ni. Razlike so tudi v proizvodnem procesu in vrstah uporabe, poleg tega so tudi velike razlike v ceni orodnega jekla in hitroreznega jekla ter drugih vrst zadevnega izdelka.

(43) Komisija je zato v vzporedni protidampinški preiskavi orodno jeklo in hitrorezno jeklo izključila iz obsega izdelka.

(44) Komisija se je na podlagi navedenih premislekov odločila, da orodno jeklo in hitrorezno jeklo iz obsega izdelka izključi tudi iz obsega izdelka v tej preiskavi.

(45) Zadevni izdelek je torej opredeljen kot nekateri ploščato valjani izdelki iz železa, nelegiranega jekla ali drugega legiranega jekla, v kolobarjih ali ne (vključno z „razrezanimi izdelki“ in „ozkimi trakovi“), vroče valjani, brez nadaljnje obdelave, neplatirani, neprevlečeni in neprekriti ter s poreklom iz Ljudske republike Kitajske. Zadevni izdelek ne zajema: — izdelkov iz nerjavnega jekla in zrnato usmerjenih izdelkov iz silicijevega jekla za elektropločevine, — izdelkov iz orodnega jekla in hitroreznega jekla, — izdelkov, ki niso v kolobarjih, brez reliefnega vzorca, debeline več kot 10 mm in širine 600 mm ali več, ter — izdelkov, ki niso v kolobarjih, brez reliefnih vzorcev, debeline 4,75 mm ali več, toda največ 10 mm, in širine 2 050 mm ali več. Zadevni izdelek se trenutno uvršča pod oznake KN 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37 00, 7208 38 00, 7208 39 00, 7208 40 00, 7208 52 10, 7208 52 99, 7208 53 10, 7208 53 90, 7208 54 00, 7211 13 00, 7211 14 00, 7211 19 00, ex 7225 19 10, 7225 30 90, ex 7225 40 60, 7225 40 90, ex 7226 19 10, 7226 91 91 in 7226 91 99.

2.2 Podobni izdelek

(46) Preiskava je pokazala, da imajo naslednji izdelki enake osnovne fizikalne lastnosti ter enake osnovne uporabe: — zadevni izdelek; — izdelek, ki se proizvaja in prodaja na domačem trgu LRK; — izdelek, ki ga v Uniji proizvaja in prodaja industrija Unije.

(47) Zato se ti izdelki obravnavajo kot podobni izdelki v smislu člena 2(c) osnovne uredbe.

3. SUBVENCIONIRANJE

3.1 Uvod: Predstavitev vladnih načrtov, projektov in drugih dokumentov

(48) Komisija je pred analizo domnevnega subvencioniranja v obliki posebnih subvencij ali programov subvencij (oddelek 3.4 in v nadaljevanju) ocenila vladne načrte, projekte in druge dokumente, ki so bili pomembni za več kot eno subvencijo ali program subvencij. Ugotovila je, da so vse subvencije ali programi subvencij, ki se ocenjujejo, del izvajanja centralnega načrtovanja kitajske vlade iz naslednjih razlogov.

(49) V 12. petletnem načrtu za nacionalni gospodarski in družbeni razvoj LRK („12. petletni načrt“) je poudarjena strateška vizija kitajske vlade za izboljšanje in spodbujanje ključnih panog. Zlasti v poglavju 9 12. petletnega načrta, ki se nanaša na preoblikovanje in posodobitev predelovalne industrije, se poziva k preoblikovanju in posodobitvi ključnih obstoječih panog, da bi se povečala konkurenčnost industrijskega jedra Kitajske. V njem je navedeno, da bo kitajska vlada oblikovala politike za podporo tehničnega izboljšanja podjetij, da bi se izboljšala konkurenčnost na trgu. Jeklarska industrija ima med temi ključnimi panogami pomembno mesto.

(50) V 12. petletnem načrtu se pripisuje velik pomen ohranjanju virov in varstvu okolja pa tudi razvoju krožnega gospodarstva in ciljem v zvezi z nizkoogljičnimi tehnologijami. V zvezi s tem je v poglavju 9 12. petletnega načrta navedeno, da bi morala jeklarska industrija doseči napredek pri celovitem izkoriščanju virov, ohranjanju energije in zmanjšanju emisij ter da bo kitajska vlada podprla take okolju prijazne razvojne ukrepe.

(51) Kitajska vlada je izdala tudi posebni načrt za jeklarsko industrijo, tj. 12. petletni načrt za jeklarsko industrijo („12. petletni načrt za jeklarstvo“). V navedenem načrtu je poudarjeno, da je jeklarska industrija pomembna temeljna panoga nacionalnega gospodarstva. Glavna prednostna naloga kitajske vlade v obdobju 2011–2015 je strukturno prilagajanje, preoblikovanje in posodobitev jeklarske industrije. Poleg tega je v poglavju 5 12. petletnega načrta za jeklarstvo poudarjen pomen „krepitve povezave davčne, finančne, trgovinske in zemljiške politike, politik s področja varčevanja z energijo, varstva okolja in varnosti ter drugih politik z industrijsko politiko za jeklo“.

(52) Kitajska vlada je trdila, da se Komisija pri preiskavi ne more opreti na 12. petletni načrt in 12. petletni načrt za jeklarstvo, saj sta se iztekla 31. decembra 2015. Zato ne bi bilo pravne podlage za nadaljnje subvencioniranje. Komisija je opozorila, da sta 12. petletni načrt in 12. petletni načrt za jeklarstvo zajemala obdobje preiskave. Poleg tega je bil marca 2016 objavljen 13. petletni načrt, ki zajema obdobje 2016–2020. Kot je pojasnjeno v naslednji uvodni izjavi, 13. petletni načrt temelji na ciljih, poudarjenih v 12. petletnem načrtu, in jih nadalje razvija. Torej obstaja kontinuiteta pri spodbujanju razvoja jeklarske industrije.

(53) V 13. petletnem načrtu sta dodatno poudarjena vloga tehnoloških inovacij v gospodarskem razvoju LRK in nadaljnji pomen načel „zelenega“ razvoja. V skladu s poglavjem 5 tega načrta je eno od glavnih razvojnih načel spodbujanje posodobitve tradicionalne industrijske strukture, kar je veljalo že za 12. petletni načrt. Ta zamisel je podrobneje opredeljena v poglavju 22, v katerem je pojasnjena strategija za posodobitev tradicionalne industrije v LRK s spodbujanjem njenega tehnološkega preoblikovanja. V zvezi s tem je v 13. petletnem načrtu navedeno, da bodo družbe deležne podpore pri „celovitem izboljšanju na področjih, kot so tehnologija proizvoda, industrijska oprema, varstvo okolja in energetska učinkovitost“. Varstvo okolja je podrobneje obravnavano v poglavju 44. V skladu s tem poglavjem se bo v ključnih panogah izvedla „prenova“ za čisto proizvodnjo, v okvirju 16 pa je v zvezi s tem izrecno navedena jeklarska industrija.

(54) „Načrt za prilagoditev in posodobitev jeklarske industrije za obdobje 2016–2020“ (13. petletni načrt za jeklarstvo) je bil objavljen novembra 2016. Temelji na 13. petletnem načrtu. V njem je navedeno, da je jeklarska industrija „pomemben, temeljni sektor kitajskega gospodarstva, nacionalni temelj“ (9). V navedenem načrtu so podrobneje opredeljena načela tehnoloških inovacij, strukturnega prilagajanja in zelenega razvoja iz nacionalnega 13. petletnega načrta; povezana so s konkretnejšimi prednostnimi nalogami v jeklarski industriji (glej poglavje IV o glavnih nalogah), vzpostavljena pa je tudi povezava s številnimi davčnimi in finančnimi podpornimi ukrepi (glej poglavje V o zaščitnih ukrepih).

(55) Kitajska vlada je trdila tudi, da so v teh načrtih objavljene le smernice politike, zato niso obvezni ali zavezujoči. Vendar je v uvodu k 12. petletnemu načrtu navedeno: „Ta načrt je po posvetovanju z nacionalnim ljudskim kongresom in njegovi odobritvi pravno veljaven“. V poglavju 17 13. petletnega načrta je navedeno: „Nacionalna razvojna strategija in načrt bosta imela vodilno in omejujočo vlogo“ (10). Nazadnje je v 13. petletnem načrtu za jeklarstvo navedeno, da „vsi lokalni organi, ki so pristojni za jeklarsko industrijo, […] izvajajo naloge in ukrepe politike iz tega načrta“. Na ravni posameznih podjetij „zadevne družbe zagotovijo približevanje glavnim ciljem in prednostnim nalogam tega načrta“ (11). V teh načrtih niso le navedene splošne izjave o spodbujanju, ampak so načrti zavezujoči. Kitajska vlada je po razkritju ponovno izrazila svoje stališče, vendar ni predložila nobenih dodatnih dokazov, ki bi utemeljevali, zakaj bi zgoraj navedeno besedilo pomenilo le politične smernice, čeprav besedilo jasno kaže nasprotno. Nasprotno, kitajska vlada je navedla določen del besedila načrtov, ki je bolj politično usmerjen, vendar pa ta ne nasprotuje ugotovitvam glede njihove pravno zavezujoče narave. Komisija zato vztraja pri svojem stališču, da so ti načrti pravno zavezujoči.

(56) Jeklarska industrija je kot strateška, prednostna in/ali spodbujana panoga opredeljena tudi v naslednjih dokumentih: (a) Sklep št. 40 državnega sveta o razglasitvi in izvajanju začasnih določb o spodbujanju prilagajanja industrijske strukture („sklep št. 40“). V tem sklepu je navedeno, da je „Katalog smernic za prilagajanje industrijske strukture“, ki je izvedbeni ukrep sklepa št. 40, pomembna podlaga za usmerjanje naložb. Kitajsko vlado tudi usmerja k upravljanju naložbenih projektov ter oblikovanju in izvrševanju politik na področju javnih financ, obdavčitve, kreditov, zemljišč, uvoza in izvoza (12). Jeklarska industrija je kot spodbujana industrija navedena v poglavju VIII tega kataloga smernic. Kar zadeva njegovo pravno naravo, je Komisija opozorila, da je sklep št. 40 odlok državnega sveta, ki je najvišji upravni organ v LRK. Zaradi tega je sklep pravno zavezujoč za druge javne organe in gospodarske subjekte (13). (b) Z nacionalnim okvirom za srednje- in dolgoročni razvoj znanosti in tehnologije (2006–2020) se v skladu z njegovima poglavjema III.5 in VIII podpira razvoj ključnih področij in prednostnih tem ter spodbujata finančna in davčna podpora tem ključnim področjem in prednostnim nalogam. (c) V Odloku št. 35 Komisije za nacionalni razvoj in reforme („NDRC“) (14) z naslovom „Politike za razvoj železarske in jeklarske industrije“ (2005) („odlok št. 35“) je poudarjeno, da sta železarska in jeklarska industrija pomembni temeljni panogi nacionalnega gospodarstva. (d) Z načrtom za prilagoditev in oživitev jeklarske industrije, ki ga je državni svet izdal marca 2009 („načrt za oživitev“), se uvaja več politik in podpornih ukrepov za usmerjanje jeklarske industrije iz mednarodne finančne krize, ohranjanje rasti in zagotavljanje stabilnega delovanja industrije, ker se šteje za pomembno temeljno panogo nacionalnega gospodarstva.

