SL Uradni list Evropske unije L 343/1

UREDBA SVETA (ES) št. 1224/2009

z dne 20. novembra 2009

o vzpostavitvi nadzornega sistema Skupnosti za zagotavljanje skladnosti s pravili skupne ribiške politike, o spremembi uredb (ES) št. 847/96, (ES) št. 2371/2002, (ES) št. 811/2004, (ES) št. 768/2005, (ES) št. 2115/2005, (ES) št. 2166/2005, (ES) št. 388/2006, (ES) št. 509/2007, (ES) št. 676/2007, (ES) št. 1098/2007, (ES) št. 1300/2008, (ES) št. 1342/2008 in razveljavitvi uredb (EGS) št. 2847/93, (ES) št. 1627/94 in (ES) št. 1966/2006

SVET EVROPSKE SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 37 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),

ob upoštevanju mnenja Odbora regij (3),

ob upoštevanju mnenja Evropskega nadzornika za varstvo podatkov (4),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Cilj skupne ribiške politike, določen v Uredbi Sveta (ES) št. 2371/2002 z dne 20. decembra 2002 o ohranjevanju in trajnostnem izkoriščanju ribolovnih virov v okviru skupne ribiške politike (5), je zagotavljati izkoriščanje živih vodnih virov, ki ustvarja trajnostne gospodarske, okoljske in socialne pogoje.

(2) Ker je uspeh skupne ribiške politike odvisen od izvajanja učinkovitega sistema nadzora, je cilj ukrepov, določenih v tej uredbi, vzpostaviti sistem Skupnosti za nadzor, inšpekcijske preglede in izvrševanje z globalnim in celostnim pristopom v skladu z načelom sorazmernosti, da se zagotovita skladnost z vsemi pravili skupne ribiške politike in s tem trajnostno izkoriščanje živih vodnih virov z vključitvijo vseh vidikov te politike.

(3) Izkušnje, pridobljene z uporabo Uredbe Sveta (EGS) št. 2847/93 z dne 12. oktobra 1993 o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike (6), so pokazale, da sedanji nadzorni sistem ne zadostuje več za zagotovitev skladnosti s pravili skupne ribiške politike.

(4) Trenutno so določbe o nadzoru vsebovane v več prekrivajočih se in zapletenih pravnih besedilih. Države članice slabo izvajajo nekatere dele nadzornega sistema, posledica tega pa so nezadostni in razhajajoči se ukrepi kot odgovor na kršitve pravil skupne ribiške politike, kar ovira oblikovanje enakih konkurenčnih pogojev za ribiče po vsej Skupnosti. Sedanji sistem in vse obveznosti v njem bi bilo torej treba utrditi, racionalizirati in poenostaviti, zlasti z zmanjšanjem podvajanja predpisov in upravnih bremen.

(5) Glede na obseg izčrpanosti morskih vodnih virov je za Evropsko skupnost bistvenega pomena, da sprejme potrebne ukrepe, s katerimi bi pri vseh gospodarskih subjektih razvila kulturo spoštovanja pravil skupne ribiške politike in ciljev, določenih na svetovnem vrhu o trajnostnem razvoju leta 2002, ter strategije trajnostnega razvoja, ki jo je sprejel Evropski svet. Da bi dosegli ta cilj, bi bilo treba okrepiti, uskladiti in poostriti pravila za nadzor, inšpekcijske preglede in izvrševanje ukrepov za ohranjanje kot tudi upravljanje virov, strukturnih ukrepov in ukrepov za skupno ureditev trga.

(6) Glede na to, da morajo države članice v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1005/2008 z dne 29. septembra 2008 o vzpostavitvi sistema Skupnosti za preprečevanje nezakonitega, neprijavljenega in nereguliranega ribolova, za odvračanje od njega ter za njegovo odpravljanje (7) sprejeti ustrezne ukrepe, da bi zagotovile učinkovit boj proti celotnemu nezakonitemu, neprijavljenemu in nereguliranemu (IUU) ribolovu in z njim povezanimi dejavnostmi, in glede na to, da Uredba Sveta (ES) št. 1006/2008 z dne 29. septembra 2008 o dovoljenjih za ribolovne dejavnosti ribiških plovil Skupnosti zunaj voda Skupnosti in dostopu plovil tretjih držav do voda Skupnosti (8) vsebuje določbe v zvezi z dovoljevanjem ribiškim plovilom Skupnosti, da opravljajo ribolovne dejavnosti zunaj voda Skupnosti, in dovoljevanjem ribiškim plovilom tretjih držav, da opravljajo ribolovne dejavnosti v vodah Skupnosti, bi morala ta uredba dopolnjevati določbe teh uredb in zagotavljati, da ni diskriminacije med državljani držav članic in državljani tretjih držav.

(7) Ta uredba ne bi smela vplivati niti na posebne določbe, ki so navedene v mednarodnih sporazumih ali se uporabljajo v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva, niti na nacionalne predpise o nadzoru, ki spadajo v področje uporabe te uredbe in presegajo njene minimalne določbe, če so takšni nacionalni predpisi skladni s pravom Skupnosti.

(8) Treba bi bilo izkoristiti sodobno tehnologijo, na primer sistem za spremljanje plovil, sistem za zaznavanje plovil in sistem samodejnega prepoznavanja, saj omogočajo učinkovito spremljanje, hitro sistematično in samodejno navzkrižno preverjanje ter pospešijo upravne postopke tako za nacionalne organe kot za gospodarske subjekte ter s tem omogočajo pravočasne analize tveganja in celovite ocene vseh zadevnih informacij o nadzoru. Nadzorni sistem bi državam članicam zato moral dovoljevati, da lahko združijo uporabo različnih nadzornih instrumentov, da bi zagotovile najučinkovitejšo metodo nadzora.

(9) Uvesti bi bilo treba nov skupni pristop k ribiškemu nadzoru, ki bi vključeval celovito spremljanje ulova, da bi v ribiškem sektorju lahko zagotovili enake konkurenčne pogoje, ki upoštevajo različne segmente flote; v ta namen bi bilo treba določiti skupna merila za izvajanje nadzora ribištva, zlasti pa standardizirane in usklajene postopke za opravljanje inšpekcijskih pregledov na morju, kopnem in v celotni tržni verigi. V okviru tega novega pristopa bi bilo treba pojasniti odgovornosti držav članic, Komisije in Agencije Skupnosti za nadzor ribištva.

(10) Upravljanje ribolovnih virov na ravni Skupnosti temelji zlasti na celotnem dovoljenem ulovu (TAC), kvotah, ureditvi ribolovnega napora in tehničnih ukrepih. Sprejeti bi bilo treba ustrezne ukrepe, s katerimi bi zagotovili, da države članice sprejmejo potrebne ukrepe za učinkovito izvajanje takšnih ukrepov upravljanja.

(11) Nadzorne dejavnosti in metode bi morale temeljiti na obvladovanju tveganja, države članice pa bi pri tem morale sistematično in v celoti uporabljati postopke navzkrižnega preverjanja. Potrebno je tudi, da si države članice izmenjujejo ustrezne informacije.

(12) Sodelovanje in usklajevanje med državami članicami, Komisijo in Agencijo Skupnosti za nadzor ribištva bi bilo treba okrepiti, da bi lahko bolje zagotavljali skladnost s pravili skupne ribiške politike.

(13) Da bi zagotovili, da se ribolovne dejavnosti opravljajo zgolj po pravilih skupne ribiške politike, bi bilo treba za takšne dejavnosti pridobiti dovoljenje za gospodarski ribolov, v primeru posebnih pogojev pa dovoljenje za ribolov. Poleg tega bi se morala uporabljati tudi pravila o označevanju in prepoznavanju ribiških plovil in njihovega orodja.

(14) Države članice bi morale za učinkovit nadzor uporabljati sistem za spremljanje plovil, ribiška plovila skupne dolžine 12 metrov ali več pa bi morala biti opremljena z napravo, ki omogoča državam članicam samodejno določanje položaja takšnih plovil in njihovo prepoznavanje. Poleg tega bi morala biti ribiška plovila opremljena tudi s sistemom samodejnega prepoznavanja v skladu z Direktivo 2002/59/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. junija 2002 o vzpostavitvi sistema spremljanja in obveščanja za ladijski promet (9), države članice pa bi podatke, pridobljene prek takšnega sistema, morale uporabiti za navzkrižno preverjanje.

(15) Okrepiti bi bilo treba sodelovanje med agencijami Skupnosti in med organi držav članic. V ta namen bi moralo biti omogočeno, da se podatke iz sistema za spremljanje plovil, sistema samodejnega prepoznavanja in sistema za zaznavanje plovil lahko posreduje agencijam Skupnosti in pristojnim organom držav članic, vključenim v postopke nadzorovanja za namen pomorske varnosti, nadzora meja, varstva morskega okolja in izvrševanja splošno veljavnih predpisov.

(16) Svet bi moral sprejeti odločitev o prihodnji uporabi elektronskih naprav za spremljanje in orodij za sledljivost, kot je genska analiza, ter drugih tehnologij za nadzor ribolova, če bi s takšno tehnologijo lahko na stroškovno učinkovit način izboljšali skladnost s pravili skupne ribiške politike.

(17) Države članice bi morale spremljati dejavnosti svojih ribiških plovil v vodah Skupnosti in zunaj njih. Zaradi lažjega zagotavljanja učinkovitega spremljanja bi morali kapitani ribiških plovil Skupnosti skupne dolžine 10 metrov ali več voditi ribolovni ladijski dnevnik ter predložiti deklaracije o iztovarjanju in pretovarjanju. Uporabljati bi bilo treba moderno tehnologijo in tako za ribiška plovila skupne dolžine 12 metrov ali več voditi elektronski ribolovni ladijski dnevnik, deklaracije o iztovarjanju in pretovarjanju pa predložiti v elektronski obliki.

(18) Informacije iz ribolovnih ladijskih dnevnikov ribiških plovil bi bilo treba preveriti ob iztovarjanju. V skladu s tem bi morali subjekti, ki sodelujejo pri iztovarjanju in trženju rib in ribiških proizvodov, prijaviti količine, ki so iztovorjene, pretovorjene, ponujene za prodajo ali kupljene.

(19) Za majhna ribiška plovila s skupno dolžino manj kot 10 metrov, bi obveznost vodenja ribolovnega ladijskega dnevnika ali izpolnjevanja deklaracije o iztovarjanju pomenila nesorazmerno breme glede na njihovo ribolovno zmogljivost. Da bi zagotovili ustrezno raven nadzora nad takšnimi plovili, bi države članice morale spremljati njihove dejavnosti z izvajanjem načrta vzorčenja.

(20) Za pretovarjanje na morju ni ustreznega nadzora države zastave ali obalne države, zato za gospodarske subjekte predstavlja način, kako prevažati nezakonit ulov. Da bi izboljšali nadzor, bi se moralo pretovarjanje v Skupnosti dovoliti samo v določenih pristaniščih.

(21) Organom držav članic bi bilo treba omogočiti spremljanje iztovarjanja v svojih pristaniščih. Ribiška plovila, ki izvajajo ribolov na staleže v okviru večletnih načrtov in za katere velja obveznost elektronskega beleženja podatkov iz ribolovnega ladijskega dnevnika, bi zato morala te organe vnaprej obvestiti, da nameravajo opraviti iztovarjanje v njihovih pristaniščih. Državam članicam bi morali dovoliti, da smejo zavrniti dostop, če zahtevane informacije niso popolne.

(22) Ker upravljanje ribolovnih virov temelji na ribolovnih možnostih, bi bilo treba zagotoviti, da se ulovi in izkoriščeni ribolovni napor pravilno beležijo ter da se ulovi in izkoriščeni napor izračunajo glede na kvote in dodeljeni napor države članice zastave. Ribolov bi bilo treba zapreti, ko so razpoložljive kvote ali dodeljeni napor izčrpani.

(23) Ob upoštevanju zahtev glede zmogljivost ribiške flote Skupnosti iz člena 13 Uredbe (ES) št. 2371/2002, Uredbe Sveta (ES) št. 639/2004 z dne 30. marca 2004 o upravljanju ribiških flot, registriranih v najbolj oddaljenih regijah Skupnosti (10), Uredbe Komisije (ES) št. 1438/2003 z dne 12. avgusta 2003 o pravilih za izvajanje politike flote Skupnosti, kakor je opredeljena v poglavju III Uredbe Sveta (ES) št. 2371/2002 (11), ter Uredbe Komisije (ES) št. 2104/2004 z dne 9. decembra 2004 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 639/2004 (12), bi bilo treba uvesti instrumente za nadzor zmogljivosti flot, vključno s spremljanjem moči motorja in uporabe ribolovnega orodja. Države članice bi zato morale sprejeti ukrepe, s katerimi bi zagotovile, da celotna zmogljivost dovoljenj za gospodarski ribolov ne presega najvišjih ravni zmogljivosti in da pogonska moč motorja ribiškega plovila ne presega potrjene moči motorja tega plovila. Države članice bi v ta namen morale potrditi pogonsko moč motorjev ribiških plovil, katerih pogonska moč motorja presega 120 kW, in na podlagi načrta vzorčenja preveriti tudi ujemanje podatkov o moči motorja z drugimi razpoložljivimi informacijami.

(24) V primeru večletnih načrtov bi se morali uporabljati posebni ukrepi kot posebna oblika zaščite zadevnih staležev. Pretovarjanje ulovov staležev, za katere velja večletni načrt, bi se moralo dovoliti le v določenih pristaniščih in samo če so bili ti ulovi stehtani.

(25) Sprejeti bi bilo treba posebne določbe, ki bi določale, da se lahko uporabi le dovoljeno orodje in da se izgubljeno orodje izvleče.

(26) Za območja z omejenim ribolovom bi morala veljati posebna pravila. Natančno bi bilo treba določiti postopek za uvedbo in odpravo zaprtja ribolova v realnem času.

