PRILOGA I

STRATEŠKO NAČRTOVANJE IN DRUGE DEJAVNOSTI POSEBNEGA PROGRAMA

STRATEŠKO NAČRTOVANJE

Člen 6 določa, da se za lažje izvajanje Posebnega programa pripravi večletni strateški načrt za raziskovalne in inovacijske dejavnosti. To strateško načrtovanje je usmerjeno predvsem na steber „Globalni izzivi in evropska industrijska konkurenčnost“, vključno z ustreznimi dejavnostmi iz drugih stebrov in delom „Širitev sodelovanja in krepitev evropskega raziskovalnega prostora“, ob tesnem usklajevanju in v sinergiji z načrtovanjem skupnosti znanja in inovacij Evropskega inštituta za inovacije in tehnologijo (EIT), ustanovljenega z Uredbo (ES) št. 294/2008.

Rezultat tega strateškega načrtovanja se navede v strateškem načrtu za uresničevanje vsebin programa dela.

Namen strateškega načrtovanja je:

— celostno izvajanje ciljev Obzorja Evropa in osredotočanje na vpliv na Obzorje Evropa in zagotavljanje skladnosti med njegovimi različnimi deli,

— spodbujanje sinergij med Obzorjem Evropa in drugimi programi Unije, vključno z Evropskim skladom za regionalni razvoj (ESRR), Evropskim socialnim skladom plus (ESS+), Evropskim skladom za pomorstvo, ribištvo in akvakulturo (ESPRA), Evropskim kmetijskim skladom za razvoj podeželja (EKSRP) ter programom Euratom, da postane referenčna točka za raziskave in inovacije v vseh z njim povezanih programih v okviru proračuna Unije in nefinančnih instrumentov,

— pomoč pri razvoju in uresničevanju politike Unije za ustrezna zajeta področja ter dopolnjevanje razvoja in izvajanja politike v državah članicah,

— zmanjšanje razdrobljenosti prizadevanj ter preprečevanje podvajanja in prekrivanja med možnostmi financiranja,

— zagotavljanje okvira za povezovanje neposrednih raziskovalnih ukrepov JRC in drugih ukrepov, ki so podprti v okviru Obzorja Evropa, vključno z uporabo rezultatov in podatkov za podporo politike,

— zagotavljanje uravnoteženega in širokega pristopa do raziskav in inovacij na vseh stopnjah razvoja, ki ni omejen zgolj na spodbujanje pionirskih raziskav, razvoj novih proizvodov, procesov in storitev, ki temeljijo na znanstvenih in tehnoloških znanjih in prebojih, ampak vključuje tudi uporabo obstoječih tehnologij v novih aplikacijah, nenehno izboljševanje ter netehnološke in družbene inovacije,

— zagotavljanje sistemskega, meddisciplinarnega, medsektorskega pristopa do raziskav in inovacij, ki zajema več politik, za obravnavanje izzivov, ob hkratnem nastajanju novih konkurenčnih podjetij in industrijskih panog, spodbujanju konkurenčnosti in zasebnih naložb ter ohranjanju enakih konkurenčnih pogojev na notranjem trgu.

DRUGE DEJAVNOSTI POSEBNEGA PROGRAMA

V okviru stebra „Globalni izzivi in evropska industrijska konkurenčnost“ ter stebra „Inovativna Evropa“ so raziskave in inovacije dopolnjene z dejavnostmi, ki potekajo blizu končnih uporabnikov in trga, kot so predstavitve, pilotni projekti ali dokaz izvedljivosti, pri čemer pa je treba izključiti dejavnosti komercializacije, ki presegajo fazo raziskav in inovacij. Te dejavnosti tudi vključujejo podporo dejavnostim na strani povpraševanja, s katerimi se prispeva k pospeševanju uvajanja in širjenja najrazličnejših inovacij. Poudarek je na neobvezujočih razpisih za zbiranje predlogov.

V okviru stebra „Globalni izzivi in evropska industrijska konkurenčnost“, ki gradi na izkušnjah iz programa Obzorje 2020, so družbene vede in humanistika v celoti vključene v vse sklope, vključno s posebnimi in namenskimi dejavnostmi. Podobno so na strateški in povezovalni način vključene tudi dejavnosti, ki zajemajo morske in pomorske raziskave in inovacije, v skladu s celostno pomorsko politiko Unije, skupno ribiško politiko in drugimi mednarodnimi zavezami.

Dejavnosti, ki se izvajajo v okviru vodilnih pobud prihodnje in nastajajoče tehnologije (FET) o grafenu, projektu človeški možgani in kvantni tehnologiji, ki se podpirajo v okviru programa Obzorje 2020, bodo še naprej podprte v okviru Obzorja Evropa prek razpisov za zbiranje predlogov, vključenih v program dela. Pripravljalni ukrepi, ki se podpirajo v okviru vodilnih pobud FET programa Obzorje 2020, bodo prispevali k strateškemu načrtovanju v okviru Obzorja Evropa ter k delu v zvezi z misijami, sofinanciranimi in/ali sonačrtovanimi evropskimi partnerstvi in rednimi razpisi za zbiranje predlogov.

Dialogi na področju znanstvenega in tehnološkega sodelovanja z mednarodnimi partnerji Unije in politični dialogi z glavnimi svetovnimi regijami pomembno prispevajo k sistematičnemu prepoznavanju priložnosti za sodelovanje, kar skupaj z razlikovanjem po državah in/ali regijah podpira določanje prioritet. Svetovalna struktura, povezana z ERA, bo tudi v prihodnje zaprošena za svetovanje že v zgodnjih fazah.

RAZŠIRJANJE REZULTATOV IN KOMUNICIRANJE

Obzorje Evropa bo zagotovilo namensko podporo za odprt dostop do znanstvenih publikacij, repozitorijev znanja in drugih virov podatkov. Ukrepi razširjanja rezultatov in znanja bodo podprti, tudi s sodelovanjem drugih programov Unije, vključno s povezovanjem in pakiranjem rezultatov in podatkov v jezike in oblike za ciljne skupine in mreže za državljane, industrijo, javne uprave, akademske kroge, organizacije civilne družbe in oblikovalce politik. V ta namen lahko Obzorje Evropa uporablja napredne tehnologije in orodja umetne inteligence.

Mehanizmom, kot so nacionalne kontaktne točke, bo za obveščanje morebitnih vložnikov o Obzorju Evropa na voljo ustrezna podpora.

Komisija bo izvajala tudi informacijske in komunikacijske dejavnosti, povezane z Obzorjem Evropa, za promocijo dejstva, da so bili rezultati pridobljeni s finančno podporo Unije. Prizadevale si bodo povečati tudi ozaveščenost javnosti o pomembnosti raziskav in inovacij ter širšega učinka in pomena raziskav in inovacij, ki jih financira Unija, na primer s publikacijami, odnosi z mediji, dogodki, repozitoriji znanja, zbirkami podatkov, večkanalnimi platformami, spletnimi mesti ali ciljno uporabo družbenih medijev. Obzorje Evropa bo zagotavljalo tudi podporo upravičencem pri poročanju o njihovem delu in njegovem vplivu na širšo družbo.

IZKORIŠČANJE IN UVAJANJE REZULTATOV NA TRG

Komisija bo oblikovala celovite ukrepe za izkoriščanje rezultatov Obzorja Evropa in razvitega znanja. To bo pospešilo izkoriščanje rezultatov v smeri vsesplošnega uvajanja na trg in povečalo učinek Obzorja Evropa.

Komisija bo sistematično ugotavljala in evidentirala rezultate raziskovalnih in inovacijskih dejavnosti v okviru Obzorja Evropa ter te rezultate in razvito znanje prenašala ali razširjala na nediskriminatorni način na industrijo in podjetja vseh velikosti, javne organe, akademske kroge, organizacije civilne družbe in oblikovalce politik, da bi čim bolj povečala dodano vrednost Unije, ki jo ima Obzorje Evropa.

MEDNARODNO SODELOVANJE

V okviru prizadevanj za okrepljeno mednarodno sodelovanje bo večji učinek dosežen z usklajevanjem ukrepov z drugimi državami in regijami sveta. Partnerji z vsega sveta bodo na podlagi vzajemnih koristi povabljeni, da se pridružijo prizadevanjem Unije kot sestavni del pobud za podporo ukrepanju Unije za trajnost, okrepitev raziskovalne in inovacijske odličnosti ter konkurenčnosti.

Skupno mednarodno ukrepanje bo zagotovilo učinkovito obravnavo svetovnih družbenih izzivov in uresničevanje ciljev trajnostnega razvoja, dostop do najbolj nadarjenih ljudi na svetu, strokovnega znanja in virov ter večjo ponudbo in povpraševanje po inovativnih rešitvah.

DELOVNE METODOLOGIJE ZA OCENJEVANJE

Uporaba visokokakovostnega neodvisnega strokovnega znanja v procesu ocenjevanja podpira vključevanje vseh deležnikov, skupnosti in interesov v Poseben program in je predpogoj za ohranjanje odličnosti in ustreznosti financiranih dejavnosti.

Komisija ali organ financiranja bo zagotovil nepristranskost postopka ocenjevanja in preprečeval navzkrižje interesov v skladu s členom 61 finančne uredbe. Poskušal bo doseči tudi geografsko raznolikost sestave odborov za ocenjevanje ter strokovnih in svetovalnih skupin.

Izjemoma, kadar to upravičuje zahteva po imenovanju najboljših razpoložljivih strokovnjakov in/ali omejen nabor kvalificiranih strokovnjakov, lahko neodvisni strokovnjaki, ki pomagajo odboru za ocenjevanje ali so njegovi člani, ocenjujejo določene predloge, za katere prijavijo potencialni interes. V tem primeru Komisija ali organ financiranja sprejme vse potrebne sanacijske ukrepe, da zagotovi integriteto postopka ocenjevanja. Postopek ocenjevanja se upravlja ustrezno s tem in zajema tudi fazo, ki vključuje interakcijo med različnimi strokovnjaki. Odbor za ocenjevanje bo pri določanju predlogov za financiranje upošteval posebne okoliščine.

STEBER I

ODLIČNA ZNANOST

Znanstveni, ekonomski, družbeni in kulturni napredek v vseh svojih oblikah je odvisen od ustrezne ponudbe odličnih raziskovalcev, prizadevanj za preboj pri razumevanju in pridobivanja znanja na vseh ravneh, vrhunskih zmogljivosti, vključno s fizičnimi infrastrukturami in infrastrukturami znanja za raziskave in inovacije, ter sredstev za javno razširjanje in izmenjavo znanja („odprta znanost“), metodologij in spretnosti.

Dosežki vodilnih inovacij na svetovni ravni so povezani z napredovanjem odprte in odlične znanosti. Spremembe znanstvenih in tehnoloških paradigm so lahko ključni dejavniki za rast produktivnosti, konkurenčnost, bogastvo, trajnostni razvoj in družbeni napredek. Takšne spremembe paradigm so v preteklosti običajno izvirale iz znanstvene baze javnega sektorja, preden so ustvarile temelje za popolnoma nove industrije in panoge ter celovit družbeni napredek.

Javne naložbe v raziskave, zlasti prek univerz in javnih raziskovalnih institucij ter raziskovalnih zmogljivostih, so pogosto namenjene dolgoročnejšim, bolj tveganim raziskavam in dopolnjujejo dejavnosti zasebnega sektorja. Poleg tega ustvarjajo visoko usposobljene človeške vire, znanja in izkušnje, nove znanstvene instrumente in metodologije ter mreže, ki prenašajo najnovejše znanje.

Evropska znanost in raziskovalci v Evropi so bili in bodo tudi v prihodnje vodilni na številnih področjih. Vendar tega položaja ne smemo šteti za samoumevnega. Tradicionalnemu izzivu, ki so ga predstavljale države, kot so Združene države Amerike, se zdaj pridružujejo gospodarski velikani, kot sta Kitajska in Indija, zlasti iz nedavno industrializiranih predelov sveta in iz vseh držav, kjer vlade priznavajo številne in obsežne donose, ki izhajajo iz naložb v raziskave.

1. EVROPSKI RAZISKOVALNI SVET

1.1 Utemeljitev

Čeprav Unija še vedno objavi največ znanstvenih člankov na svetu, ima glede na svojo velikost relativno majhno število centrov odličnosti, ki izstopajo na svetovni ravni, ter obsežna področja povprečne in nizke uspešnosti. V primerjavi z Združenimi državami Amerike in zdaj do neke mere tudi s Kitajsko Unija sledi „modelu decentralizirane odličnosti“, v katerem so sredstva razpršena na večje število raziskovalcev in raziskovalnih institucij. Ustvarjanje privlačnih pogojev za najboljše raziskovalce, bo Evropi pomagalo, da med svetovno konkurenco postane bolj privlačna za nadarjene znanstvenike.

Svetovno raziskovalno prizorišče se dramatično spreminja in postaja vse bolj večpolarno zaradi vse večjega števila držav v gospodarskem vzponu, zlasti Kitajske, ki širijo svojo znanstveno produkcijo. Medtem kot sta Unija in Združene države Amerike leta 2000 predstavljali skoraj dve tretjini svetovnih odhodkov za raziskave in razvoj, se je ta delež do leta 2013 zmanjšal na manj kot polovico.

ERC podpira najboljše raziskovalce, vključno z nadarjenimi raziskovalci, ki so na začetku svoje poklicne poti, s prožnim dolgoročnim financiranjem za opravljanje prelomnih raziskav zlasti v Evropi, ki prinašajo velike koristi in velika tveganja. Deluje samostojno in pod vodstvom neodvisnega Znanstvenega sveta ERC, ki ga sestavljajo znanstveniki, inženirji in akademiki z največjim ugledom ter ustreznimi izkušnjami in raznolikostjo. ERC lahko črpa iz širšega nabora nadarjenih ljudi in zamisli kot kateri koli nacionalni program ter krepi odličnost na tak način, da najboljši raziskovalci in najboljše zamisli tekmujejo med seboj.