(57) Kitajska vlada je po razkritju navajala iz sklepa št. 40, v skladu s katerim bi spodbujane industrije morale prejeti kreditno podporo „v skladu s kreditnimi načeli“. Kitajska vlada meni, da iz tega ni mogoče sklepati, da bi se takšna podpora zagotavljala prednostno. Vendar je preiskava pokazala, da ohlapen izraz „kreditna načela“ ne pomeni tržnega in poslovnega ravnanja, temveč da navedena kreditna načela vključujejo pomembna vprašanja javnega interesa, ki prevladajo nad oceno kreditnega tveganja ali privedejo do popolne odsotnosti ocene tveganja. Poleg tega so imele vzorčene družbe koristi od politike prednostnih posojil, v okviru katerih ustrezna ocena kreditnega tveganja dejansko ne obstaja, kot je pojasnjeno v oddelku 3.4. Komisija je zato zavrnila trditev kitajske vlade, da so se posojila družbam v jeklarski industriji odobrila na podlagi tržnih in poslovnih načel ter da navedba „v skladu s kreditnimi načeli“ pomeni obveznost upoštevanja teh pogojev. Ključno je še vedno dejstvo, da morajo v skladu s sklepom št. 40 vse finančne institucije zagotavljati posojila spodbujanim industrijam, med katere spada jeklarska industrija, in da se ta podpora dejansko zagotavlja preferenčno brez upoštevanja dejanskega kreditnega tveganja upravičencev.

(58) Kitajska vlada je poleg tega trdila, da nacionalni okvir za srednje- in dolgoročni razvoj znanosti in tehnologije (2006–2020) ne določa upravičenosti proizvajalcev jekla do domnevnih subvencij. Vendar pa poglavje III.5 navedenega dokumenta jeklarsko industrijo jasno navaja v povezavi s prednostno nalogo št. 29, imenovano „ciklični proces toka železa in jekla ter opreme“, poglavje VIII pa spodbuja finančno in davčno podporo teh prednostnih področij. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(59) Ob razkritju je pritožnik Komisijo prosil, naj svojo analizo centraliziranega načrta razširi, da bo ta vključevala neizvrševanje stečajne zakonodaje. Trdil je, da podatki za obdobje med 2008 in 2015 kažejo na „presenetljivo nizko“ število stečajev na Kitajskem, hkrati pa navedel dogovor o reševanju med več kitajskimi bankami in trgovcem jekla v stečaju Sinosteel iz decembra 2016. Poleg tega se je skliceval na ugotovitve poročila MDS „Reševanje težave z dolgom podjetij na Kitajskem“ (15), v katerem je navedenih več razlogov za nizko stopnjo plačilne nesposobnosti na Kitajskem. Komisija je priznala, da je pritožnik v svoji pritožbi navedel številne pomembne posamezne primere, v katerih se za določene jeklarske družbe v stiski ni sprožil stečajni postopek. Vendar pa je ugotovila, da splošnih podatkov o stečajih na Kitajskem, ki jih prejela ob razkritju, ni bilo mogoče dovolj zanesljivo pripisati sektorju vroče valjanih ploščatih izdelkov. Da bi lahko določili, ali je število primerov insolventnosti „povprečno“ ali „nizko“, bi bilo treba določiti ustrezno referenčno vrednost za natančno število primerov insolventnosti v OP. Vendar je bilo po razkritju na voljo premalo časa za takšno analizo. Pripomba pa nikakor ni postavila pod vprašaj ugotovitev Komisije v tem oddelku, pač pa jih je potrdila.

(60) Jeklarska industrija se torej šteje za ključno/strateško panogo, kitajska vlada pa si dejavno prizadeva, da bi se kot cilj politike ustrezno razvijala.

3.2 Delno nesodelovanje in uporaba najboljših razpoložljivih dejstev

3.2.1 Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe v zvezi s preferenčnimi posojili kitajske vlade

(61) Komisija je kitajsko vlado pozvala, naj stopi v stik s sedmimi določenimi bankami v državni lasti, ki so navedene v pritožbi, in z vsemi drugimi bankami v državni lasti, da bi te izpolnile posebni vprašalnik. Vendar je kitajska vlada stopila v stik le s petimi od sedmih bank, ki jih je pritožnik posebej navedel. Po njenih navedbah ni bila pristojna za zahtevanje informacij od drugih bank v državni lasti, saj delujejo neodvisno od kitajske vlade. V zvezi s tem je Komisija spomnila, da od kitajske vlade ni zahtevala, naj predloži kakršne koli informacije, ampak jo je le pozvala, naj posebni vprašalnik pošlje bankam v državni lasti.

(62) Nobena od petih bank v državni lasti, ki so izpolnile posebni vprašalnik, ni navedla posebnih informacij v zvezi s posojili, ki so jih zagotovile vzorčenim družbam; trdile so, da jih zakonske in regulativne zahteve ter pogodbene klavzule zavezujejo k zaupnosti informacij, ki so povezane z vzorčenimi družbami. Poleg tega je 30 bank v državni lasti, ki jih kitajska vlada ni želela kontaktirati, da bi te izpolnile posebni vprašalnik, zagotovilo posojila vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov. Kitajska kmetijska razvojna banka vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov ni zagotovila posojil.

(63) Komisija je zato od vseh vzorčenih skupin proizvajalcev izvoznikov zahtevala dovoljenje za dostop do informacij za posamezne družbe, ki jih imajo vse banke v državni lasti in zasebne banke, od katerih so prejeli posojila. Vendar so vse vzorčene družbe zavrnile zahtevo za dostop do podatkov, ki se nanašajo nanje, pri čemer niso za zavrnitev navedle nobenega razloga.

(64) Ker so tri vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov v celoti v državni lasti, je Komisija tudi od kitajske vlade kot lastnice teh družb zahtevala, naj uredi dostop do zahtevanih informacij. Vendar je kitajska vlada njeno zahtevo zavrnila, pri čemer je trdila, da ni pristojna za dajanje navodil tem trem skupinam proizvajalcev izvoznikov, naj zagotovijo zahtevani dostop.

(65) Komisija je informacije o strukturi in lastništvu podjetja prejela le od petih bank v državni lasti, navedenih v uvodni izjavi (34), od drugih 40 finančnih institucij pa ne. Poleg tega ni nobena od 45 finančnih institucij predložila informacij glede ocene tveganja posojil, odobrenih vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov.

(66) Zato je Komisija obvestila kitajsko vlado, da bi pri proučevanju obstoja in obsega domnevnega subvencioniranja, dodeljenega s preferenčnimi posojili, morda morala uporabiti najboljša razpoložljiva dejstva v skladu s členom 28(1) osnovne uredbe.

(67) Kitajska vlada je nasprotovala tej uporabi najboljših razpoložljivih dejstev in navedla, da ni pristojna za zahtevanje informacij od finančnih institucij in treh skupin proizvajalcev izvoznikov v državni lasti.

(68) Ta trditev ni utemeljena. Komisija je kitajsko vlado pozvala le, naj posreduje posebni vprašalnik za banke v državni lasti, ker je v najboljšem položaju, da pridobi podrobne informacije o lastniški strukturi finančnih institucij v LRK. Kitajska vlada bi lahko tudi zagotovila upravno podporo za zbiranje odgovorov od finančnih institucij.

(69) Poleg tega Komisija ne razume, zakaj kitajska vlada ni mogla podpreti njene zahteve za dostop do posebnih informacij, naslovljene na tri vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov v državni lasti, zlasti ob upoštevanju dejstva, da bi bila za dovoljenje za dostop najverjetneje potrebna odobritev na najvišji ravni, torej bi bilo potrebno sodelovanje uradnikov kitajske vlade.

(70) Kitajska vlada je po razkritju ponovno povedala, da ni imela pooblastil, da bi od bank v državni lasti in od treh skupin proizvajalcev izvoznikov v državni lasti pridobila zahtevane informacije. Kitajska vlada je menila tudi, da ji je Komisija naložila nerazumno breme, ko je od nje zahtevala ne le, da razpošlje vprašalnike, ampak da zagotovi tudi upravno pomoč pri zbiranju odgovorov. Komisija ni razumela, zakaj bi bilo razpošiljanje vprašalnikov in zbiranje odgovorov na osrednji ravni nerazumno breme za kitajsko vlado. Ker kitajska vlada ni predložila nobenih drugih novih elementov, je Komisija ohranila svoje stališče iz zgoraj navedene uvodne izjave (68).

(71) Poleg tega je kitajska vlada trdila, da Komisija ni navedla, katere informacije, ključne za preiskavo, so manjkale, ter da ni obrazložila, zakaj bi bile zahtevane informacije potrebne in zakaj informacije, ki jih je predložila kitajska vlada, niso zadostovale. Komisija je kitajsko vlado že obvestila o tem, da so informacije nepopolne, in sicer s pozivom k dopolnitvi z dne 16. novembra 2016, v katerem je navedla, da manjkajo zlasti informacije v zvezi z vprašanji za banke v državni lasti ter da bi ocene kreditnega tveganja morale biti na voljo med preverjanjem. Ker zahtevane informacije po preverjanju še zmeraj niso bile na voljo, je Komisija v pismu z dne 16. marca 2017 kitajsko vlado obvestila, da bo morda morala uporabiti najboljša razpoložljiva dejstva v skladu s členom 28(1) osnovne uredbe, saj še vedno nima na voljo informacij v zvezi z večino bank v državni lasti, ki so vzorčenim družbam dale posojila, niti informacij o posojilih za posamezne družbe, ki so jih zagotovile sodelujoče banke. Torej je bila kitajska vlada ustrezno obveščena o tem, katere informacije mora predložiti, kot tudi o tem, da predložene informacije niso zadostovale.

(72) Kitajska vlada je nato še navedla, da Komisija ni ustrezno pojasnila, zakaj so se nekatera dejstva štela za najboljše razpoložljive informacije. Komisija se s to trditvijo ni strinjala. V oddelku 3.4.1.2 je razloženo, katera razpoložljiva dejstva so bila uporabljena in zakaj je Komisija menila, da so ta dejstva najboljše razpoložljive informacije. Zato je bila ta trditev zavrnjena kot neutemeljena.

(73) Zasebna skupina proizvajalcev izvoznikov Jiangsu Shagang Group je tudi nasprotovala uporabi najboljših razpoložljivih dejstev in menila, da ji je bilo z zahtevo, naj Komisiji odobri preverjanje njenih finančnih podatkov, ki jih imajo finančne institucije, naloženo nerazumno breme. Zlasti je trdila, da predstavnik družbe ni prejel vabila, naj se udeleži preverjanja v prostorih finančnih institucij, niti ni bil obveščen o podrobnostih takega preverjanja.