(27) Rekreacijski ribolov ima lahko znaten vpliv na vire rib, zato bi morale države članice zagotoviti, da se opravlja v skladu s cilji skupne ribiške politike. Države članice bi morale za staleže, za katere velja načrt obnovitve, zbirati podatke o ulovu iz rekreacijskega ribolova. Kjer ima takšen ribolov znaten vpliv na vire, bi moral imeti Svet možnost, da sprejme posebne ukrepe upravljanja.

(28) Da bi lahko vzpostavili celovit sistema nadzora, bi moral takšen sistem zajemati celotno verigo proizvodnje in trženja. Vključevati bi moral celovit sistem sledljivosti, ki dopolnjuje določbe iz Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (13), ter okrepljen nadzor organizacij proizvajalcev. Ščititi bi moral tudi interese potrošnikov, tako da bi na vseh stopnjah trženja zagotavljal podatke o trgovskem imenu, načinu proizvodnje in območju ulova v skladu z določbami Uredbe Komisije (ES) št. 2065/2001 z dne 22. oktobra 2001 o podrobnih pravilih za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 o obveščanju potrošnikov o ribiških proizvodih in proizvodih iz ribogojstva (14). Zagotoviti bi bilo treba tudi spremljanje organizacij proizvajalcev v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 2508/2000 z dne 15. novembra 2000 o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 v zvezi z operativnimi programi v sektorju za ribištvo (15).

(29) Da bi zagotovili, da so vsi ulovi ustrezno nadzorovani, bi morale države članice zagotoviti, da prvo trženje ali registracija vseh ribiških proizvodov poteka v dražbenem centru ali pri registriranih kupcih ali organizacijah proizvajalcev. Ker je za nadaljnje koriščenje kvot držav članic treba poznati natančno težo ulova, bi morale države članice zagotoviti, da se vsi ribiški proizvodi tehtajo, razen če se uporabljajo načrti vzorčenja, ki so zasnovani na skupni metodologiji.

(30) Da bi lahko zagotovili sledljivost ulova in preverili, ali se ujema s podatki o ulovu, bi morali registrirani kupci, registrirane dražbe ali drugi organi ali osebe, ki jih države članice pooblastijo, predložiti obvestila o prodaji. Če njihov letni promet pri prvi prodaji ribiških proizvodov presega 200 000 EUR, bi morali obvestila o prodaji predložiti z uporabo elektronskih sredstev.

(31) Za zagotovitev skladnosti z ohranitvenimi in trgovinskimi ukrepi Skupnosti bi bilo treba sprejeti ukrepe, da je treba za vse ribiške proizvode, za katere ni bilo predloženo niti obvestilo o prodaji niti deklaracija o prevzemu in ki se prevažajo v kraj, ki ni kraj iztovarjanja, predložiti prevozni dokument, v katerem so navedeni njihova narava, poreklo in teža, razen če je bil prevozni dokument poslan z uporabo elektronskih sredstev pred prevozom.

(32) Države članice bi morale izvajati redne kontrole organizacij proizvajalcev in tako zagotoviti, da izpolnjujejo zakonske zahteve. Izvajati bi morale tudi kontrole glede ureditve v zvezi s cenami in intervencijami.

(33) Države članice bi morale izvajati nadzorovanje v vodah Skupnosti in sprejeti ustrezne ukrepe, če informacije, pridobljene z opazovanjem ali zaznavanjem, ne ustrezajo informacijam, ki so jim na voljo.

(34) Jasno bi bilo treba opredeliti pojem in naloge nadzornih opazovalcev za prihodnje programe nadzornega opazovanja. Hkrati bi bilo treba določiti tudi pravila o izvajanju inšpekcijskih pregledov.

(35) Za dosledno in učinkovito preganjanje kršitev bi bilo treba omogočiti, da se poročila o inšpekcijskih pregledih in nadzorovanjih, ki jih pripravijo uradniki Komisije, inšpektorji Skupnosti in uradniki držav članic, uporabljajo enako kot nacionalna poročila. Države članice bi morale istočasno vzpostaviti elektronsko zbirko podatkov s poročili njihovih uradnikov o inšpekcijskih pregledih in nadzorovanjih.

(36) Za izboljšanje enotne ravni nadzora v vodah Skupnosti bi bilo treba pripraviti seznam inšpektorjev Skupnosti ter opredeliti njihove naloge in pristojnosti. Iz istega razloga bi bilo treba pod določenimi pogoji omogočiti inšpekcijske preglede ribiških plovil zunaj voda države članice, ki izvaja inšpekcijski pregled.

(37) V primeru kršitve bi bilo treba zagotoviti, da se sprejmejo ustrezni ukrepi, in da je kršitev mogoče učinkovito spremljati ne glede na to, kje je do nje prišlo. V nekaterih primerih hudih kršitev bi bilo potrebno okrepljeno spremljanje, da se lahko opravi takojšnja preiskava kršitve. V zvezi s tem bi morale države članice sprejeti ustrezne ukrepe tudi, kadar kršitev odkrije inšpektor Skupnosti. Omogočiti bi bilo treba, da se postopki pod določenimi pogoji prenesejo v državo članico zastave ali državo članico, katere državljanstvo ima kršitelj.

(38) Državljane držav članic bi bilo treba odvrniti od kršitev pravil skupne ribiške politike. Ker se ukrepi, sprejeti zaradi kršitev teh pravil, zelo razlikujejo med posameznimi državami članicami, kar povzroča diskriminacijo in nepoštena pravila konkurence za ribiče, ter glede na to, da v nekaterih državah članicah ni odvračilnih, sorazmernih in učinkovitih sankcij, zaradi česar je učinkovitost nadzora manjša, je primerno uvesti upravne sankcije v povezavi s sistemom točk za hude kršitve, da bi zagotovili dejanski odvračilni učinek.

(39) Nenehno visoko število hudih kršitev pravil skupne ribiške politike, ki se zgodijo v vodah Skupnosti ali jih storijo gospodarski subjekti Skupnosti, v veliki meri pogojujejo premalo odvračilne sankcije za hude kršitve pravil, določene v nacionalni zakonodaji. To pomanjkljivost stopnjujejo zelo različne višine sankcij med državami članicami, kar spodbuja nezakonite gospodarske subjekte, da delujejo v vodah ali na ozemlju držav članic, v katerih so sankcije najnižje. Zato je primerno, da se dopolnijo najvišje ravni sankcij za hude kršitve pravil skupne ribiške politike, kakor jih določa člen 44 Uredbe (ES) št. 1005/2008 z odvračilnimi sankcijami, pri tem pa upoštevati vrsto škode, vrednost ribiških proizvodov, pridobljenih s hudo kršitvijo, gospodarski položaj kršitelja ter morebitne ponovitve kršitve. Določiti bi bilo treba tudi takojšnje izvršilne in dopolnilne ukrepe.

(40) Določitev sankcij bi bilo treba dopolniti s sistemom točk za hude kršitve, na podlagi katerega bi bilo treba začasno preklicati dovoljenje za gospodarski ribolov, če je imetnik tega dovoljenja pridobil določeno število točk zaradi sankcij za hude kršitve. Če se dovoljenje za gospodarski ribolov na podlagi tega sistema začasno prekliče petkrat in se mu zatem znova pripišejo točke, bi bilo treba to dovoljenje dokončno odvzeti. V tem smislu bi morale države članice vse kršitve pravil skupne ribiške politike zabeležiti v nacionalnem registru.

(41) Za zagotovitev uresničevanja ciljev skupne ribiške politike bi bilo treba Komisiji omogočiti, da sprejema učinkovite korektivne ukrepe. Za ta namen bi bilo treba okrepiti upravljavsko sposobnost Komisije in njeno sposobnost, da posreduje sorazmerno z ravnjo neskladnosti države članice. Komisijo bi bilo treba pooblastiti, da inšpekcijske preglede opravlja neodvisno in brez predhodnega obvestila, da bi lahko preverila postopke nadzorovanja, ki jih izvajajo pristojni organi držav članic.

(42) Zaradi varovanja finančnega interesa Skupnosti in zagotovitve prednostnega interesa ohranjanja ribolovnih virov bi bilo treba finančno pomoč v okviru Uredbe Sveta (ES) št. 1198/2006 z dne 27. julija 2006 o Evropskem skladu za ribištvo (16) in Uredbe Sveta (ES) št. 861/2006 z dne 22. maja 2006 o vzpostavitvi finančnih ukrepov Skupnosti za izvajanje skupne ribiške politike in na področju pomorskega prava (17) dodeliti le pod pogojem, če države članice spoštujejo obveznosti na področju nadzora ribištva, ter predvideti ustavitev in ukinitev take finančne pomoči, če države članice pravil skupne ribiške politike ne izvajajo ustrezno, kar vpliva na učinkovitost financiranih ukrepov.

(43) Komisijo bi bilo treba pooblastiti, da zapre ribolov, ko je kvota države članice ali sam TAC izčrpan. Komisija bi morala biti tudi pooblaščena, da odbije kvote in dodelitve ribolovnega napora, s čimer zagotovi, da se v celoti spoštujejo omejitve ribolovnih možnosti. Komisija bi morala imeti tudi možnost sprejemanja nujnih ukrepov, če obstajajo dokazi, da ribolovne dejavnosti ali ukrepi držav članic slabijo ukrepe za ohranjanje in upravljanje iz načrtov upravljanja ali ogrožajo morski ekosistem.

(44) Zagotoviti bi bilo treba izmenjavo podatkov v elektronski obliki z drugimi državami članicami in Komisijo ali organom, ki ga ta imenuje. Komisija ali organ, ki ga ta imenuje, bi morala imeti neposreden dostop do podatkov o ribištvu držav članic, da bi lahko preverila, ali države članice izpolnjujejo svoje obveznosti, in posredovala v primeru ugotovljenih nedoslednosti.

(45) Za boljšo komunikacijo bi morali pristojni organi držav članic vzpostaviti spletna mesta s splošnimi informacijami na javno dostopnem delu spletnega mesta in operativnimi informacijami na varnem delu spletnega mesta. Zagotoviti bi bilo treba tudi medsebojno sodelovanje organov držav članic, pristojnih za izvajanje te uredbe, njihovo sodelovanje s Komisijo in organom, ki ga Komisija imenuje, ter s pristojnimi organi tretjih držav.

(46) Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe, bi bilo treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (18). Vsi ukrepi, ki jih bo Komisija sprejela za izvajanje te uredbe, bi morali biti skladni z načelom sorazmernosti.

(47) Pooblastilo Agencije Skupnosti za nadzor ribištva bi bilo treba prilagoditi in razširiti, da bi pospešili enotno izvajanje sistema nadzora skupne ribiške politike, zagotovili vzpostavitev operativnega sodelovanja, nudili pomoč državam članicam in agenciji omogočili ustanovitev enote za izjemne razmere, kadar se ugotovi resno tveganje za skupno ribiško politiko. Prav tako bi bilo agenciji treba omogočiti, da pridobi potrebno opremo za izvajanje načrtov skupne uporabe in sodeluje pri izvajanju integrirane pomorske politike EU.

(48) Podatki, zbrani in izmenjani na podlagi te uredbe, bi morali biti obravnavani v skladu z veljavnimi pravili o zaupnosti. Direktiva 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. oktobra 1995 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov (19) bi se morala uporabljati za obdelavo osebnih podatkov v državah članicah pri izvajanju te uredbe. Komisija bi morala pri dejavnostih obdelave osebnih podatkov na podlagi te uredbe uporabljati Uredbo (ES) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2000 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah in organih Skupnosti in o prostem pretoku takih podatkov (20).

(49) Za uskladitev zakonodaje Skupnosti s to uredbo bi bilo treba spremeniti nekatere uredbe, ki se nanašajo na določbe o nadzoru.

(50) Ker bo s to uredbo vzpostavljen nov celovit sistem nadzora, bi bilo treba razveljaviti Uredbo (EGS) št. 2847/93, Uredbo Sveta (ES) št. 1627/94 z dne 27. junija 1994 o splošnih določbah v zvezi s posebnimi ribolovnimi kartami (21) in Uredbo Sveta (ES) št. 1966/2006 z dne 21. decembra 2006 o elektronskem zapisovanju in poročanju podatkov o ribolovnih dejavnostih ter daljinskem zaznavanju (22).

(51) Da bi državam članicam zagotovili potreben čas za prilagoditev nekaterim novim obveznostim iz te uredbe, je primerno, da se uporaba nekaterih določb odloži na poznejši datum –

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1

Vsebina

S to uredbo se vzpostavlja sistem Skupnosti za nadzor, inšpekcijske preglede in izvrševanje (v nadaljnjem besedilu: nadzorni sistem Skupnosti), da se zagotovi skladnost s pravili skupne ribiške politike.

Člen 2

Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za vse dejavnosti, zajete v skupni ribiški politiki, ki se izvajajo na ozemlju držav članic ali v vodah Skupnosti ali jih izvajajo ribiška plovila Skupnosti ali državljani držav članic, ne da bi to vplivalo na primarno odgovornost države članice zastave.

2. Dejavnosti v morskih vodah čezmorskih ozemelj in držav iz Priloge II Pogodbe se obravnavajo kot dejavnosti, ki se izvajajo v morskih vodah tretjih držav.

Člen 3

Razmerje do mednarodnih in nacionalnih določb

1. Ta uredba se uporablja brez poseganja v posebne določbe iz sporazumov o ribolovu, ki so bili sklenjeni med Skupnostjo in tretjimi državami ali se uporabljajo v regionalnih organizacijah za upravljanje ribištva, ali iz podobnih sporazumov, pri katerem je Skupnost pogodbenica ali sodelujoča nepogodbenica.