Izkazalo se je, da imajo pionirske raziskave, ki jih financira ERC, znaten neposredni vpliv v obliki napredka na pionirskih področjih znanja, s čimer odpirajo pot novim in pogosto nepričakovanim znanstvenim in tehnološkim dosežkom ter novim raziskovalnim področjem. To ustvarja povsem nove zamisli, ki spodbujajo inovacije in podjetniško iznajdljivost ter obravnavajo družbene izzive. ERC ima tudi pomemben strukturni vpliv, saj izboljšuje kakovost evropskega raziskovalnega sistema, ki presega neposredno financirane raziskovalce in ukrepe. Ukrepi in raziskovalci, ki jih financira ERC, zastavljajo navdihujoč cilj za pionirske raziskave v Evropi, ki povečujejo njen ugled in zaradi česar Evropa postaja bolj privlačna najboljšim raziskovalcem na svetu za sodelovanje in kot kraj za delo. Prestiž gostovanja dobitnikov nepovratnih sredstev ERC ustvarja konkurenco med evropskimi univerzami in drugimi raziskovalnimi organizacijami, ki tekmujejo v ponujanju najprivlačnejših pogojev za vrhunske raziskovalce, ter jim lahko posredno pomaga oceniti prednosti in slabosti ter poskrbeti za reforme.

ERC financira sorazmerno majhen odstotek vseh evropskih raziskav, vendar z raziskavami, ki jih financira, dosega velik znanstveni učinek. Povprečni faktor vpliva na podlagi citatov je za raziskave, ki jih podpira ERC, primerljiv s položajem vrhunskih elitnih raziskovalnih univerz. Učinkovitost raziskav v ERC je izjemno visoka v primerjavi z največjimi svetovnimi vlagatelji v raziskave. ERC financira veliko pionirskih raziskav na številnih raziskovalnih področjih, ki so prejela najvišje število citatov, vključno s področji, ki so v naglem vzponu. Čeprav je financiranje ERC osredotočeno na pionirske raziskave, je privedlo do precejšnjega števila patentov.

Tako obstajajo jasni dokazi, da ERC prek svojih razpisov privablja in financira odlične raziskovalce ter da ukrepi ERC proizvajajo številne najpomembnejše in najbolj vplivne rezultate raziskav v svetovnem merilu na novih področjih, kar vodi do prebojev in velikega napredka. Delo prejemnikov nepovratnih sredstev ERC je tudi zelo interdisciplinarno in ti prejemniki nepovratnih sredstev ERC sodelujejo na mednarodni ravni in javno objavljajo svoje rezultate na vseh raziskovalnih področjih, vključno z družbenimi vedami, umetnostjo in humanistiko.

Obstajajo tudi že dokazi o dolgoročnejšem učinku nepovratnih sredstev ERC na poklicne poti, usposabljanje visoko usposobljenih priznanih raziskovalcev in oseb z doktorsko diplomo, povečanje svetovne prepoznavnosti in ugleda evropskih raziskav ter na nacionalne raziskovalne sisteme, kar izhaja iz močnega primerjalnega učinka. Ta učinek je zlasti pomemben v modelu decentralizirane odličnosti Unije, saj lahko status prejemnika sredstev ERC nadomesti prepoznavnost na podlagi statusa institucij ter lahko služi kot natančnejši kazalnik kakovosti raziskav. To omogoča ambicioznim posameznikom, institucijam, regijam in državam, da prevzamejo pobudo ter izboljšajo raziskovalne profile, pri katerih so še posebno močni.

1.2 Področja ukrepanja

1.2.1 Pionirska znanost

Raziskave, ki jih financira ERC, naj bi prinesle napredek na pionirskih področjih znanja, z znanstvenimi publikacijami najvišje kakovosti, s katerimi se dosega raziskovalne rezultate z velikim potencialnim družbenim in ekonomskim vplivom, pri čemer ERC določa jasen in navdihujoč cilj za pionirske raziskave v celotni Uniji, Evropi in na mednarodni ravni. ERC si bo s ciljem, da Unija postane privlačnejše okolje za najboljše znanstvenike na svetu, prizadeval za merljivo povečanje deleža Unije v 1 % najpogosteje citiranih objav na svetu in povečanje števila odličnih raziskovalcev, ki jih financira, tudi tistih, ki ne prihajajo iz Evrope.

Sredstva ERC se dodelijo v skladu z naslednjimi uveljavljenimi načeli. Edino merilo, na podlagi katerega se dodeljujejo nepovratna sredstva ERC, je znanstvena odličnost. ERC deluje po načelu „od spodaj navzgor“, brez vnaprej določenih prioritet.

Splošne smernice

— Dolgoročno financiranje za podporo odličnih zamisli raziskovalcev katerih koli starosti in spola ter njihovih raziskovalnih skupin iz katere koli države na svetu pri izvajanju prelomnih raziskav, ki prinašajo velike koristi in velika tveganja,

— ustrezna pomoč raziskovalcem, ki imajo odlične zamisli in so na začetku svoje poklicne poti, da bi jim v kritični fazi, ko ustanavljajo ali krepijo svojo samostojno raziskovalno skupino ali program, zagotovili ustrezno podporo za prehod v samostojno delo vodij raziskav,

— novi načini dela v znanstvenem svetu, vključno s pristopom odprte znanosti, pri katerih obstaja možnost za ustvarjanje prelomnih rezultatov, ter spodbujanje potenciala za komercialne in družbene inovacije financiranih raziskav,

— izmenjava izkušenj in najboljših praks z regionalnimi in nacionalnimi agencijami za financiranje raziskav ter vzpostavljanje povezav z drugimi deli Obzorja Evropa, zlasti MSCA, za spodbujanje podpore odličnim raziskovalcem,

— večji pomen pionirskih raziskav v Evropi in prepoznavnosti programov ERC za raziskovalce v Evropi in po svetu.

1.3 Izvajanje

1.3.1 Znanstveni svet ERC

Znanstveni svet ERC je porok za kakovost dejavnosti z vidika znanosti in je v celoti odgovoren za odločanje o vrsti raziskav, ki bodo financirane.

V okviru izvajanja Obzorja Evropa in za izvajanje svojih nalog, ki so določene v členu 9, bo Znanstveni svet ERC naredil naslednje:

(a) glede znanstvene strategije: (i) oblikoval splošno znanstveno strategijo ERC glede na znanstvene možnosti in evropske znanstvene potrebe; (ii) oblikoval program dela in razvil sveženj podpornih ukrepov ERC v skladu s svojo znanstveno strategijo; (iii) vzpostavil potrebne pobude za mednarodno sodelovanje, vključno z dejavnostmi obveščanja javnosti, da se poveča prepoznavnost ERC za najboljše raziskovalce iz drugih delov sveta, v skladu s svojo znanstveno strategijo;

(b) glede znanstvenega upravljanja, spremljanja in nadzora kakovosti: (i) zagotovil vrhunski sistem medsebojnih strokovnih pregledov, ki temelji na znanstveni odličnosti in popolnoma pregledni, pošteni in nepristranski obravnavi predlogov, ter v ta namen oblikoval stališča o izvajanju in upravljanju razpisov za zbiranje predlogov, merila za ocenjevanje, postopke medsebojnega strokovnega pregleda, vključno z izbiro strokovnjakov, metode za medsebojno strokovno pregledovanje in ocenjevanje predlogov ter potrebna izvedbena pravila in smernice, na podlagi katerih bodo pod nadzorom Znanstvenega sveta ERC izbrani predlogi, ki bodo financirani; (ii) podal predlog, na podlagi katerega se imenujejo strokovnjaki v primeru pionirskih raziskovalnih ukrepov ERC; (iii) zagotovil izvajanje nepovratnih sredstev ERC v skladu z enostavnimi in preglednimi postopki, ki se osredotočajo na odličnost, spodbujajo iniciativnost ter združujejo prožnost z odgovornostjo, ob nenehnem spremljanju kakovosti dejavnosti in izvajanja; (iv) pregledal in ocenil dosežke ERC, kakovost in vpliv raziskav, ki jih financira ERC, ter skladno s tem pripravil priporočila in smernice za popravne ali prihodnje ukrepe; (v) pripravil stališča o vseh drugih zadevah, ki vplivajo na dosežke in učinek dejavnosti ERC ter kakovost raziskav, ki se izvajajo;

(c) glede komuniciranja in razširjanja rezultatov: (i) povečal svetovni ugled in prepoznavnost ERC z izvajanjem dejavnosti komuniciranja in ozaveščanja javnosti, vključno z znanstvenimi konferencami o dejavnostih in dosežkih ERC ter rezultatih projektov, ki jih financira ERC, skupaj z znanstveno skupnostjo, ključnimi deležniki in splošno javnostjo; (ii) po potrebi se posvetoval z znanstveniki, inženirji in akademsko skupnostjo, regionalnimi in nacionalnimi agencijami za financiranje raziskav in drugimi deležniki; (iii) redno poročal Komisiji o svojih dejavnostih.

Člani Znanstvenega sveta ERC prejmejo za opravljene naloge nadomestilo v obliki honorarja in, kadar je ustrezno, povračilo potnih stroškov in stroškov bivanja.

Predsednik ERC v času svojega imenovanja biva v Bruslju in načeloma najmanj 80 % svojega delovnega časa posveti delovanju ERC. Plača predsednika ERC je na ravni plače višjega vodstva Komisije, na voljo pa ima posebno izvedbeno strukturo ERC s podporo, potrebno za opravljanje njegovih nalog.

Znanstveni svet ERC izmed svojih članov izvoli tri podpredsednike, ki predsedniku ERC pomagajo pri zastopanju in organizaciji dela. Podpredsedniki imajo lahko tudi naziv podpredsednik ERC.

Trem podpredsednikom bo na voljo podpora, da se zagotovi primerna lokalna upravna pomoč na njihovih matičnih inštitutih.

1.3.2. Posebna izvedbena struktura ERC

Posebna izvedbena struktura ERC, odgovoren za vse vidike upravnega izvajanja in izvrševanja te komponente Posebnega programa, kot je določeno v programu dela ERC. Izvajala bo zlasti postopke ocenjevanja, medsebojno strokovno pregledovanje in postopke izbora v skladu s strategijo Znanstvenega sveta ERC ter zagotavljala finančno in znanstveno upravljanje nepovratnih sredstev. Posebna izvedbena struktura ERC bo podpirala Znanstveni svet ERC pri izvajanju vseh nalog iz člena oddelka 1.3.1, vključno s pripravo znanstvene strategije, spremljanjem poslovanja ter pregledovanjem in ocenjevanjem dosežkov ERC ter njegovih dejavnosti ozaveščanja in komunikacijskih dejavnosti. Posebna izvedbena struktura ERC bo tudi zagotavljala dostop do potrebnih dokumentov in podatkov, ki jih ima, ter Znanstveni svet ERC redno obveščala o svojih dejavnostih.

Za zagotovitev učinkovite povezave s posebno izvedbeno strukturo ERC na področju strategije in operativnih zadev imata vodstvo Znanstvenega sveta ERC in direktor posebne izvedbene strukture ERC redne usklajevalne sestanke.

Upravljanje ERC bo izvajalo v ta namen zaposleno osebje, ki bo po potrebi vključevalo tudi uradnike iz institucij Unije, ukvarjalo pa se bo izključno z dejanskimi upravnimi potrebami, da se zagotovita stabilnost in kontinuiteta, ki sta potrebni za učinkovito upravljanje.

1.3.3. Vloga Komisije

Komisija bo za izpolnjevanje svojih obveznosti iz členov 8, 9 in 10 in v okviru svojih odgovornosti za izvrševanje proračuna:

— zagotovila neprekinjeno delovanje in obnovo Znanstvenega sveta ERC ter podpirala stalni odbor za imenovanje prihodnjih članov Znanstvenega sveta ERC,

— zagotovila neprekinjeno delovanje posebne izvedbene strukture ERC ter prenos nalog in pristojnosti nanjo, pri čemer bo upoštevala mnenje Znanstvenega sveta ERC,

— zagotovila, da bo posebna izvedbena struktura ERC izvajala vse naloge in pristojnosti,

— imenovala direktorja in člane vodstva posebne izvedbene strukture ERC, pri čemer bo upoštevala mnenje Znanstvenega sveta ERC,

— zagotovila pravočasni sprejem programa dela, stališč o metodologiji za izvajanje in potrebnih izvedbenih pravil, vključno s pravili ERC za oddajo ter vzorcem sporazuma o nepovratnih sredstvih ERC, pri čemer bo upoštevala mnenje Znanstvenega sveta ERC,,

— redno in pravočasno obveščala programski odbor o izvajanju dejavnosti ERC in se z njim posvetovala o tem,

— kot odgovorna za celotno izvajanje Obzorja Evropa bo spremljala posebno izvedbeno strukturo ERC in ocenjevala uspešnost njenega delovanja.

2. UKREPI MARIE SKŁODOWSKE-CURIE

2.1 Utemeljitev

Evropa potrebuje visoko usposobljeno in prožno bazo človeškega kapitala na področju raziskav in inovacij, ki se lahko brez težav prilagodi in najde trajnostne rešitve za zdajšnje in prihodnje izzive, kot so velike demografske spremembe v Evropi. Da bi raziskovalci zagotavljali odličnost, morajo biti mobilni, sodelovati in širiti znanje med državami, sektorji in disciplinami, s pravo kombinacijo znanja in spretnosti za obravnavo družbenih izzivov in podpiranje inovacij.

Evropa je vir znanosti s približno 1,8 milijona raziskovalcev, ki delajo v več tisoč univerzah, raziskovalnih centrih in podjetjih. Vendar se ocenjuje, da bo morala Unija do leta 2027 usposobiti in zaposliti najmanj en milijon novih raziskovalcev, da bi uresničila cilje, določene za večje naložbe v raziskave in inovacije. To je še posebej pereč problem v neakademskih krogih (v industriji in podjetjih, vključno z MSP, vladah, organizacijah civilne družbe, kulturnih ustanovah, bolnicah itd.), zato je potrebno sodelovanje med različnimi sektorji, da bi pridobili ustrezno usposobljene nove raziskovalce. Unija mora okrepiti prizadevanja za privabljanje več mladih žensk in moških na poklicno pot na področju raziskav, storiti več za vključenost in spodbujanje ravnovesja med delom in zasebnim življenjem, privabljati raziskovalce iz tretjih držav, ohraniti lastne raziskovalce in evropske raziskovalce, ki delajo drugje, znova vključiti v delo v Evropi. Poleg tega bi bilo treba za obsežnejše razširjanje odličnosti dodatno izboljšati pogoje dela raziskovalcev v celotnem ERA. V zvezi s tem so potrebne tesnejše povezave zlasti z Evropskim izobraževalnim prostorom, ESRR in ESS+.