(74) Komisija je v odgovor na te trditve spomnila, da je družba zahtevo za tako odobritev le na kratko in neutemeljeno zavrnila z enim samim stavkom v elektronskem sporočilu z dne 24. novembra 2016. Takrat družba ni zaprosila za dodatne podrobnosti o preverjanju v prostorih finančnih institucij niti ni zahtevala navzočnosti svojega predstavnika pri takem preverjanju. Če bi družba to zahtevala, bi Komisija lahko zagotovila dodatne podrobnosti in poskusila urediti, da bi bil predstavnik družbe navzoč pri preverjanju.

(75) Zato se je morala Komisija pri proučevanju obstoja in obsega domnevnega subvencioniranja, dodeljenega s preferenčnimi posojili, delno zanašati na najboljša razpoložljiva dejstva.

3.2.2 Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe pri enem proizvajalcu izvozniku v zvezi z nepovratnimi sredstvi

(76) Skupina Jiangsu Shagang Group ni predložila informacij o naključno izbranih nepovratnih sredstvih za namene preverjanja. Poleg tega je Komisija v revidiranih računovodskih izkazih našla dokaze o precejšnjih zneskih nepovratnih sredstev, o katerih ni bil obveščena in ki jih je skupina prejela pred obdobjem preiskave, vendar so koristi zagotavljale med tem obdobjem.

(77) Komisija je v teh okoliščinah menila, da ni prejela bistvenih informacij v zvezi s tem vidikom preiskave. Zato je imela resne težave z oblikovanjem točnega in utemeljenega sklepa v zvezi z ugotovitvami o subvencioniranju, povezanimi z nepovratnimi sredstvi v zvezi s tem proizvajalcem izvoznikom.

(78) Komisija je zato družbo obvestila, da bo razmislila o tem, ali bo svoje ugotovitve delno sprejela na podlagi najboljših razpoložljivih dejstev v skladu s členom 28(1) osnovne uredbe (tj. glede informacij, povezanih z nepovratnimi sredstvi).

(79) Družba je v odgovoru na dopis Komisije ugovarjala uporabi člena 28(1) osnovne uredbe v zvezi z nepovratnimi sredstvi. Trdila je, da o nepovratnih sredstvih, ki jih je Komisija odkrila med preveritvenim obiskom, ni poročala, ker se v vprašalniku ni zahtevalo poročanje o nepovratnih sredstvih, ki jih je prejela pred OP in ki niso bila evidentirana kot odloženi prihodki. Poleg tega je trdila, da je razčlenitev teh nepovratnih sredstev predložila med preveritvenim obiskom.

(80) Komisija je med preveritvenim obiskom ugotovila, da je bila večina nepovratnih sredstev, ki so bila prejeta pred OP, povezana s premoženjem na podlagi imen preiskovanih subvencij. Proizvajalec izvoznik bi moral ta nepovratna sredstva šteti za odložena sredstva/prihodek v skladu z veljavnimi računovodskimi pravili, kot so opisana v pojasnilih k njegovim računovodskim izkazom. Zato bi morala družba o teh nepovratnih sredstvih poročati v odgovoru na vprašalnik, v katerem se je zahtevalo, naj se poroča o vseh nepovratnih sredstvih, ki so povezana s premoženjem in knjižena kot odloženi prihodek. Dejstvo, da revizor teh nepovratnih sredstev ni štel za odložene prihodke, ne pomeni, da zneski, ki so bili prejeti pred OP, niso zagotavljali koristi med tem obdobjem, zlasti ker poleg razčlenitve po družbah niso bile predložene nobene podrobnosti. Komisija je zato sklenila, da družba ni predložila niti podrobnih informacij o nepovratnih sredstvih, ki jih je prejela med OP in o katerih se je poročalo v izpolnjenem vprašalniku, niti podrobnih informacij o nepovratnih sredstvih, ki jih je prejela pred OP in glede katerih se je šele med preveritvenim obiskom ugotovilo, da so pomembna za OP. Ker teh podrobnih informacij ni imela na voljo, ni mogla uporabiti informacij o nepovratnih sredstvih, ki jih je predložila družba.

(81) Komisija se je morala zato pri svojih ugotovitvah v zvezi z nepovratnimi sredstvi za to družbo zanašati na razpoložljiva dejstva. Pri preiskavi družbe na kraju samem je odkrila, da je ta družba prejela precejšnje zneske iz več programov nepovratnih sredstev, zato je kot najboljša razpoložljiva dejstva uporabila najvišji znesek subvencije, ki ga je ugotovila za ta nepovratna sredstva v OP.

3.3 Subvencije in programi subvencij, ki spadajo v obseg sedanje preiskave

(82) Na podlagi informacij iz pritožbe, obvestila o začetku in odgovorov na vprašalnik Komisije je bilo domnevno subvencioniranje preverjeno prek naslednjih subvencij kitajske vlade: (i) politika preferenčnih posojil, kreditne linije, drugo financiranje in jamstva; (ii) dejansko jamstvo za neprekinjeno poslovanje za družbe v industriji vroče valjanih ploščatih izdelkov, ki imajo težave z vračanjem posojil; (iii) programi nepovratnih sredstev: — program za najboljše kitajske svetovne blagovne znamke; — program za znane blagovne znamke; — pomoč udeležencem v protidampinški preiskavi; — subvencije državnega sklada ključnih tehnoloških projektov; — nepovratna sredstva izvozne pomoči, na primer nagrade za napredna izvozna podjetja ali izvozno uspešnost, subvencije za pošteno trgovanje, nepovratna sredstva za mednarodno gospodarsko sodelovanje; — nepovratna sredstva za inovativna eksperimentalna podjetja; — posebni podporni sklad za podjetja, ki niso v državni lasti; — nepovratna sredstva za varstvo okolja, kot so spodbude za varstvo okolja in ohranjanje virov, spodbujanje sinergijskega izkoriščanja virov, skladi za spodbujanje projektov prenove za ohranjanje energije, spodbujanje demonstracijskih centrov za upravljanje z energijo; — nepovratna sredstva, povezana s tehnološkimi posodobitvami ali preoblikovanjem, kot so spodbujanje nalog v zvezi z raziskavami in razvojem na podlagi načrtov za podporo znanosti in tehnologiji, spodbujanje prilagoditve, oživitve in tehnološke prenove ključnih panog, nepovratna sredstva za komercialno uporabo rezultatov raziskav in razvoja, spodbujanje izboljšanja kakovosti, spodbujanje registracije patentov in sredstva, prejeta na podlagi programa „tri kategorije“; — nepovratna sredstva za odpravo zastarelih zmogljivosti; — nepovratna sredstva province Liaoning – program „pet točk, ena črta“; — subvencije, dodeljene na območjih Tianjin Binhai New Area in Tianjin Economic and Technological Development Area: sklad za znanost in tehnologijo ter program pospešene amortizacije; — ad hoc subvencije, ki jih zagotovijo občinski/pokrajinski organi; (iv) programi neposrednih davčnih oprostitev in znižanja davka; — ugodnosti pri davku od dohodka družb za izdelke iz virov, pridobljenih s sinergijsko uporabo; — dobropisi za odbitek davka od dohodka družb za stroške naložb v opremo, povezano z varovanjem okolja, ohranjanjem energije in vode ter varnost proizvodnje; — ugodnosti pri davku od dohodka družb za visokotehnološka podjetja in podjetja z novo tehnologijo; — ugodnosti pri davku od dohodka družb na podlagi programa za obširen razvoj zahoda; — ugodnosti pri davku od dohodka družb za prihodke od spodbujanih izdelkov; — dobropis za odbitek davka od dohodka družb na nakup na domačem trgu proizvedene opreme; — oprostitev plačila ali znižanje prispevkov, povezanih s sredstvi za vodnogospodarske objekte; — program „dve leti brez, tri leta polovica“ za podjetja s tujimi naložbami; — izravnava pri davku od dohodka družb za raziskave in razvoj; — znižanje davka od dohodka za podjetja s tujimi naložbami, ki kupujejo opremo, proizvedeno na Kitajskem; — preferenčne davčne politike na podlagi programa prenove severovzhoda; — preferenčne davčne politike za zahodne regije; — preferenčne davčne politike gospodarsko odprtih obalnih območij in tehnoloških razvojnih con za podjetja s tujimi naložbami; — preferenčne davčne politike posebnih ekonomskih con za podjetja s tujimi naložbami; — davčna oprostitev ali znižanje davka za uporabo zemljišč; — lokalni davčni popusti; — oprostitev plačila davka od dohodka od dividend med rezidenčnimi podjetji, ki izpolnjujejo pogoje; (v) programi posrednih davkov in uvoznih tarif; — oprostitve plačila DDV in rabati v zvezi z uvoznimi tarifami za uporabo uvožene opreme in tehnologije; — rabat v zvezi z DDV za podjetja s tujimi naložbami, ki kupijo opremo, proizvedeno na Kitajskem; — oprostitve plačila DDV za izdelke, ki jih prodajo podjetja s tujimi naložbami; — znižanje/oprostitve plačila DDV za izdelke, ustvarjene s sinergijsko uporabo virov; — davčne ugodnosti za osrednje in zahodne regije; (vi) blago in storitve, ki jih vlada zagotovi za manj kot ustrezno nadomestilo; — železova ruda, ki jo vlada zagotovi za manj kot ustrezno nadomestilo; — izdelki in polizdelki iz koksa, ki jih vlada zagotovi za manj kot ustrezno nadomestilo; — koksni premog, ki ga vlada zagotovi za manj kot ustrezno nadomestilo; — energija, ki jo vlada zagotovi za manj kot ustrezno nadomestilo; — zemljišča in pravice do uporabe zemljišč, ki jih vlada zagotovi za manj kot ustrezno nadomestilo; (vii) „preoblikovanje zunanje trgovine in posodobitev demonstracijskih baz“ („demonstracijske baze“) ter „skupne storitvene platforme“; (viii) subvencioniranje zagotavljanja vroče valjanih ploščatih izdelkov EU med obdobjem preiskave.

3.4 Preferenčna posojila

(83) V skladu z informacijami, ki so jih predložile štiri vzorčene skupine proizvajalcev izvoznikov, jim je posojila zagotavljalo 45 finančnih institucij, od tega 35 bank v državni lasti. Ostalih 10 finančnih institucij je bilo v zasebni lasti ali pa Komisija ni mogla najti zanesljivih informacij o njihovem lastništvu. Vendar je posebni vprašalnik kljub pozivu, ki je bil poslan kitajski vladi in je zajemal vseh 35 bank v državni lasti, izpolnilo le pet bank v državni lasti. Od ostalih desetih finančnih institucij se je odzvala le ena, ki je navedla, da ne more odgovoriti brez posvetovanja z regulativnimi organi. Po posvetovanju s komisijo bančnih regulatorjev Kitajske je ta finančna institucija Komisijo obvestila, da je pripravljena sodelovati, vendar da ji je komisija bančnih regulatorjev Kitajske svetovala, da se sodelovanje izvede v okviru mehanizma za regulativno sodelovanje (npr. namesto neposredne izmenjave informacij med Komisijo in banko naj bi se informacije izmenjale med kitajskimi regulatorji in regulatorji EU). Komisija je pozdravila to ponudbo za sodelovanje, vendar je navedla, da ni mogoče vzpostaviti take vmesne ureditve za preostali del preiskave. Komisija nikakor ni prejela nobenega dodatnega dopisa ali zahtevka od komisije bančnih regulatorjev Kitajske. Poleg tega finančna institucija ni predložila nobenih vsebinskih pripomb v določenem roku. Zato je Komisija morala uporabiti najboljša razpoložljiva dejstva.