2. Ta uredba se uporablja brez poseganja v kakršne koli nacionalne nadzorne ukrepe, ki presegajo njene minimalne zahteve, če so skladni z zakonodajo Skupnosti in skupno ribiško politiko. Države članice Komisijo na zahtevo obvestijo o teh nadzornih ukrepih.

Člen 4

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo opredelitve iz Uredbe (ES) št. 2371/2002. Uporabljajo pa se tudi naslednje opredelitve:

1. „ribolovna dejavnost“ pomeni iskanje rib, metanje, namestitev, vlečenje in izvleko ribolovnega orodja, prenos ulova na krov, pretovarjanje, obdržanje na krovu, predelavo na krovu, premestitev, rejo v mrežastih kletkah, pitanje in iztovarjanje rib in ribiških proizvodov;

2. „pravila skupne ribiške politike“ pomenijo zakonodajo Skupnosti o ohranjanju, upravljanju in izkoriščanju živih vodnih virov, o ribogojstvu ter predelavi, prevozu in trženju ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva;

3. „nadzor“ pomeni spremljanje in nadzorovanje;

4. „inšpekcijski pregled“ pomeni vsak pregled, ki ga opravijo uradniki, da preverijo skladnost s pravili skupne ribiške politike, in ki se zabeleži v poročilo o inšpekcijskem pregledu;

5. „nadzorovanje“ pomeni opazovanje ribolovnih dejavnosti na podlagi opažanj inšpekcijskih plovil ali uradnih letal ter uporabe tehničnih metod zaznavanja in prepoznavanja;

6. „uradnik“ pomeni osebo, ki jo za izvajanje inšpekcijskega pregleda pooblasti nacionalni organ, Komisija ali Agencija Skupnosti za nadzor ribištva;

7. „inšpektorji Skupnosti“ pomeni uradnike države članice, Komisije ali organa, ki ga ta imenuje, katerih imena so vključena na seznam, vzpostavljen v skladu s členom 79;

8. „nadzorni opazovalec“ pomeni osebo, ki jo nacionalni organ pooblasti za spremljanje izvajanja pravil skupne ribiške politike;

9. „dovoljenje za gospodarski ribolov“ pomeni uradni dokument, ki imetniku v skladu z nacionalnimi pravili podeljuje pravico do uporabe določenih ribolovnih zmogljivosti za komercialno izkoriščanje živih vodnih virov. Vsebuje minimalne zahteve glede prepoznavanja, tehničnih lastnosti in opremljenosti ribiškega plovila Skupnosti;

10. „dovoljenje za ribolov“ pomeni dovoljenje za ribolov, ki se izda za ribiško plovilo Skupnosti poleg njegovega dovoljenja za gospodarski ribolov in na podlagi katerega lahko to opravlja določene ribolovne dejavnosti v določenem obdobju, na določenem območju ali za določen ribolov pod posebnimi pogoji;

11. „sistem samodejnega prepoznavanja“ pomeni neodvisen in neprekinjen sistem prepoznavanja in spremljanja plovil, ki ladjam omogoča, da si z drugimi ladjami v bližini in organi na kopnem elektronsko izmenjujejo podatke o ladjah, vključno s prepoznavanjem, položajem, smerjo in hitrostjo;

12. „podatki iz sistema za spremljanje plovil“ pomeni podatke o prepoznavanju ribiškega plovila, geografskem položaju, datumu, času, smeri in hitrosti, ki se prek satelitskih sledilnih naprav, nameščenih na krovu ribiških plovil, prenašajo v center za spremljanje ribištva države članice zastave;

13. „sistem za zaznavanje plovil“ pomeni tehnologijo daljinskega zaznavanja s pomočjo satelita, ki lahko prepozna plovila in zazna njihov položaj na morju;

14. „območje z omejenim ribolovom“ pomeni vsako morsko območje pod jurisdikcijo določene države članice, ki ga opredeli Svet in na katerem so ribolovne dejavnosti bodisi omejene bodisi prepovedane;

15. „center za spremljanje ribištva“ pomeni operativni center, ki ga ustanovi država članica zastave, opremljen z računalniško strojno in programsko opremo, ki omogoča samodejno sprejemanje, obdelavo in elektronski prenos podatkov;

16. „pretovarjanje“ pomeni raztovarjanje vseh ali katerih koli ribiških proizvodov ali proizvodov iz ribogojstva s krova plovila na drugo plovilo;

17. „tveganje“ pomeni verjetnost dogodka, ki se lahko zgodi in bi pomenil kršitev pravil skupne ribiške politike;

18. „obvladovanje tveganja“ pomeni sistematično prepoznavanje tveganja in izvajanje vseh ukrepov, potrebnih za omejitev uresničitve tega tveganja. To vključuje dejavnosti, kot so zbiranje podatkov in informacij, analiziranje in ocenjevanje tveganja, priprava in izvajanje ukrepov ter redno spremljanje in pregledovanje postopka in njegovih izidov na podlagi mednarodnih in nacionalnih virov in strategij ter virov in strategij Skupnosti;

19. „gospodarski subjekt“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki vodi ali ima podjetje, ki izvaja katero koli od dejavnosti, povezanih s katero koli stopnjo proizvodnje, predelave, trženja, distribucije in maloprodaje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva;

20. „pošiljka“ pomeni količino ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva določene vrste iste predstavitve, ki izhajajo z istega ustreznega geografskega območja in istega ribiškega plovila oziroma skupine ribiških plovil ali iste ribogojske proizvodne enote;

21. „predelava“ pomeni postopek, s katerim je bila pripravljena predstavitev proizvoda. Vključuje filetiranje, pakiranje, konzerviranje, zamrzovanje, dimljenje, soljenje, kuhanje, vlaganje, sušenje ali kakršno koli drugo pripravo rib za trg;

22. „iztovarjanje“ pomeni prvo raztovarjanje kakršne koli količine ribiških proizvodov s krova ribiškega plovila na kopno;

23. „prodaja na drobno“ pomeni ravnanje s proizvodi iz živih vodnih virov in/ali njihovo predelavo ter shranjevanje na kraju prodaje ali dostave končnemu potrošniku in vključuje distribucijo;

24. „večletni načrti“ pomeni načrte obnovitve, kot so navedeni v členu 5 Uredbe (ES) št. 2371/2002, načrte upravljanja, kot so navedeni v členu 6 Uredbe (ES) št. 2371/2002, ter druge določbe Skupnosti, ki so sprejete na podlagi člena 37 Pogodbe ES in ki za več let določajo posebne ukrepe upravljanja za določene staleže rib;

25. „obalna država“ pomeni državo, v vodah pod suverenostjo ali jurisdikcijo katere ali v pristaniščih katere poteka dejavnost;

26. „izvrševanje“ pomeni vsak ukrep, sprejet zaradi zagotavljanja skladnosti s pravili skupne ribiške politike;

27. „potrjena moč motorja“ pomeni največjo trajno moč motorja, ki se lahko doseže pri izhodni prirobnici motorja v skladu s spričevalom, ki ga izdajo organi države članice ali klasifikacijske družbe ali drugi gospodarski subjekti, ki jih ti določijo;

28. „rekreacijski ribolov“ pomeni negospodarske ribolovne dejavnosti, ki morske žive vodne vire izkoriščajo za rekreacijo, turizem ali šport;

29. „premestitev“ pomeni ribolovne operacije, pri katerih se ulov v celoti ali delno prenese ali prestavi iz skupnega ribolovnega orodja na plovilo ali iz podpalubja ribiškega plovila ali njegovega ribolovnega orodja v mrežo za zadrževanje, zabojnik ali kletko zunaj plovila, v kateri se živi ulov hrani do iztovarjanja;

30. „ustrezno geografsko območje“ pomeni morsko območje, ki se šteje kot ena enota za namene geografske razvrstitve na ribolovna območja in je izraženo z navedbo podobmočja, razdelka ali podrazdelka FAO, ali kadar je to ustrezno, statističnega območja ICES, cone ribolovnega napora, ekonomske cone ali območja, omejenega z geografskimi koordinatami;

31. „ribiško plovilo“ pomeni vsako plovilo, opremljeno za gospodarsko izkoriščanje živih vodnih virov;

32. „ribolovna možnost“ pomeni v količini izraženo zakonito pravico do ribolova, izraženo v ulovu in/ali ribolovnem naporu.

NASLOV II

SPLOŠNA NAČELA

Člen 5

Splošna načela

1. Države članice nadzorujejo dejavnosti, ki jih na podlagi skupne ribiške politike na njihovem ozemlju ali v vodah, ki so pod njihovo suverenostjo ali jurisdikcijo, opravlja katera koli fizična ali pravna oseba, zlasti ribolovne dejavnosti, pretovarjanje, prenos rib v mrežaste kletke ali ribogojniške objekte, vključno z objekti za pitanje, iztovarjanje, uvoz, prevoz, predelavo, trženje in skladiščenje ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva.

2. Države članice nadzirajo tudi dostop do voda in virov ter dejavnosti zunaj voda Skupnosti, ki jih izvajajo ribiška plovila Skupnosti, ki plujejo pod njihovo zastavo, in – brez poseganja v primarno odgovornost države članice zastave – njihovi državljani.

3. Države članice sprejmejo ustrezne ukrepe, dodelijo ustrezna finančna sredstva, človeške in tehnične vire ter vzpostavijo upravno in tehnično strukturo, potrebno za zagotavljanje nadzora, inšpekcijskih pregledov in izvrševanja dejavnosti na podlagi skupne ribiške politike. Svojim pristojnim organom in uradnikom dajo na voljo vsa ustrezna sredstva, ki jim omogočajo izpolnjevanje njihovih nalog.

4. Vsaka država članica zagotovi, da se nadzor, inšpekcijski pregledi in izvrševanje izvajajo na nediskriminatorni podlagi, kar zadeva sektorje, plovila ali osebe, in na podlagi obvladovanja tveganja.

5. V vsaki državi članici dejavnosti nadzora vseh nacionalnih nadzornih organov usklajuje en organ. Ta organ je odgovoren tudi za usklajevanje zbiranja, obdelave in potrjevanja informacij o ribolovnih dejavnostih ter za poročanje in zagotavljanje pošiljanja informacij Komisiji, Agenciji Skupnosti za nadzor ribištva, ustanovljeni v skladu z Uredbo (ES) št. 768/2005 (23), drugim državam članicam in po potrebi tretjim državam, in za sodelovanje z njimi.

6. V skladu s postopkom iz člena 103 je plačilo prispevkov iz Evropskega sklada za ribištvo v skladu z Uredbo (ES) št. 1198/2006 in finančnih prispevkov Skupnosti za ukrepe iz člena 8(a) Uredbe (ES) št. 861/2006 odvisno od tega, kako države članice izpolnjujejo svojo obveznost, da zagotovijo spoštovanje in izvajanje pravil skupne ribiške politike, ki so povezana s financiranimi ukrepi ali vplivajo na njihovo učinkovitost, ter kako v ta namen uporabljajo in vzdržujejo učinkovit sistem nadzora, inšpekcijskih pregledov in izvrševanja.

7. Komisija in države članice v skladu s svojo pristojnostjo zagotovijo, da so cilji te uredbe pri upravljanju in nadzoru finančne pomoči Skupnosti izpolnjeni.

NASLOV III

SPLOŠNI POGOJI ZA DOSTOP DO VODA IN VIROV

Člen 6

Dovoljenje za gospodarski ribolov

1. Ribiško plovilo Skupnosti se lahko uporablja za komercialno izkoriščanje živih vodnih virov samo, če ima veljavno dovoljenje za gospodarski ribolov.

2. Država članica zastave zagotovi, da so podatki v dovoljenju za gospodarski ribolov točni in v skladu s podatki iz evidence ribiškega ladjevja Skupnosti iz člena 15 Uredbe (ES) št. 2371/2002.

3. Država članica zastave začasno prekliče dovoljenje za gospodarski ribolov plovila, za katero velja začasna onesposobitev gibanja, o kateri je odločila ta država članica, ali katerega dovoljenje za ribolov je bilo začasno preklicano v skladu s členom 45(4) Uredbe (ES) št. 1005/2008.

4. Država članica zastave dokončno odvzame dovoljenje za gospodarski ribolov plovilu, za katero velja ukrep prilagoditve zmogljivosti iz člena 11(3) Uredbe (ES) št. 2371/2002 ali ki mu je bilo v skladu s členom 45(4) Uredbe (ES) št. 1005/2008 odvzeto dovoljenje za ribolov.

5. Država članica zastave izda, upravlja in odvzame dovoljenje za gospodarski ribolov v skladu s podrobnimi pravili, sprejetimi v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 7

Dovoljenje za ribolov

1. Ribiško plovilo Skupnosti, ki deluje v vodah Skupnosti, sme opravljati določene ribolovne dejavnosti samo, če so navedene v njegovem veljavnem dovoljenju za ribolov, kadar za ribolov ali ribolovna območja, na katerih so dejavnosti dovoljene, veljajo:

(a) ureditev ribolovnega napora;

(b) večletni načrt;

(c) območje z omejenim ribolovom;

(d) ribolov v znanstvene namene;

(e) drugi primeri, določeni v zakonodaji Skupnosti.

2. Če ima država članica poseben nacionalni sistem dovoljenj za ribolov, Komisiji na njeno zahtevo pošlje povzetek podatkov iz izdanih dovoljenj in z njimi povezane zbrane številke o ribolovnem naporu.

3. Če je država članica zastave sprejela nacionalne določbe v obliki nacionalnega sistema dovoljenj za ribolov za dodelitev ribolovnih možnosti, ki jih ima na voljo, posameznim plovilom, Komisiji na njeno zahtevo pošlje podatke o ribiških plovilih, ki imajo dovoljenje za opravljanje ribolovne dejavnosti na določenem ribolovnem območju, zlasti zunanjo identifikacijsko številko, imena zadevnih ribiških plovil in posamezne ribolovne možnosti, ki so jim bile dodeljene.

