okrepitev nacionalne zakonodajne in ureditvene infrastrukture za izvajanje mednarodnih instrumentov na področju jedrske varnosti in preverjanja, vključno s celovitimi sporazumi o varnostnih ukrepih in Dodatnim protokolom,

izboljšanju zaščite materiala in opreme ter ustrezne tehnologije, ki bi lahko postali predmet širjenja, zagotavljanju zakonodajne in upravne pomoči na področju jedrske varnosti in nadzornih ukrepov,

doseganju napredka glede čim bolj vsesplošne uporabe mednarodnih instrumentov na področju neširjenja in jedrske varnosti, vključno s celovitimi sporazumi o nadzornih ukrepih in Dodatnim protokolom,

1. Zaradi takojšnjega in praktičnega izvajanja nekaterih elementov Strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje, EU podpira dejavnosti MAAE na področju jedrske varnosti in preverjanja, in sicer v podporo naslednjim ciljem:

Da bi pripomogli k soočanju s specifičnimi izzivi s področja jedrske varnosti in neširjenja v azijskih državah predvsem z ozirom na rastoče število jedrskih aplikacij, med drugim na področju medicine, kmetijstva in voda ter prav tako na področju jedrskih raziskav, bi moral ta skupni ukrep posebej podpirati dejavnosti MAAE v Jugovzhodni Aziji. Ta podpora bi morala upoštevati rastočo vlogo Azije kot partnerja EU na področju varnosti. Posebna pozornost bi morala biti posvečena krepitvi jedrske varnosti in varnosti nejedrskih aplikacij v državah upravičenkah –

EU je prispevala v ta sklad v okviru Skupnega ukrepa 2004/495/SZVP ter prav tako v okviru skupnih ukrepov 2005/574/SZVP in 2006/418/SZVP, ki jih trenutno izvaja MAAE in ki so usmerjeni v centralno-azijsko in sredozemsko regijo oziroma v Afriko.

MAAE zasleduje enake cilje, kot so navedeni v uvodnih izjavah 3 do 9. Zanje si prizadeva z izvajanjem Načrta za jedrsko varnost, ki se v celoti financira iz prostovoljnih prispevkov v Sklad za jedrsko varnost MAAE.

Julija 2005 so se države pogodbenice in Evropska skupnost za atomsko energijo soglasno dogovorile o spremembi Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala CPPNM, tako da bo področje njene uporabe zajemalo tudi jedrski material in objekte pri miroljubni domači uporabi in skladiščenju ter pri transportu, države pogodbenice pa bodo za kršitve morale predvideti kazenske sankcije.

Svet je 17. novembra 2003 sprejel Skupno stališče 2003/805/SZVP o vsesplošni uporabi in krepitvi multilateralnih sporazumov na področju neširjenja orožja za množično uničevanje in njegovih nosilcev (1) . To skupno stališče med drugim poziva k pospeševanju sklenitve celovitih sporazumov o nadzornih ukrepih in dodatnih protokolov z MAAE, EU pa obvezuje, da deluje tako, da bodo dodatni protokoli in celoviti sporazumi o nadzornih ukrepih postali merilo sistema preverjanja MAAE.

EU to strategijo dejavno izvaja in uveljavlja ukrepe iz Poglavja III, in sicer zlasti s sproščanjem finančnih sredstev, namenjenih podpori za posebne projekte, ki jih izvajajo večstranske institucije, kakršna je tudi Mednarodna agencija za atomsko energijo (MAAE).

PRILOGA

Podpora EU dejavnostim MAAE na področju jedrske varnosti in preverjanja ter v okviru izvajanja Strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje

1. Opis

Število terorističnih napadov se v državah članicah EU in drugod v preteklih letih nikakor ni zmanjšalo. Mednarodna skupnost je v različnih forumih ugotovila, da je nevarnost uspešnega jedrskega terorizma z jedrskimi in drugimi radioaktivnimi snovmi še vedno velika. Tudi v nedavnih poročilih o nedovoljeni trgovini, vključno z zelo občutljivim jedrskim materialom, je bila poudarjena stalna nevarnost, da bi teroristi lahko pridobili takšen material.