3.4.1 Banke v državni lasti, ki delujejo kot javni organi

(84) Komisija je ugotavljala, ali banke v državni lasti delujejo kot javni organi v smislu člena 3 in člena 2(b) osnovne uredbe. V zvezi s tem je preskusni postopek za preverjanje, ali je podjetje v državni lasti javni organ, naslednji (16): „Pomembno je, ali je podjetje pooblaščeno za izvajanje vladnih funkcij, ne pa, kako je to doseženo. Obstaja veliko različnih načinov, na katere vlada v ožjem smislu pooblasti subjekte. Zato so lahko relevantne različne vrste dokazov, da je bil določen subjekt pooblaščen. Dokazilo, da subjekt dejansko izvaja vladne funkcije, lahko služi kot dokaz, da ima pooblastilo vlade, zlasti kadar tak dokaz kaže na stalno in sistematično prakso. Po našem mnenju lahko zato dokaz, da vlada izvaja smiseln nadzor nad subjektom in njegovim ravnanjem, v določenih okoliščinah dokazuje tudi, da ima zadevni subjekt pooblastilo vlade, na podlagi katerega izvaja vladne funkcije. Treba pa je poudariti, da razen izrecnega pooblastila s pravnim instrumentom zgolj obstoj formalnih povezav med subjektom in vlado v ožjem smislu verjetno ne zadostuje za pooblastilo vlade. Tako na primer zgolj dejstvo, da je vlada večinski delničar subjekta, ne pomeni, da izvaja smiseln nadzor nad ravnanjem tega subjekta, še manj pa, da ga je pooblastila za izvajanje vladnih funkcij. Vendar je v nekaterih primerih, kadar dokazi kažejo, da so formalni indici vladnega nadzora večplastni, obstajajo pa tudi dokazi, da se je tak nadzor izvajal na smiseln način, na podlagi teh dokazov mogoče sklepati, da zadevni subjekt izvaja pooblastilo vlade.“ V tem primeru ugotovitev, da banke v državni lasti izvajajo vladno funkcijo, temelji na formalnih indicih vladnega nadzora in dokazih, da se je ta izvajal na smiseln način.

(85) Komisija je želela pridobiti informacije o državnem lastništvu in formalne indice vladnega nadzora v bankah v državni lasti. Proučila je tudi, ali se je nadzor izvajal na smiseln način. Preiskavo tega izvajanja je oviralo dejstvo, da so kitajska vlada in banke v državni lasti zavrnile zahtevo, naj Komisiji omogočijo analizo postopka odločanja, ki je pripeljal do preferenčnih posojil.

(86) Da bi Komisija izvedla to analizo, je najprej proučila informacije v zvezi s petimi bankami v državni lasti, ki so izpolnile posebni vprašalnik in omogočile preverjanje.

3.4.1.1 Sodelujoče banke v državni lasti

(87) Med preiskavo je izpolnjene vprašalnike, ki so bili preverjeni na kraju samem, predložilo naslednjih pet bank v državni lasti: Kitajska izvozno-uvozna banka, Industrijska in poslovna banka Kitajske, Konstrukcijska banka Kitajske, Kitajska kmetijska banka in Banka Kitajske. Kar zadeva izposojene zneske, je teh pet bank v državni lasti izdalo precejšen del posojil, ki so bila štirim vzorčenim skupinam podjetij dodeljena v obdobju preiskave (od 50 % do 60 % za skupini Hesteel Group in Jiangsu Shagang Group ter od 80 % do 95 % za skupini Benxi Group in Shougang Group).

(a) Lastništvo in formalni indici nadzora, ki ga izvaja kitajska vlada

(88) Komisija je na podlagi informacij, prejetih v izpolnjenih vprašalnikih in med preveritvenim obiskom, ugotovila, da je imela vlada neposredno ali posredno v lasti več kot 50 % delnic v vsaki od teh finančnih institucij.

(89) Glede na formalne indice vladnega nadzora nad petimi sodelujočimi bankami v državni lasti jih je Komisija vse štela za „ključne finančne institucije v državni lasti“. Tako je v obvestilu „Začasne določbe o nadzornih odborih v ključnih finančnih institucijah v državni lasti“ navedeno: „Ključne finančne institucije v državni lasti, ki so navedene v teh uredbah, so državne politične banke, poslovne banke, družbe za upravljanje finančnih sredstev, delniške družbe, zavarovalnice itd. (v nadaljevanju: državne finančne institucije), v katere državni svet razpošlje nadzorne odbore“ (17).

(90) Nadzorni odbor ključnih finančnih institucij v državni lasti je imenovan v skladu z začasnimi določbami za nadzorni odbor v ključnih finančnih institucijah v državni lasti. Komisija je na podlagi členov 3 in 5 teh začasnih določb ugotovila, da člane nadzornega odbora imenuje državni svet, ki mu tudi odgovarjajo, iz česar je razviden institucionalni nadzor države nad poslovnimi dejavnostmi sodelujočih bank v državni lasti. Komisija je v zvezi z zadevnimi petimi bankami v državni lasti poleg teh splošno veljavnih indicev ugotovila naslednje.

Kitajska izvozno-uvozna banka:

(91) Kitajska izvozno-uvozna banka je bila ustanovljena in deluje v skladu z obvestilom o njeni ustanovitvi, ki ga je izdal državni svet, in svojim statutom. Država jo kot njen 100-odstotni delničar nadzoruje z imenovanjem članov njenega nadzornega odbora, ki na sestankih Kitajske izvozno-uvozne banke zastopajo interese države, vključno s političnimi premisleki. Upravnega odbora banka nima, ampak država neposredno imenuje njeno upravo. Na spletišču Kitajske izvozno-uvozne banke je navedeno, da je usmerjena v podpiranje zunanje trgovine Kitajske, naložb in mednarodnega gospodarskega sodelovanja. Prizadeva si za krepitev finančne podpore ključnim sektorjem in šibkih povezav v kitajskem gospodarstvu, da bi zagotovila trajnosten in zdrav gospodarski in družbeni razvoj.

Industrijska in poslovna banka Kitajske:

(92) Kitajska vlada lahko na podlagi poglavij od 8 do 10 statuta zadevne banke prek svojega 69,6-odstotnega lastniškega deleža imenuje večino najpomembnejših funkcij v upravi banke, na primer predsednika in podpredsednika, predsednika in podpredsednika upravnega odbora, izvršnega direktorja in predsednika odbora nadzornikov.

(93) Poleg tega v skladu s statutom banke upravni odbor sklicuje skupščino delničarjev, odloča o poslovni strategiji in proračunu banke, sprejema odločitve o naložbah (in združitvah), odloča o odpuščanju višjega vodstva, oblikuje sistem obvladovanja tveganja ter odloča o ustanovitvi oddelkov in podružnic. Iz tega neizčrpnega seznama pristojnosti je razviden institucionalni nadzor države nad dnevnim poslovanjem Industrijske in poslovne banke Kitajske.

Konstrukcijska banka Kitajske:

(94) Kitajska vlada lahko v skladu s poglavji 11 in 12 statuta zadevne banke kot glavni delničar s 57,31-odstotnim deležem imenuje večino članov upravnega odbora, ki je izvršilno telo skupščine delničarjev, ki upravlja Konstrukcijsko banko Kitajske, in odgovarja skupščini delničarjev. Isto velja za odbor nadzornikov, tj. nadzorni organ banke, kot ga določa poglavje 16 statuta.

(95) Poleg tega upravni odbor v skladu s statutom Konstrukcijske banke Kitajske odloča o proračunu banke, naložbah ter odpustitvi notranjega revizijskega predstojnika in sekretarja upravnega odbora. Deset izvršnih članov (od skupno 15) upravnega odbora sestavlja višje vodstvo Konstrukcijske banke Kitajske. Iz tega neizčrpnega seznama pristojnosti je razviden institucionalni nadzor države nad dnevnim poslovanjem Konstrukcijske banke Kitajske.

Kitajska kmetijska banka:

(96) Kot je navedeno v členu 134 statuta, ima kitajska vlada kot glavni delničar z 79,62-odstotnim deležem pooblastila, da imenuje vse člane upravnega odbora. V skladu s členom 199 statuta to velja tudi za nadzorni odbor.

(97) Poleg tega upravni odbor v skladu s statutom Kitajske kmetijske banke določa strategijo banke, odloča o njenem proračunu in naložbah, imenuje predsednika in sekretarja upravnega odbora ter vzpostavi in spremlja sistem obvladovanja tveganja banke. Iz tega neizčrpnega seznama pristojnosti je razviden institucionalni nadzor države nad dnevnim poslovanjem Kitajske kmetijske banke.

Banka Kitajske:

(98) Kot je navedeno v členu 122 statuta, ima kitajska vlada kot glavni delničar s 64,63-odstotnim deležem pooblastila, da imenuje izvršne in neizvršne direktorje banke, ki sestavljajo upravni odbor.

(99) Poleg tega upravni odbor v skladu s statutom Banke Kitajske med drugim določa strateška načela, poslovne načrte in glavne naložbene načrte finančne institucije ter imenuje ali razrešuje višje uslužbence, kot so predsednik in sekretar upravnega odbora, podpredsednik in drugo višje vodstveno osebje. Odbor odloča tudi o izvajanju resolucij na skupščini delničarjev in odobri politike upravljanja podjetja. Iz tega neizčrpnega seznama pristojnosti je razviden institucionalni nadzor države nad dnevnim poslovanjem Banke Kitajske.