Zaradi sistemske narave teh izzivov in čezmejnih prizadevanj, potrebnih za njihovo reševanje, je te izzive najbolje obravnavati na ravni Unije.

MSCA se osredotočajo na odlične raziskave, ki v celoti temeljijo na načelu „od spodaj navzgor“, so odprte za vsa področja raziskav in inovacij, od temeljnih raziskav do uvedbe na trg in storitev na področju inovacij. To vključuje raziskovalna področja, ki jih zajemata PDEU in Pogodba o ustanovitvi Evropske skupnosti za atomsko energijo (Euratom). Če se pojavijo posebne potrebe in so na voljo dodatni viri financiranja, bi se MSCA lahko navezali na nekatere dejavnosti, povezane s posebnimi izzivi, vključno z opredeljenimi misijami, vrste raziskovalnih in inovacijskih institucij ali geografske lokacije, da bi se odzvali na razvoj zahtev Evrope na področju znanja in spretnosti, raziskovalnega usposabljanja, razvoja poklicnih poti in izmenjave znanja.

MSCA so najpomembnejši instrument na ravni Unije za privabljanje raziskovalcev iz tretjih držav v Evropo, s čimer pomembno prispevajo k sodelovanju na svetovni ravni na področju raziskav in inovacij. Dokazi kažejo, da MSCA nimajo le pozitivnega učinka na posameznike, organizacije in na ravni sistema, temveč zagotavljajo tudi velik vpliv in prebojne rezultate raziskav ter hkrati pomembno prispevajo k družbenim in strateškim izzivom. Dolgoročne naložbe v ljudi se obrestujejo, kar kažejo številne Nobelove nagrade, ki so jih prejeli nekdanji štipendisti ali nadzorniki MSCA.

S svetovno konkurenco na področju raziskav med znanstveniki ter med gostiteljskimi organizacijami iz akademskega in neakademskega sektorja, z ustvarjanjem in izmenjavo visokokakovostnega znanja med državami, sektorji in disciplinami, MSCA prispevajo zlasti k ciljem agende „Delovna mesta, rast in naložbe“, globalni strategiji EU in ciljem trajnostnega razvoja.

MSCA prispevajo k večji učinkovitosti, konkurenčnosti in privlačnosti evropskega raziskovalnega prostora v svetovnem merilu. To se dosega z osredotočanjem na novo generacijo visokokvalificiranih raziskovalcev ter zagotavljanjem podpore mladim nadarjenim iz celotne Unije in širše, vključno:

(a) s spodbujanjem njihovega prehoda na druge sestavne dele Obzorja Evropa, kot sta ERC in EIT;

(b) s spodbujanjem širjenja in uporabe novega znanja in zamisli v evropskih politikah, gospodarstvu in družbi, vključno z izboljšanjem znanstvene komunikacije in ukrepov za obveščanje javnosti;

(c) z omogočanjem lažjega sodelovanja med organizacijami, ki se ukvarjajo z raziskavami, in z objavljanjem na podlagi načel odprte znanosti in podatkov FAIR;

(d) z doseganjem znatnega strukturnega vpliva na ERA, z zavzemanjem za odprt trg dela in postavljanjem standardov za kakovostno usposabljanje, privlačnimi pogoji zaposlovanja ter odprtim in preglednim zaposlovanjem za vse raziskovalce, temelječim na zaslugah, v skladu z Evropsko listino za raziskovalce ter kodeksom ravnanja pri zaposlovanju raziskovalcev.

2.2 Področja ukrepanja

2.2.1 Spodbujanje odličnosti z mobilnostjo raziskovalcev prek meja, sektorjev in disciplin

Unija mora ostati referenca za odlične raziskave in zato privlačna za najbolj obetavne evropske in neevropske raziskovalce na vseh stopnjah njihove poklicne poti. To se lahko doseže tako, da se raziskovalcem in osebju, povezanemu z raziskavami, omogoči gibanje in sodelovanje med državami, sektorji in disciplinami, s čimer pridobijo visokokakovostno usposabljanje in poklicne priložnosti. To bo olajšalo poklicni prehod med akademskim in drugimi sektorji ter spodbudilo podjetniško dejavnost.

Splošne smernice

— Mobilnost v Evropi ali zunaj nje za najboljše ali najbolj obetavne raziskovalce ne glede na državljanstvo za izvajanje odličnih raziskav, razvoj njihovih znanj in spretnosti, pa tudi njihovih poklicnih poti, ter za širitev njihovih omrežij v akademskem in drugih sektorjih (vključno z raziskovalnimi infrastrukturami).

2.2.2 Spodbujanje novih znanj in spretnosti s pomočjo odličnega usposabljanja raziskovalcev

Unija potrebuje trdno, prožno in ustvarjalno bazo človeških virov, s pravo kombinacijo znanja in spretnosti, ki bodo ustrezale prihodnjim potrebam trga dela, omogočale ustvarjanje inovacij ter prenos znanja in idej v proizvode in storitve v korist gospodarstva in družbe. To se lahko doseže z usposabljanjem raziskovalcev za nadaljnji razvoj njihovih ključnih raziskovalnih kompetenc ter izboljšanje prenosljivih znanj spretnosti, kot so ustvarjalna, odgovorna, do družbe odprta in podjetniška miselnost ter zavedanje o trajnostnem razvoju. To jim bo omogočilo, da se soočijo s sedanjimi in prihodnjimi svetovnimi izzivi ter izboljšajo svoje poklicne možnosti in potencial za inovacije.

Splošne smernice

— Programi usposabljanja, ki raziskovalcem zagotavljajo različna znanja in spretnosti, ki ustrezajo sedanjim in prihodnjim svetovnim izzivom.

2.2.3 Krepitev človeških virov ter razvoj znanj in spretnosti v celotnem ERA

Za spodbujanje odličnosti, sodelovanja med organizacijami, ki se ukvarjajo z raziskavami, ter zagotavljanje pozitivnega strukturnega učinka morajo biti standardi za visokokakovostno usposabljanje in mentorstvo, dobri delovni pogoji in uspešen poklicni razvoj raziskovalcev uvedeni po celotnem evropskem raziskovalnem prostoru. Kjer je to primerno in upravičeno s študijo, se v okviru obstoječih splošnih smernic raziskovalcem zagotovi podpora pri vrnitvi v njihovo državo izvora znotraj Unije in v Unijo. To bo prispevalo k posodobitvi ali izboljšanju programov in sistemov usposabljanja za raziskave ter povečalo privlačnosti institucij v svetovnem merilu.

Splošne smernice

— Programi usposabljanja za spodbujanje odličnosti in širjenje najboljših praks med institucijami, raziskovalnimi infrastrukturami ter raziskovalnimi in inovacijskimi sistemi,

— med- in naddisciplinarno sodelovanje, razvoj in razširjanje znanja v Uniji in tretjih državah.

2.2.4 Izboljšanje in spodbujanje sinergij

Sinergije med raziskovalnimi in inovacijskimi sistemi in programi na regionalni, nacionalni ravni ali ravni Unije je treba nadalje razvijati. To se lahko doseže zlasti z dopolnjevanji z drugimi deli Obzorja Evropa, kot je EIT, in sinergijami z drugimi programi Unije, zlasti programom Erasmus in ESS+, vključno prek pečata odličnosti.

Splošne smernice

— Programi usposabljanja in podobne pobude za razvoj raziskovalne poklicne poti, podprte z dopolnilnimi javnimi ali zasebnimi viri financiranja na regionalni, nacionalni ali ravni Unije.

2.2.5 Spodbujanje obveščanja javnosti

V vsej Uniji in izven nje je treba okrepiti prepoznavnost dejavnosti, ki jih podpirajo MSCA, in prepoznavnost raziskovalcev v javnosti, da se izboljša globalno poznavanje MSCA in zagotovi boljše razumevanje vpliva dela raziskovalcev na vsakdanje življenje državljanov in spodbudi mlade k odločitvi za poklic raziskovalca. To se lahko doseže z delovanjem v skladu z načelom odprte znanosti, kar lahko privede do boljšega razširjanja, izkoriščanja in večje razširjenosti znanja in praks. K temu bi lahko koristno prispevala tudi ljubiteljska znanost.

Splošne smernice

— Pobude za obveščanje javnosti za spodbujanje zanimanja za raziskovalne poklice, zlasti med mladimi vseh ozadij,

— promocijske dejavnosti za izboljšanje globalnega poznavanja, prepoznavnosti in ozaveščenosti o MSCA,

— širjenje in povezovanje znanja s sodelovanjem med projekti, projekti nacionalnih kontaktnih točk ter druge dejavnosti mreženja, kot so storitve za diplomante.

3. RAZISKOVALNE INFRASTRUKTURE

3.1 Utemeljitev

Najsodobnejše raziskovalne infrastrukture zagotavljajo ključne storitve raziskovalnim in inovacijskim skupnostim, imajo pomembno vlogo pri širitvi meja znanja ter tlakujejo pot raziskovalnim in inovacijskim prispevkom za odzivanje na globalne izzive in industrijsko konkurenčnost. Podpiranje raziskovalnih infrastruktur na ravni Unije pomaga omiliti razpršenost nacionalnih raziskovalnih infrastruktur in žepov znanstvene odličnosti, s čimer se krepi ERA in izboljšuje kroženje znanja prek izoliranih sistemov. Znanstveni napredek je čedalje bolj odvisen od sodelovanja raziskovalnih infrastruktur in industrije, s katerim se razvijajo potrebni instrumenti, ki temeljijo na novih ključnih omogočitvenih tehnologijah in drugih novih tehnologijah.

Splošni cilj je Evropo oskrbeti z vrhunskimi raziskovalnimi infrastrukturami v svetovnem merilu, ki bodo prosto dostopne vsem raziskovalcem v Evropi in zunaj nje, kar bo v celoti izkoristilo njihov potencial za znanstveni napredek in inovacije. Ključni cilji so zmanjšati razdrobljenost raziskovalnih in inovacijskih ekosistemov, s čimer bi preprečili podvajanje prizadevanj in bolje uskladili zasnovo, razvoj, dostopnost in uporabo raziskovalnih infrastruktur, vključno s tistimi, ki se financirajo iz ESRR. Ključnega pomena je podpreti odprt dostop vseh evropskih raziskovalcev do raziskovalne infrastrukture ter povečati dostop do digitalnih raziskovalnih virov, vključno prek evropskega oblaka odprte znanosti (EOSC), s čimer bi zlasti spodbujali praksi uporabe odprte znanosti in odprtih podatkov.

Pomembno je tudi izboljšati dolgoročno trajnost raziskovalnih infrastruktur, ki običajno delujejo več desetletij, zato bi morali pripraviti načrte za zagotovitev neprekinjene in stabilne podpore.

Unija mora obravnavati tudi hitro povečevanje svetovne tekme za nadarjene ljudi s privabljanjem raziskovalcev iz tretjih držav k delu z vrhunskimi evropskimi raziskovalnimi infrastrukturami. Glavni cilj je tudi povečanje konkurenčnosti in inovativnih zmogljivosti evropske industrije, podpiranje ključnih tehnologij in storitev, pomembnih za raziskovalne infrastrukture in njihove uporabnike, s čimer bi se izboljšali pogoji za zagotavljanje inovativnih rešitev.

Prejšnji okvirni programi so znatno prispevali k uspešnejši in učinkovitejši uporabi nacionalnih raziskovalnih infrastruktur, z Evropskim strateškim forumom za raziskovalno infrastrukturo (ESFRI) pa so razvili tudi usklajen pristop na strateški podlagi k oblikovanju politik o vseevropskih raziskovalnih infrastrukturah. Ta strateški pristop je prinesel jasne koristi, tudi zmanjšanje podvajanja prizadevanj z učinkovitejšo uporabo virov in standardizacijo procesov in postopkov. Raziskovalna mobilnost ima pomembno vlogo pri lažji uporabi raziskovalnih infrastruktur in zato je treba razmislek nameniti sinergijam med nacionalnimi in evropskimi shemami mobilnosti.

Dejavnosti, ki jih podpira Unija, bodo zagotovile dodano vrednost: z utrditvijo in optimizacijo obstoječih raziskovalnih infrastruktur, skupaj s prizadevanji za razvoj novih infrastruktur vseevropskega pomena in učinka; z zagotavljanjem podobnih vrst raziskovalnih infrastruktur se skupaj obravnavajo strateška vprašanja, ki zadevajo uporabniške skupnosti; z vzpostavitvijo EOSC kot učinkovitega, nadgradljivega in trajnostnega okolja za raziskave, ki temeljijo na podatkih; z medsebojno povezavo med nacionalnimi in regionalnimi raziskovalnimi in izobraževalnimi omrežji, ki povečuje in zagotavlja infrastrukturo omrežja visoke zmogljivosti za velike količine podatkov in dostop do digitalnih virov prek meja in področij; s spodbujanjem panevropske pokritosti porazdeljenih raziskovalnih infrastruktur, da se med drugim omogoči meddržavna primerjava raziskovalnih podatkov, na primer na področjih družboslovnih in humanističnih ved ter okolja; s spodbujanjem interoperabilnosti raziskovalnih infrastruktur; z večjim obsegom in krepitvijo prenosa znanja in usposabljanja visokokvalificiranih človeških virov; s spodbujanjem uporabe in po potrebi nadgradnjo obstoječih vseevropskih vrhunskih raziskovalnih infrastruktur v okviru Obzorja Evropa; s premagovanjem ovir, ki najboljšim raziskovalnim skupinam preprečujejo dostop do storitev najboljših raziskovalnih infrastruktur v Evropi, ter s spodbujanjem inovacijskega potenciala raziskovalnih infrastruktur, ki so osredotočene na razvoj tehnologij in skupno ustvarjanje inovacij, pa tudi povečanje uporabe raziskovalnih infrastruktur s strani industrije.

Poleg tega je treba okrepiti mednarodno razsežnost evropskih raziskovalnih infrastruktur, ki spodbuja tesnejše sodelovanje z mednarodnimi partnerji ter mednarodno sodelovanje v evropskih raziskovalnih infrastrukturah v medsebojno korist.

