SL Uradni list Evropske unije L 25/1

DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 44/2014

z dne 21. novembra 2013

o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 168/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevami za konstrukcijo vozil in splošnimi zahtevami za odobritev dvo- ali trikolesnih vozil in štirikolesnikov

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) št. 168/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2013 o odobritvi in tržnem nadzoru dvo- ali trikolesnih vozil in štirikolesnikov (1) ter zlasti členov 18(3), 20(2), 21(5), 25(8), 33(6), 57(12) in člena 65 Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Notranji trg zajema območje brez notranjih meja, ki zagotavlja prost pretok blaga, oseb, storitev in kapitala. Zato velja obsežen sistem homologacije EU in okrepljenega tržnega nadzora za vozila kategorije L in njihove sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote, kot to določa Uredba (EU) št. 168/2013.

(2) Izraz „vozila kategorije L“ zajema širok razpon različnih tipov lahkih dvo-, tri- in štirikolesnih vozil, npr. kolesa na motorni pogon, dvo- in trikolesne mopede, dvo- in trikolesna motorna kolesa, motorna kolesa z bočno prikolico in štirikolesna vozila (štirikolesniki), kot so cestna štirikolesa, terenska vozila in kvadrimobili.

(3) Unija je s Sklepom Sveta 97/836/ES (2) pristopila k Sporazumu Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, dodeljenih na podlagi teh predpisov (Revidiran sporazum iz leta 1958).

(4) Proizvajalci vložijo vlogo za homologacijo vozil kategorije L, njihovih sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot v skladu z Uredbo (EU) št. 168/2013. Večina zahtev iz zakonodaje Unije o delih vozil je prenesenih iz ustreznih pravilnikov UN/ECE. Pravilniki UN/ECE se ves čas spreminjajo v skladu s tehnološkim napredkom, zato je treba zadevne predpise Unije ustrezno redno posodabljati. Da se prepreči to podvajanje, je skupina na visoki ravni CARS 21 predlagala nadomestitev več direktiv Unije z vključitvijo zadevnih pravilnikov UN/ECE v zakonodajo Unije, navedeno v Prilogi I, in njihovo obvezno uporabo.

(5) Uporabo pravilnikov UN/ECE s pomočjo zakonodaje Unije, ki zagotavlja vključitev navedenih pravilnikov UN/ECE za namen homologacije EU vozil, omogoča Uredba (EU) št. 168/2013. V skladu z navedeno uredbo se homologacija v skladu s pravilniki UN/ECE, ki se obvezno uporabljajo, obravnava kot homologacija EU v skladu z navedeno uredbo in njenimi delegiranimi in izvedbenimi akti.

(6) Pravilnik UN/ECE št. 10 o elektromagnetni združljivosti (EMC) bi moral biti obvezen in nadomestiti poglavje 8 Direktive 97/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 1997 o določenih sestavnih delih in značilnosti dvo- ali trikolesnih motornih vozil (3), da bodo vozila skladna le z enim svežnjem zahtev EMC, ki jih sprejemajo pogodbenice Sporazuma iz leta 1958 po vsem svetu. Pravilnik UN/ECE št. 62 o zaščiti pred nedovoljeno uporabo bi moral postati obvezen in nadomestiti Direktivo Sveta 93/33/EGS z dne 14. junija 1993 o varnostnih napravah za preprečevanje nedovoljene uporabe dvo- oziroma trikolesnih motornih vozil (4) z enakim ciljem medsebojnega priznavanja med pogodbenicami Sporazuma iz leta 1958.

(7) Z obvezno uporabo pravilnikov UN/ECE se preprečuje podvajanje tehničnih zahtev ter certificiranja in upravnih postopkov. Poleg tega bi lahko homologacija, ki neposredno temelji na mednarodno dogovorjenih standardih, izboljšala dostop do trgov tretjih držav, zlasti držav, ki so pogodbenice Revidiranega sporazuma iz leta 1958, in tako okrepila konkurenčnost industrije Unije.

(8) V skladu z določbami Uredbe (EU) št. 168/2013 vozila kategorije L, sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote, ki jih zajema navedena uredba, v državah članicah ne smejo biti dani na trg ali se začeti uporabljati, če niso skladni z določbami navedene uredbe.

(9) Zahteve za funkcionalno varnost in okoljske parametre delovanja določajo omejitve glede nedovoljenih sprememb nekaterih tipov vozil kategorije L. Če naj ne bi ovirale lastnika vozila pri servisiranju in vzdrževanju, bi morale biti take omejitve strogo omejene na nedovoljene spremembe, ki na škodljiv način bistveno spremenijo delovanje vozila ter emisije onesnaževal, emisije hrupa in funkcionalno varnost vozila. Ker nedovoljene spremembe vplivajo na pogonski sklop in sistem za zmanjševanje hrupa, bi bilo treba v tem delegiranem aktu o konstrukciji vozil določiti podrobne zahteve za preprečevanje nedovoljenih sprememb v zvezi s pogonskim sistemom in sistemom za zmanjševanje hrupa.