(b) Dokazi, iz katerih je razvidno, da je vlada izvajala smiselni nadzor nad ravnanjem navedenih institucij

(100) Komisija je želela pridobiti tudi informacije o tem, ali je kitajska vlada izvajala smiseln nadzor nad ravnanjem petih sodelujočih bank v državni lasti v zvezi z njihovimi posojilnimi politikami in oceno tveganja, kadar so dodeljevale posojila jeklarski industriji. V zvezi s tem so se upoštevali naslednji regulativni dokumenti: — člen 34 zakona LRK o poslovnih bankah („zakon o bankah“); — člena 7 in 15 splošnih pravil o posojilih (ki jih izvaja Ljudska banka Kitajske); — poglavje 5 12. petletnega načrta za jeklarstvo; — poglavje 5 13. petletnega načrta za jeklarstvo; — sklep št. 40; — smernice Ljudske banke Kitajske, komisije bančnih regulatorjev Kitajske, kitajske nadzorne komisije za vrednostne papirje in kitajske nadzorne komisije na področju zavarovanja o podpiranju jeklarske in premogovniške industrije pri odpravi presežne zmogljivosti in doseganju preobrata v razvoju (2016) („smernice Ljudske banke Kitajske, komisije bančnih regulatorjev Kitajske, kitajske nadzorne komisije za vrednostne papirje in kitajske nadzorne komisije na področju zavarovanja“); — obvestilo „Več mnenj o odpravi presežne zmogljivosti“, ki so ga izdali Komisija za nacionalni razvoj in reforme, ministrstvo za industrijo in informacijsko tehnologijo ter komisija bančnih regulatorjev Kitajske (2016) („obvestilo ‚več mnenj o odpravi presežne zmogljivosti‘“); — smernice komisije bančnih regulatorjev Kitajske o zelenih kreditih (v povezavi z mnenji o krepitvi varčevanja z energijo in zmanjšanja emisij ter pospešitvi strukturnega prilagajanja v železarski in jeklarski industriji, junij 2010, državni svet) („smernice o zelenih kreditih“).

(101) Komisija je pri pregledovanju teh regulativnih dokumentov ugotovila, da finančne institucije v LRK poslujejo v splošnem pravnem okolju, ki jim nalaga, da se pri sprejemanju finančnih odločitev prilagodijo industrijski politiki kitajske vlade.

(102) Člen 34 zakona o bankah se uporablja za vse finančne institucije, ki delujejo na Kitajskem, in na splošni ravni določa, da „poslovne banke svojo posojilno dejavnost izvajajo v skladu s potrebami nacionalnega gospodarskega in družbenega razvoja ter smernicami industrijske politike države.“ Kar zadeva Kitajsko izvozno-uvozno banko, so njena pooblastila v okviru javne politike določena v obvestilu o njeni ustanovitvi in drugih javno dostopnih informacij.

(103) Po razkritju je kitajska vlada navedla, da so bila posebna posojila iz člena 7 navedenih Splošnih pravil o posojilih odpravljena v letu 1999 na podlagi Okrožnice Ljudske banke Kitajske o izboljšanju upravljanja posebnih posojil YINFA [1999] št. 228 in da je člen 15 postal nerelevanten, saj PBOC ne določa več zgornje in spodnje meje posojil.

(104) Kitajska vlada je poleg tega trdila, da je Komisija napačno razlagala člen 34 zakona o bankah. Sklicevala se je tudi na člene 4, 5, in 7 zakona o bankah, ki naj bi se nanašali na avtonomnost banke, nevmešavanje s strani subjektov ali posameznikov in vlad ter preverjanje verodostojnosti posojilojemalcev. Kitajska vlada je nadalje navedla, da se člena 34 ne bi smelo brati ločeno.

(105) Komisija ja priznala, da so bila posebna posojila odpravljena leta 1999. Vendar to ne spremeni ugotovitve glede obstoja preferenčnih posojil, ki temelji tudi na drugih razpoložljivih dejstvih, ki sama po sebi zadoščajo.

(106) Kar zadeva člen 15 Splošnih pravil o posojilih, se Komisija ni strinjala s pogledom kitajske vlade. Navedeni člen določa: „V skladu z državno politiko lahko ustrezne službe subvencionirajo posojilne obresti, in sicer z namenom spodbujanja rasti nekaterih industrij in gospodarskega razvoja na nekaterih območjih.“ Ta določba ostaja relevantna tudi po odpravi spodnjih in zgornjih meja obrestnih mer. Člen 38 zakona o bankah se v vsakem primeru še vedno nanaša na omejitve in se ga lahko kadar koli uporabi.

(107) Kar zadeva zakon o bankah, členi 4, 5 in 7 spadajo v „Poglavje I Splošne določbe“, medtem ko člena 34 in 35 spadata v „Poglavje IV Osnovna pravila za posojila in druge poslovne dejavnosti“. Člen 4 navaja: „Za poslovanje komercialnih bank veljajo načela varnosti, likvidnosti in učinkovitosti. Komercialne banke same sprejemajo odločitve glede svojega poslovanja, so odgovorne za svoja tveganja, prevzemajo odgovornost za svoje dobičke in izgube ter izvajajo samoomejevanje. V skladu z zakonom opravljajo posle brez vmešavanja katere koli enote ali posameznika. Prav tako so civilno odgovorne z vsem svojim premoženjem, ki ga imajo kot pravne osebe“. Člen 7 zakona o bankah se nanaša na preverjanje kreditne sposobnosti posojilojemalca.

(108) Preiskava je pokazala, da se člena 4 in 7 zakona o bankah uporabljata v skladu s členom 34 zakona o bankah, tj. kadar država vzpostavi javno politiko, jo banke izvajajo in sledijo njenim navodilom. Ugotovitve te preiskave niso podprle trditve, da banke pri odločitvah o odobritvi posojil ne upoštevajo vladne politike in načrtov. Potrdile so nasprotno, kakor je jasno opisano v uvodnih izjavah od (121)do (128). Komisija je tako ugotovila, da člen 4 zakona o bankah poslovnim bankam ni preprečeval, da upoštevajo industrijsko politiko in načrte vlade.

(109) Kitajska vlada se je sklicevala tudi na člen 5 zakona o bankah, iz katerega po njenem mnenju izhaja, da se „lokalne vlade in vladne službe na različnih ravneh, javne organizacije ali posamezniki ne vmešavajo v poslovanje bank“. Vendar pa se dejansko besedilo člena 5 zakona o bankah glasi: „Poslovne banke pri poslovanju s svojimi strankami spoštujejo načela enakosti, prostovoljnosti, pravičnosti in dobre vere“. Komisija meni, da to besedilo ne razveljavlja obveznosti bank, da upoštevajo interese javne politike, kakor je navedeno v členu 34 zakona o bankah. Kakor je navedeno v vodnih izjavah od (121) do (128), se glede ravnanja bank pri zagotavljanju posojil vzorčenim družbam ne more šteti, da je besedilo tega člena v nasprotju s tem, kako Komisija razlaga člen 34.

(110) Industrijska politika države je določena s centralnim načrtovanjem, kot je pojasnjeno v oddelku 3.1. Kar zadeva jeklarsko industrijo, je v poglavju 5 12. petletnega načrta za jeklarstvo izrecno predvidena krepitev povezave med finančnimi politikami in industrijsko politiko za jeklo. Poleg tega so v poglavju 5 13. petletnega načrta za jeklarsko industrijo izdane „smernice za finančne institucije in zasebni kapital za podporo prednostnih nalog načrta“, določeno pa je tudi, da „[…]banke, kar zadeva podjetja, ki imajo trg in so donosna, povpraševanje po kreditih ohranjajo v razumnih mejah“.

(111) Podobno se s sklepom št. 40 vsem finančnim institucijam nalaga, naj kreditno podporo zagotavljajo zlasti „spodbujanim“ projektom. Kot je pojasnjeno že v poglavju 3.1, spadajo projekti jeklarske industrije v „spodbujano“ kategorijo.

(112) Po razkritju je kitajska vlada ob sklicevanju na člena 17 in 18 tega sklepa navedla, da Komisija ni pojasnila, kako naj bi sklep št. 40 dokazoval, da se od bank zahteva izvajanje kakršnih koli preferenčnih kreditnih poslov. Komisija je navedla, da je iz Sklepa razvidno, da želi kitajska vlada dejavno podpreti razvoj jeklarske industrije. S Sklepom se tudi vsem finančnim institucijam nalaga, da zagotovijo kreditno podporo samo spodbujanim projektom (kategorija, v katero sodijo projekti jeklarske industrije), hkrati pa Sklep obljublja še „druge preferenčne politike za spodbujane projekte“. Na podlagi zgoraj navedenega morajo banke zagotoviti kreditno podporo jeklarski industriji v skladu s sklepom št. 40. Člena 17 in 18 tega istega sklepa sicer od bank zahtevata upoštevanje kreditnih načel, vendar Komisija med preiskavo ni ugotovila, da se te zahteva dejansko tudi izvaja. Sklep št. 40 torej potrjuje predhodno ugotovitev v zvezi z zakonom o bankah, in sicer da banke izvajajo pooblastila vlade v obliki preferenčnih kreditnih poslov.

(113) Poleg tega so smernice Ljudske banke Kitajske, komisije bančnih regulatorjev Kitajske, kitajske nadzorne komisije za vrednostne papirje in kitajske nadzorne komisije na področju zavarovanja ter obvestilo „Več mnenj o odpravi presežne zmogljivosti“ izrecno namenjene družbam v jeklarski industriji. V njih je navedeno, da morajo finančne institucije v celoti priznati temeljno vlogo in strateški pomen jeklarske in premogovniške industrije ter še naprej zagotavljati kreditno podporo jeklarskim družbam, ki upoštevajo industrijsko politiko ter se prilagodijo in prerazporedijo, ne da bi povečale svojo proizvodno zmogljivost. Ta podpora mora zajemati tudi določanje obrestnih mer ter spodbujanje obveznic in posojil za združitve in pripojitve. Poleg tega se spodbujata prestrukturiranje dolga in odpis dolga.

(114) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da Komisija ni navedla nobenih specifičnih določb v zgoraj navedenih dokumentih, ki bi podpirali njene sklepe. Komisija je poudarila, da se je pri svojih trditvah v prejšnji uvodni izjavi zlasti opirala na naslednje dele obvestila „Več mnenj o reševanju presežne zmogljivosti“: (a) „Bančne finančne institucije morajo izrecneje priznati temeljno vlogo in strateški pomen jeklarske in premogovniške industrije v nacionalnem gospodarstvu ter dosledno in v večji meri izvajati kreditne politike različne obravnave, ki bodo prožne, a hkrati podrejene nadzoru.“ (b) „Treba je okrepiti finančno podporo za železarska in jeklarska podjetja ter premogovniška podjetja, ki se odločijo za združitev in prestrukturiranje.“ (c) „Bančne finančne institucije se spodbuja, da posojila, ki jih namenjajo železarskim in jeklarskim podjetjem ter premogovniškim podjetjem, prerazporedijo na podjetja, ki so v težkih razmerah, a so prevzela pobudo za zmanjšanje zmogljivosti.“ (d) „Bančne finančne institucije morajo ustanoviti odbore upnikov, prilagoditi zapadlost, obrestne mere in metode odplačevanja posojil ter sprejeti druge ukrepe za železarska in jeklarska podjetja ter premogovniška podjetja, katerih razvojni potencial je v skladu z nacionalnimi industrijskimi politikami, katera proizvajajo proizvode ali storitve, ki jih je mogoče tržiti, in katera prevzamejo pobude za zmanjšanje zmogljivosti, strukturne prilagoditve in preoblikovanje razvojnih modelov.“

