PRIPOROČILO KOMISIJE (EU) 2020/1039

z dne 14. julija 2020

o pogojevanju državne finančne podpore podjetjem v Uniji s tem, da niso povezana z nekooperativnimi jurisdikcijami

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 292 Pogodbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Preusmeritev finančne pomoči v davčne oaze lahko škoduje integriteti javnih financ držav članic ter ustreznemu delovanju finančnega sistema Unije in notranjega trga Unije. Komisija je v zadnjih letih z zunanjo strategijo za učinkovito obdavčenje (1) zavzela jasno stališče proti davčnim oazam.

(2) Izbruh COVID-19 je sprožil ukrepe brez primere na nacionalni ravni in na ravni Unije, namenjene podpori gospodarstvom držav članic in spodbuditvi njihovega okrevanja. Ti vključujejo državno intervencijo za zagotovitev likvidnosti podjetij in njihovega dostopa do financiranja, za katero v veliki meri veljajo pravila Unije o državni pomoči.

(3) Obseg finančne podpore, zlasti podpore likvidnosti, ki je bila dodeljena podjetjem v trenutnih okoliščinah, povezanih z izbruhom COVID-19, zahteva takojšnje in usklajeno ukrepanje, da se prepreči zloraba javnega financiranja. Takšno ukrepanje je doslej večinoma potekalo v okviru pravil Unije o državni pomoči. Poleg tega bi morala dodelitev finančne podpore ne glede na okoliščine, povezane s COVID-19, obravnavati potrebo po preprečevanju izogibanja davkom in davčnih goljufij ter zlorabe nacionalnih proračunov in proračuna Unije, ki imajo negativne posledice za davkoplačevalce in sisteme socialne varnosti.

(4) Za učinkovita prizadevanja za zajezitev izogibanja davkom ter davčnih goljufij in zlorab je enako pomembno, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga. V ta namen bi morale države članice uskladiti svoje ukrepe, da bi preprečile neupravičeno erozijo svojih davčnih osnov in zagotovile rešitve, ki ne vodijo do velikih razlik ali izkrivljanj trga.

(5) Seznam Unije z jurisdikcijami, ki niso pripravljene sodelovati v davčne namene (v nadaljnjem besedilu: seznam EU z nekooperativnimi jurisdikcijami) (2), je namenjen obravnavi groženj za davčne osnove držav članic EU. Glede na navedeno bi bilo primerno državam članicam priporočiti, da za finančno podporo podjetjem v Uniji določijo pogoj, da ta podjetja niso povezana z jurisdikcijami, ki so navedene na seznamu Unije. Poleg tega Komisija ugotavlja, da je več držav članic v okviru dodelitve državne pomoči v obliki dokapitalizacije navedlo, da nameravajo vzpostaviti močno povezavo med finančno podporo in poštenim deležem davka, ki ga plačuje upravičenec.

(6) Kljub temu je ključno, da države članice zaščitijo resnične gospodarske dejavnosti v nekooperativnih jurisdikcijah s seznama in zagotovijo, da te gospodarske dejavnosti niso nenamerno prizadete. V ta namen bi morale države članice v svoje zakone vključiti ustrezne izjeme, da se zagotovi, da se ne prepreči finančna podpora v primerih, v katerih gre za dejansko gospodarsko dejavnost.

(7) Da bi se zagotovilo dodeljevanje finančne podpore upravičenim podjetjem, bi države članice morale določiti razumne zahteve za dokazovanje, da ta podjetja niso povezana z jurisdikcijo, ki je na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami. Obenem je bistveno zagotoviti, da se podjetja ne morejo izogniti zahtevam za upravičenost do finančne podpore.

(8) Države članice bi morale v prizadevanjih za vzpostavitev celovitega okvira razširiti pogoje za dodelitev državne finančne podpore podjetjem na več kot samo na to, da podjetja niso povezana z nekooperativnimi jurisdikcijami s seznama, da bi se vključili primeri, v katerih je bilo ugotovljeno, da je bila podjetju ali njegovim lastnikom izrečena obsodba za hudo kaznivo dejanje ali da so podjetje ali njegovi lastniki kršili obveznosti v zvezi s plačilom davkov ali prispevkov za socialno varnost –

SPREJELA NASLEDNJE PRIPOROČILO:

1. PREDMET UREJANJA IN PODROČJE UPORABE

To priporočilo določa usklajen pristop k pogojevanju dodelitve finančne podpore držav članic s tem, da podjetje, ki je prejemnik pomoči, ni povezano z jurisdikcijami, ki so na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami.