Dejavnosti bodo prispevale k uresničevanju različnih ciljev trajnostnega razvoja, kot so: cilj trajnostnega razvoja 3 – zdravje in dobro počutje; cilj trajnostnega razvoja 7 – cenovno dostopna in čista energija; cilj trajnostnega razvoja 9 – industrija, inovacije in infrastruktura; cilj trajnostnega razvoja 13 – podnebni ukrepi.

3.2 Področja ukrepanja

3.2.1 Utrjevanje in razvijanje področja evropskih raziskovalnih infrastruktur

Vzpostavitev, delovanje in dolgoročna trajnostna naravnanost raziskovalnih infrastruktur, ki jih je opredelil ESFRI, in drugih vrhunskih raziskovalnih infrastruktur vseevropskega pomena, je bistvena, da si Unija zagotovi vodilno vlogo pri pionirskih raziskavah, usposabljanju in dodatnem izobraževanju raziskovalcev, ustvarjanju in uporabi znanja ter konkurenčnosti svoje industrije.

EOSC bi moral postati učinkovit in celovit distribucijski kanal za storitve raziskovalnih infrastruktur in evropskim raziskovalnim skupnostim zagotoviti naslednjo generacijo podatkovnih storitev za pridobivanje, shranjevanje, obdelavo (na primer analitika, simulacija, vizualizacija storitev) in izmenjavo velepodatkov iz znanosti, skladno z načeli FAIR. EOSC bi moral raziskovalcem v Evropi zagotoviti dostop do večine podatkov, ki so jih ustvarile in zbrale raziskovalne infrastrukture, ter do visokozmogljivostnega računalništva in virov na eksaravni, vključno s tistimi, ki se uporabljajo v okviru Evropske podatkovne infrastrukture (EDI) (1).

Vseevropska raziskovalna in izobraževalna mreža bo povezala in omogočila oddaljeni dostop do raziskovalnih infrastruktur in raziskovalnih virov, z zagotavljanjem medsebojne povezljivosti med univerzami, raziskovalnimi inštituti ter raziskovalnimi in inovacijskimi skupnostmi na ravni Unije, pa tudi mednarodne povezave z drugimi partnerskimi mrežami po vsem svetu.

Splošne smernice

— Življenjski cikel vseevropskih raziskovalnih infrastruktur z oblikovanjem novih raziskovalnih infrastruktur; njihova pripravljalna in izvedbena faza, zgodnja faza delovanja, ki se dopolnjuje z drugimi viri financiranja, v primeru raziskovalnih infrastruktur s sredstvi iz strukturnih skladov, utrditev in optimizacija ekosistema raziskovalne infrastrukture z racionalizacijo prakse spremljanja mejnikov ESFRI in drugih vseevropskih raziskovalnih infrastruktur ter s spodbujanjem sporazumov o opravljanju storitev, pa tudi razvoj, združitve, vseevropska pokritost ali razgradnja vseevropskih raziskovalnih infrastruktur,

— EOSC, vključno z: nadgradljivostjo in trajnostno naravnanostjo kanala za dostop; v sodelovanju z državami članicami in pridruženimi državami za učinkovito zvezo evropskih, nacionalnih, regionalnih in institucionalnih virov; njegovim tehničnim razvojem in razvojem njegove politike, da lahko obvladuje nove raziskovalne potrebe in zahteve (kot uporaba sklopov občutljivih podatkov, vgrajena zasebnost); interoperabilnost podatkov in skladnost z načeli FAIR (podatke je mogoče najti, so dostopni, interoperabilni in se lahko ponovno uporabijo); in široka baza uporabnikov,

— vseevropska raziskovalna in izobraževalna mreža, ki podpira EOSC in Evropsko podatkovno infrastrukturo ter omogoča zagotavljanje visokozmogljivostnega računalništva/podatkovnih storitev v okolju, ki temelji na oblaku, in bo sposobna obvladovati izjemno velike podatkovne sklope in računalniške procese.

3.2.2 Odpiranje, vključevanje in medsebojno povezovanje raziskovalnih infrastruktur

Raziskovalno področje se bo okrepilo z zagotavljanjem odprtosti ključnih mednarodnih, nacionalnih in regionalnih raziskovalnih infrastruktur za vse evropske raziskovalce ter po potrebi povezovanjem njihovih storitev, da se uskladijo pogoji dostopa, izboljša in razširi zagotavljanje storitev ter spodbudijo skupne strategije razvoja visokotehnoloških komponent in naprednih storitev prek ukrepov na področju inovacij.

Splošne smernice

— Omrežja, ki združujejo nacionalne in regionalne financerje raziskovalnih infrastruktur za skupno financiranje nadnacionalnega dostopa raziskovalcev,

— omrežja vseevropskih, nacionalnih in regionalnih raziskovalnih infrastruktur za obravnavanje svetovnih izzivov glede zagotavljanja dostopa do raziskovalcev in tudi za uskladitev in izboljšanje storitev raziskovalnih infrastruktur.

3.2.3 Inovacijski potencial evropskih raziskovalnih infrastruktur ter dejavnosti za inovacije in usposabljanje

Za spodbujanje inovacij tako na ravni samih raziskovalnih infrastruktur kot v industriji, se bo spodbujalo sodelovanje z industrijo na področju raziskav in razvoja, da bi vodilo v razvoj zmogljivosti Unije in povpraševanje po industrijski ponudbi na visokotehnoloških področjih, kot so znanstveni instrumenti. Spodbujala se bo tudi uporaba raziskovalnih infrastruktur s strani industrije, na primer s testnimi centri ali na znanju temelječimi centri. Zaradi razvoja in izrabe raziskovalnih infrastruktur bodo morali tudi njihovi upravljavci, raziskovalci, inženirji in tehniki pridobiti nove spretnosti. S finančnimi sredstvi Unije se bodo v ta namen podpirali usposabljanje osebja, ki je pristojno za upravljanje in delovanje raziskovalnih infrastruktur vseevropskega interesa, izmenjava osebja in najboljših praks med temi ustanovami ter primerna razpoložljivost človeških virov na ključnih področjih, vključno z učnimi načrti za posebne izobraževalne programe. Spodbujala se bo sinergija z MSCA.

Splošne smernice

— Povezana omrežja raziskovalnih infrastruktur za pripravo in izvajanje skupne strategije/načrta za tehnološki razvoj in instrumentalizacijo,

— usposabljanje osebja, ki je pristojno za upravljanje in delovanje raziskovalnih infrastruktur vseevropskega interesa.

3.2.4 Krepitev evropske politike na področju raziskovalnih infrastruktur in mednarodnega sodelovanja

Podpora je potrebna, da se oblikovalci politik, organi financiranja ali svetovalne skupine, kot je ESFRI, uskladijo glede razvoja in izvajanja skladne in trajnostne dolgoročne evropske strategije za raziskovalne infrastrukture.

Tudi omogočanje strateškega mednarodnega sodelovanja bo okrepilo položaj evropskih raziskovalnih infrastruktur na mednarodni ravni, da se zagotovijo svetovno mrežno povezovanje in interoperabilnost ter doseg.

Splošne smernice

— Pregled, spremljanje in ocenjevanje raziskovalnih infrastruktur na ravni Unije ter študije politik, ukrepi za obveščanje in usposabljanje, ukrepi za strateško mednarodno sodelovanje raziskovalnih infrastruktur ter posebne dejavnosti ustreznih organov politik in svetovalnih organov.

STEBER II

GLOBALNI IZZIVI IN EVROPSKA INDUSTRIJSKA KONKURENČNOST

Nekateri od številnih izzivov, s katerimi se sooča Unija, so tudi svetovni izzivi. Problemi so obsežni in zapleteni, da bi našli rešitve pa je potrebno skupno delovanje na ravni Unije ter zagotovitev zadostnih ter ustrezno usposobljenih in kvalificiranih človeških virov, pa tudi ustreznih finančnih sredstev in sorazmernih prizadevanj. Prav na tem področju iskanja rešitev mora Unija delovati skupaj ter biti pametna, prilagodljiva in združena v korist in blaginjo vseh naših državljanov.

Večji učinek se lahko zagotovi z usklajevanjem ukrepov z drugimi državami in regijami sveta v okviru mednarodnega sodelovanja, kot je navedeno v Agendi Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030, ciljih trajnostnega razvoja in Pariškem sporazumu. Partnerji z vsega sveta bodo na podlagi vzajemnih koristi povabljeni, da se pridružijo prizadevanjem Unije kot sestavnemu delu raziskav in inovacij za trajnostni razvoj.

Raziskave in inovacije so ključni dejavnik trajnostne rasti in vključujoče rasti ter tehnološke in industrijske konkurenčnosti. Pripomogle bodo k iskanju rešitev za današnje in prihodnje probleme, da se čim hitreje obrne negativni in nevaren trend, ki trenutno povezuje gospodarski razvoj z vse večjo porabo naravnih virov in večjimi socialnimi izzivi. To bo izzive pretvorilo v nove poslovne priložnosti in hitre koristi za družbo.

Unija bo kot uporabnik in generator znanja, tehnologij in industrijskih dejavnosti imela koristi EU od tega ter pokazala, kako lahko delujeta in se razvijata sodobna industrializirana, trajnostna, vključujoča, kreativna, prožna, odprta in demokratična družba in gospodarstvo. Vse številnejši ekonomski, okoljski in družbeni primeri trajnostnega gospodarstva prihodnosti se bodo spodbujali in okrepili, naj gre za: zdravje in blaginjo za vse; prožne, kreativne in vključujoče družbe; družbe, trdnejše zaradi civilne varnosti; razpoložljivo čisto energijo in mobilnost; digitalizirano gospodarstvo in družbo; naddisciplinarno in ustvarjalno industrijo; vesoljske, morske ali kopenske rešitve; dobro delujoče biogospodarstvo, vključno s prehranskimi in hranilnimi rešitvami; ali trajnostno rabo naravnih virov, varstvo okolja, obvladovanje podnebnih sprememb in prilagajanje nanje. Vsi ti elementi trajnostnega gospodarstva bodo ustvarjali blaginjo v Evropi in nudili bolj kakovostna delovna mesta. Ključna bo industrijska preobrazba, pa tudi razvoj inovativnih industrijskih vrednostnih verig v Uniji.

Nove tehnologije vplivajo praktično na vsa področja politik. Z vsako posamezno tehnologijo so pogosto povezane številne družbene in gospodarske priložnosti, kot so priložnosti za učinkovitost, kakovost in izboljšanje dela vlad ter posledice za zaposlovanje in izobraževanje, pa tudi možna tveganja za varnost, zasebnost in etiko. Ključni sestavni del politike na področju tehnologije so zato tehtanje interesov ter medsektorsko sodelovanje in priprava strategij.

Raziskave in inovacije v okviru tega stebra Obzorja Evropa so združene v celovite, neizolirane široke sklope dejavnosti. Cilj naložb ni obravnava sektorjev, temveč sistemske spremembe naše družbe in gospodarstva, pri čemer je glavno vodilo trajnost. Take spremembe bodo dosežene le, če se bodo v sooblikovanje in soustvarjanje raziskav in inovacij vključili vsi akterji, zasebni in javni, ki bodo združili končne uporabnike, znanstvenike, strokovnjake za tehnologijo, proizvajalce, inovatorje, podjetja, učitelje, snovalce politik, državljane in organizacije civilne družbe. Zato noben sklop ni namenjen le enemu nizu akterjev in vse dejavnosti so bodo v prvi vrsti izvajale s projekti sodelovanja na področju raziskav in inovacij, izbranih na podlagi konkurenčnih razpisov za zbiranje predlogov.

Poleg obravnave globalnih izzivov se bodo tudi dejavnosti v sklopih razvijale in uporabljale ključne omogočitvene in nastajajoče tehnologije, digitalne ali nedigitalne, kot del skupne strategije za spodbujanje vodilnega položaja Unije. Po potrebi bodo uporabljeni podatki in storitvi, ki jih omogoča vesoljska tehnologija Unije. Vse ravni tehnološke pripravljenosti do stopnje 8 bodo brez poseganja v konkurenčno pravo Unije zajete s tem stebrom Obzorja Evropa.

Ukrepi bodo vodili v novo znanje, nastanek tehnoloških in netehnoloških rešitev in prenos laboratorijskih rešitev na trg, razvoj aplikacij, vključno s pilotskimi linijami in demonstratorji, ter bodo vključevali ukrepe za spodbujanje uporabe na trgu in zavezanosti zasebnega sektorja, z njimi pa bodo povezane tudi številnejše spodbude za standardizacijo v Uniji. Tehnologije zahtevajo kritično maso za evropske raziskovalce in industrijo za vzpostavitev vodilnih svetovnih ekosistemov, ki vključujejo najsodobnejše tehnološke infrastrukture, na primer za preskušanje. Sinergije z drugimi deli Obzorja Evropa, EIT in z drugimi programi bodo čim bolj okrepljene.

Sklopi bodo spodbudili hitro uvajanje izvirnih inovacij v Uniji z različnimi vrstami vgrajenih dejavnosti, vključno s komuniciranjem, razširjanjem rezultatov, izkoriščanjem in standardizacijo, pa tudi s podporo netehnološkim inovacijam ter inovativnim izvedbenim mehanizmom, s čimer bodo prispevali k ustvarjanju inovacijam prijaznih družbenih, regulativnih in tržnih pogojev, kot so dogovori o inovacijah. Skupine inovativnih rešitev, ki izvirajo iz ukrepov na področju raziskav in inovacij, se bodo določile in ciljno usmerjale k javnim in zasebnim vlagateljem ter v druge ustrezne programe Unije in nacionalne ali regionalne programe. V ta namen bodo razvite sinergije s stebrom III Obzorja Evropa.

Enakost spolov je ključni faktor pri doseganju trajnostne gospodarske rasti. Zato je vidik spola pomembno vključiti v vse globalne izzive.

1. SKLOP „ZDRAVJE“

1.1 Utemeljitev

V okviru evropskega stebra socialnih pravic Unije je zapisano, da ima vsakdo pravico do pravočasnega, cenovno dostopnega, varnega in kakovostnega preventivnega in kurativnega zdravstvenega varstva. S tem je poudarjena zaveza Unije k ciljem trajnostnega razvoja, ki se zavzema za splošno zdravstveno varstvo za vse ne glede na starost do leta 2030, da ne bo nihče zapostavljen in ne bo več smrti, ki jih je mogoče preprečiti.