(115) V smernicah Ljudske banke Kitajske, komisije bančnih regulatorjev Kitajske, kitajske nadzorne komisije za vrednostne papirje in kitajske nadzorne komisije na področju zavarovanja je med drugim pomembno naslednje: (a) „Bančne finančne institucije bi morale v celoti priznati bistveno vlogo in strateški pomen jeklarske in premogovniške industrije, ustrezno oceniti njuno razvojno dinamiko ter v skladu z načelom možnosti kontrole tveganja in načelom trajnosti podjetij še naprej zagotavljati kreditno podporo visoko kakovostnim podjetjem, ki imajo temeljno vlogo v gospodarskem tkivu in razpolagajo z napredno tehnologijo in opremo, imajo konkurenčne proizvode in trge ter so sposobne obnoviti svojo konkurenčnost po odpravi začasnih težav s poglobitvijo reforme in okrepitvijo notranjega upravljanja; bančne finančne institucije bi morale nuditi celovite finančne storitve podjetjem, ki se prilagodijo in prestrukturirajo vendar ne povečajo svojih proizvodnih zmogljivosti.“ (b) „Izboljšati upravljanje obrestnih mer in oblikovanja cen ter zmanjšati stroške financiranja podjetja.“ (c) „Dejavno spodbujati inovativne finančne instrumente, kot so zelene obveznice, ter obveznice z visokim donosom. Okrepiti izdajo zelenih obveznic in drugih inovativnih finančnih sredstev, listninjenje zelenih finančnih sredstev ter tako jeklarsko in premogovniško industrijo usmerjati k zelenemu razvoju.“ (d) „Dejavno in vztrajno spodbujanje prestrukturiranja dolga v podjetjih. Podjetjem, ki delujejo v skladu z nacionalnimi industrijskimi politikami, se dejavno zavzemajo za zmanjšanje proizvodnih zmogljivosti, izvedejo strukturne spremembe, potrebne za razvoj, ter so do neke mere solventne, pomagajo premagati težave s prilagoditvijo posojilne dobe, načinov odplačevanja posojil ter z drugimi ukrepi za prestrukturiranje dolga, pri čemer zagotovijo spremljanje kakovosti posojil in natančno razvrščanje le-teh.“ (e) „Izboljšati posojila na področju prevzemov in združitev ter razširiti obseg posojil za prevzeme in združitve, določiti razumne posojilne dobe in obrestne mere ter tako podpreti podjetja in regije s primerjalno konkurenčno prednostjo pri združevanju industrijskih zmogljivosti“.

(116) Smernice o zelenih kreditih finančne institucije spodbujajo, naj uporabijo različne politike za podaljšanje kreditov in obvladovanje tveganja v skladu z industrijskimi politikami in glede na okoljski položaj kreditojemalca. Jeklarska industrija se šteje za glavni cilj za zagotavljanje posojil, povezanih z okoljskimi projekti. Industrijska politika v tem okviru je pojasnjena v „Mnenjih o krepitvi varčevanja z energijo in zmanjšanja emisij ter pospešitvi strukturnega prilagajanja v železarski in jeklarski industriji“. V teh mnenjih je poudarjeno, da je „[…] železarska in jeklarska industrija, ki je ena od industrij z največjim potencialom za varčevanje z energijo in zmanjšanje emisij, […] ključna za prizadevanja za ohranjanje energije in zmanjšanje emisij. Krepitev ohranjanja energije in zmanjšanja emisij ter strukturno prilagajanje je pomemben in obsežen ukrep za preoblikovanje razvojnega modela železarske in jeklarske industrije.“ Zato se „močno spodbujajo“ projekti, ki so povezani z novimi tehnologijami in tehnikami krožnega gospodarstva ter ohranjanja energije in zmanjšanja emisij, kot so suho gašenje koksa pri visokih temperaturah in pritisku, suho odstranjevanje prahu, zajem in izkoriščanje odvečne toplote in pritiska plina iz črnega premoga ter razžvepljevanje sintranega dimnega plina, in posledično „zeleno“ financiranje.

(117) Kitajska vlada je v pripombah v zvezi z razkritjem navedla, da smernice o zelenih kreditih in Mnenja o krepitvi varčevanja z energijo in zmanjšanja emisij ter pospešitvi strukturnega prilagajanja v železarski in jeklarski industriji ravno tako ne dokazujejo obstoja zavezujočega normativnega okvira za posojila. Kitajska vlada se je zlasti sklicevala na člen 15 smernic o zelenih kreditih, ki bančnim institucijam nalaga, „da okrepijo zahteve glede skrbnega pregleda pri odobravanju posojil“.

(118) Ugotovitve te preiskave niso podpirale trditve, da člen 15 smernic o zelenih kreditih finančnim institucijam preprečuje, da pri odobravanju posojil sledijo industrijski politiki in načrtom vlade. Podpirajo prav nasprotno, kakor je jasno navedeno v uvodnih izjavah od (121) do (128) spodaj. Ta trditev je bila zato zavrnjena.

(119) Zakon o bankah je pravno zavezujoč. Obvezna narava petletnih načrtov je bila ugotovljena v uvodni izjavi (55). Obvezna narava sklepa št. 40 je bila ugotovljena v uvodni izjavi (55). Obvezna narava drugih regulativnih dokumentov je razvidna iz klavzul o nadzoru in vrednotenju, ki jih vsebujejo. V obvestilu „Več mnenj o odpravi presežne zmogljivosti“ je navedeno, da „[…] komisija bančnih regulatorjev Kitajske, komisija za nacionalni razvoj in reforme ter ministrstvo za industrijo in informacijsko tehnologijo pravočasno organizirajo inšpekcijski pregled in nadzor izvajanja tega obvestila“. V členu 28 smernic o zelenih kreditih je navedeno, da „[…] regulativni organi v bančni industriji […] na podlagi zunanjega nadzora in inšpekcijskega pregleda na kraju samem celovito ocenijo učinek zelenih kreditov, ki so jih odobrile finančne institucije v bančni industriji. Rezultati vrednotenja se uporabijo kot pomembna podlaga za regulativne ocene, dostop institucij, dostop podjetij in ocenjevanje uspešnosti višjega vodstvenega osebja finančnih institucij v bančni industriji v skladu z zadevnimi zakoni in predpisi.“ V smernicah Ljudske banke Kitajske, komisije bančnih regulatorjev Kitajske, kitajske nadzorne komisije za vrednostne papirje in kitajske nadzorne komisije na področju zavarovanja o podpiranju jeklarske in premogovniške industrije pri odpravi presežne zmogljivosti in doseganju preobrata v razvoju je navedeno, da bi morale finančne institucije okrepiti komunikacijo s službami lokalnih vlad.

(120) Komisija na tej podlagi ugotavlja, da je kitajska vlada vzpostavila normativni okvir, ki ga morajo upoštevati vodstveni delavci in nadzorniki, ki jih imenuje kitajska vlada in ki tej tudi odgovarjajo. Kitajska vlada se je torej pri izvajanju smiselnega nadzora nad ravnanjem petih sodelujočih bank v državni lasti, kadar so te zagotavljale posojila jeklarski industriji, opirala na normativni okvir.

(121) Komisija je želela pridobiti tudi oprijemljive dokaze o izvajanju smiselnega nadzora na podlagi konkretnih posojil. Pet sodelujočih bank v državni lasti je med preverjanjem opozorilo na člena 4 in 5 zakona o bankah, v skladu s katerima morajo izvesti neodvisno oceno zahtevka za posojilo. Trdile so, da so pri dodeljevanju spornih posojil v praksi uporabljale izpopolnjene politike in modele za oceno kreditnega tveganja, konkretni primeri pa niso bili predloženi. Pet sodelujočih bank v državni lasti je predložitev informacij, vključno z njihovimi posebnimi ocenami kreditnega tveganja, povezanimi z vzorčenimi družbami, iz regulativnih in pogodbenih razlogov zavrnilo. V zvezi s slednjimi so poudarile, da bi kršile pogodbo, če bi informacije predložile brez soglasja posojilojemalca. Vse štiri skupine vzorčenih proizvajalcev izvoznikov so zavrnile podpis pisma o soglasju, s katerim bi omogočile pregled svojih finančnih podatkov v prostorih banke.

(122) Ker ni bilo oprijemljivih dokazov o ocenah kreditne sposobnosti, je Komisija proučila splošno pravno okolje, kakor je bilo opisano v uvodnih izjavah od (100) do (120), ter ravnanje petih sodelujočih bank v državni lasti v zvezi s posojili, ki so jih zagotovile vzorčenim družbam. To ravnanje je bilo v nasprotju z njihovim uradnim stališčem, saj niso ravnale, kot bi finančne institucije običajno ravnale na podlagi temeljite ocene tveganja, ki temelji na trgu.

(123) Med preveritvenimi obiski je bilo, z izjemo nekaterih posojil v tuji valuti in enega posojila enemu vzorčenemu proizvajalcu izvozniku, ugotovljeno, da so se posojila štirim skupinam vzorčenih proizvajalcev izvoznikov zagotavljala po obrestnih merah, podobnih referenčni obrestni meri Ljudske banke Kitajske (18), ne glede na njihov finančni položaj in profil tveganja. Torej so se posojila zagotavljala pod tržnimi obrestnimi merami, ki bi ustrezale profilu tveganja štirih vzorčenih proizvajalcev izvoznikov. Poleg tega so vse vzorčene družbe prejele posojila revolving, ki jim omogočajo, da kapital, s katerimi so odplačala posojila na datum zapadlosti, takoj nadomestijo s svežim kapitalom od novih posojil.

(124) V primerih skupin Shougang Group in Benxi Group so bili razporedi plačil prestrukturirani ali pa je bil dolg odpisan zaradi finančnih težav, Komisija pa je odkrila tudi en poseben primer posredovanja kitajske vlade, zaradi katerega je bil dolg prestrukturiran kljub drugačni finančni presoji finančnih institucij (19).

(125) Komisija je ugotovila tudi, da posojila, o katerih bi banke morale poročati kot o neobičajnih posojilih, pet sodelujočih bank v državni lasti v nacionalnem centralnem registru kreditov ni označilo za take. Obveznost poročanja velja zlasti, kadar so bila posojila prestrukturirana, dolžnik ni plačal ali so bila izdana posojila revolving. Taki primeri so bili odkriti pri vseh štirih skupinah vzorčenih proizvajalcev izvoznikov. V skladu s smernicami komisije bančnih regulatorjev Kitajske o razvrščanju posojil na podlagi tveganja bi morali biti vsi ti primeri vključeni v centralni register kreditov. Zaradi pomanjkljivega poročanja finančnih institucij je slika kreditnega položaja družbe v centralnem registru kreditov izkrivljena, saj iz registra ni razvidna dejanska kreditna sposobnost družbe. Zato bi finančna institucija, če bi izvedla oceno tveganja, ki temelji na trgu, to storila na podlagi netočnih informacij.

(126) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da dejstvo, da nekatera posojila niso bila sporočena v centralni register kreditov, dokazuje, da zakonodajni okvir za posojila ni zavezujoč. Vendar če nekateri akterji o nekaterih posojilih niso dosledno poročali v centralni register, to še ne pomeni, da smernice kot take niso zavezujoče.