4. Dovoljenje za ribolov se ne izda, če zadevno ribiško plovilo nima dovoljenja za gospodarski ribolov, izdanega v skladu s členom 6, ali če je bilo njegovo dovoljenje za gospodarski ribolov začasno preklicano ali odvzeto. Dovoljenje za ribolov se samodejno odvzame, če je bilo dovoljenje za gospodarski ribolov plovilu dokončno odvzeto. Začasno pa se prekliče, če je bilo dovoljenje za gospodarski ribolov začasno preklicano.

5. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 8

Označevanje ribolovnega orodja

1. Kapitan ribiškega plovila upošteva pogoje in omejitve glede označevanja in prepoznavanja ribiških plovil in njihovega ribolovnega orodja.

2. Podrobna pravila za označevanje in prepoznavanje ribiških plovil in njihovega ribolovnega orodja se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 9

Sistem za spremljanje plovil

1. Države članice uporabljajo satelitski sistem za spremljanje plovil za učinkovito spremljanje ribolovnih dejavnosti ribiških plovil, ki plujejo pod njihovo zastavo, kjer koli se ta plovila nahajajo, in ribolovnih dejavnosti v vodah držav članic.

2. Brez poseganja v posebne določbe iz večletnih načrtov imajo ribiška plovila, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več, na krovu nameščeno v celoti delujočo napravo, ki s prenosom podatkov o položaju v rednih presledkih omogoča samodejno določanje položaja tega plovila in njegovo prepoznavanje prek sistema za spremljanje plovil. Centru za spremljanje ribištva države članice zastave omogoča tudi pridobitev informacij o ribiškem plovilu. Za ribiška plovila, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več in katerih skupna dolžina je manj kot 15 metrov, se ta člena uporablja od 1. januarja 2012.

3. Kadar je ribiško plovilo v vodah druge države članice, država članica zastave da na voljo podatke tega plovila iz sistema za spremljanje plovil s samodejnim prenosom centru za spremljanje ribištva obalnih držav članic. Podatki iz sistema za spremljanje plovil se na zahtevo dajo na voljo tudi državi članici, v pristaniščih katere bo ribiško plovilo verjetno iztovorilo svoj ulov ali v vodah katere bo ribiško plovilo verjetno nadaljevalo svoje ribolovne dejavnosti.

4. Če ribiško plovilo Skupnosti deluje v vodah tretje države ali na območjih odprtega morja, na katerih ribolovne vire upravlja mednarodna organizacija, in če tako določa sporazum s to tretjo državo ali veljavna pravila te mednarodne organizacije, se ti podatki dajo na voljo tudi tej državi ali organizaciji.

5. Država članica lahko ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je manj kot 15 metrov in ki plujejo pod njeno zastavo, izvzame iz zahteve, da morajo biti plovila opremljena s sistemom za spremljanje plovil, če:

(a) delujejo izključno v teritorialnih morjih države članice zastave ali

(b) od odhoda do vrnitve v pristanišče na morju nikoli ne preživijo več kot 24 ur.

6. V vodah Skupnosti delujoča ribiška plovila tretje države, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več, in pomožna ribiška plovila tretje države, ki izvajajo dopolnilne ribolovne dejavnosti, imajo tako kot ribiška plovila Skupnosti na krovu nameščeno v celoti delujočo napravo, ki s prenosom podatkov o položaju v rednih presledkih omogoča samodejno določanje položaja tega plovila in njegovo prepoznavanje prek sistema za spremljanje plovil.

7. Države članice ustanovijo in vodijo centre za spremljanje ribištva, ki spremljajo ribolovne dejavnosti in ribolovni napor. Center za spremljanje ribištva posamezne države članice spremlja ribiška plovila, ki plujejo pod njeno zastavo, ne glede na to, v katerih vodah delujejo ali v katerem pristanišču so, in tudi ribiška plovila Skupnosti, ki plujejo pod zastavo drugih držav članic, ter ribiška plovila tretjih držav, ki delujejo v vodah pod suverenostjo ali jurisdikcijo te države članice in za katera se uporablja sistem za spremljanje plovil.

8. Vsaka država članica zastave imenuje organe, pristojne za center za spremljanje ribištva, in sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovi, da ima njen center za spremljanje ribištva ustrezne kadrovske vire in je opremljen z računalniško strojno in programsko opremo, ki omogoča samodejno obdelavo in elektronski prenos podatkov. Države članice zagotovijo varnostne in obnovitvene postopke za primer napake v sistemu. Države članice lahko vodijo skupni center za spremljanje ribištva.

9. Država članica lahko ribiška plovila, ki plujejo pod njeno zastavo, obveže ali pooblasti, da so plovila opremljena s sistemom za spremljanje plovil.

10. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 10

Sistem samodejnega prepoznavanja

1. V skladu s točko 3 dela I Priloge II Direktive 2002/59/ES je ribiško plovilo, katerega skupna dolžina presega 15 metrov, opremljeno s sistemom samodejnega prepoznavanja, ki mora vedno delovati in ki izpolnjuje izvedbene standarde Mednarodne pomorske organizacije v skladu s poglavjem V, pravilom 19, oddelkom 2.4.5 Konvencije SOLAS iz leta 1974.

2. Odstavek 1 se uporablja:

(a) od 31. maja 2014 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 15 metrov ali več in manj kot 18 metrov;

(b) od 31. maja 2013 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 18 metrov ali več in manj kot 24 metrov;

(c) od 31. maja 2012 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 24 metrov ali več in manj kot45 metrov.

3. Države članice lahko uporabljajo podatke iz sistema samodejnega prepoznavanja, ko so ti podatki na voljo, za navzkrižno preverjanje z drugimi razpoložljivimi podatki v skladu s členoma 109 in 110. Države članice zato zagotovijo, da so podatki iz sistema samodejnega prepoznavanja za ribiška plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, na voljo njihovim nacionalnim organom za nadzor ribištva.

Člen 11

Sistem za zaznavanje plovil

Če imajo države članice nedvoumne dokaze o večji stroškovni učinkovitosti glede na tradicionalne načine zaznavanja ribiških plovil, uporabljajo sistem za zaznavanje plovil, ki jim omogoča primerjanje položajev, izhajajočih iz daljinsko zaznanih slik, poslanih na zemljo prek satelitov ali drugih enakovrednih sistemov, s podatki, prejetimi prek sistema za spremljanje plovil ali sistema samodejnega prepoznavanja, da bi ocenile prisotnost ribiških plovil na določenem območju. Države članice zagotovijo, da imajo njihovi centri za spremljanje ribištva tehnične zmogljivosti za uporabo sistema za zaznavanje plovil.

Člen 12

Pošiljanje podatkov za postopke nadzorovanja

Podatki iz sistema za spremljanje plovil, sistema samodejnega prepoznavanja in sistema za zaznavanje plovil, zbrani na podlagi te uredbe, se lahko posredujejo agencijam Skupnosti in pristojnim organom držav članic, vključenim v postopke nadzorovanja, za namen pomorske varnosti, nadzora meje, varstva morskega okolja in izvrševanja veljavnih predpisov.

Člen 13

Nove tehnologije

1. Svet lahko na podlagi člena 37 Pogodbe odloči o obveznosti, da se uporabljajo elektronske naprave za spremljanje in orodja za sledljivost, kot je genska analiza. Države članice lahko na lastno pobudo ali v sodelovanju s Komisijo ali organom, ki ga ta imenuje, pred 1. junijem 2013 izvedejo pilotne projekte o orodjih za sledljivost, kot je genska analiza, da bi ocenile tehnologijo, ki se bo uporabljala.

2. Svet lahko na podlagi člena 37 Pogodbe odloči o uvedbi drugih novih tehnologij za nadzor ribištva, kadar te tehnologije stroškovno učinkovito vodijo k boljši skladnosti s pravili skupne ribiške politike.

NASLOV IV

NADZOR RIBOLOVA

POGLAVJE I

Nadzor uporabe ribolovnih možnosti

Oddelek 1

Splošne določbe

Člen 14

Izpolnjevanje in predložitev ribolovnih ladijskih dnevnikov

1. Brez poseganja v posebne določbe iz večletnih načrtov kapitani ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je 10 metrov ali več, vodijo ribolovni ladijski dnevnik o svojih dejavnostih, v katerem so zlasti navedene vse količine vsake vrste, ki so jo ujeli in jo hranijo na krovu nad 50 kg v ekvivalentu žive teže.

2. Ribolovni ladijski dnevnik iz odstavka 1 vsebuje zlasti naslednje podatke:

(a) zunanjo identifikacijsko številko in ime ribiškega plovila;

(b) 3-črkovno kodo FAO posamezne vrste in ustrezno geografsko območje, na katerem je bil ulov opravljen;

(c) datum ulovov;

(d) datum odhoda in prihoda v pristanišče ter trajanje ribolovnega potovanja;

(e) vrsto orodja, velikost mrežnega očesa in dimenzije;

(f) ocenjene količine posameznih vrst v kilogramih žive teže ali po potrebi število kosov;

(g) število ribolovnih operacij.

3. Dopustno odstopanje pri ocenah količin rib v kilogramih, ki so na krovu plovila, zabeleženih v ribolovnem ladijskem dnevniku, je 10 % za vse vrste.

4. Kapitani ribiških plovil Skupnosti v svoj ribolovni ladijski dnevnik zabeležijo tudi vse ocenjene zavržke nad 50 kg v ekvivalentu žive teže za vse vrste.

5. Na ribolovnih območjih, na katerih velja ureditev ribolovnega napora Skupnosti, kapitani ribiških plovil Skupnosti v svoj ribolovni ladijski dnevnik zabeležijo in obračunajo čas, ki so ga preživeli na določenem območju, na naslednji način:

(a) v zvezi z vlečnim orodjem: (i) prihod v pristanišče na tem območju in odhod iz njega; (ii) vsak vstop na morska območja in izstop z morskih območij, na katerih se uporabljajo posebna pravila o dostopu do voda in virov; (iii) ulov, obdržan na krovu, po vrstah v kilogramih žive teže ob izstopu s tega območja ali pred prihodom v pristanišče na tem območju;

(b) v zvezi z mirujočim orodjem: (i) prihod v pristanišče na tem območju in odhod iz njega; (ii) vsak vstop na morska območja in izstop z morskih območij, na katerih se uporabljajo posebna pravila o dostopu do voda in virov; (iii) datum in čas namestitve ali ponovne namestitve mirujočega orodja na teh območjih; (iv) datum in čas zaključka ribolovne operacije z uporabo mirujočega orodja; (v) ulov, obdržan na krovu, po vrstah v kilogramih žive teže ob izstopu s tega območja ali pred prihodom v pristanišče na tem območju.

6. Kapitani ribiških plovil Skupnosti predložijo podatke iz ribolovnega ladijskega dnevnika čimprej, najpozneje pa 48 ur po iztovarjanju:

(a) svoji državi članici zastave in

(b) če je bilo iztovarjanje opravljeno v pristanišču druge države članice, pristojnim organom zadevne države članice pristanišča.

7. Za pretvorbo teže skladiščenih ali predelanih rib v živo težo rib kapitani ribiških plovil Skupnosti uporabijo pretvorbeni količnik, določen v skladu s postopkom iz člena 119.

8. Kapitani ribiških plovil tretjih držav, ki delujejo v vodah Skupnosti, zabeležijo podatke iz tega člena enako kot kapitani ribiških plovil Skupnosti.

9. Za točnost podatkov v ribolovnem ladijskem dnevniku je odgovoren kapitan.

10. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 15

Elektronsko izpolnjevanje in pošiljanje podatkov iz ribolovnih ladijskih dnevnikov

1. Kapitani ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več, elektronsko beležijo podatke iz člena 14 in jih v elektronski obliki vsaj enkrat dnevno pošljejo pristojnemu organu države članice zastave.

2. Kapitani ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več, pošljejo podatke iz člena 14 tudi na zahtevo pristojnega organa države članice zastave in v vsakem primeru ustrezne podatke iz ribolovnega ladijskega dnevnika sporočijo po zaključku zadnje ribolovne operacije in pred vstopom v pristanišče.

3. Odstavek 1 se uporablja:

(a) od 1. januarja 2012 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več in manj kot 15 metrov;

(b) od 1. julija 2011 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 15 metrov ali več in manj kot 24 metrov, in

(c) od 1. januarja 2010 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 24 metrov ali več.

4. Država članica lahko kapitane ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je manj kot 15 metrov in ki plujejo pod njeno zastavo, izvzame iz določb iz odstavka 1, če:

(a) delujejo izključno v teritorialnih morjih države članice zastave ali

(b) od odhoda do vrnitve v pristanišče na morju nikoli ne preživijo več kot 24 ur.

5. Kapitani ribiških plovil Skupnosti, ki podatke o svojih ribolovnih dejavnostih beležijo in sporočajo z elektronskimi sredstvi, so izvzeti iz obveznosti izpolnjevanja ribolovnih ladijskih dnevnikov, deklaracij o iztovarjanju in pretovarjanju v papirni obliki.

6. Države članice lahko sklenejo dvostranske sporazume o uporabi sistemov za elektronsko poročanje na plovilih, ki plujejo pod njihovo zastavo in v vodah pod njihovo suverenostjo ali jurisdikcijo. Plovila, ki sodijo v področje uporabe takšnih sporazumov, so izvzeta iz izpolnjevanja papirnatih ribolovnih ladijskih dnevnikov v teh vodah.

7. Država članica lahko kapitane ribiških plovil, ki plujejo pod njeno zastavo, obveže ali pooblasti, da od 1. januarja 2010 podatke iz člena 14 beležijo in pošiljajo z elektronskimi sredstvi.

8. Pristojni organi obalne države članice sprejmejo elektronska poročila države članice zastave, ki vsebujejo podatke z ribiških plovil iz odstavkov 1 in 2.

9. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 16

Ribiška plovila, za katera ne veljajo zahteve v zvezi z ribolovnimi ladijskimi dnevniki

1. Vsaka država članica na podlagi vzorčenja spremlja dejavnosti ribiških plovil, za katera ne veljajo zahteve iz členov 14 in 15, da zagotovi, da ta plovila spoštujejo pravila skupne ribiške politike.

2. Vsaka država članica za namene spremljanja iz odstavka 1 oblikuje načrt vzorčenja, temelječ na metodologiji, ki jo sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 119, ter ga vsako leto do 31. januarja pošlje Komisiji in navede metode, ki jih je uporabila pri njegovem oblikovanju. Načrti vzorčenja se, kolikor je mogoče, ne spreminjajo skozi čas in so v ustreznih geografskih območjih poenoteni.

3. Za države članice, ki od ribiških plovil, katerih skupna dolžina je manj kot 10 metrov, ki plujejo pod njihovo zastavo, v skladu z nacionalno zakonodajo zahtevajo predložitev ribolovnih ladijskih dnevnikov iz člena 14, obveznost iz odstavkov 1 in 2 tega člena ne velja.

4. Z odstopanjem od odstavkov 1 in 2 tega člena se obvestila o prodaji, predložena v skladu s členoma 62 in 63, sprejmejo kot alternativni ukrep načrtom vzorčenja.

Člen 17

Predhodno obveščanje

1. Kapitani ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več in ki izvajajo ribolov na staleže v okviru večletnih načrtov, za katere velja obveznost elektronskega beleženja podatkov iz ribolovnega ladijskega dnevnika v skladu s členom 15, sporočijo pristojnim organom svoje države članice zastave vsaj štiri ure pred predvidenim prihodom v pristanišče naslednje podatke:

(a) zunanjo identifikacijsko številko in ime ribiškega plovila;

(b) ime namembnega pristanišča in namen pristanka, kot so iztovarjanje, pretovarjanje ali dostop do storitev;

(c) datume ribolovnega potovanja in ustrezna geografska območja, na katerih je bil ulov opravljen;

(d) predvideni datum in čas prihoda v pristanišče;

(e) količine posamezne vrste, zabeležene v ribolovnem ladijskem dnevniku;

(f) količine posamezne vrste, ki bodo iztovorjene ali pretovorjene.

2. Kadar namerava ribiško plovilo Skupnosti vpluti v pristanišče države članice, ki ni država članica zastave, pristojni organi države članice zastave elektronsko predhodno obvestilo takoj po njegovem prejemu posredujejo pristojnim organom obalne države članice.

3. Pristojni organi obalne države članice lahko dovolijo zgodnejši prihod v pristanišče.

4. Elektronski podatki iz ribolovnega ladijskega dnevnika iz člena 15 in elektronsko predhodno obvestilo se lahko pošljeta z enim samim elektronskim prenosom.

5. Za točnost podatkov v elektronskem predhodnem obvestilu je odgovoren kapitan.

6. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 119 določene kategorije ribiških plovil izvzame iz obveznosti iz odstavka 1 za omejeno obdobje, ki se lahko podaljša, ali predvidi drugačen rok za obveščanje, pri čemer med drugim upošteva vrsto ribiških proizvodov ter oddaljenost med ribolovnimi območji, kraji iztovarjanja in pristanišči, v katerih so zadevna plovila registrirana.

Člen 18

Predhodno obveščanje o iztovarjanju v drugi državi članici

1. Kapitani ribiških plovil Skupnosti, za katere ne velja obveznost elektronskega beleženja podatkov iz ribolovnega ladijskega dnevnika pred začetkom veljavnosti določb iz člena 15(3) in ki nameravajo uporabiti pristanišče ali objekte za iztovarjanje v obalni državi članici, ki ni njihova država članica zastave, sporočijo pristojnim organom obalne države članice vsaj štiri ure pred predvidenim prihodom v pristanišče podatke iz člena 17(1).

2. Pristojni organi obalne države članice lahko dovolijo zgodnejši prihod v pristanišče.

Člen 19

Dovoljenje za dostop do pristanišča

Pristojni organi obalne države članice lahko ribiškim plovilom zavrnejo dostop do pristanišča, če podatki iz členov 17 in 18 niso popolni, razen v primerih višje sile.

Člen 20

Postopki pretovarjanja

1. V vodah Skupnosti so pretovarjanja na morju prepovedana. Dovoljena so samo na podlagi dovoljenja in pod pogoji iz te uredbe v pristaniščih ali krajih blizu obale držav članic, ki so določeni za ta namen, in v skladu s pogoji iz člena 43(5) te uredbe.

2. Če je postopek pretovarjanja prekinjen, je za nadaljevanje postopka pretovarjanja morda potrebno novo dovoljenje.

3. Za namene tega člena se dejavnosti premeščanja in ribolova z vlečnimi mrežami za vleko v paru ter ribolovne operacije, pri katerih ribolov skupaj izvajata dve ali več ribiških plovil Skupnosti, ne štejejo za pretovarjanje.

Člen 21

Izpolnjevanje in predložitev deklaracij o pretovarjanju

1. Brez poseganja v posebne določbe iz večletnih načrtov kapitani ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je 10 metrov ali več, ki izvajajo pretovarjanje, izpolnijo deklaracijo o pretovarjanju, v kateri so zlasti navedene vse količine vsake pretovorjene ali prejete vrste nad 50 kg v ekvivalentu žive teže.

2. Deklaracija o pretovarjanju iz odstavka 1 vsebuje vsaj naslednje podatke:

(a) zunanjo identifikacijsko številko ter ime ribiškega plovila, s katerega bo potekalo pretovarjanje, in ime prejemnega plovila;

(b) 3-črkovno kodo FAO posamezne vrste in ustrezno geografsko območje, na katerem je bil ulov opravljen;

(c) ocenjene količine posameznih vrst v kilogramih teže proizvoda, razčlenjene glede na vrsto predstavitve proizvoda, ali po potrebi število kosov;

(d) namembno pristanišče prejemnega ribiškega plovila;

(e) določeno pristanišče pretovarjanja.

3. Dopustno odstopanje pri ocenah količin pretovorjenih ali prejetih rib v kilogramih, zabeleženih v deklaraciji o pretovarjanju, je 10 % za vse vrste.

4. Kapitan ribiškega plovila, s katerega poteka pretovarjanje, in kapitan prejemnega plovila čim prej in najpozneje 48 ur po pretovarjanju predložita deklaraciji o pretovarjanju:

(a) svoji državi članici zastave in

(b) če je bilo pretovarjanje opravljeno v pristanišču druge države članice, pristojnim organom zadevne države članice pristanišča.

5. Kapitan ribiškega plovila, s katerega poteka pretovarjanje, in kapitan prejemnega ribiškega plovila sta oba odgovorna za točnost podatkov, zabeleženih v njunih deklaracijah o pretovarjanju.

6. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 119 določene kategorije ribiških plovil izvzame iz obveznosti iz odstavka 1 za omejeno obdobje, ki se lahko podaljša, ali predvidi drugačen rok za obveščanje, pri čemer med drugim upošteva vrsto ribiških proizvodov ter oddaljenost med ribolovnimi območji, kraji pretovarjanja in pristanišči, v katerih so zadevna plovila registrirana.

7. Postopki in obrazci v zvezi z deklaracijo o pretovarjanju se določijo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 22

Elektronsko izpolnjevanje in pošiljanje podatkov iz deklaracij o pretovarjanju

1. Kapitani ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več, elektronsko beležijo podatke iz člena 21 in jih v elektronski obliki pošljejo pristojnemu organu države članice zastave v 24 urah po zaključku postopka pretovarjanja.

2. Odstavek 1 se uporablja:

(a) od 1. januarja 2012 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več in manj kot 15 metrov;

(b) od 1. julija 2011 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 15 metrov ali več in manj kot 24 metrov, in

(c) od 1. januarja 2010 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 24 metrov ali več.

3. Država članica lahko kapitane ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je manj kot 15 metrov in ki plujejo pod njeno zastavo, izvzame iz odstavka 1, če:

(a) delujejo izključno v teritorialnih morjih države članice zastave ali

(b) od odhoda do vrnitve v pristanišče na morju nikoli ne preživijo več kot 24 ur.

4. Pristojni organi obalne države članice sprejmejo elektronska poročila države članice zastave, ki vsebujejo podatke z ribiških plovil iz odstavkov 1 in 2.

5. Kadar ribiško plovilo Skupnosti pretovori svoj ulov v državi članici, ki ni država članica zastave, pristojni organi države članice zastave takoj po prejemu deklaracije o pretovarjanju v elektronski obliki pošljejo podatke iz te deklaracije pristojnim organom države članice, v kateri je bil ulov pretovorjen in v katero je ulov namenjen.

6. Država članica lahko kapitane ribiških plovil, ki plujejo pod njeno zastavo, obveže ali pooblasti, da od 1. januarja 2010 podatke iz člena 21 beležijo in pošiljajo z elektronskimi sredstvi.

7. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 23

Izpolnjevanje in predložitev deklaracij o iztovarjanju

1. Brez poseganja v posebne določbe iz večletnih načrtov kapitan ribiškega plovila Skupnosti, katerega skupna dolžina je 10 metrov ali več, ali njegov zastopnik izpolni deklaracijo o iztovarjanju, v kateri so zlasti navedene vse količine vsake iztovorjene vrste.

2. Deklaracija o iztovarjanju iz odstavka 1 vsebuje vsaj naslednje podatke:

(a) zunanjo identifikacijsko številko in ime ribiškega plovila;

(b) 3-črkovno kodo FAO posamezne vrste in ustrezno geografsko območje, na katerem je bil ulov opravljen;

(c) količine posameznih vrst v kilogramih teže proizvoda, razčlenjene glede na vrsto predstavitve proizvoda, ali po potrebi število kosov;

(d) pristanišče iztovarjanja.

3. Kapitan ribiškega plovila Skupnosti ali njegov zastopnik predloži deklaracijo o iztovarjanju čimprej, najpozneje pa 48 ur po koncu iztovarjanja:

(a) svoji državi članici zastave in

(b) če je bilo iztovarjanje opravljeno v pristanišču druge države članice, pristojnim organom zadevne države članice pristanišča.

4. Za točnost podatkov v deklaraciji o iztovarjanju je odgovoren kapitan.

5. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 24

Elektronsko izpolnjevanje in pošiljanje podatkov iz deklaracij o iztovarjanju

1. Kapitan ribiškega plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več, ali njegov zastopnik elektronsko beleži podatke iz člena 23 in jih v elektronski obliki pošlje pristojnemu organu države članice zastave v 24 urah po zaključku postopka iztovarjanja.

2. Odstavek 1 se uporablja:

(a) od 1. januarja 2012 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več in manj kot 15 metrov;

(b) od 1. julija 2011 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 15 metrov ali več in manj kot 24 metrov, in

(c) od 1. januarja 2010 za ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je 24 metrov ali več.

3. Država članica lahko kapitane ribiških plovil Skupnosti, katerih skupna dolžina je manj kot 15 metrov in ki plujejo pod njeno zastavo, izvzame iz odstavka 1, če:

(a) delujejo izključno v teritorialnih morjih države članice zastave ali

(b) od odhoda do vrnitve v pristanišče na morju nikoli ne preživijo več kot 24 ur.

4. Kadar ribiško plovilo Skupnosti iztovori svoj ulov v državi članici, ki ni država članica zastave, pristojni organi države članice zastave takoj po prejemu deklaracije o iztovarjanju v elektronski obliki pošljejo podatke iz te deklaracije pristojnim organom države članice, v kateri je bil ulov iztovorjen.

5. Kapitan ribiškega plovila Skupnosti ali njegov zastopnik, ki elektronsko beleži podatke iz člena 23 in ki iztovori svoj ulov v državi članici, ki ni država članica zastave, je izvzet iz zahteve po predložitvi deklaracije o iztovarjanju obalni državi članici v papirni obliki.

6. Država članica lahko kapitane ribiških plovil, ki plujejo pod njeno zastavo, obveže ali pooblasti, da od 1. januarja 2010 podatke iz člena 23 beležijo in pošiljajo z elektronskimi sredstvi.

7. Pristojni organi obalne države članice sprejmejo elektronska poročila države članice zastave, ki vsebujejo podatke z ribiških plovil iz odstavkov 1 in 2.

8. Postopki in obrazci v zvezi z deklaracijo o iztovarjanju se določijo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 25

Plovila, za katera ne veljajo zahteve v zvezi z deklaracijo o iztovarjanju

1. Vsaka država članica na podlagi vzorčenja spremlja dejavnosti ribiških plovil, za katera ne veljajo zahteve v zvezi z deklaracijo o iztovarjanju iz členov 23 in 24, da zagotovi, da ta plovila spoštujejo pravila skupne ribiške politike.

2. Vsaka država članica za namene spremljanja iz odstavka 1 oblikuje načrt vzorčenja, temelječ na metodologiji, ki jo sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 119, ter ga vsako leto do 31. januarja pošlje Komisiji in navede metode, ki jih je uporabila pri njegovem oblikovanju. Načrti vzorčenja se, kolikor je mogoče, ne spreminjajo skozi čas in so v ustreznih geografskih območjih poenoteni.

3. Za države članice, ki od ribiških plovil, katerih skupna dolžina je manj kot 10 metrov, ki plujejo pod njihovo zastavo, v skladu z nacionalno zakonodajo zahtevajo predložitev deklaracij o iztovarjanju iz člena 23, obveznost iz odstavkov 1 in 2 tega člena ne velja.

4. Z odstopanjem od odstavkov 1 in 2 tega člena se obvestila o prodaji, predložena v skladu s členoma 62 in 63, sprejmejo kot alternativni ukrep načrtom vzorčenja.