Mednarodna skupnost se je odločno odzvala na to grožnjo in sprejela več pobud, s katerimi naj bi preprečili, da bi se jedrski ali drug radioaktiven material znašel v rokah storilcev kaznivih dejanj in teroristov. Na seminarju za povečanje jedrske varnosti v azijskih državah novembra 2006 v Tokiu je bila posebna pozornost namenjena razmeram v Aziji; na tem seminarju je bila MAAE pozvana k okrepitvi sodelovanja z državami v regiji, da bi se za ves jedrski in drug radioaktivni material zagotovila sprejemljiva raven varnosti v skladu z zadevnimi državnimi jurisdikcijami ter učinkovitimi nacionalnimi sistemi in funkcijami. Dodaten zagon je bil mednarodnim prizadevanjem dan julija 2006 z začetkom svetovne pobude za boj proti terorizmu.

Preverjanje MAAE ostaja nepogrešljivo sredstvo za vzpostavljanje zaupanja med državami v kontekstu prizadevanj za neširjenje jedrskega orožja ter za razvoj miroljubne uporabe jedrskega materiala.

Nedavni premiki na mednarodnem prizorišču so prinesli niz novih in okrepljenih mednarodnih instrumentov, ki so pomembni za jedrsko varnost in preverjanje: julija 2005 so države pogodbenice sprejele Spremembo Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala; od septembra 2005 je na voljo za podpis Mednarodna konvencija za preprečevanje jedrskega terorizma; aprila 2004 pa je Varnostni svet ZN sprejel Resolucijo 1540(2004) o orožju za množično uničevanje in nedržavnih akterjih. Varnostni svet ZN je v Resoluciji 1373(2001) države pozval, naj čimprej pristopijo k ustreznim konvencijam in protokolom, ki se nanašajo na terorizem.

K izvajanju Pravil ravnanja za varnost in zaščito radioaktivnih virov politično se je zavezalo več kot 80 držav (5). Poleg tega sta v letu 2005 Generalna konferenca in Svet guvernerjev MAAE sprejela več resolucij in sklepov o krepitvi sistema varnostnih ukrepov MAAE (6).

Državam bi uveljavljanje teh mednarodnih instrumentov utegnila vsaj v določenem delu znatno olajšati pomoč v okviru Načrta za jedrsko varnost MAAE za obdobje 2006–2009, ki ga je septembra 2005 potrdil Svet guvernerjev MAAE (7). Gre za nadaljevanje Načrta dejavnosti za zaščito pred jedrskim terorizmom za obdobje 2003–2005 (8). Načrt za jedrsko varnost obravnava dejavnosti na treh področjih: (1) ocena potreb, analiza in usklajevanje, (2) preprečevanje in (3) odkrivanje in odziv. Prav tako vsebuje del o „Dejavnostih v podporo jedrski varnosti“, ki zajema dejavnosti, prvotno navedene zaradi njihovih varnostnih in nadzornih ciljev, vendar se zanje šteje, da pomembno prispevajo tudi k jedrski varnosti.

Mednarodni varnostni ukrepi, ki jih uveljavlja MAAE, predstavljajo ključno sredstvo pri preverjanju, ali države ravnajo skladno s svojimi posebnimi zavezami in obveznosti glede neširjenja. Nadvse pomembno je, da se uveljavi nacionalna zakonodaja, potrebna za izvajanje celovitega sporazuma o nadzornih ukrepih z MAAE in po potrebi Dodatnega protokola (9). Za izvajanje takšnega sporazuma mora vsaka država pogodbenica imeti učinkovit državni sistem vodenja evidenc jedrskih materialov in nadzora nad njimi (SSAC). Svet guvernerjev MAAE je septembra 2005 sekretariat MAAE zaprosil, naj državam, ki so sklenile celovit sporazum o nadzornih ukrepih, temu pa je bil dodan še protokol o manjših količinah, tudi nečlanicam, z razpoložljivimi sredstvi pomaga pri vzpostavitvi in skrbi za takšne SSAC.

V Načrtu za jedrsko varnost za obdobje 2006–2009 so zapisani cilji, podobni tistim iz nekaterih delov Strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje. Ti predvidevajo celovit pristop k jedrski varnosti, ki bo v vseh fazah („od zibeli do groba“) zagotavljal upravni nadzor, evidentiranost in varovanje jedrskih in drugih radioaktivnih snovi med uporabo, skladiščenjem in transportom, tako kratkoročno kot dolgoročno. Za primer, da varovanje odpove, pa je treba določiti varnostne ukrepe, s pomočjo katerih bo mogoče odkriti krajo ali poskuse tihotapljenja tega materiala preko mednarodnih meja in se odzvati na storjena zlonamerna dejanja z jedrskimi in drugimi radioaktivnimi snovmi.