Zdravo prebivalstvo je bistvenega pomena za stabilno, trajnostno in vključujočo družbo, izboljšanje zdravja pa je ključnega pomena za zmanjševanje revščine, reševanje problema staranja evropske družbe, spodbujanje družbenega napredka in blaginje ter večjo gospodarsko rast. Po podatkih Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) je 10-odstotno izboljšanje pričakovane življenjske dobe povezano s povečanjem gospodarske rasti za 0,3–0,4 % letno. Povprečna pričakovana življenjska doba v Uniji se je od njene ustanovitve podaljšala za 12 let zaradi izjemnih izboljšav kakovosti življenja, okolja, izobrazbe, zdravja in oskrbe državljanov. V letu 2015 je v Uniji povprečna pričakovana življenjska doba ob rojstvu znašala 80,6 leta v primerjavi z 71,4 leta v svetovnem merilu. V zadnjih letih se je v Uniji to povečalo v povprečju za 3 mesece na leto. Opazne so razlike v pričakovani življenjski dobi glede na družbeni položaj in spol med posebnimi skupinami in različnimi evropskimi državami.

Raziskave in inovacije v zdravstvu so imele pomembno vlogo pri tem dosežku, vendar tudi pri izboljšanju produktivnosti in kakovosti v sektorju zdravstvenega varstva in oskrbe. Vendar se Unija še naprej sooča z novimi, ponovno nastalimi ali vztrajnimi izzivi, ki ogrožajo njene državljane in javno zdravje, vzdržnost sistemov zdravstvenega in socialnega varstva ter konkurenčnost v sektorju zdravstvenega varstva in oskrbe. Glavni izzivi na področju zdravja v Uniji so: neenakosti pri dostopu do zdravstvenega varstva in oskrbe ter cenovni ugodnosti; pomanjkanje učinkovitega spodbujanja zdravja in preprečevanja bolezni; porast nenalezljivih bolezni; povečano število primerov raka; več primerov duševnih motenj; širjenje antimikrobične odpornosti in pojav epidemij nalezljivih bolezni; večje onesnaževanje okolja; trdovratna neenakost na področju zdravja med državami in znotraj njih, ki nesorazmerno vpliva na ljudi, ki so prikrajšani ali v občutljivih obdobjih življenja; zaznavanje, razumevanje, obvladovanje, preprečevanje in blažitev tveganj za zdravje, vključno z vidiki, povezanimi z revščino, v hitro spreminjajočem se družbenem, mestnem, podeželskem in naravnem okolju; demografske spremembe, vključno z vprašanji v zvezi s staranjem, in povečevanje stroškov v evropskih sistemih zdravstvenega varstva; ter vse večji pritisk na evropski sektor zdravstvenega varstva in oskrbe, da ostane konkurenčen na področju razvoja inovacij in s pomočjo inovacij v zdravstvu v primerjav z novimi svetovnimi akterji. Poleg tega se lahko zaradi nezaupanja v cepljenje zmanjša stopnja imunizacije pri nekaterih skupinah prebivalstva.

Ti izzivi v zdravstvu so zapleteni, medsebojno povezani, imajo svetovni značaj ter zahtevajo multidisciplinarno, tehnično in netehnično, medsektorsko in nadnacionalno sodelovanje. Raziskovalne in inovacijske dejavnosti bodo ustvarjale tesne povezave med temeljnimi, translacijskimi, kliničnimi, epidemiološkimi, etičnimi, okoljskimi in družbeno-ekonomskimi raziskavami ter z regulativnimi vedami. Obravnavale bodo področja neizpolnjenih kliničnih potreb, kot so redke ali težko ozdravljive bolezni (tudi oblike raka, kot sta rak pri otrocih in rak na pljučih). Te dejavnosti bodo izkoriščale združeno znanje akademskih krogov, strokovnih delavcev, regulativnih organov in industrije ter pospeševale njihovo sodelovanje z zdravstvenimi in socialnimi storitvami, pacienti, oblikovalci politik in državljani, da bi se okrepil učinek vzvoda javnega financiranja ter zagotovilo uvajanje rezultatov v klinično prakso in sisteme zdravstvenega varstva, pri čemer je treba upoštevati pristojnosti držav članic pri organizaciji in financiranju njihovih zdravstvenih sistemov. V celoti bodo izkoriščene genomske in druge multiomske pionirske raziskave ter tudi postopno uvajanje prilagojenih medicinskih pristopov, ki so pomembni za obravnavo različnih nenalezljivih bolezni, in digitalizacija na področju zdravstva in oskrbe.

Z raziskavami in inovacijami se bo spodbujalo strateško sodelovanje na ravni Unije in mednarodni ravni, da bi združili strokovno znanje, zmogljivosti in vire, ki so potrebni za povečanje dosega, hitrosti in ekonomije obsega ter za izkoriščanje sinergij, preprečevanje podvajanja prizadevanj in delitev pričakovanih koristi in vključenih finančnih tveganj. Spodbujajo se sinergije pri raziskavah in inovacijah v zdravstvu v okviru Obzorja Evropa, predvsem s Programom EU za zdravje, vzpostavljenim z Uredbo (EU) 2021/522 Evropskega parlamenta in Sveta (2).

Digitalne zdravstvene rešitve ustvarjajo številne priložnosti za reševanje težav pri storitvah oskrbe in drugih porajajočih se vprašanj v zvezi s staranjem družbe. Izkoristiti bi bilo treba vse priložnosti, ki jih lahko ponudi digitalizacija na področju zdravstva in oskrbe, brez ogrožanja pravice do zasebnosti in varstva podatkov. Razvite so bile digitalne naprave in programska oprema za diagnosticiranje, zdravljenje in lažji samonadzor bolezni, vključno s kroničnimi boleznimi. Digitalne tehnologije se vse pogosteje uporabljajo tudi pri medicinskem usposabljanju in izobraževanju, pacientom in drugim uporabnikom zdravstvene oskrbe pa omogočajo dostop do zdravstvenih informacij, njihovo izmenjavo in ustvarjanje.

Z raziskovalnimi in inovacijskimi dejavnostmi pri tem sklopu se bo razvijala baza znanja, izkoriščalo obstoječe znanje in tehnologije, krepile in ustvarjale raziskovalne in inovacijske zmogljivosti ter razvijale rešitve, ki so potrebne za učinkovitejšo promocijo zdravja ter celovito preprečevanje, diagnosticiranje, spremljanje in zdravljenje bolezni, pa tudi rehabilitacijo ter (dolgoročno in paliativno) oskrbo. Na podlagi rezultatov raziskav bodo oblikovana priporočila za ukrepanje, rezultati pa bodo posredovani tudi ustreznim deležnikom. Izboljšanje rezultatov na področju zdravja se bo odrazilo v boljšem počutju in podaljšanju pričakovane življenjske dobe, zdravem aktivnem življenju in produktivnosti, povečanju števila let zdravega življenja ter vzdržnosti zdravstvenih sistemov in sistemov oskrbe. Posebna pozornost bo v skladu s členoma 18 in 19 Uredbe (EU) 2021/695 ter Listino Evropske unije o temeljnih pravicah namenjena etiki, zaščiti človekovega dostojanstva, vidikom spola in etničnim vidikom ter potrebam prikrajšanih in ranljivih oseb.

Z obravnavo glavnih zdravstvenih izzivov bo podprta zaveza Unije Agendi Združenih narodov za trajnostni razvoj do leta 2030 in zaveze v okviru drugih organizacij ZN in mednarodnih pobud, vključno z globalnimi strategijami in akcijskimi načrti ukrepov Svetovne zdravstvene organizacije (SZO). Obravnava takih izzivov bo prispevala k ciljem in strategijam politik Unije, zlasti k evropskemu stebru socialnih pravic, digitalnemu enotnemu trgu Unije, čezmejnemu zdravstvenemu varstvu Unije ter evropskemu akcijskemu načrtu „eno zdravje“ za boj proti antimikrobični odpornosti ter k izvajanju ustreznih regulativnih okvirov Unije.

Dejavnosti bodo neposredno prispevale k uresničevanju naslednjih ciljev trajnostnega razvoja, zlasti: cilja trajnostnega razvoja 3 – zdravje in dobro počutje; cilja trajnostnega razvoja 13 – podnebni ukrepi.

1.2 Področja ukrepanja

1.2.1 Zdravje v celotnem življenjskem obdobju

Ljudje v občutljivih obdobjih življenja (perinatalno obdobje, rojstvo, zgodnje otroštvo, otroštvo, puberteta, nosečnost, dozorelost in pozna leta odraslosti), vključno z invalidi ali ljudmi s poškodbami, imajo posebne zdravstvene potrebe, ki zahtevajo boljše razumevanje in prilagojene rešitve, pri čemer je treba upoštevati vidike spola in etične vidike. To bo omogočilo zmanjšanje neenakosti na področju zdravja in izboljšanje zdravstvenega stanja, s čimer se bo olajšalo aktivno in zdravo staranje v celotnem življenjskem obdobju, vključno z zdravim začetkom življenja in zdravimi prehranskimi navadami v celotnem življenjskem obdobju, ki zmanjšujejo tveganje za duševne in telesne bolezni pozneje v življenju. Pri preprečevanju in obveščanju bodo upoštevane naslednje značilnosti posebnih skupi.:

Splošne smernice

— Razumevanje zgodnje faze razvoja in procesa staranja v celotnem življenjskem obdobju,

— zdravje pred porodom ter zdravje novorojenčka, matere, očeta, dojenčka in otroka ter vloga staršev, družine in učiteljev,

— zdravstvene potrebe mladostnikov, vključno z dejavniki, ki vplivajo na duševno zdravje,

— zdravstvene posledice invalidnosti in poškodb,

— raziskave v zvezi z ukrepi načrtovanja, izvajanja in spremljanja rehabilitacije v celotnem življenjskem obdobju, zlasti zgodnji individualni programi rehabilitacije (EIRP) za otroke s patologijami, ki povzročajo invalidnost,

— zdravo staranje, neodvisno in aktivno življenje, vključno z družbenim udejstvovanjem starejših in invalidov,

— zdravstveno izobraževanje in zdravstvena pismenost, tudi digitalna.

1.2.2 Okoljski in družbeni zdravstveni dejavniki

Boljše razumevanje dejavnikov zdravja in dejavnikov tveganja, ki jih določajo socialno, kulturno, gospodarsko in fizično okolje v vsakdanjem življenju ljudi in na delovnem mestu, vključno z učinkom digitalizacije, mobilnosti ljudi (kot so migracije in potovanja), onesnaževanja, prehrane, podnebnih sprememb in drugih okoljskih vprašanj na zdravje, bo prispevalo k: odkrivanju, preprečevanju in zmanjševanju tveganj in nevarnosti za zdravje; zmanjšanju smrti in bolezni zaradi izpostavljenosti kemikalijam in onesnaženju okolja; podpiranju varnega, okolju prijaznega, zdravega, odpornega in trajnostnega življenjskega in delovnega okolja; spodbujanju zdravega načina življenja in vzorcev potrošnje ter razvoju pravične, vključujoče in zaupanja vredne družbe. Podlaga za to razumevanje bodo tudi kohortne študije, izvedene na prebivalstvu, humani biomonitoring in epidemiološke študije.

Splošne smernice

— Tehnologije in metodologije za ocenjevanje nevarnosti, izpostavljenosti in vpliva kemikalij, onesnaževal v zaprtih prostorih in na prostem ter drugih obremenilnih dejavnikov, povezanih s podnebnimi spremembami, delovnim mestom, načinom življenja ali okoljem, na zdravje, ter skupnega učinka več obremenilnih dejavnikov,

— okoljski, zaposlitveni, družbeno-gospodarski, kulturni, genetski in vedenjski dejavniki, ki vplivajo na fizično in duševno zdravje in dobro počutje ljudi ter njihov medsebojni vpliv, s posebnim poudarkom na ranljivih in prikrajšanih ljudeh, ter vprašanja, povezana s starostjo in spolom, kjer je to ustrezno, vključno z vplivom zasnove stavb, proizvodov in storitev na zdravje,

— ocena tveganja, obvladovanje in komuniciranje, ki jih podpirajo naddisciplinarni pristopi, kjer je to ustrezno, in izboljšana orodja za odločanje na podlagi dokazov, vključno z nadomestnimi preskusi in alternativami za preskuse na živalih,

— zmogljivosti in infrastrukture za varno zbiranje, izmenjavo, uporabo, ponovno uporabo in združevanje podatkov o vseh dejavnikih zdravja, vključno s človekovo izpostavljenostjo, ter zagotovitev njihove povezave s podatkovnimi zbirkami o okoljskih parametrih, načinih življenja, zdravstvenem stanju in boleznih na ravni Unije in mednarodni ravni,

— promocija zdravja in primarni preventivni ukrepi, vključno s poklicnimi vidiki.

1.2.3 Nenalezljive in redke bolezni

Nenalezljive bolezni, vključno z rakom in redkimi boleznimi, pomenijo velik zdravstveni in družbeni izziv ter zahtevajo boljše razumevanje in taksonomijo, pa tudi učinkovitejše pristope, vključno s pristopi personalizirane medicine (imenovane tudi „precizna medicina“), pri preprečevanju, diagnosticiranju, spremljanju, zdravljenju in rehabilitaciji ter boljšem razumevanju multimorbidnosti.

Splošne smernice

— Razumevanja mehanizmov, ki so vzrok za razvoj nenalezljivih bolezni, vključno z boleznimi srca in ožilja,

— longitudinalne študije prebivalstva, ki bi prispevale k razumevanju parametrov zdravja in bolezni in pomagale pri stratifikaciji prebivalstva v podporo razvoju preventivne medicine,

— diagnostična orodja in tehnike za zgodnejšo in natančnejšo diagnozo ter pravočasno pacientu prilagojeno zdravljenje, s katerim bi omogočili počasnejše napredovanje bolezni ali izboljšanje,

— preventivni in presejalni programi v skladu s smernicami SZO, ZN in Unije, ki jih je mogoče tudi preseči,

— celostne rešitve za samoopazovanje, promocijo zdravja, preprečevanje bolezni ter obvladovanje kroničnih stanj in multimorbidnosti, vključno z nevrodegenerativni boleznimi ter boleznimi srca in ožilja,

— zdravljenja ali drugi terapevtski posegi, vključno s farmakološkimi in nefarmakološkimi zdravljenji,

— paliativna oskrba,

— področja visoke stopnje neizpolnjenih kliničnih potreb, kot so redke bolezni, vključno z oblikami raka pri otrocih,

— ocena primerjalne učinkovitosti posegov in rešitev, tudi na podlagi podatkov iz prakse,

— izvajanje raziskav za nadgradnjo zdravstvenih ukrepov in podpora njihovi uporabi v zdravstvenih politikah in sistemih,

— razvoj raziskav ter izboljšanje informacij, oskrbe in zdravljenja, vključno s personalizirano medicino, za redke bolezni.