(127) Poleg tega je kitajska vlada navedla, da so letna poročila več kitajskih bank vsebovala obširna poglavja o upravljanju tveganja in bonitetni analizi ter da je iz njih jasno razvidno, da so bila v zadnjih letih posojila jeklarski industriji prej omejena kot razširjena. Komisija je menila, da informacije v zvezi z oceno kreditnega tveganja, ki so jih vsebovala letna poročila, niso prinesle nobenih novih elementov, ki bi podprli trditve kitajske vlade. V vsakem primeru so ti abstraktni in ne dopuščajo ocene posameznih primerov, prav tako pa tudi ne predstavljajo dokaza, da taka ocena dejansko poteka. Poleg tega primeri, ki jih je kitajska vlada navedla za Kitajsko izvozno-uvozno banko in Konstrukcijsko banko Kitajske, ne dokazujejo nič drugega kot zgolj zmanjšanje deleža posojil za jeklarsko industrijo. Te navedbe niso vsebovale nobenih informacij o pogojih, pod katerimi so se posojila dodeljevala. Kakor koli že, ob pomanjkanju kakršnih koli informacij o tem, kako banke v državni lasti in zasebne banke, ki jih je kitajska vlada pooblastila in jim naložila opravljanje funkcij, v celoti dodeljujejo posojila jeklarski industriji, je dejstvo, da sta dve finančni instituciji zmanjšali svojo izpostavljenost, zanemarljivo. Glede letnega poročila Kitajske komercialne banke se je kitajska vlada v svoji izjavi zgolj sklicevala na dejstvo, da je banka prilagodila svoje kreditne politike, ne da bi pri tem navedla kakršne koli podrobnosti. Tudi če je Kitajska komercialna banka zvišala svoje standarde za dostop do posojil, je iz citata hkrati razvidno, da je banka „podprla svoje kakovostne stranke“.

(128) Zato Komisija ni videla razloga, da bi spremenila svoje ugotovitve in je sklenila, da je kitajska vlada izvajala bistven nadzor nad ravnanjem petih sodelujočih bank v državni lasti v zvezi z njihovimi posojilnimi politikami in oceno tveganja, kadar so dodeljevala posojila jeklarski industriji.

(c) Sklep o sodelujočih finančnih institucijah

(129) Komisija je ugotovila, da pet sodelujočih finančnih institucij v državni lasti izvaja navedeni pravni okvir, ko izvajajo vladne funkcije v zvezi z jeklarsko industrijo, zato delujejo kot javni organi v smislu člena 2(b) osnovne uredbe v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe in v skladu z ustrezno sodno prakso STO.

(130) Po razkritju je kitajska vlada trdila, da Komisija ni izpolnjevala dokaznih standardov za določanje, ali so banke v državni lasti javni organi, saj njeni sklepi domnevno temeljijo le na uradnih indicih nadzora, kot je lastništvo kitajske vlade ali pristojnost za imenovanje vodstvenih uradnikov. Komisija je to trditev zavrnila kot neutemeljeno, saj je v uvodnih izjavah od (100) do (128) zelo podrobno proučila tudi smiselnost izvajanja nadzora.

3.4.1.2 Nesodelujoče banke v državni lasti

(131) Kot je navedeno v oddelku 3.2, kitajska vlada od nobene druge banke v državni lasti, ki je zagotavljala posojila vzorčenim družbam, ni zahtevala, naj vrne posebni vprašalnik. Komisija je zato v skladu z ugotovitvami iz uvodnih izjav od (61) do (75) sklenila, da bo pri ugotavljanju, ali se navedene banke v državni lasti štejejo za javne organe, uporabila najboljša razpoložljiva dejstva.

(132) Komisija je na podlagi javno dostopnih informacij, kot so spletišče banke, letna poročila in informacije iz bančnih imenikov ali z interneta, ugotovila, da je naslednjih 30 bank, ki so štirim vzorčenim skupinam proizvajalcev izvoznikov zagotavljale posojila, delno ali v celoti v lasti države ali pravnih oseb v lasti države: Kitajska razvojna banka, Komunikacijska banka, banka China Everbright, Poštna hranilnica, Kitajska komercialna banka, Razvojna banka Šanghaj Pudong, Kitajska industrijska banka, Podeželska poslovna banka Shenyang, Poslovna banka Benxi City, Poslovna banka Benxi, Kailuan Group Financial Co., Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd., Chengdejska banka, Hebeiska banka, Šanghajska banka, Banka Ningbo, Banka China CITIC, Banka China Guangfa, Banka China Bohai, Banka Huaxia, Kitajska banka za vire, Banka China Zheshang, banka China Credit Trust, Huarong International Trust Co. Ltd., Northern International Trust Co., Ltd., Banka Zhangjiakou, Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd, Shougang Group Finance, Finančni urad mesta Benxi City in Podeželska kreditna zadruga Zunhua. Informacije o lastniški strukturi navedenih bank so na voljo v naslednji preglednici: Ime banke Informacije o lastniški strukturi Kitajska razvojna banka Strateška banka v 100-odstotni državni lasti Komunikacijska banka Ministrstvo za finance in družba Central Huijin Investments imata v lasti 26,53-odsotni delež banke. Banka China Everbright Ministrstvo za finance in družba Central Huijin Investments imata v lasti 41,24-odsotni delež banke. Poštna hranilnica Leta 2007 jo je ustanovil državni poštni urad, ta služba pa je zdaj pod okriljem ministrstva za promet. Trenutno ima 64-odstotni delež v lasti družba China Post Corp., ki je v celoti v državni lasti. Kitajska komercialna banka Ta banka je del China Merchants Group, podjetja v državni lasti. Razvojna banka Šanghaj Pudong China Mobile Communication Group Guangdong Limited (podjetje v državni lasti): 20 % Shanghai International Group Co., Ltd (finančni holding v državni lasti): 16,93 % Shanghai Sitico Assets Management Co., Ltd. (del finančnega holdinga Shanghai International Group): 5,23 % Central Huijin Asset Management Co., Ltd.: 1,49 % […] Kitajska industrijska banka Finančni urad mesta Fujian: 17,86 % (državni organ) Pravne osebe v državni lasti: PICC Property and Casualty Company Limited: 4,98 % PICC Life Insurance Company Limited: 4,21 % Buttonwood Investment Platform LLC.: 3,52 % China National Tobacco Corporation: 3,22 % China Securities Finance Corporation Limited: 2,87 % PICC Life Insurance Company Limited-universal: 2,49 % Fujian Tobacco Haisheng Investment Management Co., Ltd.: 2,32 % China Huijin Investment LLC. 1,55 % Domače pravne osebe, ki niso v državni lasti: Tianan Property Insurance Co., Ltd.: 1,71 % […] Podeželska poslovna banka Shenyang Deleži (ob koncu leta 2014) Pravne osebe v državni lasti: — Liaoning Energy Investment Group (10 %) — Yingkou Port Group (10 %) Domače pravne osebe, ki niso v državni lasti: — Shenyang Zhongyou Tianbao (Group) Materials and equipment (10 %) — Shenzhen Yunfan Technology (10 %) — Beijing Beili Bowen Technology (10 %) — Hangzhou Yongyuan Network Technology (10 %) — Dalian Yidu Group (10 %) […] Poslovna banka Benxi City Deleži ob koncu leta 2015: — lokalne javne finance (en delničar): 12,08 % — podjetja v državni lasti (osem delničarjev): 59,35 % — zasebna podjetja (šest delničarjev): 23,17 % — fizične osebe (789 delničarjev): 5,42 % glavni delničarji: Finančni urad mesta Benxi City (lokalne javne finance): 12,08 % Banka Shenjing (podjetje v državni lasti): 11,88 % Bengang Group (podjetje v državni lasti): 9,99 % Naložbeno podjetje Liaoning Rongda (podjetje v državni lasti): 9,99 % Dalian Port Group (podjetje v državni lasti): 9,99 % Liaoning Liaoan Engineering and Machinery Group (zasebno podjetje): 9,99 % Poslovna banka Benxi Enako kot Poslovna banka Benxi City. Kailuan Group Financial Co. Družba Kailuan Group Financial Co. je v celoti pod nadzorom skupine Kailuan Group, ta pa je v celoti pod nadzorom komisije province Hebei za državna sredstva. Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd. V lasti skupine Benxi Group (podjetje v državni lasti). Chengdejska banka Deleži ob koncu leta 2015: — Finančni urad mesta Chengde City: 7,359 % — Chengde Zhongsheng Investment Group: 7,359 % — Hebei Beifang Road engineering construction group: 7,359 % — Chengde City Jinhui Real Estate: 6,211 % — Hebei Beichen Powergrid construction: 4,842 % — Chengde city Shuangluan district Kangda industry and trade: 4,842 % […] Hebeijska banka Deleži ob koncu leta 2013: pravne osebe v državni lasti: — China Guodian Power Development: 18,98 % — Zhongcheng Construction & Investment Holding: 10,98 % — Hebei Port Group: 9,41 % Šanghajska banka Glavni delničarji v skladu z letnim poročilom za leto 2015: 206 kitajskih podjetij v državni lasti je imelo na dan 31. julija 2015 v lasti skupno 56-odstotni delež delniškega kapitala. Podružnice in podružnice, ki so v celoti v lasti ljudske občinske uprave Šanghaja in uprav na okrožni ravni: — Shanghai Alliance Investment (15,08 %) — Shanghai International Port Group (7,20 %) — Shanghai Huixin (2,16 %) — Shanghai Huangpu District State-Owned Assets Corporation (2,20 %) družbe pod nadzorom državnega sveta (komisije državnega sveta za nadzor in upravljanje premoženja v državni lasti (SASAC) in ministrstva za finance): — China Jianyin Investment (5,48 %) — China Shipbuilding & Offshore International of China Shipbuilding Industry Corporation (4,63 %) — CITIC Guoan of CITIC Guoan Group (2,00 %) Banka Ningbo Največji delničar z 21,38 % je vlada Ningboja, drugi največji delničar z 20 % je Singapurska banka OCBC, tretji največji (11,57 %) pa velika kitajska tekstilna skupina. Banka China CITIC Družba CITIC Group Corporation Ltd., prej China International Trust Investment Corporation, je investicijska družba Ljudske republike Kitajske v državni lasti. V lasti ima 44 podružnic, vključno s China CITIC Bank, CITIC Holdings, CITIC Trust Co. in CITIC Merchant Co. Banka China Guangfa Leta 2015 sol 71,86-odstotni delež imele pravne osebe v državni lasti, 20 % pa družba Citigroup. Banka China Bohai Podjetja v državni lasti: — TEDA Holding (25,00 %) — China COSCO Shipping (13,67 %) — Baosteel Group (11,67 %) pravne osebe v državni lasti: — State Development & Investment Corporation, SDIC (11,67 %) — Tianjin Trust (10,00 %) — Tianjin Shanghui Investment (8,00 %) tuji vlagatelj: — Standard Chartered HK (19,99 %) Banka Huaxia 20-odstotni delež ima v lasti skupina Shougang Group (podjetje v državni lasti), ki je največji delničar. Poleg tega ima 18 % v lasti podjetje v državni lasti China State Grid, 1,3 % pa Central Huijin. Kitajska banka za vire Večinski delničar je China Resources Group (veliko podjetje v državni lasti) s 75-odstotnim deležem. Banka China Zheshang Deleži marca 2015: pravne osebe v državni lasti: — Zhejiang Finance Development Corporation (19,96 %) — Zhejiang Provincial Energy Group Company Ltd (5,50 %) domače pravne osebe, ki niso v državni lasti: — Travelers Automobile Group (8,99 %) — Hengdian Group Holdings Limited (8,30 %) — Zhejiang Hengyi Group (6,21 %) — drugi (51,04 %) Banka China Credit Trust Ta finančna institucija je povezana z eno od štirih družb za upravljanje premoženja, ki so v lasti države, njena naloga pa so pripojitve, upravljanje in odprodaja nedonosnih sredstev bank v državni lasti. Huarong International Trust Co. Ltd. Ta finančna institucija je povezana z eno od štirih družb za upravljanje premoženja, ki so v lasti države, njena naloga pa so pripojitve, upravljanje in odprodaja nedonosnih sredstev bank v državni lasti. Northern International Trust Co., Ltd. Ta finančna institucija je povezana z eno od štirih družb za upravljanje premoženja, ki so v lasti države, njena naloga pa so pripojitve, upravljanje in odprodaja nedonosnih sredstev bank v državni lasti. Banka Zhangjiakou Podružnica v Handanu. V lasti lokalne vlade. Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd V lasti skupine Hesteel Group (podjetje v državni lasti). Shougang Group Finance V lasti skupine Shougang Group (podjetje v državni lasti). Finančni urad mesta Benxi City Lokalni urad ministrstva za finance, ki je eni od vzorčenih družb zagotovil posojilo. Podeželska kreditna zadruga Zunhua V lasti vasi lokalnih kmetov.