(10) Podkategorije L6e-A (lahka cestna štirikolesa), L7e-A (težka cestna štirikolesa) in L7e-B (težka terenska štirikolesa) so vozila, ki imajo visoko težišče v primerjavi z njihovo širino in medosno razdaljo. Imajo širok razpon konfiguracij za prevoz potnikov in tovora ter se lahko uporabljajo tudi na terenu. Treba bi bilo opredeliti več meril bočne statične stabilnosti v zvezi z masami in merami in jih vključiti v Prilogo XI, saj so pomembna zaradi stabilnosti vozila proti prevrnitvi v terenskih razmerah. Kot največjega nagiba na nagibni ploščadi in koeficient bočne stabilnosti (Kst) sta kazalnika statične stabilnosti. Koeficient bočne stabilnosti je tridimenzionalna statična mera, ki je kazalnik stabilnosti vozila na ravnem terenu, test na nagibni ploščadi pa simulira vozilo, ki vozi po bočno nagnjenem terenu, in služi za preskušanje statične vzdolžne stabilnosti. Pri teh statičnih testih se preskušajo vozila kategorij L6e-A, L7e-A in L7e-B v stanju, pripravljenem za vožnjo, a neobremenjena, ali pa tako obremenjena kot neobremenjena. Poleg tega bi moralo biti vozilo zasnovano tako, da je pri masah in merah vozila upoštevana najmanjša stabilnost ob nagibu. S tem povezano preskušanje bi moralo biti reprezentativno za polno obremenjeno vozilo, ki se neposredno vzpenja ali spušča po strmem pobočju.

(11) Vgrajeni sistemi za diagnostiko na vozilu (v nadaljnjem besedilu: OBD) so bistveni za učinkovito in uspešno popravilo ter vzdrževanje vozil. Natančna diagnostika serviserju omogoča, da hitro ugotovi, katero najmanjšo zamenljivo enoto je treba popraviti ali zamenjati. Da bi se upošteval hiter tehnološki razvoj na področju krmilnih sistemov za pogone, je ustrezno, da se leta 2017 pregleda seznam naprav, ki se spremljajo glede napak v električnih tokokrogih. Do 1. januarja 2018 bi bilo treba določiti, ali bi bilo treba dodati dodatne naprave in napake na seznam iz Dodatka 2 k Prilogi XII, da se zagotovi dovolj časa, da se države članice, proizvajalci vozil, njihovi dobavitelji in servisna panoga prilagodijo pred začetkom veljavnosti faze II OBD.

(12) Faza I OBD, ki bo obvezna od leta 2016, ne bi smela obvezati proizvajalcev, da spremenijo opremo za dovajanje goriva in ne bi smela zahtevati vgradnje elektronskega uplinjača ali elektronskega vbrizgavanja goriva, če je vozilo skladno z zahtevami iz Uredbe (EU) št. 168/2013 in njenih delegiranih aktov. Skladnost z zahtevami faze I OBD določa, da je treba v primeru, ko so dovajanje goriva, iskre ali zraka elektronsko krmiljeni, spremljati zadevni vhodni in/ali izhodni tokokrog, omejeno na postavke, navedene v Dodatku 2 k Prilogi XII. Če ima motorno kolo na primer mehansko krmiljen uplinjač, vendar obenem tudi elektronsko dovajanje iskre, potem je treba spremljati tokokrog primarne vžigalne tuljave. Če ima mehanski uplinjač vgrajen senzor položaja lopute v uplinjaču, ki zagotavlja signal tokokroga kot vhod v krmilno enoto pogonskega sistema / motorja (PCU/ECU), da se ugotovi obremenitev motorja, kar bi se posledično uporabljalo za elektronski nadzor dovajanja iskre, potem je treba spremljati tokokrog navedenega senzorja položaja lopute v uplinjaču. Treba bo spremljati tudi druge senzorje in/ali tokokroge vbrizga, ki jih zajemata točki 3.3.5 in 3.3.6 Priloge XII, čeprav se ne uporabljajo neposredno za nadzor dovajanja goriva, iskre ali vsesanega zraka. Tak primer bi na primer bili tokokrogi senzorja hitrosti koles, če bi se hitrost vozila izračunala v krmilni enoti pogonskega sistema / motorja iz vrtilnih hitrosti koles in bi se posledično uporabljala za nadzor okoljskih značilnosti delovanja motornega kolesa ali za sprožitev privzetega načina delovanja z omejenim navorom.

(13) Neomejen dostop do informacij o popravilu vozil prek standardizirane oblike, ki jo je mogoče uporabiti za pridobitev tehničnih informacij, ter uspešna konkurenca na trgu storitev informiranja o popravilu in vzdrževanju vozil sta nujna za izboljšanje delovanja notranjega trga, zlasti glede prostega pretoka blaga, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev. Velik del takih informacij je povezanih z vgrajenimi sistemi za diagnostiko na vozilu (OBD) in njihovo interakcijo z drugimi sistemi vozila. Primerno je določiti tehnične specifikacije, ki bi morale biti upoštevane na spletnih straneh proizvajalcev, skupaj z usmerjenimi ukrepi za zagotovitev ustreznega dostopa za mala in srednje velika podjetja (MSP). Skupni standardi, sprejeti skupaj z deležniki, lahko omogočijo izmenjavo informacij med proizvajalci in ponudniki storitev. Zato je primerno, da proizvajalci uporabljajo tehnične specifikacije oblike OASIS in da Komisija naknadno zahteva od Evropskega odbora za standardizacijo (CEN) in Mednarodne organizacije za standardizacijo (ISO), da to obliko razvijeta v standard, ki bo nadomestil obliko OASIS.