1.2.4 Nalezljive bolezni, tudi bolezni, povezane z revščino, in zapostavljene bolezni

Zaščita ljudi pred čezmejnimi nevarnostmi za zdravje je velik izziv za javno in globalno zdravje, ki zahteva učinkovito mednarodno sodelovanje na ravni Unije in na svetovni ravni. To bo vključevalo razumevanje in preprečevanje, pripravljenost, zgodnje odkrivanje in raziskavo odzivov na izbruhe, zdravljenje nalezljivih bolezni, tudi bolezni, povezanih z revščino, in zapostavljenih bolezni, ter tudi obravnavo antimikrobične odpornosti na podlagi evropskega akcijskega načrta „eno zdravje“.

Splošne smernice

— Razumevanje mehanizmov, povezanih z okužbami,

— dejavniki za pojav ali ponovni pojav nalezljivih bolezni in njihovega širjenja, vključno s prenosom z živali na ljudi (zoonoza) ali drugih delov okolja (voda, tla, rastline, živila) na ljudi, ter vpliv podnebnih sprememb in evolucije ekosistemov na dinamiko nalezljivih bolezni,

— napovedovanje, zgodnje in hitro odkrivanje, nadziranje in spremljanje nalezljivih bolezni, okužb, povezanih z zdravstveno oskrbo, in okoljskih dejavnikov,

— boj proti antimikrobični odpornosti, vključno z epidemiologijo, preprečevanjem in diagnosticiranjem, ter razvojem novih antimikrobikov in cepiv,

— cepiva, vključno s platformnimi tehnologijami za cepiva, diagnosticiranje, zdravljenja in zdravila za nalezljive bolezni, vključno s pridruženimi motnjami in hkratnimi okužbami,

— reševanje problema nizke precepljenosti, razumevanje nezaupanja v cepljenje in povečevanje zaupanja v cepiva,

— učinkovita pripravljenost na izredne zdravstvene dogodke, odzivanje ter ukrepi in strategije za okrevanje, ki vključujejo skupnosti, ter njihovo usklajevaje na regionalni in nacionalni ravni ter ravni Unije,

— ovire za izvajanje in uvajanje zdravstvenih ukrepov v klinično prakso in sistem zdravstvenega varstva,

— čezmejni vidiki nalezljivih bolezni in posebni izzivi v državah z nizkimi in srednjimi dohodki, kot so AIDS, tuberkuloza in tropske bolezni, vključno z malarijo, vendar tudi izzivi v povezavi z migracijskimi tokovi in v zvezi s povečano mobilnostjo ljudi na splošno.

1.2.5 Orodja, tehnologije in digitalne rešitve za zdravje in oskrbo, vključno s personalizirano medicino

Zdravstvene tehnologije in orodja so bistvenega pomena za javno zdravje in so v veliki meri prispevali k pomembnim dosežkom na področju kakovosti življenja, zdravja in oskrbe ljudi v Uniji. Ključen strateški izziv je oblikovati, razviti, zagotoviti, izvesti in oceniti primerna, zanesljiva, varna, uporabniku prijazna in stroškovno učinkovita orodja in tehnologije za zdravje in oskrbo, pri čemer se ustrezno upoštevajo potrebe invalidov in starajoče se družbe. To vključuje ključne omogočitvene tehnologije, od novih biomaterialov do biotehnologije, pa tudi metode posamičnih celic, multiomiko in sistemskomedicinske pristope, umetno inteligenco in druge digitalne tehnologije, ki zagotavljajo pomembne izboljšave obstoječih tehnologij, kot tudi spodbujanje konkurenčnega in trajnostnega zdravstvenega sektorja, ki ustvarja visokokakovostna delovna mesta. Evropski zdravstveni sektor je eden od ključnih gospodarskih sektorjev v Uniji, saj predstavlja 3 % bruto domačega proizvoda (BDP) in 1,5 milijona zaposlenih. Čim prej je treba vključiti zadevne deležnike in upoštevati netehnološko razsežnost, da se zagotovi sprejemljivost novih tehnologij, metodologij in orodij. Ti deležniki vključujejo državljane, neformalne izvajalce zdravstvene dejavnosti in zdravstvene delavce.

Splošne smernice

— Orodja in tehnologije za uporabo v celotnem zdravstvenem spektru in za vse ustrezne medicinske indikacije, vključno s funkcionalno okvaro,

— integrirana orodja, tehnologije, medicinski pripomočki, medicinsko slikanje, biotehnologija, nanomedicina in napredno zdravljenje (vključno s celično in gensko terapijo) ter digitalne rešitve za človekovo zdravje in oskrbo, vključno z umetno inteligenco, mobilnimi rešitvami in zdravstvenimi storitvami na daljavo, pri čemer se po potrebi istočasno obravnavajo vidiki stroškovno učinkovite proizvodnje v zgodnji fazi (za optimizacijo faze industrializacije in potenciala inovacije, da postane cenovno dostopen medicinski proizvod),

— poskusno izvajanje, obsežno uvajanje, optimizacija in javno naročanje inovativnih tehnologij in orodij na področju zdravstva in oskrbe v dejanskih okoliščinah, vključno s kliničnimi poskusi, in izvajanje raziskav, vključno z diagnosticiranjem na podlagi personalizirane medicine,

— inovativni procesi in storitve za razvoj, proizvodnjo in hitro zagotavljanje orodij in tehnologij za zdravje in oskrbo,

— varnost, uspešnost, stroškovna učinkovitost, interoperabilnost in kakovost orodij in tehnologij za zdravje in oskrbo ter njihov etični, pravni in družbeni vpliv, vključno z vprašanji družbene sprejemljivosti,

— regulativne vede in standardi za tehnologije in orodja na področju zdravstva in oskrbe,

— upravljanje zdravstvenih podatkov, vključno z interoperabilnostjo, integracijo, analitičnimi metodami in metodami za vizualizacijo ter procesi odločanja, ki temelji na umetni inteligenci, podatkovnem rudarjenju, tehnologiji velepodatkov, bioinformatiki in tehnologijah visokozmogljivega računalništva, da se spodbudi personalizirana medicina, vključno s preprečevanjem, in omogoči čim učinkovitejše zdravljenje.

1.2.6 Sistemi zdravstvenega varstva

Zdravstveni sistemi so glavno sredstvo socialnih sistemov Unije, ki so leta 2017 vključevali 24 milijonov zaposlenih v sektorju zdravstva in socialnega varstva. Glavna prioriteta držav članic je zagotoviti zdravstvene sisteme, ki so varni, stabilni, dostopni za vse, integrirani, stroškovno učinkoviti, prilagodljivi, trajnostni in zanesljivi ter zagotavljajo pravočasne in ustrezne storitve, poleg tega pa zmanjšati neenakosti, tudi s sprostitvijo potenciala inovacij na podlagi podatkov in digitalnih inovacij, za boljše zdravje in na osebo osredotočeno nego na podlagi prosto dostopnih in varnih evropskih podatkovnih infrastruktur. Nove priložnosti, kot so uvedba 5G, koncept „digitalnih dvojčkov“ in internet stvari, bodo pospešile digitalno preobrazbo na področju zdravstva in oskrbe.

Splošne smernice

— Podpora bazi znanja za reforme javnih zdravstvenih sistemov in politik v Evropi in zunaj nje,

— novi modeli in pristopi za zdravje in oskrbo, vključno s prilagojenimi medicinskimi pristopi, vodstvenimi in organizacijskimi vidiki, in njihova prenosljivost ali prilagoditev iz ene države ali regije v drugo,

— izboljšati vrednotenje zdravstvene tehnologije,

— razvoj neenakosti na področju zdravja in učinkovit odziv politike,

— prihodnja delovna sila v zdravstvu in njene potrebe, vključno z digitalnimi znanji in spretnostmi,

— izboljšanje pravočasnih, zanesljivih, varnih in zaupanja vrednih informacij o zdravju in uporabe ali ponovne uporabe zdravstvenih podatkov, vključno z elektronskimi zdravstvenimi zapisi, pri čemer se ustrezna pozornost nameni varstvu podatkov – vključno z zlorabo osebnih informacij o načinu življenja in zdravju –, varnosti, dostopnosti, interoperabilnosti, standardom, primerljivosti in celovitosti,

— prožnost zdravstvenih sistemov pri odpravljanju posledic kriz in za vključitev prelomnih inovacij,

— rešitve za krepitev vloge državljanov in bolnikov, samoopazovanje ter sodelovanje z zdravstvenimi in socialnimi delavci, da se omogoči bolj celostne pristope v oskrbi in pristope, usmerjene na uporabnika, ob upoštevanju enakega dostopa,

— podatki, informacije, znanje in primeri najboljše prakse iz raziskav zdravstvenih sistemov na ravni Unije in na svetovni ravni na podlagi obstoječega znanja in podatkovnih zbirk.

2. SKLOP „KULTURA, USTVARJALNOST IN VKLJUČUJOČA DRUŽBA“

2.1 Utemeljitev

Unija se zavzema za edinstveno kombiniranje gospodarske rasti s cilji trajnostnega razvoja in socialnimi politikami, z visokimi stopnjami socialne vključenosti in skupnimi vrednotami, ki sprejemajo demokracijo, spoštovanje človekovih pravic, enakost spolov in bogastvo raznolikosti. Ta model se stalno razvija in se mora med drugim spoprijemati tudi z izzivi globalizacije, tehnoloških sprememb ter vse večjih neenakosti.

Unija mora spodbujati model vključujoče in trajnostne rasti ter pri tem izkoristiti ugodnosti tehnološkega napredka, krepiti zaupanje in spodbujati inovacije na področju demokratičnega upravljanja, spodbujati izobraževanje, se boriti proti neenakosti, brezposelnosti, marginalizaciji, diskriminaciji in radikalizaciji, zagotavljati spoštovanje človekovih pravic, spodbujati kulturno raznolikost in evropsko kulturno dediščino ter krepiti vlogo državljanov prek socialnih inovacij. Tudi obvladovanje migracij in vključevanje migrantov bosta še naprej ostali prednostni vprašanji. Vloga raziskav in inovacij na področju družbenih ved, humanistike in umetnosti ter v kulturnem in ustvarjalnem sektorju je za odziv na te izzive in uresničevanje ciljev Unije ključnega pomena. V vsa področja ukrepanja iz tega sklopa so vključeni zlasti vidiki družboslovnih in humanističnih ved.

Obsežnost, zapletenost ter medgeneracijski in nadnacionalni značaj izzivov zahtevajo večplastne ukrepe Unije. Obravnava takšnih ključnih družbenih, političnih, kulturnih in gospodarskih vprašanj samo na nacionalni ravni bi pomenila nevarnost neučinkovite rabe virov, razdrobljenih pristopov in različnih standardov znanja in zmogljivosti.

Raziskovalne in inovacijske dejavnosti v tem sklopu bodo na splošno usklajene s prioritetami Unije na področju demokratičnih sprememb; delovnih mest, rasti in naložb; pravosodja in temeljnih pravic; migracij; bolj povezane in pravičnejše evropske monetarne unije; digitalnega enotnega trga. S tem se bodo odzvale na zavezo o uresničevanju rimske agende in prizadevanja za „socialno Evropo“ in „Unijo, ki bo ohranjala našo kulturno dediščino in spodbujala kulturno raznolikost“. Podpirala bo tudi evropski steber socialnih pravic ter globalni dogovor o varnih, urejenih in zakonitih migracijah. Izkoriščene bodo sinergije s programom Pravosodje, vzpostavljenim z Uredbo (EU) 2021/693 Evropskega parlamenta in Sveta (3) ter programom Državljani, enakost, pravice in vrednote, vzpostavljenim z Uredbo (EU) 2021/692 Evropskega parlamenta in Sveta (4), ki podpirata dejavnosti na področju dostopa do sodnega varstva, pravic žrtev, enakosti spolov, nediskriminacije, varstva podatkov in promocije evropskega državljanstva, pa tudi s programom Ustvarjalna Evropa, programom Digitalna Evropa, vzpostavljenim z Uredbo (EU) 2021/694 Evropskega parlamenta in Sveta (5), programoma Erasmus in Erasmus+ ter ESS+.

Dejavnosti bodo neposredno prispevale k uresničevanju naslednjih ciljev trajnostnega razvoja, zlasti: cilja trajnostnega razvoja 1 – brez revščine; cilja trajnostnega razvoja 3 – zdravje in dobro počutje; cilja trajnostnega razvoja 4 – kakovostno izobraževanje; cilja trajnostnega razvoja 5 – enakost spolov; cilja trajnostnega razvoja 8 – dostojno delo in gospodarska rast; cilja trajnostnega razvoja 9 – industrija, inovacije in infrastruktura; cilja trajnostnega razvoja 10 – zmanjšanje neenakosti; cilja trajnostnega razvoja 11 – trajnostna mesta in skupnosti; cilja trajnostnega razvoja 16 – mir, pravičnost in močne institucije.

2.2 Področja ukrepanja

2.2.1 Demokracija in upravljanje

Zdi se, da se zaupanje v demokracijo in vzpostavljene politične institucije zmanjšuje. Nekonformistične in populistične stranke ter nativizem, ki je ponovno v vzponu, vse bolj izražajo razočaranje nad politiko. Ti problemi se med drugim zaostrujejo zaradi družbeno-ekonomskih neenakosti, obsežnih migracijskih tokov in varnostnih vprašanj. Odzivanje na sedanje in prihodnje izzive zahteva nov način razmišljanja o tem, kako se morajo demokratične institucije na vseh ravneh prilagoditi v okvirih večje raznolikosti, svetovne gospodarske konkurence, hitrega tehnološkega napredka in digitalizacije, pri čemer so mnenja državljanov o demokratičnih razpravah, praksah in institucijah bistvenega pomena.