Oddelek 2

Nadzor ribolovnega napora

Člen 26

Spremljanje ribolovnega napora

1. Države članice nadzorujejo skladnost z ureditvami ribolovnega napora na geografskih območjih, na katerih velja največji dovoljeni ribolovni napor. Zagotovijo, da so ribiška plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, prisotna na geografskem območju, na katerem velja ureditev ribolovnega napora, le, kadar imajo na krovu ali, če je to ustrezno, uporabljajo ribolovno orodje ali orodja, za katera velja ta ureditev ribolovnega napora, ali, če je to ustrezno, opravljajo ribolov, za katerega velja ta ureditev ribolovnega napora, če največji dovoljeni ribolovni napor, določen za zadevno državo članico, še ni bil dosežen in če zadevno ribiško plovilo še ni izčrpalo njemu dodeljenega ribolovnega napora.

2. Brez poseganja v posebna pravila se ribolovni napor plovila, ki ima na krovu ali, če je to ustrezno, uporablja ribolovno orodje ali orodja, za katera velja ureditev ribolovnega napora, ali opravlja ribolov, za katerega velja ureditev ribolovnega napora, in v istem dnevu pluje skozi dve ali več geografskih območij, na katerih velja ta ureditev ribolovnega napora, odšteje od največjega dovoljenega ribolovnega napora za to ribolovno orodje ali ta ribolov in za geografsko območje, na katerem je bilo tisti dan plovilo navzoče večino časa.

3. Če je država članica v skladu s členom 27(2) dovolila ribiškemu plovilu, da na določenem ribolovnem potovanju na geografskem območju, na katerem velja ureditev ribolovnega napora, uporablja več kot eno ribolovno orodje ali orodja, ki pripadajo več kot eni skupini ribolovnih orodij, za katera velja ta ureditev ribolovnega napora, se ribolovni napor, opravljen na tem potovanju, sočasno odšteje od največjega dovoljenega ribolovnega napora, dodeljenega tej državi članici za vsako od teh orodij ali skupin ribolovnih orodij ter za to geografsko območje.

4. Če ribolovna orodja pripadajo isti skupini ribolovnih orodij, za katera velja ureditev ribolovnega napora, se ribolovni napor ribiških plovil, ki imajo na krovu ta orodja, na posameznem geografskem območju samo enkrat odšteje od največjega dovoljenega ribolovnega napora za to skupino ribolovnih orodij in to geografsko območje.

5. Države članice na geografskih območjih, na katerih velja ureditev ribolovnega napora, uravnavajo ribolovni napor svojih flot, ki imajo na krovu ali, če je to ustrezno, uporabljajo ribolovno orodje ali orodja, za katera velja ta ureditev ribolovnega napora, ali opravljajo ribolov, za katerega velja ta ureditev ribolovnega napora, s sprejetjem ustreznih ukrepov, če se približajo največjemu dovoljenemu ribolovnemu naporu, ki je na voljo, da zagotovijo, da opravljeni ribolovni napor ne preseže določenih omejitev.

6. Dan prisotnosti na posameznem območju je katero koli neprekinjeno obdobje 24 ur ali del tega obdobja, med katerim je ribiško plovilo prisotno na geografskem območju in odsotno iz pristanišča ali, če je to ustrezno, uporablja svoje ribolovno orodje. Čas, od katerega se meri neprekinjeno obdobje dneva prisotnosti na posameznem območju, določi država članica, pod katere zastavo pluje zadevno ribiško plovilo. Dan odsotnosti iz pristanišča je neprekinjeno obdobje 24 ur ali njegov del, med katerim je ribiško plovilo odsotno iz pristanišča.

Člen 27

Obveščanje o ribolovnem orodju

1. Brez poseganja v posebna pravila kapitan ribiškega plovila ali njegov zastopnik na zadevnih geografskih območjih, na katerih velja ureditev ribolovnega napora in se uporabljajo omejitve glede orodja ali je bil določen največji dovoljeni ribolovni napor za različna ribolovna orodja ali skupine ribolovnih orodij, obvesti pristojne organe države članice zastave pred obdobjem, za katero velja največji dovoljeni ribolovni napor, o ribolovnem orodju ali po potrebi o ribolovnih orodjih, ki jih namerava uporabljati v prihodnjem obdobju. Dokler takšno obvestilo ni poslano, ribiško plovilo ni upravičeno do ribolova na geografskih območjih, na katerih velja ureditev ribolovnega napora.

2. Če ureditev ribolovnega napora na posameznem geografskem območju dovoljuje uporabo orodij, ki pripadajo več kot eni skupini ribolovnih orodij, mora uporabo več kot enega ribolovnega orodja na tem ribolovnem potovanju predhodno odobriti država članica zastave.

Člen 28

Poročilo o ribolovnem naporu

1. Če tako odloči Svet za ribiška plovila Skupnosti, ki niso opremljena z delujočim sistemom za spremljanje plovil iz člena 9 ali podatkov iz ribolovnega ladijskega dnevnika ne pošiljajo z elektronskimi sredstvi, kot je navedeno v členu 15, in za katera velja ureditev ribolovnega napora, kapitani takih ribiških plovil pristojnim organom svoje države članice zastave in po potrebi obalni državi članici tik pred vsakim vstopom na geografsko območje, na katerem velja ta ureditev ribolovnega napora, in izstopom z njega v obliki poročila o ribolovnem naporu sporočijo naslednje informacije po teleksu, telefaksu, telefonu ali elektronski pošti, ki jih prejemnik ustrezno zabeleži, ali po radiu prek radijske postaje, odobrene na podlagi zakonodaje Skupnosti:

(a) ime, zunanjo identifikacijsko oznako, radijski klicni znak in ime kapitana ribiškega plovila;

(b) geografsko lokacijo ribiškega plovila, na katero se nanaša sporočilo;

(c) datum in čas vsakega vstopa na območje in izstop z njega ter po potrebi datum in čas vstopa na posamezne dele teh območij in izstop z njih;

(d) ulov, obdržan na krovu, po vrstah v kilogramih žive teže.

2. Države članice lahko v skladu z državami članicami, ki jih zadevajo ribolovne dejavnosti njihovih plovil, izvajajo alternativne nadzorne ukrepe, da se zagotovi skladnost z obveznostmi poročanja o naporu. Ti ukrepi so učinkoviti in pregledni kot obveznosti poročanja iz odstavka 1 in se sporočijo Komisiji pred njihovim izvajanjem.

Člen 29

Izjeme

1. Ribiško plovilo, ki ima na krovu ribolovna orodja, za katera velja ureditev ribolovnega napora, lahko pluje skozi geografsko območje, na katerem velja ta ureditev ribolovnega napora, če za delovanje na tem geografskem območju nima dovoljenja za ribolov ali je svoje pristojne organe prej obvestilo, da namerava pluti skozi zadevno območje. Ko je ribiško plovilo na tem geografskem območju, je vsako ribolovno orodje, za katero velja ta ureditev ribolovnega napora in ki je na krovu, pripeto in shranjeno v skladu s pogoji iz člena 47.

2. Država članica se lahko odloči, da v največji dovoljeni ribolovni napor ne šteje dejavnosti ribiškega plovila, ki na geografskem območju, na katerem velja ureditev ribolovnega napora, opravlja dejavnosti, ki niso povezane z ribolovom, pod pogojem, da ribiško plovilo predhodno obvesti državo članico zastave o svojem namenu in o vrsti svojih dejavnosti ter se za ta čas odpove svojemu dovoljenju za ribolov. Taka ribiška plovila v tem obdobju na krovu nimajo ribolovnega orodja ali rib.

3. Država članica se lahko odloči, da v največji dovoljeni ribolovni napor ne šteje dejavnosti ribiškega plovila, ki je bilo prisotno na geografskem območju, na katerem velja ureditev ribolovnega napora, vendar tam ni moglo opravljati ribolovne dejavnosti, ker je pomagalo drugemu ribiškemu plovilu v težavah ali je opravljalo prevoz ranjenih oseb v nujno zdravstveno oskrbo. Država članica zastave v enem mesecu od sprejetja take odločitve o tem obvesti Komisijo in predloži dokaze o zagotavljanju nujne pomoči.

Člen 30

Izčrpanje ribolovnega napora

1. Brez poseganja v člena 29 in 31 na geografskem območju, na katerem za ribolovna orodja velja ureditev ribolovnega napora, ribiško plovilo, ki ima na krovu takšno ribolovno orodje ali orodja, za preostanek obdobja, v katerem se uporablja ta ureditev ribolovnega napora, ostane v pristanišču ali zunaj tega geografskega območja, če:

(a) je izčrpalo del največjega dovoljenega ribolovnega napora, ki mu je bil dodeljen za to geografsko območje in ribolovno orodje ali orodja, ali

(b) je bil izčrpan največji dovoljeni ribolovni napor, ki je bil za to geografsko območje in to ribolovno orodje ali orodja dodeljen njegovi državi članici zastave.

2. Brez poseganja v člen 29 ribiško plovilo na geografskem območju, kjer za ribolov velja ureditev ribolovnega napora, ne opravlja ribolova na tem območju, če:

(a) je izčrpalo del največjega dovoljenega ribolovnega napora, ki mu je bil dodeljen za to geografsko območje in ta ribolov, ali

(b) je bil izčrpan največji dovoljeni ribolovni napor, ki je bil za to geografsko območje in ta ribolov dodeljen njegovi državi članici zastave.

Člen 31

Ribiška plovila, izvzeta iz uporabe ureditve ribolovnega napora

Ta oddelek ne velja za ribiška plovila, če so izvzeta iz uporabe ureditve ribolovnega napora.

Člen 32

Podrobna pravila

Podrobna pravila za uporabo tega oddelka se lahko sprejmejo po postopku iz člena 119.

Oddelek 3

Evidentiranje in izmenjava podatkov s strani držav članic

Člen 33

Evidentiranje ulova in ribolovnega napora

1. Vsaka država članica zastave evidentira vse ustrezne podatke, zlasti podatke iz členov 14, 21, 23, 28 in 62 te uredbe, o ribolovnih možnostih iz tega poglavja, izražene v iztovarjanjih in po potrebi ribolovnem naporu, ter hrani izvirnike teh podatkov tri leta ali več v skladu z nacionalnimi pravili.

2. Brez poseganja v posebna pravila iz zakonodaje Skupnosti vsaka država članica zastave do 15. dne vsakega meseca z računalniškim prenosom Komisiji ali organu, ki ga ta imenuje, sporoči zbirne podatke o:

(a) količinah vsakega staleža ali skupine staležev, za katere je določen celoten dovoljeni ulov (TAC) ali kvota, ki so bile iztovorjene v preteklem mesecu, in

(b) ribolovnem naporu, opravljenem v preteklem mesecu, za vsako ribolovno območje, za katerega velja ureditev ribolovnega napora, ali po potrebi za vsak ribolov, za katerega velja ureditev ribolovnega napora.

3. Z odstopanjem od točke (a) odstavka 2 države članice pri količinah, iztovorjenih od 1. januarja 2010 do 31. decembra 2010, zabeležijo količine, ki jih iztovorijo ribiška plovila drugih držav članic v njihovem pristanišču, in jih sporočijo Komisiji v skladu s postopki iz tega člena.

4. Vsaka država članica zastave Komisijo do konca prvega meseca vsakega koledarskega četrtletja v elektronski obliki in v zbirni obliki obvesti o količinah drugih staležev poleg tistih iz odstavka 2, ki so bili iztovorjeni v prejšnjem četrtletju.

5. Vsak ulov staleža ali skupine staležev, za katere velja kvota in ga opravijo ribiška plovila Skupnosti, se ne glede na kraj iztovarjanja odšteje od kvot, ki so na voljo državi članici zastave za zadevni stalež ali skupino staležev.

6. Ulovi v okviru znanstvenih raziskav, ki se tržijo in prodajo, se odštejejo od kvote, ki se uporablja za državo članico zastave, če presegajo 2 % zadevnih kvot. Člen 12(2) Uredbe Sveta (ES) št. 199/2008 z dne 25. februarja 2008 o vzpostavitvi okvira Skupnosti za zbiranje, upravljanje in uporabo podatkov v sektorju ribištva in podporo znanstvenemu svetovanju v zvezi s skupno ribiško politiko (24) se ne uporablja za znanstvenoraziskovalna potovanja, na katerih se ti ulovi opravijo.

7. Brez poseganja v naslov XII lahko države članice do 30. junija 2011 s Komisijo in organom, ki ga ta imenuje, izvajajo pilotne projekte v zvezi z dostopom na daljavo v realnem času do podatkov držav članic, ki so evidentirani in potrjeni v skladu s to uredbo. Oblika in postopki dostopa do podatkov se preučijo in preizkusijo. Države članice do 1. januarja 2011 obvestijo Komisijo, ali nameravajo izvesti pilotne projekte. Svet lahko od 1. januarja 2012 odloči o drugačnem načinu in pogostosti prenosa podatkov, ki jih države članice pošiljajo Komisiji.

8. Razen ribolovnega napora ribiških plovil, ki so izvzeta iz uporabe ureditve ribolovnega napora, se ves ribolovni napor, ki ga na geografskem območju, na katerem velja ta ureditev ribolovnega napora, opravijo ribiška plovila Skupnosti, ki imajo na krovu ribolovno orodje ali orodja, za katera velja ureditev ribolovnega napora, ali ta orodja uporabljajo, ali ki opravljajo ribolov, za katerega velja ureditev ribolovnega napora, odšteje od največjega dovoljenega ribolovnega napora, dodeljenega državi članici zastave za to geografsko območje in to ribolovno orodje ali ta ribolov.