(14) Da se dodatno zagotovi usklajen pristop k dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil v vseh sektorjih zakonodaje o homologaciji iz poglavja XV Uredbe (EU) št. 168/2013, katere določbe so skladne z uredbama Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 595/2009 (5) in (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta (6), je ustrezno, da se v to uredbo prenesejo določbe o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil, ki so določene v izvedbeni uredbi k uredbama (ES) št. 595/2009 in (ES) št. 715/2007, tj. Uredbi Komisije (EU) št. 582/2011 (7), in se prilagodijo posebnostim sektorja vozil kategorije L.

(15) Zlasti je primerno tudi, da se sprejmejo posebni postopki za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil pri večstopenjski homologaciji. Primerno je tudi, da se sprejmejo posebne zahteve in postopki za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil pri prilagoditvah na zahtevo kupcev ter proizvodnji majhnih serij.

(16) Da se prepreči, da bi uporaba določb o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil postala preveliko kratkoročno breme za proizvajalce vozil v zvezi z nekaterimi sistemi, ki se prenesejo iz starih v nove tipe vozil, je primerno, da se oblikuje izčrpen seznam nekaterih omejenih odstopanj od glavnih določb o dostopu do OBD vozila in informacij o popravilu in vzdrževanju vozil, kot so izčrpno navedene v tej uredbi.

(17) Pri proučevanju glavnih področij politik, ki vplivajo na konkurenčnost evropske avtomobilske industrije, je skupina na visoki ravni CARS 21 sprejela številna priporočila, katerih cilj je izboljšanje svetovne konkurenčnosti industrije in zaposlovanja v industriji ob spodbujanju nadaljnjega napredka pri varnosti in okoljski uspešnosti ter ki so bila objavljena v poročilu Komisije iz leta 2006 z naslovom „CARS 21: Konkurenčen ureditveni sistem za avtomobilsko industrijo v 21. stoletju“. Na področju poenostavitve je skupina na visoki ravni med drugim predlagala dva zakonodajna ukrepa, ki vpeljujeta možnost, da proizvajalci sami izvedejo homologacijske preskuse, tj. da so imenovani za tehnično službo („samopreskušanje“), in možnost uporabe računalniških simulacij namesto fizičnih preskusov („virtualno preskušanje“). Ta uredba bi torej morala določiti podrobne pogoje v zvezi z virtualnim preskušanjem in samopreskušanjem, kot je določeno v členih 32, 64 in 65 Uredbe (EU) št. 168/2013.

(18) Računalniško podprte tehnike, zlasti računalniško podprto načrtovanje, se pogosto uporabljajo v celotnem tehničnem postopku od zasnove in postavitve sestavnih delov in opreme, prek trdnostne in dinamične analize sestavov do opredelitve proizvodnih metod. Razpoložljiva programska oprema omogoča uporabo virtualnih preskusnih metod, ki temeljijo na tehnikah, katerih uvedbo je skupina na visoki ravni CARS 21 opredelila kot način za zniževanje stroškov proizvajalcev z ukinitvijo obveznosti izdelave prototipov za potrebe homologacije. Proizvajalcem, ki ne želijo izkoristiti prednosti virtualnih preskusnih metod, bi bilo treba dovoliti nadaljnjo uporabo obstoječih fizičnih preskusnih metod.

(19) Homologacijske preskuse opravljajo tehnične službe, ki jih po presoji njihove usposobljenosti in kompetenc v skladu z ustreznimi mednarodnimi standardi Komisiji priglasijo homologacijski organi držav članic. Navedeni standardi vsebujejo potrebne zahteve, ki proizvajalcu ali podizvajalcu dovoljujejo, da zastopa samega sebe in da ga homologacijski organ imenuje za tehnično službo v smislu Direktive 2002/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta (8) (okvirna direktiva). Toda treba bi bilo podrobno opredeliti odgovornosti proizvajalcev, da se prepreči nasprotje interesov. Poleg tega bi bilo treba jasneje opredeliti pogoje, pod katerimi lahko proizvajalec za preskuse najame podizvajalca.

(20) Ena od glavnih značilnosti sistema homologacije je visoka stopnja zaupanja, ki bi morala obstajati med homologacijskim organom in tehničnimi službami, ki jih je imenoval. Zato je pomembno, da izmenjavo informacij med tehničnimi službami in homologacijskim organom zaznamujeta preglednost in jasnost.

(21) Virtualna preskusna metoda bi morala zagotavljati enako mero zaupanja v rezultate kot fizični preskus. Zato je ustrezno, da se določijo relevantni pogoji za zagotovitev, da proizvajalec kot interna tehnična služba, podizvajalec, ki zastopa proizvajalca, ali tehnična služba lahko ustrezno ovrednotijo matematične modele, ki se uporabljajo.

(22) Preverjanje skladnosti vozil, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot v proizvodnem procesu je bistven del postopka homologacije EU. To preverjanje skladnosti se izvaja s fizičnimi preskusi vozil, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot iz proizvodnje linije. Virtualne metode se ne bi smele uporabljati za namene preverjanja skladnosti proizvodnje, tudi če so se uporabljale za namene homologacije.