2. OPREDELITVE POJMOV

„Lastništvo“ pomeni neposredne in posredne deleže ter dejanskega lastnika, kakor je opredeljen v členu 3(6) Direktive 2015/849 z dne 20. maja 2015 (3).

„Finančna podpora“ pomeni katero koli vrsto finančne pomoči, ki je na voljo vsem podjetjem, ali selektivne ukrepe, vključno z državno pomočjo, dodeljeno v skladu z novim začasnim okvirom za državno pomoč (4).

„Podjetje“ pomeni kateri koli subjekt ali fizično osebo, ki opravlja gospodarske dejavnosti, ne glede na njegovo pravno obliko ali sektor dejavnosti.

3. POGOJEVANJE DRŽAVNE FINANČNE PODPORE PODJETJEM V UNIJI S TEM, DA NISO POVEZANA Z JURISDIKCIJAMI, KI SO NA SEZNAMU EU Z NEKOOPERATIVNIMI JURISDIKCIJAMI

Kadar države članice sprejmejo ukrepe za zagotovitev finančne podpore upravičenim podjetjem v svoji jurisdikciji, bi morale za upravičenost do takšne finančne podpore določiti več pogojev. Zato podjetja, ki prejmejo finančno podporo, ne bi smela:

(a) biti davčni rezidenti v jurisdikcijah, ki so na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami, ali biti ustanovljena v skladu z zakoni teh jurisdikcij;

(b) biti pod neposrednim ali posrednim nadzorom delničarjev iz jurisdikcij, ki so na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami, in sicer vse do ravni dejanskega lastnika, kakor je opredeljen v členu 3(6) Direktive 2015/849;

(c) neposredno ali posredno nadzorovati odvisnih podjetij ali imeti stalnih poslovnih enot v jurisdikcijah, ki so na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami, ter

(d) si deliti lastništva s podjetji v jurisdikcijah, ki so na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami.

Pri preverjanju skladnosti s pravilom, ki določa, da ne smejo obstajati povezave z jurisdikcijami, ki so na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami, bi morale države članice zagotoviti, da niti neposredni delničarji niti končni lastnik in vsa druga podjetja z istim lastništvom niso davčni rezidenti take jurisdikcije ali ustanovljeni v skladu z njenimi zakoni. Lastniki podjetja, ki prejme finančno podporo, so lahko pravne osebe (npr. družbe, partnerstva itd.), pravne ureditve (npr. skladi) ali fizične osebe.

Pri presoji, ali se podjetju lahko dodeli finančna podpora, ne bi smelo biti pomembno, koliko ravni pravnih subjektov ali pravnih ureditev je med podjetjem, ustanovljenim v državi članici, ki dodeljuje finančno podporo, in subjektom v jurisdikciji, ki je na seznamu EU.

4. IZJEME

Države članice lahko zanemarijo povezave z nekooperativnimi jurisdikcijami, ki so uvrščene na seznam, če podjetje dokaže, da gre za eno od naslednjih okoliščin:

(a) če se stopnja obveznosti za davek v državi članici, ki dodeljuje podporo, v določenem obdobju (npr. zadnjih treh letih) šteje za ustrezno v primerjavi s skupnim prometom ali obsegom dejavnosti podjetja, ki prejme podporo, na nacionalni ravni in na ravni skupine v istem obdobju;

(b) če se podjetje pravno zaveže, da bo v kratkem času odpravilo svoje povezave z nekooperativnimi jurisdikcijami, ki so na seznamu EU, kar se ustrezno spremlja in, v primeru neizpolnitve teh zavez, sankcionira.

Države članice bi morale zanemariti povezave z nekooperativnimi jurisdikcijami, ki so na seznamu, če ima podjetje znatno gospodarsko prisotnost (podprto z osebjem, opremo, sredstvi in prostori, kot je razvidno iz ustreznih dejstev in okoliščin) in opravlja pomembno gospodarsko dejavnost v nekooperativnih jurisdikcijah, ki so na seznamu.