Splošne smernice

— Zgodovina, razvoj in učinkovitost demokracij na različnih ravneh in v različnih oblikah; vloga izobraževanja, kulturne in mladinske politike kot temeljev demokratičnega državljanstva,

— vloga socialnega kapitala in dostopa do kulture pri krepitvi demokratičnega dialoga, državljanske udeležbe ter odprte in zaupljive družbe,

— inovativni in odgovorni pristopi, ki podpirajo preglednost, dostopnost, odzivnost, odgovornost, zanesljivost, odpornost, učinkovitost in legitimnost demokratičnega upravljanja, ob polnem spoštovanju temeljnih in človekovih pravic ter pravne države,

— strategije za obravnavo populizma, rasizma, polarizacije, korupcije, ekstremizma, radikalizacije, terorizma ter za vključevanje, opolnomočenje in sodelovanje državljanov,

— analiza in razvoj družbenega, gospodarskega in političnega vključevanja ter medkulturne dinamike v Evropi in zunaj nje,

— boljše razumevanje vloge novinarskih standardov in vsebin, ki jih ustvarjajo uporabniki, v hiperpovezani družbi ter razvoj orodij za boj proti dezinformacijam,

— vloga večkulturnih in tudi duhovnih identitet v povezavi z demokracijo, državljanstvom in političnim udejstvovanjem, pa tudi temeljnih vrednot Unije, kot so spoštovanje, strpnost, enakost spolov, sodelovanje in dialog,

— podpora raziskavam za razumevanje identitete in občutka pripadnosti skupnosti, regiji ali narodu,

— vpliv tehnološkega in znanstvenega napredka, vključno z velepodatki, spletnimi družbenimi omrežji in umetno inteligenco, na demokracijo, zasebnost in svobodo govora,

— posvetovalna, participativna in neposredna demokracija in upravljanje ter aktivno in vključujoče državljanstvo, vključno z digitalno razsežnostjo,

— vpliv gospodarskih in socialnih neenakosti na politično udeležbo in demokratično upravljanje ter preučitev, v kolikšni meri lahko ta vpliv prispeva k odpravi neenakosti in boju proti vsem oblikam diskriminacije, vključno zaradi spola, kar vodi k odpornejši demokraciji,

— človeška, družbena in politična razsežnost kriminalitete, dogmatizma in radikalizacije v zvezi s tistimi, ki sodelujejo ali bi lahko sodelovali pri takem ravnanju, pa tudi v zvezi s prizadetimi ali potencialno prizadetimi,

— boj proti dezinformacijam, lažnim novicam in sovražnemu govoru ter njihov vpliv na oblikovanje javne sfere,

— Unija kot mednarodni in regionalni akter pri večstranskem upravljanju, vključno z novimi pristopi k znanstveni diplomaciji,

— učinkovitost sodnih sistemov in boljši dostop do sodnega varstva na podlagi neodvisnosti sodstva in pravnih načel ter ob upoštevanju človekovih pravic s pravičnimi, učinkovitimi in preglednimi metodami postopkov v kazenskih in civilnih zadevah.

2.2.2 Kultura, kulturna dediščina in ustvarjalnost

Evropski kulturni in ustvarjalni sektor gradi mostove med umetnostjo, kulturo, duhovnimi prepričanji in izkušnjami ter kulturno dediščino, poslovnim svetom in tehnologijo. Kulturni in ustvarjalni sektor ima tudi ključno vlogo pri ponovni industrializaciji Evrope, spodbuja rast in ima strateški položaj za ustvarjanje inovativnih učinkov prelivanja na druge industrijske sektorje, kot so turizem, trgovina na drobno, medijske in digitalne tehnologije ter inženirstvo. Kulturna dediščina je sestavni del kulturnega in ustvarjalnega sektorja ter prežema naša življenja in je pomembna za skupnosti, skupine in družbe, saj krepi občutek pripadnosti. Je most med preteklostjo in prihodnostjo naših družb. Boljše razumevanje naše kulturne dediščine ter njeno dojemanje in tolmačenje so ključnega pomena za izgradnjo vključujoče družbe v Evropi in po vsem svetu. Je tudi gonilna sila evropskega, nacionalnega, regionalnega in lokalnega gospodarstva in močan vir navdiha za ustvarjalne in kulturne dejavnosti. Zagotavljanje, ohranjanje, varovanje, obnova, tolmačenje in izkoriščanje celotnega potenciala naše kulturne dediščine so ključni izzivi za sedanje in prihodnje generacije. Kulturna dediščina, materialna in nematerialna, je pomemben prispevek in navdih za umetnost, tradicionalne obrti ter kulturne, ustvarjalne in podjetniške sektorje, ki so gonilna sila za trajnostno gospodarsko rast, ustvarjanje novih delovnih mest in zunanjo trgovino. V tem smislu je treba tako inovacije kot odpornost kulturne dediščine obravnavati v sodelovanju z lokalnimi skupnostmi in zadevnimi deležniki. Kulturna dediščina je lahko tudi akter kulturne diplomacije in dejavnik pri oblikovanju identitete ter kulturni in socialni koheziji.

Splošne smernice

— Študije in vede o dediščini, z vrhunskimi tehnologijami in inovativnimi metodologijami, vključno z digitalnimi,

— dostop do kulturne dediščine in njena souporaba z inovativnimi vzorci in uporabo ter modeli participativnega upravljanja,

— raziskave za dostopnost kulturne dediščine z uporabo novih tehnologij, kot so storitve v oblaku, med drugim tudi kolaborativno okolje za evropsko kulturno dediščino, ter spodbujanje in omogočanje prenosa znanja in spretnosti; pred tem bo opravljena ocena učinka,

— trajnostni poslovni modeli za okrepitev finančnih temeljev sektorja dediščine,

— povezovanje kulturne dediščine z nastajajočimi ustvarjalnimi sektorji, vključno z interaktivnimi mediji, in socialnimi inovacijami,

— prispevek kulturne dediščine k trajnostnemu razvoju z ohranjanjem, varovanjem, razvojem in obnovo kulturne krajine, pri čemer Unija deluje kot laboratorij za inovacije in trajnostni kulturni turizem, ki temeljijo na dediščini,

— varovanje, ohranjanje, krepitev, obnova in trajnostno upravljanje kulturne dediščine in jezikov, tudi z uporabo tradicionalnih veščin in obrti ali vrhunskih tehnologij, vključno z digitalnimi,

— vpliv kulturnih spominov, običajev, vedenjskih vzorcev, predstav, prepričanj, vrednot, občutka pripadnosti in identitet; vloga kulture in kulturne dediščine v večkulturnih družbah ter vzorci kulturne vključenosti in izključenosti.

2.2.3 Družbeno-ekonomske spremembe

Evropske družbe doživljajo globoke družbeno-ekonomske in kulturne spremembe, zlasti zaradi globalizacije in tehnoloških inovacij. Hkrati se v večini evropskih držav povečuje dohodkovna neenakost (6). Potrebne so politike, usmerjene v prihodnost, za spodbujanje trajnostne in vključujoče rasti, enakosti spolov in blaginje ter odpravo neenakosti, krepitev produktivnosti (vključno z napredkom pri merjenju produktivnosti), odpravo družbeno-prostorskih neenakosti in večanje človeškega kapitala, razumevanj izzivov migracij in integracije ter odziv nanje in za podporo medgeneracijski solidarnosti, medkulturnemu dialogu in socialni mobilnosti. Potrebni so dostopni, vključujoči in visokokakovostni sistemi izobraževanja in usposabljanja za pravičnejšo in uspešnejšo prihodnost.

Splošne smernice

— Baza znanja za svetovanje o naložbah in politikah, zlasti na področju izobraževanja in usposabljanja, za znanje in spretnosti z dodano vrednostjo, produktivnost, socialno mobilnost, rast, socialne inovacije in ustvarjanje delovnih mest; vloga izobraževanja in usposabljanja pri odpravljanju neenakosti in spodbujanje vključevanja, vključno s preprečevanjem učnega neuspeha,

— kazalniki socialne vzdržnosti, ki ne temeljijo le na BDP, zlasti novi gospodarski in poslovni modeli ter nove finančne tehnologije,

— statistična in druga gospodarska orodja za boljše razumevanje rasti in inovacij v razmerah šibke rasti produktivnosti ali strukturnih gospodarskih sprememb,

— novi modeli upravljanja na novih gospodarskih področjih in v novih tržnih institucijah,

— nove oblike dela, vloga dela, izpopolnjevanje, trendi in spremembe na trgih dela in dohodka v sodobnih družbah ter njihov vpliv na porazdelitev dohodka, usklajevanje poklicnega in zasebnega življenja, delovno okolje, nediskriminacijo, vključno z enakostjo spolov, in socialno vključenost,

— boljše razumevanje družbenih sprememb v Evropi in njihovega učinka,

— vpliv socialnih, tehnoloških in gospodarskih sprememb na dostop do varnih, zdravih, cenovno dostopnih in trajnostnih stanovanj,

— davčni sistemi in sistemi socialnih prejemkov, skupaj s politikami socialne varnosti in socialnih naložb, s ciljem odprave neenakosti na pravičen in trajnosten način ter obravnave učinkov tehnologije, demografije in raznolikosti,

— vključujoči in trajnostni modeli razvoja in rasti za mestna, polmestna in podeželska okolja,

— razumevanje mobilnosti ljudi in njenih posledic v smislu družbeno-ekonomskih sprememb, obravnavanih v svetovnem in lokalnem okviru za boljše upravljanje migracij, spoštovanje razlik, dolgotrajno integracijo migrantov, vključno z begunci, in posledic povezanih ukrepov politike; spoštovanje mednarodnih zavez in človekovih pravic ter zadev s področja razvojne pomoči in sodelovanja; večji, boljši dostop do kakovostne izobrazbe, usposabljanja, trga dela, kulture, podpornih storitev ter aktivno in vključujoče državljanstvo, predvsem za ranljive skupine, vključno z migranti,

— reševanje glavnih izzivov v zvezi z evropskimi modeli za socialno kohezijo, priseljevanje, vključevanje, demografske spremembe, staranje, invalidnost, izobraževanje, revščino in socialno izključenost,

— napredne strategije in inovativne metode za enakost spolov na vseh družbenih, gospodarskih in kulturnih področjih ter za odpravljanje pristranskosti in nasilja na podlagi spola,

— sistemi izobraževanja in usposabljanja za spodbujanje in čim boljše izkoriščanje digitalne preobrazbe Unije ter za obvladovanje tveganj zaradi svetovne povezanosti in tehnoloških inovacij, zlasti nastajajočih spletnih nevarnosti, etičnih pomislekov, družbeno-ekonomskih neenakosti in korenitih sprememb na trgih,

— posodobitev sistemov vodenja in upravljanja javnih organov, da bodo sodelovali z državljani in izpolnjevali njihova pričakovanja glede izvajanja storitev, preglednosti, dostopnosti, odprtosti, odgovornost in osredotočenosti na uporabnika.

3. SKLOP „CIVILNA VARNOST ZA DRUŽBO“

3.1 Utemeljitev

Evropsko sodelovanje je pomagalo ustvariti obdobje večjega miru, stabilnosti in blaginje na evropskem kontinentu kot kadar koli prej. Vendar se mora Evropa odzivati na izzive, ki izvirajo iz neprestanih groženj za varnost naše vse bolj kompleksne in digitalizirane družbe. Teroristični napadi in radikalizacija ter kibernetski napadi in hibridne grožnje vzbujajo pomembna varnostna vprašanja in obremenjujejo družbe. Pozornost je treba nameniti tudi novim varnostnim grožnjam zaradi novih tehnologij v bližnji prihodnosti. Prihodnja varnost in blaginja sta odvisni od izboljšanja sposobnosti za zaščito Evrope pred takšnimi grožnjami, ki jih ni mogoče odpraviti zgolj s tehnološkimi sredstvi, pač pa je potrebno znanje o ljudeh, njihovi zgodovini, kulturi in vedenju, upoštevati pa je treba tudi etične vidike glede ravnovesja med varnostjo in svobodo. Poleg tega mora Evropa poskrbeti, da ne bo odvisna od tehnologij, ki so kritične za varnost, in podpreti razvoj prebojnih varnostnih tehnologij.

Evropske državljane, državne institucije, organe Unije in gospodarstvo je treba zaščititi pred nenehnimi grožnjami terorizma in organiziranega kriminala, ki vključujejo tudi trgovino z orožjem, mamili, ljudmi in kulturnimi dobrinami. Potrebno je boljše razumevanje človeške in družbene razsežnosti kriminalitete in nasilne radikalizacije, da bi izboljšali javne politike z vidika varnosti. Ključnega pomena je tudi krepitev zaščite in varnosti z boljšim upravljanjem meja, vključno z morskimi in kopenskimi mejami. Z digitalizacijo gospodarstva in družbe se povečuje kibernetska kriminaliteta, z njo povezana tveganja pa postajajo vse bolj raznolika. Evropa mora nadaljevati prizadevanja za izboljšanje kibernetske varnosti, digitalne zasebnosti in varstva osebnih podatkov ter boj proti širjenju neresničnih in škodljivih informacij, da bi zaščitila demokratično, družbeno in gospodarsko stabilnost. Potrebna so dodatna prizadevanja za omejitev učinkov skrajnih vremenskih pojavov na življenje in preživetje, ki se zaostrujejo zaradi podnebnih sprememb, kot so poplave, nevihte, vročinski valovi ali suše, ki povzročajo gozdne požare in degradacijo tal, ter druge naravne nesreče, kot so potresi. Nesreče, bodisi naravne bodisi take, ki jih povzroči človek, lahko ogrozijo pomembne družbene funkcije in kritične infrastrukture, kot so komunikacije, zdravje, hrana, pitna voda, oskrba z energijo, promet, varnost in vlada.

V okviru tega sklopa je treba izvajati tako tehnične raziskave kot raziskave človeških dejavnikov, s katerimi bi lahko izboljšali prožnost ob naravnih nesrečah; to med drugim po potrebi zajema testiranje aplikacij, usposabljanje ter kibernetsko higieno in izobraževanje. Potrebna bodo dodatna prizadevanja za oceno rezultatov varnostnih raziskav in spodbujanje njihove uporabe.