(23) Ta uredba bi se morala uporabljati od datuma začetka uporabe Uredbe (EU) št. 168/2013 –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I

PREDMET UREJANJA IN OPREDELITVE

Člen 1

Predmet urejanja

1. Ta uredba določa podrobne tehnične zahteve in preskusne postopke v zvezi s konstrukcijo vozil in splošnimi zahtevami za odobritev vozil kategorije L in sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, v skladu z Uredbo (EU) št. 168/2013 ter določa seznam pravilnikov UN/ECE in njihove spremembe.

2. Poleg tega določa standarde učinkovitosti za tehnične službe in postopek njihovega ocenjevanja.

Člen 2

Opredelitev pojmov

Uporabljajo se opredelitve pojmov iz Uredbe (EU) št. 168/2013. Poleg tega se uporabljajo še naslednje opredelitve:

1. „ukrepi proti nedovoljenim spremembam“ pomenijo sveženj tehničnih zahtev in specifikacij, ki v največji meri preprečujejo nedovoljene spremembe pogonskega sistema vozila, ki bi lahko negativno vplivale na funkcionalno varnost, zlasti s povečanjem zmogljivosti vozila, in škodovale okolju, ter jih prepoveduje Priloga II;

2. „vstopni vod“ pomeni enoto, ki jo sestavljata vstopni kanal in sesalna cev;

3. „vstopni kanal“ pomeni kanal za vstop vsesanega zraka v valju, glavi valja ali okrovu ročične gredi;

4. „sesalna cev“ pomeni del, ki povezuje uplinjač ali sistem za uravnavanje dovoda zraka in valj, glavo valja ali okrov ročične gredi;

5. „vstopni sistem“ pomeni enoto, ki jo sestavljata vstopni vod in dušilnik zvoka;

6. „izpušni sistem“ pomeni enoto, ki jo sestavljajo izpušna cev, ekspanzijska posoda, dušilnik zvoka in naprave za uravnavanje onesnaževanja;

7. „posebna orodja“ pomeni orodja, povezana z napravami, ki preprečujejo nedovoljene spremembe in so na voljo le distributerjem, ki jih je odobril proizvajalec vozil, ter niso na voljo splošni javnosti;

8. „dovajanje iskre iz vžigalnega sistema“ pomeni vse značilnosti iskre, ki jo ustvari vžigalni sistem motorja s prisilnim vžigom in se uporablja za vžig mešanice zraka in goriva, med drugim čas, stopnjo in položaj;

9. „sistem dovajanja goriva“ pomeni sklop sestavnih delov od vključno posode za gorivo do naprav za mešanje ali vbrizgavanje zraka in goriva;

10. „skladnost proizvodnje“ pomeni možnost zagotovitve, da je vsaka serija izdelkov v skladu s homologacijskimi zahtevami glede specifikacij, zmogljivosti in označevanja;

11. „sistem upravljanja kakovosti“ pomeni nabor med seboj povezanih ali medsebojno delujočih elementov, ki jih organizacije uporabljajo za usmerjanje in nadzor načinov izvajanja politik kakovosti in doseganja ciljev kakovosti;

12. „presoja“ pomeni nepristranski in neodvisen postopek zbiranja dokazov, ki se uporabljajo za ocenjevanje, koliko je uporaba meril za presojo usmerjena v objektivnost, nepristranost in neodvisnost ter kako se ta merila obravnavajo v sistematičnem in dokumentiranem postopku presoje;

13. „popravljalni ukrepi“ pomenijo postopek za reševanje problemov v postopku upravljanja kakovosti, pri katerem se sprejmejo nadaljnji koraki za odpravo vzrokov neskladnosti ali nezaželenega stanja, ki so zasnovani tako, da se prepreči njihov ponovni pojav;

14. „certifikacija“ pomeni potrditev nacionalnega akreditacijskega organa, da organizacija izpolnjuje zahteve, določene s harmoniziranimi standardi, in, kjer je ustrezno, vse dodatne zahteve, vključno s tistimi, ki so določene v zadevnih sektorskih shemah, za opravljanje posebne dejavnosti ugotavljanja skladnosti;

15. „naprava za spenjanje vozil kategorije L“ pomeni vse dele in naprave, ki so vgrajeni v okvire, obremenjene dele nadgradnje in podvozja vozila, s katerimi so vlečna in vlečena vozila povezana med seboj, vključno s pritrjenimi ali snemljivimi deli za pritrjevanje, prilagajanje ali delovanje naprav za spenjanje;

16. „vlečna krogla in vlečni nosilec“ pomeni napravo za spenjanje, pri kateri se na vozilu kategorije L uporabljata nosilec in krogelna naprava, na katero se priklopno vozilo pritrdi z vlečno glavo;

17. „vlečna glava“ pomeni mehansko napravo za spenjanje na vlečnih ojesih priklopnih vozil, ki so namenjene za pritrditev na vlečno kroglo na vozilu kategorije L;

18. „točka spenjanja“ pomeni središče vpetja naprave za spenjanje, nameščene na vlečeno vozilo v okviru naprave za spenjanje, nameščene na vlečno vozilo;