MAAE zaključuje izvajanje Skupnega ukrepa Sveta 2004/495/SZVP z dne 17. maja 2004 o podpori dejavnostim MAAE po Načrtu za jedrsko varnost in v okviru izvajanja Strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje. Poleg tega je MAAE v postopku izvajanja Skupnega ukrepa Sveta 2005/574/SZVP z dne 18. julija 2005 o podpori dejavnostim MAAE na področju jedrske varnosti in preverjanja ter v okviru izvajanja Strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje in Skupnega ukrepa Sveta 2006/418/SZVP z dne 12. junija 2006 o podpori dejavnostim MAAE na področju jedrske varnosti in preverjanja ter v okviru izvajanja Strategije EU proti širjenju orožja za množično uničevanje.

S pomočjo, ki jo je prispevala EU, je MAAE sprožila obsežne dejavnosti v podporo prizadevanjem držav prejemnic na Kavkazu, v Srednji Aziji, Jugovzhodni Evropi in na Balkanu, na sredozemskem območju Bližnjega vzhoda in v Afriki, katerih namen je okrepiti jedrsko varnost in uveljaviti mednarodne nadzorne ukrepe v teh državah.

Povpraševanje po podpori za ta prizadevanja je v državah članicah MAAE in tudi v državah, ki niso njene članice, še naprej veliko. Do podpore upravičene države so:

na območju Jugovzhodne Evrope: Albanija, Bosna in Hercegovina, Črna gora, Hrvaška, Moldavija, Nekdanja jugoslovanska republika Makedonija, Srbija in Turčija;

na srednjeazijskem območju: Kazahstan, Kirgizistan, Tadžikistan, Turkmenistan in Uzbekistan;

na območju Kavkaza: Armenija, Azerbajdžan in Gruzija;

na območju Sredozemlja in Bližnjega vzhoda: Izrael, Jordanija, Libanon, Sirija; ter

v Afriki (10): Alžirija, Angola, Benin, Bocvana, Burkina Faso, Burundi, Centralnoafriška republika, Čad, Kamerun, Komori, Kongo, Demokratična republika Kongo, Džibuti, Egipt, Ekvatorialna Gvineja, Eritreja, Etiopija, Gabon, Gambija, Gana, Gvineja, Gvineja Bissau, Južna Afrika, Kenija, Lesoto, Liberija, Libija, Madagaskar, Malavi, Mali, Maroko, Mauritius, Mavretanija, Mozambik, Namibija, Niger, Nigerija, Ruanda, Sao Tome in Principe, Senegal, Sejšeli, Sierra Leone, Slonokoščena obala, Somalija, Sudan, Svazi, Tanzanija, Togo, Tunizija, Uganda, Zambija, Zimbabve in Zelenortski otoki;

na območju Jugovzhodne Azije: Bangladeš, Brunej, Filipini, Indonezija, Kambodža, Laos, Malezija, Mjanmar, Singapur, Tajska, Vietnam.

Dejavnosti se bodo nadaljevale na območju Jugovzhodne Evrope; v Srednji Aziji; na območju Kavkaza; na območju Sredozemlja in Bližnjega vzhoda in v Afriki, in sicer na podlagi obstoječih skupnih ukrepov in posodobitve ocenjevanja potreb, ki se izvaja kot del teh skupnih ukrepov. Ta skupni ukrep se bo osredotočal na Jugovzhodno Azijo. Dokončni izbor drugih držav na območju Jugovzhodne Azije, ki naj bi bile deležne podpore, bo opravljen glede na ugotovitve v fazi ocenjevanja potreb, ki bo zajemalo ustrezno pregledovanje obstoječih podatkov na sedežu, po potrebi dopolnjeno z ocenjevalnimi misijami. Podporne dejavnosti za vsak projekt bodo osredotočene na tiste države, ki so na posameznem projektnem področju najbolj potrebne pomoči.