9. Ribolovni napor, ki ga na geografskem območju, na katerem velja ureditev ribolovnega napora, v okviru znanstvenih raziskav opravi ribiško plovilo, ki ima na krovu ribolovno orodje ali orodja, za katera velja ureditev ribolovnega napora, ali ki opravlja ribolov, za katerega velja ureditev ribolovnega napora, se odšteje od največjega dovoljenega ribolovnega napora, dodeljenega državi članici zastave plovila za to ribolovno orodje ali orodja ali ta ribolov in to geografsko območje, če se ulovi, opravljeni med uporabo tega napora, tržijo in prodajo in če presegajo 2 % dodeljenega ribolovnega napora. Člen 12(2) Uredbe (ES) št. 199/2008 se ne uporablja za znanstvenoraziskovalna potovanja, na katerih se ti ulovi opravijo.

10. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 119 sprejme oblike za pošiljanje podatkov iz tega člena.

Člen 34

Podatki o izčrpanju ribolovnih možnosti

Država članica nemudoma obvesti Komisijo, ko ugotovi, da

(a) velja, da je bilo z ulovi staleža ali skupine staležev, za katere velja kvota, ki so jih opravila ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo te države članice, izčrpanih 80 % te kvote, ali

(b) velja, da je bilo doseženih 80 % največjega ribolovnega napora za določeno ribolovno orodje ali ribolov in za določeno geografsko območje in ki velja za vsa ribiška plovila ali skupino ribiških plovil, ki plujejo pod njeno zastavo.

V takem primeru Komisiji na njeno zahtevo zagotovi podrobnejše in pogostejše podatke, kot so določeni v členu 33.

Oddelek 4

Zaprtje ribolova

Člen 35

Zaprtje ribolova s strani držav članic

1. Vsaka država članica določi datum, od katerega velja, da:

(a) je bila z ulovom staleža ali skupine staležev, za katere velja kvota, ki so ga opravila ribiška plovila, ki plujejo pod zastavo te države članice, ta kvota izčrpana;

(b) je bil dosežen največji dovoljeni ribolovni napor za določeno ribolovno orodje ali ribolov in določeno geografsko območje in ki velja za vsa ribiška plovila ali skupino ribiških plovil, ki plujejo pod njeno zastavo.

2. Zadevna država članica od datuma iz odstavka 1 vsem ribiškim plovilom ali delu plovil, ki plujejo pod njeno zastavo, prepove ribolov tega staleža ali skupine staležev, katerih kvota je bila izčrpana, v okviru zadevnega ribolova bodisi ko imajo na geografskem območju na krovu zadevno ribolovno orodje, kadar je bil dosežen največji dovoljeni ribolovni napor, ter zlasti prepove obdržanje na krovu, pretovarjanje, premestitev in iztovarjanje rib, ulovljenih po tem datumu, in določi datum, do katerega so dovoljena pretovarjanja, prenosi in iztovarjanja ali zadnje prijave ulovov.

3. Zadevna država članica objavi odločitev iz odstavka 2 in jo nemudoma sporoči Komisiji. Objavi se v Uradnem listu Evropske unije (seriji C) in na javno dostopnem delu spletnega mesta Komisije. Od datuma, ko je zadevna država članica javno objavila odločitev, države članice zagotovijo, da se v njihovih vodah ali na njihovem ozemlju zadevne ribe ne obdržijo na krovu, se ne pretovarjajo, premeščajo ali iztovarjajo ali da nobene od teh dejavnosti ne opravljajo ribiška plovila ali skupina plovil, ki plujejo pod zastavo zadevne države članice in imajo na ustreznih geografskih območjih na krovu zadevna ribolovna orodja.

4. Komisija da državam članicam v elektronski obliki na voljo obvestila, prejeta v skladu s tem členom.

Člen 36

Zaprtje ribolova s strani Komisije

1. Kadar Komisija ugotovi, da država članica ni ravnala v skladu z obveznostjo sporočanja mesečnih podatkov o ribolovnih možnostih, kot je določena v členu 33(2), lahko določi datum, od katerega velja, da je bilo 80 % ribolovnih možnosti navedene države članice izčrpanih, in lahko določi predvideni datum, od katerega velja, da so bile ribolovne možnosti izčrpane.

2. Komisija na podlagi podatkov v skladu s členom 35 ali na lastno pobudo, kadar ugotovi, da za ribolovne možnosti, ki so na voljo Skupnosti, državi članici ali skupini držav članic, velja, da so bile izčrpane, Komisija o tem obvesti zadevne države članice in prepove ribolovne dejavnosti za zadevno območje, orodje, stalež ali skupino staležev ali ladjevje, vključeno v te posebne ribolovne dejavnosti.

Člen 37

Korektivni ukrepi

1. Kadar Komisija prepove ribolov zaradi domnevnega izčrpanja ribolovnih možnosti, ki so na voljo državi članici, skupini držav članic ali Skupnosti, in se izkaže, da država članica v resnici še ni izčrpala svojih ribolovnih možnosti, se uporablja ta člen.

2. Če škoda, ki jo je utrpela država članica, ki ji je bil ribolov prepovedan, preden je izčrpala svoje ribolovne možnosti, ni bila odpravljena, se v skladu s postopkom iz člena 119 sprejmejo ukrepi, da bi se povzročena škoda ustrezno odpravila. Ti ukrepi lahko vključujejo odbitke od ribolovnih možnosti katere koli države članice, ki je presegla dovoljeno količino ulova, tako odbite količine pa se ustrezno dodelijo državam članicam, katerih ribolovne dejavnosti so bile prepovedane, preden so izčrpale svoje ribolovne možnosti.

3. Odbitki iz odstavka 2 in poznejše dodelitve se izvedejo ob prednostnem upoštevanju vrst in ustreznih geografskih območij, za katere so bile ribolovne možnosti določene. Izvedejo se lahko med letom, v katerem je bila škoda povzročena, ali v enem od naslednjih let.

4. Podrobna pravila za uporabo tega člena, zlasti za določitev zadevnih količin, se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

POGLAVJE II

Nadzor upravljanja ladjevja

Oddelek 1

Ribolovna zmogljivost

Člen 38

Ribolovna zmogljivost

1. Države članice so pristojne za izvajanje potrebnih preverjanj, s katerimi zagotovijo, da celotna zmogljivost, izražena v BT in kW ter navedena v dovoljenjih za gospodarski ribolov, ki jih je izdala država članica, v nobenem trenutku ne presega najvišjih ravni zmogljivosti za to državo članico, ki so določene v skladu:

(a) s členom 13 Uredbe (ES) št. 2371/2002;

(b) z Uredbo (ES) št. 639/2004;

(c) z Uredbo (ES) št. 1438/2003 in

(d) z Uredbo (ES) št. 2104/2004.

2. Podrobna pravila za uporabo tega člena in zlasti glede:

(a) registracije ribiških plovil;

(b) preverjanja moči motorja ribiških plovil;

(c) preverjanja tonaže ribiških plovil;

(d) preverjanja vrste, števila in lastnosti ribolovnega orodja,

se lahko sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

3. Države članice v okviru poročila iz člena 118 obvestijo Komisijo o uporabljenih metodah preverjanj ter o imenih in naslovih organov, pristojnih za izvajanje preverjanj iz odstavka 2 tega člena.

Oddelek 2

Moč motorja

Člen 39

Spremljanje moči motorja

1. Prepovedan je ribolov z ribiškim plovilom, opremljenim z motorjem, katerega moč presega vrednost iz dovoljenja za gospodarski ribolov.

2. Države članice zagotovijo, da potrjena moč motorja ne bo presežena. Države članice v okviru poročila iz člena 118 obvestijo Komisijo o sprejetih nadzornih ukrepih, s katerimi zagotovijo, da potrjena moč motorja ne bo presežena.

3. Države članice lahko stroške, ki izhajajo iz potrjevanja moči motorja, delno ali v celoti zaračunajo upravljavcem plovil.

Člen 40

Potrjevanje moči motorja

1. Države članice so pristojne za potrjevanje moči motorja in izdajo spričeval motorjev ribiškim plovilom Skupnosti, katerih pogonska moč motorja presega 120 kilovatov (kW), razen plovila, ki uporabljajo izključno mirujoče orodje ali strgače, pomožna plovila in plovila, ki se uporabljajo izključno v ribogojstvu.

2. Pristojni organi držav članic za nov pogonski motor, nadomestni pogonski motor in tehnično spremenjeni pogonski motor ribiških plovil iz odstavka 1 uradno potrdijo, da ne more razviti višje največje trajne moči motorja, kot je navedena v spričevalu motorja. To potrdilo se izda le, če motor ne more preseči navedene največje trajne moči motorja.

3. Pristojni organi držav članic lahko potrjevanje moči motorja dodelijo klasifikacijskim družbam ali drugim gospodarskim subjektom, ki imajo potrebno strokovno znanje in izkušnje za tehnično preverjanje moči motorja. Te klasifikacijske družbe ali drugi gospodarski subjekti potrdijo, da pogonski motor ne more preseči uradno navedene moči, le, če ni možnosti za povečanje zmogljivosti pogonskega motorja nad potrjeno moč.

4. Prepove se uporaba novega pogonskega motorja, nadomestnega pogonskega motorja ali tehnično spremenjenega pogonskega motorja, ki ga zadevna država članica ni uradno potrdila.

5. Ta člen se za ribiška plovila, za katera velja ureditev ribolovnega napora, uporablja od 1. januarja 2012. Za druga ribiška plovila se uporablja od 1. januarja 2013.

6. Podrobna pravila za uporabo tega oddelka se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

Člen 41

Preverjanje moči motorja

1. Po opravljeni analizi tveganja države članice na podlagi načrta vzorčenja, temelječega na metodologiji, ki jo sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 119, preverijo podatke glede skladnosti moči motorja, pri čemer uporabijo vse informacije v zvezi s tehničnimi lastnostmi zadevnega plovila, ki so na voljo upravi. Zlasti preverijo podatke v

(a) zapisih sistema za spremljanje plovil;

(b) ribolovnem ladijskem dnevniku;

(c) mednarodnemu spričevalu o preprečevanju onesnaževanja zraka (spričevalo EIAPP), izdanem za motor v skladu s Prilogo VI h Konvenciji MARPOL 73/78;

(d) klasifikacijskem spričevalu, ki ga izda organizacija, pooblaščena za inšpekcijski pregled in nadzor ladij v smislu Direktive 94/57/ES;

(e) potrdilu o preskusu plovil na morju;

(f) evidenci ribiškega ladjevja Skupnosti in

(g) katerih koli drugih dokumentih, ki zagotavljajo ustrezne informacije o moči plovila ali kakršnih koli s tem povezanih tehničnih lastnostih.

2. Če po analizi podatkov iz odstavka 1 obstajajo znaki, da je moč motorja ribiškega plovila večja od moči, navedene v njegovem dovoljenju za gospodarski ribolov, države članice fizično pregledajo moč motorja.

POGLAVJE III

Nadzor večletnih načrtov

Člen 42

Pretovarjanje v pristanišču

1. Ribiška plovila, ki opravljajo ribolov, za katerega velja večletni načrt, svojega ulova ne pretovarjajo na krov drugega plovila v določenem pristanišču ali na krajih blizu obale, razen če je bil stehtan v skladu z določbami iz člena 60.

2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko ribiška plovila v določenih pristaniščih ali na krajih blizu obale pretovarjajo pelagične ulove, za katere velja večletni načrt in niso bili stehtani, če je na krovu prejemnega plovila navzoč nadzorni opazovalec ali uradnik ali če se inšpekcijski pregled opravi pred odhodom prejemnega plovila po opravljenem pretovarjanju. Kapitan prejemnega plovila je odgovoren, da 24 ur pred predvidenim odhodom prejemnega plovila obvesti pristojne organe obalne države članice. Nadzornega opazovalca ali uradnika imenujejo pristojni organi države članice zastave prejemnega plovila. Če prejemno plovilo opravlja ribolovne dejavnosti pred ali po prejetju teh ulovov, nadzorni opazovalec ali uradnik ostane na krovu do iztovarjanja prejetih ulovov. Prejemno plovilo iztovori prejete ulove v pristanišču države članice, določenem za ta namen v skladu s pogoji iz člena 43(4), v katerem se ulov stehta v skladu s členoma 60 in 61.

Člen 43

Določena pristanišča

1. Svet lahko pri sprejemanju večletnega načrta določi prag za živo težo vrst, za katere velja večletni načrt, nad katero mora ribiško plovilo svoj ulov iztovoriti v določenem pristanišču ali kraju blizu obale.

2. Kadar je treba iztovoriti količino, ki presega količino rib iz odstavka 1, kapitan ribiškega plovila Skupnosti zagotovi, da se tako iztovarjanje izvede le v določenem pristanišču ali kraju blizu obale v Skupnosti.

3. Kadar se večletni načrt uporablja v okviru regionalnih organizacij za upravljanje ribištva, se iztovarjanje ali pretovarjanje lahko opravi v pristaniščih pogodbenice ali sodelujoče nepogodbenice te organizacije v skladu s pravili te regionalne organizacije za upravljanje ribištva.

4. Vsaka država članica določi pristanišča ali kraje blizu obale, kjer se izvajajo iztovarjanja iz odstavka 2.

5. Pristanišče ali kraj blizu obale se šteje kot določeno pristanišče, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) določena obdobja iztovarjanja ali pretovarjanja;

(b) določeni kraji iztovarjanja ali pretovarjanja;

(c) določeni postopki inšpekcijskih pregledov in nadzorovanja.

6. Kadar je pristanišče ali kraj blizu obale določen kot določeno pristanišče za iztovarjanje določene vrste, za katero velja večletni načrt, se lahko uporabi za iztovarjanje katerih koli drugih vrst.