V okviru tega sklopa bodo potrebne sinergije zlasti z naslednjimi programi: Skladom za notranjo varnost, Skladom za integrirano upravljanje meja in programom Digitalna Evropa. V okviru tega sklopa bo potrebno tudi boljše sodelovanje medvladnih agencij in organizacij pri raziskavah in inovacijah, tudi z mehanizmi za izmenjavo in posvetovanje, na primer na področju ukrepanja „Zaščita in varnost“.

Raziskave na področju varnosti so del širšega celovitega odziva Unije na varnostne grožnje. Prispevajo k procesu razvoja zmogljivosti, da se omogoči razpoložljivost tehnologij, tehnik in aplikacij v prihodnosti za zapolnjevanje vrzeli v zmogljivostih, ki so jih opredelili oblikovalci politik in strokovni delavci ter organizacije civilne družbe. Financiranje raziskav prek prejšnjega okvirnega programa Unije je že predstavljalo okoli 50 % celotnega javnega financiranja za raziskave na področju varnosti v Uniji. V celoti se bodo izkoristili razpoložljivi instrumenti, vključno z Vesoljskim programom Unije, vzpostavljenim z Uredbo (EU) 2021/696 Evropskega parlamenta in Sveta (7) (EGNOS in Galileo, Copernicus, seznanjenost z razmerami v vesolju in vladne satelitske komunikacije). Čeprav bodo raziskovalne in inovacijske dejavnosti v okviru Posebnega programa usmerjene izključno na uporabo v civilne namene, pa si bo treba prizadevati za usklajevanje z obrambnimi raziskavami, ki jih financira Unija, da bi se okrepile sinergije, saj se na nekaterih področjih uporablja tehnologija z dvojno rabo. Izogibati se je treba podvajanju financiranja. Čezmejno sodelovanje prispeva k razvoju enotnega evropskega varnostnega trga in izboljšanju uspešnosti industrije ter podpira samostojnost Unije. Ustrezna pozornost bo namenjena človeškemu razumevanju in dojemanju varnosti.

Raziskave na področju varnosti so odziv na zavezo o uresničevanju rimske agende za „varno Evropo“ in prispevajo k vzpostavitvi resnične in učinkovite varnostne unije.

Dejavnosti bodo neposredno prispevale k uresničevanju naslednjih ciljev trajnostnega razvoja, zlasti: cilja trajnostnega razvoja 16 – mir, pravičnost in močne institucije.

3.1.1 Družbe, odporne proti nesrečam

Nesreče lahko izhajajo iz več virov, bodisi naravnih bodisi takih, ki jih povzroči človek, vključno s terorističnimi napadi, vremenskimi in drugimi skrajnimi pojavi, ki so posledica podnebnih sprememb (vključno z dviganjem morske gladine). Ti viri vključujejo zlasti gozdne požare, vročinske vale, poplave, suše, dezertifikacijo, potrese, cunamije, vulkanske pojave, krize zaradi vod, vesoljske vremenske pojave, industrijske in prometne nesreče ter tiste v zvezi s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi, jedrskimi (KBRJ) dogodki in tiste, ki so posledica kaskadnih učinkov. Cilj je preprečiti in zmanjšati število smrtnih žrtev, škodo za zdravje in okolje, travme ter gospodarsko in materialno škode zaradi nesreč, pa tudi zagotoviti prehransko varnost, varno oskrbo z zdravili in zdravstvene storitve ter varno preskrbo z vodo, pa tudi izboljšati razumevanje in zmanjšati tveganja za nesreče ter pospešiti obnovo po nesrečah. To pomeni, da je treba zajeti celoten spekter kriznega upravljanja: od preprečevanja in usposabljanja do kriznega upravljanja ter upravljanja in zagotavljanja odpornosti po krizah.

Splošne smernice

— Tehnologije, zmogljivosti in upravljanje za službe, ki se prve odzovejo na izredne razmere, za delovanje v kriznih razmerah, ob in po naravnih nesrečah ter v začetni fazi obnove,

— zmogljivosti družbe za boljše preprečevanje, obvladovanje in zmanjševanje nevarnosti nesreč, vključno z naravnimi rešitvami, s krepitvijo zmogljivosti napovedovanja, preprečevanja, pripravljenosti in odzivanja na obstoječe in nove nevarnosti ter verižne učinke, za oceno učinka in boljše razumevanje človeškega dejavnika pri strategijah za obvladovanje tveganja in obveščanje o tveganju,

— učinkovitejša podpora filozofiji boljše obnove iz Sendajskega okvira za zmanjševanje tveganja nesreč 2015-2030 z boljšim razumevanjem obnove po nesrečah in preučevanjem, kako učinkoviteje oceniti tveganje po nesreči,

— interoperabilnost opreme in postopkov, da se olajša čezmejno operativno sodelovanje in integriran trg Unije.

3.1.2 Zaščita in varnost

Prizadevati si moramo za zaščito državljanov pred varnostnimi grožnjami, ki izhajajo iz kaznivih dejanj, vključno s terorističnimi dejavnostmi in hibridnimi grožnjami, ter za odziv nanje; za zaščito ljudi, javnih prostorov in kritične infrastrukture pred fizičnimi napadi (vključno s kemičnimi, biološkimi, radiološkimi, jedrskimi in eksplozivnimi – KBRJ-E) in kibernetskimi napadi; za boj proti terorizmu in nasilni radikalizaciji, vključno z razumevanjem in obravnavanjem terorističnih zamisli in prepričanj; za preprečevanje hudih kaznivih dejanj, vključno s kibernetsko kriminaliteto, in organiziranega kriminala (kot sta piratstvo in ponarejanje proizvodov) ter boj proti njim; za podporo žrtvam; za sledenje nezakonitih finančnih tokov; za razvoj novih forenzičnih zmogljivosti; za podporo uporabi podatkov pri kazenskem pregonu in za zagotavljanje varstva osebnih podatkov pri dejavnostih kazenskega pregona; za izboljšanje zmogljivosti pri varovanju meja, za podporo upravljanju zračnih, kopenskih in morskih meja Unije, pretoka ljudi in blaga ter za razumevanje človeških dejavnikov pri vseh teh varnostnih grožnjah in njihovem preprečevanju in zmanjševanju. Bistvenega pomena je ohraniti prilagodljivost, da se lahko hitro obravnavajo novi in nepredvideni varnostni izzivi, ki se lahko pojavijo.

Splošne smernice

— Inovativni pristopi in tehnologije za varnostne strokovnjake (kot so policija, gasilci, zdravstvene službe, mejna in obalna straža, carinski uradi), zlasti v smislu digitalne preobrazbe in interoperabilnosti varnostnih sil, upravljavcev infrastrukture, organizacij civilne družbe in upravljavcev odprtih prostorov,

— analiza pojava čezmejnega kriminala, napredne metode za hitro, zanesljivo in standardizirano izmenjavo in zbiranje podatkov ob spoštovanju zasebnosti ter najboljše prakse,

— človeška in družbeno-ekonomska razsežnost kriminalitete in nasilne radikalizacije, v zvezi s tistimi, ki sodelujejo ali bi lahko sodelovali pri takem ravnanju, pa tudi v zvezi s prizadetimi ali potencialno prizadetimi, vključno z razumevanjem in obravnavanjem terorističnih zamisli in prepričanj ter kaznivih dejanj na podlagi spola, spolne usmerjenosti ali rasne diskriminacije,

— analiza varnostnih vidikov novih tehnologij, kot so sekvenciranje DNK, spreminjanje genoma, nanomateriali in funkcionalni materiali, umetna inteligenca, avtonomni sistemi, droni, robotika, kvantno računalništvo, kriptovalute, 3D-tiskanje, nosljive naprave in blokovne verige, pa tudi osveščanje državljanov, javnih organov in industrije, da se prepreči nastanek novih varnostnih groženj in zmanjša obseg obstoječih, tudi groženj zaradi teh novih tehnologij,

— izboljšanje zmogljivosti za predvidevanje in analizo pri oblikovanju politike in na strateški ravni v zvezi z varnostnimi grožnjami,

— varovanje kritičnih infrastruktur ter odprtih in javnih prostorov pred fizičnimi, digitalnimi in hibridnimi grožnjami, vključno s posledicami podnebnih sprememb,

— spremljanje dezinformacij in lažnih novic, ki vplivajo na varnost, in boj proti njim, tudi z razvojem zmogljivosti za odkrivanje virov manipulacij,

— tehnološki razvoj za uporabo v civilne namene, da bi po potrebi povečali interoperabilnost med civilno zaščito in vojaškimi silami,

— interoperabilnost opreme in postopkov, da se olajša čezmejno in medvladno sodelovanje ter operativno sodelovanje med agencijami ter razvije integriran trg Unije,

— razvoj orodij in metod za učinkovito in uspešno integrirano upravljanje meja, zlasti za povečanje zmogljivosti odzivanja in izboljšanje zmogljivosti za spremljanje gibanja preko zunanjih meja, da se izboljša zaznavanje tveganja, odzivanje na incidente in preprečevanje kriminala,

— odkrivanje goljufivih dejavnosti na mejnih prehodih in vzdolž celotne dobavne verige, vključno s prepoznavanjem ponarejenih in drugače manipuliranih dokumentov ter odkrivanjem trgovine z ljudmi in prepovedanim blagom,

— zagotavljanje varstva osebnih podatkov pri dejavnostih kazenskega pregona, zlasti zaradi hitrega tehnološkega razvoja, vključno z zaupnostjo in integriteto informacij ter sledljivostjo in obdelavo vseh transakcij,

— razvoj tehnik za prepoznavanje ponarejenih proizvodov, okrepitev zaščite originalnih delov in blaga ter kontrole proizvodov med prevozom.

3.1.3 Kibernetska varnost

Zlonamerne kibernetske dejavnosti ne ogrožajo le naših gospodarstev, temveč tudi samo delovanje naših demokracij, naše svoboščine in vrednote. Kibernetske grožnje so pogosto kriminalne in jih spodbuja ustvarjanje dobička, vendar so lahko tudi politične in strateške. Naša prihodnja varnost, svoboda, demokracija in blaginja so odvisne od izboljšanja naših sposobnosti za zaščito Unije pred kibernetskimi grožnjami. Digitalna preobrazba zahteva znatno izboljšanje kibernetske varnosti, da se zaščiti veliko število naprav interneta stvari, ki bodo predvidoma priključene na internet, in zagotovi varno delovanje omrežij in informacijskih sistemov, tudi za električna omrežja, oskrbo s pitno vodo in njeno distribucijo, vozila in prometne sisteme, bolnišnice, finance, javne ustanove, tovarne in domove. Evropa mora povečati svojo odpornost na kibernetske napade in zagotoviti učinkovito odvračanje kibernetskih napadov, pri tem pa zagotoviti izboljšanje varstva podatkov in svobode državljanov. Uniji je v interesu, da razvije in ohrani ključne strateške zmogljivosti kibernetske varnosti za zavarovanje digitalnega enotnega trga ter zlasti za zaščito kritičnih omrežij in informacijskih sistemov ter zagotavljanje ključnih storitev kibernetske varnosti. Unija mora biti sposobna samostojno zavarovati svoja digitalna sredstva in konkurirati na svetovnem trgu kibernetske varnosti.

Splošne smernice

— Tehnologije v celotni digitalni vrednostni verigi (od varnih komponent in pokvantne kriptografije do samovzdržujoče programske opreme in mrež),

— tehnologije, metode, standardi in dobre prakse za obvladovanje groženj kibernetski varnosti, predvidevanje prihodnjih potreb in ohranjanje konkurenčne evropske industrije, vključno z orodji za elektronsko identifikacijo, odkrivanje groženj in kibernetsko higieno ter viri za usposabljanje in izobraževanje,

— odprto sodelovanje za evropsko strokovno mrežo in center za kibernetsko varnost.

4. SKLOP „DIGITALNO, INDUSTRIJA IN VESOLJE“

4.1 Utemeljitev

Da bi zagotovila konkurenčnost industrije in zmogljivosti za obravnavo svetovnih izzivov v prihodnosti, mora Unija okrepiti svojo tehnološko suverenost ter znanstvene, tehnološke in industrijske zmogljivosti na ključnih področjih, ki podpirajo preoblikovanje našega gospodarstva, delovnih mest in družbe.

Industrija Unije zagotavlja enega od petih delovnih mest in dve tretjini naložb zasebnega sektorja v raziskave in razvoj v Uniji ter ustvari 80 % izvoza Unije. Nov val inovacij, ki vključujejo združevanje fizičnih in digitalnih tehnologij, bo spodbudil velike priložnosti za industrijo Unije in izboljšanje kakovosti življenja državljanov Unije.

Glavni dejavnik je digitalizacija. Ker se ta nadaljuje s hitrim tempom v vseh sektorjih, postajajo naložbe v prednostna področja, ki segajo od zanesljive umetne inteligence do interneta naslednje generacije, visokozmogljivostnega računalništva, fotonike, kvantnih tehnologij, mikroelektronike ali nanoelektronike in robotike, ključnega pomena za moč našega gospodarstva in trajnost naše družbe. Naložbe v digitalne tehnologije ter njihova proizvodnja in uporaba zagotavljajo močno spodbudo za gospodarsko rast v Uniji, ki je zagotovila 30-odstotno povečanje BDP Unije med letoma 2001 in 2011. V tem smislu je vloga MSP še vedno ključnega pomena v Uniji, tako za rast kot delovna mesta. Uvajanje digitalnih tehnologij v MSP spodbuja konkurenčnost in trajnostnost.

Ključne omogočitvene tehnologije (8) podpirajo združevanje digitalnega in fizičnega sveta, ki je osrednji del tega novega svetovnega vala inovacij. Naložbe v raziskave, razvoj, predstavitev in uvajanje ključnih omogočitvenih tehnologij ter zagotavljanje varne, trajnostne in cenovno dostopne oskrbe s surovinami in sodobnimi materiali bodo zagotavljali strateško avtonomijo Unije in pomagali industriji Unije, da znatno zmanjša svoj ogljični in okoljski odtis.

Po potrebi bodo vključene tudi prihodnje in nastajajoče tehnologije.

Vesolje je strateškega pomena; približno 10 % BDP Unije je odvisnih od uporabe vesoljskih storitev. Unija ima vrhunski vesoljski sektor z močno industrijo proizvodnje satelitov t