Države članice teh izjem ne bi smele uporabljati, če ne morejo preveriti točnosti informacij. Razlogi za to so lahko na primer nezadostna izmenjava informacij na zahtevo z zadevno tretjo državo, zlasti zaradi odsotnosti davčnega sporazuma, ki bi omogočal izmenjavo informacij, ali zaradi nesodelovanja zadevne jurisdikcije tretje države.

5. IZVAJANJE IN IZVRŠEVANJE

Države članice bi se morale dogovoriti o razumnih zahtevah, ki dokazujejo nepovezanost z jurisdikcijo, ki je na seznamu EU z nekooperativnimi jurisdikcijami. Naslednja načela naj bi državam članicam pomagala pri zagotavljanju hitrega izvajanja in učinkovitega izvrševanja zahtev:

(a) Da bi se poenostavili postopki in olajšal dostop do finančne podpore, bi države članice lahko sprejemale samopotrdila prosilcev kot dokaz, da v celoti izpolnjujejo zahteve za prejem finančne podpore. Ta postopek bi morale dopolnjevati poznejše okrepljene revizije/kontrole, pri katerih bi bilo treba v celoti izkoristiti razpoložljiva orodja za zmanjšanje tveganja neskladnosti, kot so poročila po državah, avtomatična izmenjava informacij o finančnih računih, izmenjava informacij na zahtevo ali dostop do informacij o dejanskem lastništvu.

(b) Države članice bi morale določiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije, da bi prosilce odvrnile od predložitve lažnih ali netočnih informacij, ki obsegajo vsaj vračilo neupravičeno dodeljene finančne podpore.

(c) Države članice ne bi smele dovoliti samopotrjevanja in bi morale opraviti okrepljena preverjanja, če je zadevno podjetje povezano z jurisdikcijami s seznama EU in želi uveljavljati katero od izjem.

6. DRUGE OMEJITVE

Države članice ne bi smele zagotoviti finančne podpore podjetjem v naslednjih primerih:

— če je bilo ugotovljeno, da je bila podjetju ali njegovim lastnikom izrečena pravnomočna obsodba za katero koli kaznivo dejanje iz člena 57(1) Direktive 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta (5),

— če je bilo s pravnomočno sodno odločbo ali pravnomočno upravno odločbo ugotovljeno, da podjetje ali njegovi lastniki kršijo svoje obveznosti plačevanja davkov ali prispevkov za socialno varnost, ki jih imajo v skladu z veljavno zakonodajo.

7. NADALJNJI UKREPI

Komisija države članice poziva, da jo obvestijo o ukrepih, ki jih bodo sprejele na podlagi tega priporočila.

Komisija je pripravljena z državami članicami razpravljati o njihovih načrtih za zagotovitev, da bo dodelitev državne pomoči, zlasti v obliki dokapitalizacije, omejena na podjetja, ki plačujejo pošten delež davkov.

Komisija bo objavila poročilo o izvajanju tega priporočila v treh letih po njegovem sprejetju.

V Bruslju, 14. julija 2020 Za Komisijo Paolo GENTILONI Član Komisije

(1) Sporočilo Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o zunanji strategiji za učinkovito obdavčenje z dne 28. januarja 2016 (https://eur-lex.europa.eu/resource.html?uri=cellar:b5aef3db-c5a7-11e5-a4b5-01aa75ed71a1.0006.02/DOC_1&format=PDF).

(2) Jurisdikcije iz Priloge I k ustreznim sklepom Sveta (tako imenovani „črni seznam“). Seznam se redno posodablja: https://ec.europa.eu/taxation_customs/tax-common-eu-list_en.

(3) Direktiva (EU) 2015/849 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2015 o preprečevanju uporabe finančnega sistema za pranje denarja ali financiranje terorizma (UL L 141, 5.6.2015, str. 73).

(4) Sporočilo Komisije o začasnem okviru za ukrepe državne pomoči v podporo gospodarstvu ob izbruhu COVID-19 (C(2020) 1863, UL C 91I, 20.3.2020, str. 1, kakor je bilo spremenjeno 3. aprila, 8. maja in 29. junija 2020).

(5) Direktiva 2014/24/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o javnem naročanju (UL L 94, 28.3.2014, str. 65).