(133) Ker zadevne finančne institucije niso predložile posebnih informacij, ki bi dokazovale nasprotno, je Komisija ugotovila tudi, da sta lastništvo in nadzor, ki ju izvaja kitajska vlada, temeljila na formalnih indicih iz istih razlogov, kot je navedeno v oddelku 3.4.1.1. Zlasti se na podlagi najboljših razpoložljivih dejstev predvideva, da kitajska vlada vodstvene delavce in nadzornike, ki ji tudi odgovarjajo, v navedenih 30 bankah v državni lasti imenuje enako kot v petih sodelujočih bankah v državni lasti.

(134) Kar zadeva bistveno izvajanje nadzora, je Komisija menila, da bi se ugotovitve v zvezi s petimi sodelujočimi finančnimi institucijami, ki so v obdobju preiskave izdale precejšen del posojil štirim vzorčenim skupinam družb (od 50 % do skoraj 90 %, odvisno od družbe), lahko štele za reprezentativne tudi za druge nesodelujoče finančne institucije v državni lasti. Zanje enako velja tudi normativni okvir, analiziran v oddelku 3.4.1.1(b). Ker ni dokazov o nasprotnem, je mogoče na podlagi najboljših razpoložljivih dejstev predvidevati, da tako kot pri petih sodelujočih bankah v lasti države ni konkretnih dokazov o ocenah kreditne sposobnosti, zato zanje enako velja normativni okvir, analiziran v oddelku 3.4.1.1(b).

(135) Komisija je ugotovila tudi, da ima večina posojilnih pogodb, ki jih je Komisija pridobila od vzorčenih družb, podobne pogoje ter da so dogovorjene posojilne obrestne mere podobne in se delno prekrivajo z obrestnimi merami, ki jih je zagotovilo pet sodelujočih bank v državni lasti.

(136) Komisija je zato menila, da so ugotovitve za pet sodelujočih bank v državni lasti zaradi navedenih podobnosti kreditnih pogojev in posojilnih obrestnih mer ter reprezentativnosti zadevnih petih finančnih institucij, ki so bile preverjene, najboljša razpoložljiva dejstva za oceno ostalih 30 bank v državni lasti.

(137) Na tej podlagi je sklenila, da se tudi drugih 30 bank v državni lasti, ki vzorčenim družbam zagotavljajo posojila, šteje za javne organe v smislu člena 3 in člena 2(b) osnovne uredbe.

(138) Po razkritju je kitajska vlada ugovarjala oceni formalnih indicev nadzora, ki jo je izvedla Komisija; trdila je, da je Komisija izvedla splošno oceno vseh finančnih institucij po vsej državi, ne da bi upoštevala glavne značilnosti in funkcije posameznih subjektov in njihovih odnosov z vlado. Poleg tega je kitajska vlada navedla, da bi bilo treba razlikovati med finančnimi institucijami v lasti podjetij v državni lasti in tistimi, ki so v neposredni lasti kitajske vlade. Kar zadeva oceno na ravni države, je Komisija opozorila, da je izvedla posebno analizo javnega organa za vsako od finančnih institucij, za katere je kitajska vlada predložila zahtevane relevantne informacije. Na žalost kitajska vlada ni predložila informacij za vse druge finančne institucije, ki so izdajale posojila vzorčenim proizvajalcem izvoznikom, kot je opisano v oddelku 3.2. Komisija je bila zato prisiljena analizo javnega organa izvesti na podlagi najboljših razpoložljivih dejstev.

3.4.1.3 Sklep o finančnih institucijah v državni lasti

(139) Komisija je ob upoštevanju navedenih premislekov sklenila, da se vseh 35 kitajskih finančnih institucij v državni lasti, ki so zadevnim štirim skupinam sodelujočih proizvajalcev izvoznikov zagotavljale posojila, šteje za javne organe v smislu člena 3 in člena 2(b) osnovne uredbe.

(140) Poleg tega je Komisija ugotovila, da tudi če se za finančne institucije v državni lasti ne bi štelo, da so javni organi, bi se v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe iz enakih razlogov, kot so navedeni v uvodnih izjavah (143) in (144), kljub temu štelo, da jih je kitajska vlada pooblastila in jim naložila opravljanje funkcij, ki so običajno v pristojnosti vlade. Njihovo ravnanje bi se zato v vsakem primeru pripisalo kitajski vladi.

3.4.2 Pooblastitev in usmerjanje zasebnih finančnih institucij

(141) Komisija je nato obravnavala deset preostalih finančnih institucij. Za naslednjih osem finančnih institucij se je štelo, da so v zasebni lasti: HSBC, Banka Standard Chartered, Banka Ping An, Australia & New Zealand Banking Group (China) Limited, Shagang Group Finance, DBS Group (China) Limited, Pekinška banka in Banka Hang Seng. Za zasebni sta se šteli tudi Podeželska poslovna banka Jinfeng in Banka SPB, saj ni bilo javno dostopnih informacij o njuni lastniški strukturi. Komisija je analizirala, ali je tem finančnim institucijam kitajska vlada naložila ali jih pooblastila, da dodelijo subvencije jeklarski industriji v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

(142) Po mnenju pritožbenega organa STO se „pooblastitev“ pojavi, kadar vlada zasebnemu organu naloži odgovornost, „usmerjanje“ pa se nanaša na primere, kadar vlada nad zasebnim organom izvaja pooblastila (20). Vlada v obeh primerih uporablja zasebni organ kot posrednika za izvršitev finančnega prispevka, pri čemer bi se „v večini primerov […] pričakovalo, da pooblastitev ali usmerjanje zasebnega organa vključuje neko obliko grožnje ali prisile“ (21). Hkrati članice v skladu z odstavkom (iv) ne smejo uvesti izravnalnih ukrepov za izdelke, „kadar vlada zgolj izvaja svoje splošne regulativne pristojnosti“ (22) ali kadar ima posredovanje vlade „lahko ali pa tudi ne določen učinek zgolj na podlagi navedenih dejanskih okoliščin in uveljavljanja proste izbire akterjev na zadevnem trgu“ (23). Pooblastitev in usmerjanje pomenita „aktivnejšo vlogo vlade in ne zgolj spodbude“ (22).

(143) Komisija je opozorila, da normativni okvir v zvezi z jeklarsko industrijo iz uvodnih izjav od (100) do (120) velja za vse finančne institucije v LRK, vključno s finančnimi institucijami v zasebni lasti. Obvestilo „Več mnenj o odpravi presežne zmogljivosti“ je na primer naslovljeno na vse strateške banke, velike banke, banke, ki so delniške družbe, poštne hranilnice, banke s tujimi naložbami, družbe za upravljanje finančnega premoženja in druge finančne institucije, ki jih upravlja komisija bančnih regulatorjev Kitajske.

(144) Poleg tega je bilo med preveritvenimi obiski vzorčenih družb ugotovljeno, da ima večina posojilnih pogodb, ki jih je Komisija pridobila od vzorčenih družb, podobne pogoje ter da so bile posojilne obrestne mere zasebnih finančnih institucij podobne in so se delno prekrivale z obrestnimi merami, ki so jih zagotavljale finančne institucije v javni lasti.

(145) Komisija je tudi tem desetim finančnim institucijam poslala dopise z zahtevo po dodatnih informacijah o njihovih posojilnih praksah in oceni tveganja. Odzvala je le ena, ki je navedla, da ne more odgovoriti brez posvetovanja z regulativnimi organi. Po posvetovanju s komisijo bančnih regulatorjev Kitajske, je ta finančna institucija Komisijo obvestila, da je pripravljena sodelovati, vendar da ji je komisija bančnih regulatorjev Kitajske svetovala, da se sodelovanje izvede v okviru mehanizma za regulativno sodelovanje (npr. namesto neposredne izmenjave informacij med Komisijo in banko se informacije izmenjajo med kitajskimi regulatorji in regulatorji EU). Komisija je pozdravila to ponudbo za sodelovanje, vendar je navedla, da ni mogoče vzpostaviti take vmesne ureditve za preostali del preiskave. Komisija nikakor ni prejela nobenega dodatnega dopisa ali dodatnega zahtevka od komisije bančnih regulatorjev Kitajske. Poleg tega finančna institucija ni predložila nobenih vsebinskih pripomb v določenem roku. Nobena od teh institucij torej ni predložila dokazov, ki bi bili v nasprotju z ugotovitvami Komisije.

(146) Ker Komisija od zasebnih finančnih institucij ni prejela nasprotnih informacij, je sklenila, da je država, kar zadeva jeklarsko industrijo, vsem finančnim institucijam (vključno z zasebnimi finančnimi institucijami), ki na Kitajskem poslujejo pod nadzorom komisije bančnih regulatorjev Kitajske, naložila ali jih pooblastila v smislu prve alinee člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe, naj izvajajo vladne politike in jeklarski industriji zagotavljajo posojila po preferenčnih obrestnih merah.

(147) Po razkritju je kitajska vlada navedla, da bi Komisija morala pojasniti, ali je uporabila standard „pooblastitve“ ali standard „usmerjanja“, saj se standarda medsebojno izključujeta. Poleg tega je kitajska vlada trdila, da Komisija pooblastitev ali usmerjanje razume preozko, saj se osredotoča na zakonski standard, ki predpostavlja „aktivnejšo vlogo vlade in ne zgo