7. Države članice so izvzete iz točke (c) odstavka 5, če njihov nacionalni program nadzora, sprejet v skladu s členom 46, vsebuje načrt za izvajanje nadzora v določenih pristaniščih, pri čemer pristojni organi zagotavljajo enako raven nadzora. Načrt se šteje za zadovoljivega, če ga v skladu s postopkom iz člena 119 odobri Komisija.

Člen 44

Ločeno natovarjanje pridnenih ulovov, za katere veljajo večletni načrti

1. Vsi ulovi pridnenih staležev, za katere velja večletni načrt in so obdržani na krovu ribiškega plovila Skupnosti, katerega skupna dolžina je 12 metrov ali več, se ločeno za vsak stalež posebej shranijo v škatle, predelke ali zabojnike tako, da so prepoznavni od drugih škatel, predelkov ali zabojnikov.

2. Kapitani ribiških plovil Skupnosti hranijo ulove pridnenih staležev, za katere velja večletni načrt, v skladu z načrtom za natovarjanje, v katerem je navedena lokacija različnih vrst v skladiščih.

3. Na krovu ribiškega plovila Skupnosti je prepovedano v kakršni koli škatli, predelku ali zabojniku skupaj hraniti kakršno koli količino ulovov pridnenih staležev, za katere velja večletni načrt, in kateri koli drug ribiški proizvod.

Člen 45

Poraba kvot v realnem času

1. Ko skupni ulovi staležev, za katere velja večletni načrt, dosežejo določen prag nacionalne kvote, se podatki o ulovih Komisiji pošiljajo pogosteje.

2. Svet odloči o ustreznem pragu, ki se uporablja, in pogostosti sporočanja podatkov iz odstavka 1.

Člen 46

Nacionalni programi nadzora

1. Države članice določijo nacionalne programe nadzora, ki se uporabljajo za vsak večletni načrt. Vsi nacionalni programi nadzora se sporočijo Komisiji ali pa se v skladu s točko (a) člena 115 objavijo na varnem delu spletnega mesta države članice.

2. Države članice določijo posebna referenčna merila za inšpekcijske preglede v skladu s Prilogo I. Taka referenčna merila se opredelijo v skladu z obvladovanjem tveganja in se redno preverjajo po opravljeni analizi doseženih rezultatov. Referenčna merila za inšpekcijske preglede se izdelajo postopoma, dokler niso dosežena ciljna referenčna merila, opredeljena v Prilogi I.

POGLAVJE IV

Nadzor tehničnih ukrepov

Oddelek 1

Uporaba ribolovnega orodja

Člen 47

Ribolovno orodje

Pri ribolovu, pri katerem ni dovoljeno uporabljati več kot ene vrste orodja, je vsako drugo orodje pripeto in spravljeno tako, da ga ni mogoče takoj uporabiti, v skladu z naslednjimi pogoji:

(a) mreže, obtežilniki in podobna oprema niso povezani s širilkami in vrvmi za vlečenje;

(b) mreže na palubi ali nad njo so varno pripete in shranjene;

(c) parangali so shranjeni na spodnjih krovih.

Člen 48

Izvlek izgubljenega orodja

1. Ribiško plovilo Skupnosti ima na krovu opremo za izvlek izgubljenega orodja.

2. Kapitan ribiškega plovila Skupnosti, ki je izgubilo orodje ali del orodja, poskuša tega čim prej izvleči.

3. Če se izgubljenega orodja ne da izvleči, kapitan plovila to sporoči pristojnemu organu svoje države članice zastave, ta pa pristojnemu organu obalne države članice v 24 urah sporoči naslednje:

(a) zunanjo identifikacijsko številko in ime ribiškega plovila;

(b) vrsto izgubljenega orodja;

(c) čas izgube orodja;

(d) položaj izgube orodja;

(e) ukrepe, izvedene za izvlek orodja.

4. Če pristojni organi držav članic izvlečejo orodje, ki ni bilo prijavljeno kot izgubljeno, lahko od kapitana ribiškega plovila, ki je izgubilo orodje, zahtevajo povrnitev stroškov.

5. Država članica lahko ribiška plovila Skupnosti, katerih skupna dolžina je manj kot 12 metrov, ki plujejo pod njeno zastavo, izvzame iz zahteve, določene v odstavku 1:

(a) če delujejo izključno v teritorialnih morjih države članice zastave ali

(b) če od odhoda do vrnitve v pristanišče na morju nikoli ne preživijo več kot 24 ur.

Člen 49

Sestava ulova

1. Če je bil ulov, ki se obdrži na krovu ribiškega plovila Skupnosti, med eno samo plovbo ulovljen z mrežami, ki so imele najmanjša mrežna očesa različnih velikosti, se sestava ulova po posameznih vrstah izračuna za vsak del ulova, opravljenega pod različnimi pogoji. V ta namen se v ribolovni ladijski dnevnik vpišejo vse spremembe velikosti predhodno uporabljenih mrežnih očes in sestava ulova na krovu ob takšni spremembi.

2. Brez poseganja v člen 44 se lahko po postopku iz člena 119 sprejmejo podrobna pravila za skladiščenje predelanih proizvodov na krovu po načrtu za natovarjanje po vrstah, pri čemer se navede, kje v ladijskem skladišču se hranijo.

Oddelek 2

Nadzor območij z omejenim ribolovom

Člen 50

Nadzor območij z omejenim ribolovom

1. Ribolovne dejavnosti ribiških plovil Skupnosti in ribiških plovil tretjih držav v ribolovnih conah, v katerih je Svet določil območje z omejenim ribolovom, nadzoruje center za spremljanje ribištva obalne države članice, ki ima sistem za zaznavanje in beleženje vstopa plovil na območja z omejenim ribolovom, plutje teh plovil skozi ta območja in njihov izstop s teh območij.

2. Poleg odstavka 1 Svet določi rok, do katerega morajo ribiška plovila na krov namestiti operativni sistem, ki kapitana opozori na vstop na območje z omejenim ribolovom in izstop z njega.

3. Pogostost prenosa podatkov, ko ribiško plovilo vstopi na območje z omejenim ribolovom, je vsaj enkrat na 30 minut.

4. Plutje skozi območje z omejenim ribolovom se dovoli vsem ribiškim plovilom, ki nimajo dovoljenja za ribolov na teh območjih, pod naslednjimi pogoji:

(a) vse ribolovno orodje na krovu je med plutjem skozi to območje pripeto in shranjeno in

(b) hitrost med plutjem skozi to območje ni manjša kot šest vozlov, razen v primeru višje sile ali neugodnih pogojev. V takih primerih kapitan nemudoma obvesti center za spremljanje ribištva države članice zastave, ta pa nato obvesti pristojni organ obalne države članice.

5. Ta člen se uporablja za ribiška plovila Skupnosti in ribiška plovila tretjih držav, katerih skupna dolžina je 12 metrov ali več.

Oddelek 3

Zaprtje ribolova v realnem času

Člen 51

Splošne določbe

1. Kadar je dosežena sprožitvena raven ulova določene vrste ali skupine vrst, opredeljena v skladu s postopkom iz člena 119, se zadevno območje začasno zapre za zadevni ribolov v skladu s tem oddelkom.

2. Sprožitvena raven ulova se izračuna na podlagi metodologije vzorčenja, ki jo sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 119, kot odstotni ali utežni delež določene vrste ali skupine vrst v primerjavi s celotnim ulovom v posameznem izvleku zadevne ribe.

3. Podrobna pravila za uporabo tega oddelka se lahko sprejmejo po postopku iz člena 119.

Člen 52

Sprožitveni ulov v dveh izvlekih

1. Kadar količina ulovov v dveh zaporednih izvlekih presega sprožitveno raven ulova, ribiško plovilo spremeni ribolovno območje za najmanj pet navtičnih milj ali dve navtični milji za ribiška plovila, katerih skupna dolžina je manj kot 12 metrov, od položaja prejšnjega izvleka, preden nadaljuje ribolov, in o tem nemudoma obvesti pristojne organe obalne države članice.

2. Komisija lahko v skladu s postopkom iz člena 119 na lastno pobudo ali na zahtevo zadevne države članice spremeni razdalje iz odstavka 1.

Člen 53

Zaprtje v realnem času s strani držav članic

1. Kadar uradnik, nadzorni opazovalec ali raziskovalna platforma ugotovi, da je dosežena sprožitvena raven ulova, uradnik ali nadzorni opazovalec obalne države članice ali oseba, ki sodeluje v skupni operaciji na podlagi načrta skupne uporabe, o tem nemudoma obvesti pristojne organe obalne države članice.

2. Na podlagi informacij, prejetih v skladu z odstavkom 1, se obalna država članica odloči za takojšnje zaprtje zadevnega območja v realnem času. Za to odločitev lahko uporabi tudi informacije, prejete v skladu s členom 52, ali vse druge razpoložljive informacije. V odločitvi o zaprtju v realnem času je jasno določeno geografsko območje prizadetega ribolovnega območja, trajanje zaprtja in pogoji za ribolov na tem območju v času zaprtja.

3. Če območje iz odstavka 2 spada pod več jurisdikcij, zadevna država članica sosednjo obalno državo članico nemudoma obvesti o ugotovitvah in odločitvi za zaprtje. Sosednja obalna država članica nemudoma zapre svoj del območja.

4. Zaprtje v realnem času iz odstavka 2 je nediskriminatorno in se uporablja le za ribiška plovila, ki so opremljena za ribolov zadevnih vrst in/ali ki imajo dovoljenje za ribolov na zadevnih ribolovnih območjih.

5. O uvedbi zaprtja v realnem času obalna država članica nemudoma obvesti Komisijo, vse države članice in tretje države, katerih ribiška plovila lahko na zadevnem območju opravljajo ribolov.

6. Komisija lahko od države članice kadar koli zahteva, da s takojšnjim učinkom prekliče ali spremeni zaprtje v realnem času, če zadevna država članica ni predložila zadostnih informacij, da je bila dosežena sprožitvena raven ulova v skladu s členom 51.

7. Ribolovne dejavnosti na območju iz odstavka 2 so prepovedane v skladu z odločitvijo o zaprtju v realnem času.

Člen 54

Zaprtje v realnem času s strani Komisije

1. Komisija lahko na podlagi informacij, ki kažejo, da je bila dosežena sprožitvena raven ulova, odloči, da se območje začasno zapre, če takega zaprtja ni uvedla sama obalna država članica.

2. Komisija o tem nemudoma obvesti vse države članice in tretje države, katerih ribiška plovila lahko na zaprtem območju opravljajo ribolov, ter na svojem uradnem spletnem mestu nemudoma objavi zemljevid s koordinatami začasno zaprtega območja ter navede trajanje zaprtja in pogoje za ribolov na zadevnem zaprtem območju.

POGLAVJE V

Nadzor rekreacijskega ribolova

Člen 55

Rekreacijski ribolov

1. Države članice zagotovijo, da rekreacijski ribolov na njihovem ozemlju in v vodah Skupnosti poteka v skladu s cilji in pravili skupne ribiške politike.

2. Trženje ulovov iz rekreacijskega ribolova je prepovedano.

3. Brez poseganja v Uredbo (ES) št. 199/2008 države članice na podlagi načrta vzorčenja spremljajo ulove staležev, za katere velja načrt obnovitve, pri rekreacijskem ribolovu, ki ga izvajajo plovila, ki plujejo pod njihovo zastavo, in plovila tretjih držav v vodah pod njihovo suverenostjo ali jurisdikcijo. Ribolov z obale ni vključen.

4. Znanstveni, tehnični in gospodarski odbor za ribištvo (STECF) oceni biološki vpliv rekreacijskega ribolova iz odstavka 3. Če ima rekreacijski ribolov znaten vpliv, lahko Svet v skladu s postopkom iz člena 37 Pogodbe odloči, da za rekreacijski ribolov iz odstavka 3 določi posebne ukrepe upravljanja, kot so dovoljenje za ribolov in deklaracije o ulovu.

5. Podrobna pravila za uporabo tega člena se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 119.

NASLOV V

NADZOR TRŽENJA

POGLAVJE I

Splošne določbe

Člen 56

Načela nadzora trženja

1. Vsaka država članica je odgovorna za nadziranje uporabe pravil skupne ribiške politike na svojem ozemlju na vseh stopnjah trženja ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva od prve prodaje do prodaje na drobno, vključno s prevozom.

2. Kadar je v zakonodaji Skupnosti določena minimalna velikost dane vrste, morajo biti gospodarski subjekti, odgovorni za nakup, prodajo, skladiščenje ali prevoz, zmožni dokazati geografsko poreklo proizvodov.

3. Države članice zagotovijo, da se vsi ulovljeni ali nabrani ribiški proizvodi in proizvodi iz ribogojstva pred prvo prodajo shranijo v pošiljke.

4. Količine pod 30 kg na posamezno vrsto, ki prihajajo z istega območja upravljanja od več ribiških plovil, lahko organizacija proizvajalcev, katere član je upravljavec ribiškega plovila, ali registrirani kupec pred prvo prodajo razdeli na pošiljke. Organizacija proizvajalcev in registrirani kupec najmanj tri leta vodita evidenco o izvoru vsebine pošiljk, v katere so bili razdeljeni ulovi več ribiških plovil.

Člen 57

Skupni tržni standardi

1. Države članice zagotovijo, da se proizvodi, za katere veljajo skupni tržni standardi, razstavljajo za prvo prodajo, ponudijo za prvo prodajo, prodajajo ali drugače tržijo le, če izpolnjujejo te standarde.

2. Proizvodi, ki so umaknjeni s trga v skladu z Uredbo (ES) št. 104/2000, izpolnjujejo skupne tržne standarde, zlasti glede kategorije svežosti.

3. Gospodarski subjekti, odgovorni za nakup, prodajo, skladiščenje ali prevažanje pošiljk ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva, so zmožni dokazati, da proizvodi na vseh stopnjah izpolnjujejo minimalne tržne standarde.

Člen 58

Sledljivost

1. Brez poseganja