19. „pomožna naprava za spenjanje“ pomeni povezovalno napravo, ki v primeru ločitve glavne naprave za spenjanje lahko zagotovi, da priklopno vozilo ostane priklopljeno na vlečno vozilo in da ostane nekaj možnosti vodenja krmila;

20. „rob plošče“ pomeni zunanji rob plošče, ki bi imela skupaj štiri jasno opredeljive robove, če bi bila ploščata in pravokotne oblike ter skupna debelina materiala ne bi presegala 10 mm;

21. „steblo“ pomeni vsak štrleči del ali del okrogle ali skoraj okrogle oblike, vključno z glavami matic in vijakov, z razmeroma stalnim skupnim premerom, ki ima en konec prost, da se ga je mogoče dotakniti;

22. „velikost mreže“ pomeni število odprtin na (dolžinsko) colo mreže;

23. „ploščad za tovor“ pomeni ploščad za prevoz tovora, pritrjeno na strukturo vozila kategorije L;

24. „standardna oprema“ pomeni osnovno konfiguracijo vozila, ki je opremljeno z vsemi elementi, zahtevanimi na podlagi regulativnih aktov iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013, vključno z vsemi elementi, ki so v vozilo vgrajeni brez nadaljnjih specifikacij o konfiguraciji ali stopnji opreme;

25. „dodatna oprema“ pomeni vse elemente, ki niso vključeni v standardno opremo in se lahko vgradijo v vozilo na odgovornost proizvajalca;

26. „masa dodatne opreme“ pomeni maso opreme, ki se lahko vgradi v vozilo poleg standardne opreme v skladu s specifikacijami proizvajalca;

27. „masa naprave za spenjanje“ pomeni maso naprave za spenjanje in dele, ki so potrebni za pritrditev naprave za spenjanje na vozilo;

28. „največja tehnično dovoljena masa v točki spenjanja“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi v točki spenjanja (vrednost „S“ ali „U“) vlečnega vozila na podlagi konstrukcijskih lastnosti naprave za spenjanje in vlečnega vozila;

29. „dejanska masa“ v zvezi z vozilom pomeni maso vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, kot je določeno v členu 5 Uredbe (EU) št. 168/2013, in maso voznika (75 kg) ter maso alternativnih pogonskih sredstev in maso dodatne opreme, nameščene na posamezno vozilo;

30. „največja tehnično dovoljena masa obremenjenega vozila“ (M) pomeni največjo maso vozila na podlagi njegovih konstrukcijskih lastnosti in zmogljivosti;

31. „največja tehnično dovoljena masa vlečenega vozila“ (TM) pomeni največjo maso, ki jo lahko vleče vlečno vozilo;

32. „os“ pomeni skupno vrtilno os dveh ali več koles, ki imajo motorni pogon ali se vrtijo prosto in ki so v enem ali več segmentih nameščene v isti ravnini pravokotno na vzdolžno središčnico vozila;

33. „največja tehnično dovoljena masa na os“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi, ki se prenese na tla prek koles osi na podlagi konstrukcijskih lastnosti osi in vozila in njunih konstrukcijskih zmogljivosti;

34. „koristna nosilnost“ pomeni razliko med največjo tehnično dovoljeno maso obremenjenega vozila in dejansko maso vozila;

35. „vzdolžna ravnina“ pomeni navpično ravnino, ki poteka vzporedno s smerjo vozila, ki se premika naravnost naprej;

36. „sistem za uravnavanje emisij“ pomeni elektronsko krmilno enoto za upravljanje motorja in druge sestavne dele, povezane z emisijami, v sistemu uravnavanja izpušnih plinov ali emisij izhlapevanja, ki vnašajo informacije v to enoto ali jih prejemajo iz nje;

37. „indikator napak (MI)“ pomeni vidni ali zvočni indikator, ki razločno opozori voznika ob napaki, kot je določeno v členu 21 Uredbe (EU) št. 168/2013;

38. „napaka“ pomeni okvaro sestavnega dela ali sistema, zaradi katere emisije presežejo vrednosti OBD, določene v oddelku (B) Priloge VI k Uredbi (EU) št. 168/2013, ali se sproži delovanje v načinu, ki bistveno zmanjša navor motorja, ali pa sistem OBD ne more izpolniti osnovnih zahtev za spremljanje iz Priloge XII;

39. „sekundarni zrak“ pomeni zrak, ki se dovaja v izpušni sistem s črpalko ali sesalnim ventilom ali kako drugače in je namenjen pospeševanju oksidacije HC in CO v toku izpušnih plinov;

40. „neuspel vžig v motorju“ pomeni odsotnost zgorevanja v posameznem valju motorja na prisilni vžig zaradi odsotnosti iskre, slabega odmerjanja goriva, prenizke kompresije ali zaradi kakšnega drugega razloga;

41. „preskus tipa I“ pomeni veljavni vozni cikel, ki se uporablja za homologacijo glede emisij;

42. „vozni cikel“ pomeni preskusni cikel, ki je sestavljen iz zagona motorja, vožnje, pri kateri se odkrijejo morebitne napake, in zaustavitve motorja;

43. „ogrevalni cikel“ pomeni delovanje vozila, pri čemer se temperatura hladilne tekočine po zagonu motorja poveča vsaj za 22 K na najmanj 343,2 K (70 °C);

44. „uravnavanje goriva“ pomeni samodejne prilagoditve osnovne nastavitve dovoda goriva na podlagi povratnih informacij;

45. „kratkoročno uravnavanje goriva“ pomeni dinamične ali takojšnje prilagoditve osnovne nastavitve dovoda goriva;

46. „dolgoročno uravnavanje goriva“ pomeni veliko bolj postopne prilagoditve osnovne nastavitve dovoda goriva, ki nadomešča razlike med vozili, in postopne spremembe;

47. „izračunana vrednost obremenitve“ pomeni navedbo trenutnega pretoka zraka, deljenega z največjim pretokom zraka, pri čemer je največji pretok zraka popravljen glede na nadmorsko višino, če je znana. Ta opredelitev določa število brez merske enote, univerzalno za vse motorje, in serviserju pokaže delež zmogljivosti motorja, ki se uporablja (z vrednostjo 100 % pri polnem plinu);

48. „stalni privzeti način emisij“ pomeni primer, kadar se naprava za upravljanje motorja stalno preklaplja na nastavitev, ki ne zahteva vnosa informacij iz okvarjenega sestavnega dela ali sistema, kjer bi takšen okvarjen del ali sistem povzročil povečanje emisij iz vozila nad mejne vrednosti iz oddelka (B) Priloge VI k Uredbi (EU) št. 168/2013;

49. „priključna gred“ pomeni izhodno enoto za pogon pomožne opreme, nameščene na vozilo, ki jo poganja motor;

50. „dostop do OBD“ pomeni razpoložljivost vseh informacij v zvezi z emisijami in bistvenih informacij v zvezi z diagnostiko na vozilu, vključno s kodami okvar, potrebnimi za pregled, ugotavljanjem napak, servisiranjem ali popravilom delov vozila, povezanih z okoljskimi značilnostmi delovanja ali funkcionalno varnostjo, prek serijskega vmesnika za standardno diagnostično povezavo v skladu s točko 3.12 Dodatka 1 k Prilogi XII;

51. „neomejen dostop do sistema OBD“ pomeni: (a) dostop, neodvisen od dostopne kode, ki jo je mogoče dobiti le pri proizvajalcu, ali podobne naprave, ali (b) dostop, ki omogoča oceno danih podatkov brez uporabe edinstvenih dekodirnih informacij, razen če so te informacije standardizirane;

52. „standardizirani podatki“ pomeni, da so vsi podatki, vključno z vsemi uporabljenimi kodami okvar, zapisani le v skladu z industrijskimi standardi, katerih oblika in dovoljene možnosti so jasno določene in zagotavljajo največjo stopnjo harmonizacije v industriji vozil kategorije L ter je njihova uporaba izrecno dovoljena v tej uredbi;

53. „pomanjkljivost“ pri sistemih OBD vozila pomeni, da imata največ dva samostojna sestavna dela ali sistema, ki ju spremlja vgrajeni sistem OBD, začasne ali trajne delovne značilnosti, ki škodljivo vplivajo na sicer učinkovito spremljanje OBD ali ne izpolnjujejo vseh drugih podrobno opredeljenih zahtev za OBD;

54. „bistveno zmanjšanje pogonskega navora“ pomeni pogonski navor, ki je manjši ali enak 90 % navora v običajnem načinu delovanja;

55. „površina enakomerne mreže“ pomeni površino, ki jo sestavlja vzorec oblik, kot so okrogle, ovalne, rombaste, pravokotne ali kvadratne luknje, ki so enakomerno razporejene in niso več kot 15 mm narazen;

56. „površina rešetke“ pomeni površino, ki jo sestavljajo vzporedne palice, ki so enakomerno razporejene in niso več kot 15 mm narazen;

57. „nominalna površina“ pomeni teoretično geometrično popolno površino, pri čemer se ne upoštevajo nepravilnosti na površini, kot so izbočeni ali vbočeni deli;

58. „naklon“ pomeni kot odstopanja od navpične ravnine v stopinjah;

59. „prilagoditev na zahtevo kupca“ pomeni kakršno koli spremembo vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ki se izvede na zahtevo kupca in jo je treba odobriti;

60. „preneseni sistem“ pomeni sistem, kot je opredeljen v členu 3(15) Uredbe (EU) št. 168/2013, ki se prenese s starega tipa vozila na nov tip vozila;

61. „stojalo“ pomeni napravo, ki je trdno pritrjena na vozilo in lahko ohranja vozilo, parkirano brez nadzora, v predvidenem parkirnem položaju;

62. „bočno stojalo“ pomeni stojalo, ki iztegnjeno ali v odprti legi podpira vozilo le na eni strani, pri čemer sta obe kolesi v stiku s podlago;

63. „srednje stojalo“ pomeni stojalo, ki v odprti legi podpira vozilo tako, da zagotavlja eno ali več stičnih površin med vozilom in podlago na obeh straneh vzdolžne srednje ravnine vozila;

64. „prečni nagib“ pomeni stranski nagib dejanske podlage, izražen v odstotkih, pri čemer je presečišče vzdolžne srednje ravnine vozila s podlago pravokotno na linijo največjega nagiba;

65. „vzdolžni nagib“ pomeni sprednji in zadnji nagib dejanske podlage, izražen v odstotkih, pri čemer je vzdolžna srednja ravnina vozila vzporedna z linijo največjega nagiba in tako poravnana z njo;

66. „iztegnjena lega“ stojala pomeni, da je stojalo iztegnjeno ali odprto ter nameščeno v predvidenem parkirnem položaju;

67. „zaprta lega“ stojala pomeni, da stojalo ni iztegnjeno ali odprto in je shranjeno v predvidenem položaju za prevoz.

POGLAVJE II

OBVEZNOSTI PROIZVAJALCEV V ZVEZI S KONSTRUKCIJO VOZIL

Člen 3

Zahteve za vgradnjo in demonstracijo v zvezi s konstrukcijo vozil

1. Proizvajalci morajo za izpolnjevanje zahtev za konstrukcijo vozil iz člena 18 in Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013 opremiti vozila kategorije L s sistemi, sestavnimi deli in samostojnimi tehničnimi enotami, ki vplivajo na funkcionalno varnost in varstvo okolja, ki so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da vozilu med normalno uporabo in vozilu, ki je vzdrževano v skladu s predpisi proizvajalca, omogočijo skladnost s podrobnimi tehničnimi zahtevami in preskusnimi postopki.

2. V skladu s členi 6 do 20 proizvajalci s fizičnim demonstracijskim preskusom homologacijskemu organu dokažejo, da so vozila kategorije L, ki so bila dana na trg, registrirana ali so se začela uporabljati v Uniji, skladna z zahtevami za konstrukcijo vozil iz poglavja III Uredbe (EU) št. 168/2013 ter s podrobnimi tehničnimi zahtevami in preskusnimi postopki iz členov 6 do 20 te uredbe.

3. Proizvajalci dokažejo, da so vsi nadomestni deli in oprema, ki so na trgu ali so se začeli uporabljati v Uniji, skladni z ustreznimi zahtevami Uredbe (EU) št. 168/2013, kot je določeno v podrobnih tehničnih zahtevah in preskusnih postopkih iz te uredbe. Homologirano vozilo kategorije L, ki je opremljeno s takim nadomestnim delom ali opremo, izpolnjuje enake preskusne zahteve in mejne vrednosti učinkovitosti kot vozilo, opremljeno z originalnim delom ali opremo, ter zahteve glede vzdržljivosti vključno s tistimi, ki so določene v členih 22(2), 23 in 24 Uredbe (EU) št. 168/2013.

4. Proizvajalci zagotovijo tudi, da se upoštevajo homologacijski postopki za preverjanje skladnosti proizvodnje v zvezi s podrobnimi zahtevami za konstrukcijo vozil, ki so določene v členu 33 Uredbe (EU) št. 168/2013 in podrobnih tehničnih zahtevah v tej uredbi.

5. Proizvajalci po potrebi homologacijskemu organu predložijo opis sprejetih ukrepov za preprečevanje nedovoljenih sprememb na sistemu za upravljanje pogonskega sistema, vključno na računalniškem sistemu za uravnavanje emisij in funkcionalno varnost.

Člen 4

Uporaba pravilnikov UN/ECE

1. Za homologacijo se uporabljajo pravilniki UN/ECE in njihove spremembe iz Priloge I k tej uredbi.

2. Vozila z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo vozila, ki je manjša ali enaka 25 km/h, morajo izpolnjevati ustrezne zahteve pravilnikov UN/ECE, ki se uporabljajo za vozila z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo večjo od 25 km/h.

3. Sklicevanja na vozila kategorij L1, L2, L3, L4, L5, L6 in L7 v pravilnikih UN/ECE se razumejo kot sklicevanja na vozila kategorij L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e oziroma L7e v tej uredbi, vključno z vsemi podkategorijami.

Člen 5

Tehnične specifikacije za zahteve za konstrukcijo vozil in preskusne postopke

1. Preskusni postopki za konstrukcijo vozil se izvajajo v skladu s preskusnimi zahtevami iz te uredbe.

2. Preskusne postopke izvaja ali pri njih sodeluje homologacijski organ oziroma tehnična služba, ki jo odobri homologacijski organ.

3. Metode merjenja in rezultati preskusov se predložijo homologacijskemu organu v obliki poročila o preskusu, opredeljeni v skladu s členom 32(1) Uredbe (EU) št. 168/2013.

Člen 6

Zahteve za ukrepe za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema

Preskusni postopki in zahteve za ukrepe za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema iz Priloge II (C1) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo II k tej uredbi.

Člen 7

Zahteve za priprave za homologacijske postopke

Preskusni postopki in zahteve za priprave za homologacijske postopke iz Priloge II (C2) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo III k tej uredbi.

Člen 8

Zahteve za skladnost proizvodnje

Preskusni postopki in zahteve za skladnost proizvodnje iz Priloge II (C3) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo IV k tej uredbi.

Člen 9

Zahteve za naprave za spenjanje in priključke

Preskusni postopki in zahteve za naprave za spenjanje in priključke iz Priloge II (C4) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo V k tej uredbi.

Člen 10

Zahteve za naprave za preprečevanje nepooblaščene uporabe

Preskusni postopki in zahteve za naprave za preprečevanje nepooblaščene uporabe iz Priloge II (C5) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VI k tej uredbi.

Člen 11

Zahteve za elektromagnetno združljivost (EMC)

Preskusni postopki in zahteve za elektromagnetno združljivost (EMC) iz Priloge II (C6) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VII k tej uredbi.

Člen 12

Zahteve za zunanje štrleče dele

Preskusni postopki in zahteve za zunanje štrleče dele iz Priloge II (C7) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VIII k tej uredbi.

Člen 13

Zahteve za shranjevanje goriva

Preskusni postopki in zahteve za shranjevanje goriva iz Priloge II (C8) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo IX k tej uredbi.

Člen 14

Zahteve za ploščadi za tovor

Preskusni postopki in zahteve za ploščadi za tovor iz Priloge II (C9) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo X k tej uredbi.

Člen 15

Zahteve za mase in mere

Preskusni postopki in zahteve za mase in mere iz Priloge II (C10) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XI k tej uredbi.

Člen 16

Zahteve za funkcionalne vgrajene sisteme za diagnostiko

Preskusni postopki in zahteve za funkcionalne vgrajene sisteme za diagnostiko iz Priloge II (C11) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XII k tej uredbi.

Člen 17

Zahteve za držala in opore za noge za sopotnike

Preskusni postopki in zahteve za držala in opore za noge za sopotnike iz Priloge II (C12) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIII k tej uredbi.

Člen 18

Zahteve za prostor za pritrditev registrske tablice

Preskusni postopki in zahteve za prostor za pritrditev registrske tablice iz Priloge II (C13) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIV k tej uredbi.

Člen 19

Zahteve za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju

Preskusni postopki in zahteve za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju iz Priloge II (C14) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XV k tej uredbi.

Člen 20

Zahteve za stojala

Preskusni postopki in zahteve za stojala iz Priloge II (C15) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XVI k tej uredbi.

POGLAVJE III

OBVEZNOSTI IN ZAHTEVE ZA TEHNIČNE SLUŽBE

Člen 21

Standardi učinkovitosti in ocenjevanje tehničnih služb

Tehnične službe morajo izpolnjevati standarde učinkovitosti in postopke za njihovo oceno iz Priloge II (C16) k Uredbi (EU) št. 168/2013, ki se preverjajo v skladu s Prilogo XVII k tej uredbi.

Člen 22

Dovoljevanje samopreskušanja

Samopreskušanje, ki ga izvajajo interne tehnične službe iz člena 64(1) Uredbe (EU) št. 168/2013, se izvaja le, če je dovoljeno v Prilogi III k tej uredbi.

POGLAVJE IV

OBVEZNOSTI DRŽAV ČLANIC

Člen 23

Homologacija vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot

V skladu s členi 18, 25 in 33 Uredbe (EU) št. 168/2013 in z veljavnostjo od datumov, ki so določeni v Prilogi IV k Uredbi (EU) št. 168/2013, nacionalni organi v primeru, ko nova vozila niso skladna z Uredbo (EU) št. 168/2013 in to uredbo, štejejo, da certifikati o skladnosti ne veljajo več za namene člena 43(1) Uredbe (EU) št. 168/2013 in zaradi razlogov, ki se nanašajo na emisije, porabo goriva ali energije ali veljavne zahteve za funkcionalno varnost ali konstrukcijo vozil, prepovejo dajanje na trg, registracijo ali začetek uporabe takih vozil.

POGLAVJE V

KONČNE DOLOČBE

Člen 24

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Uporablja se od 1. januarja 2016.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 21. novembra 2013 Za Komisijo Predsednik José Manuel BARROSO

(1) UL L 60, 2.3.2013, str. 52.

(2) Sklep Sveta 97/836/ES z dne 27. novembra 1997 v pričakovanju pristopa Evropske Skupnosti k Sporazumu Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in pogojih za vzajemno priznanje homologacij, dodeljenih na podlagi teh predpisov (Revidiran sporazum iz leta 1958) (UL L 346, 17.12.1997, str. 78).

(3) UL L 226, 18.8.1997, str. 1.

(4) UL L 188, 29.7.1993, str. 32.

(5) Uredba (ES) št. 595/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o homologaciji motornih vozil in motorjev glede na emisije iz težkih vozil (Euro VI) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil ter o spremembi Uredbe (ES) št. 715/2007 in Direktive 2007/46/ES ter o razveljavitvi direktiv 80/1269/EGS, 2005/55/ES in 2005/78/ES (UL L 188, 18.7.2009, str. 1).

(6) Uredba (ES) št. 715/2007 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. junija 2007 o homologaciji motornih vozil glede na emisije iz lahkih potniških in gospodarskih vozil (Euro 5 in Euro 6) in o dostopu do informacij o popravilu in vzdrževanju vozil (UL L 171, 29.6.2007, str. 1).

(7) Uredba Komisije (EU) št. 582/2011 z dne 25. maja 2011 o izvajanju in spremembi Uredbe (ES) št. 595/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede emisij iz težkih vozil (Euro VI) in o spremembi Prilog I in III k Direktivi 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 167, 25.6.2011, str. 1).

(8) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/24/ES z dne 18. marca 2002 o homologaciji dvo- in trokolesnih motornih vozil in o razveljavitvi Direktive Sveta 92/61/EGS (UL L 124, 9.5.2002, str. 1).