Za ocenjevanje potreb bo skupina priznanih strokovnjakov ocenila sedanje stanje sistema jedrske varnosti, ki so ga te države že vzpostavile, in predložila priporočila za izboljšave. Priporočila bodo temelj za določitev kasnejše pomoči; v njih bo obravnavano sedanje stanje in potrebe po izboljšavah pri preprečevanju in odkrivanju zlonamernih dejanj ter pri odzivanju na dejanja z jedrskimi in drugimi radioaktivnimi snovmi, vključno s tistimi iz nejedrske uporabe, pa tudi jedrskih objektov. Pri določanju držav za vsak projekt bodo postavljene prioritete, ki se bodo krile iz proračuna, razpoložljivega zahvaljujoč podpori EU. Razvoj človeških virov se bo izvajal kot del utečenega programa usposabljanja pri MAAE, ki je v veliki meri regionalno naravnano. V okviru razpoložljivih finančnih virov se bo spodbujalo sodelovanje strokovnjakov iz kar se da velikega števila upravičenih držav.

Nato bodo v izbranih državah potekali projekti na treh področjih:

1. Pomoč pri pripravi zakonodaje in upravnih predpisov

Pravno podlago za jedrsko varnost pretežno sestavljajo mednarodni instrumenti in priznana načela (pogodbe, konvencije, sporazumi, merila, standardi MAAE, pravila ravnanja in usmeritveni dokumenti ter priporočila), ki jih uveljavljajo nacionalni organi za nadzor nad jedrskim materialom in drugimi radioaktivnimi viri. Ta široka paleta predpisov (veliko jih je bilo razvitih pod okriljem MAAE) zagotavlja okvir, v katerem se jedrski material, druge radioaktivne snovi ali z njimi povezani objekti uporabljajo varno in varovano – tako za države z obsežnimi jedrskimi programi kot tudi za tiste z jedrskimi dejavnostmi manjšega obsega.

Ustrezna nacionalna zakonodaja in upravna nadzorna infrastruktura pomenita predpogoj za uspešno ureditev jedrske varnosti. V nacionalnih izvedbenih predpisih je treba poskrbeti za okvir z načeli in splošnimi določbami, ki bo pooblaščenim vladnim subjektom omogočal izvrševanje potrebnih upravnih funkcij in urejal ravnanje vseh oseb, ki se ukvarjajo z zadevnimi dejavnostmi. V mnogih državah je tovrstna zakonodaja neustrezna, nadzorne infrastrukture pa sploh ni ali je prav tako neustrezna. Te vrzeli v povezavi z neučinkovitimi upravnimi nadzornimi infrastrukturami botrujejo šibkosti svetovne varnostne ureditve. Zato bi si morali kot cilj zastaviti okrepitev ali vzpostavitev primernih nacionalnih zakonodajnih in nadzornih okvirov ter dejansko uporabo ustreznih ukrepov.

Radioaktivni materiali se pogosto uporabljajo v nejedrske namene, npr. v medicini ali industriji. Nekateri od teh virov so visoko radioaktivni in spadajo v kategorije od 1 do 3, kakor so opredeljene v dokumentu MAAE „Kategorizacija radioaktivnih virov sevanja“. Brez ustreznega upravnega nadzora in varovanja lahko ti viri pridejo v napačne roke in se uporabijo pri zlonamernih dejavnostih. Nadzorna infrastruktura za varstvo pred sevanji in za zaščito radioaktivnih virov mora biti dejansko učinkovita in delovati ustrezno v skladu z mednarodnimi standardi, smernicami iz Pravil ravnanja za varnost in zaščito radioaktivnih virov in najboljšo prakso.

Sklenitev sporazumov o nadzornih ukrepih in dodatnih protokolov z MAAE je učinkovit ukrep, ki spodbuja strog nacionalni in mednarodni nadzor nad jedrskim materialom ter z njim povezanih tehnologij. Pomembno je, da se v nacionalnih izvedbenih predpisih jasno opredelijo jedrske dejavnosti, obrati, objekti in material, za katere bodo veljali nadzorni ukrepi. Poleg tega morajo države, ki so sklenile Dodatni protokol, poskrbeti za izboljšanje nacionalnih izvedbenih predpisov in tako omogočiti izpolnjevanje dodatnih obveznosti, izhajajočih iz Dodatnega protokola. Zlasti je treba notranjo zakonodajo države revidirati tako, da se razširijo pristojnosti in pooblastila upravnega organa, ki je bil določen za namene izvajanja in uporabe sklenjenih sporazumov o nadzornih ukrepih.

Države sprejmejo obveznost, da bodo izpolnjevale mednarodna merila v zvezi z jedrsko varnostjo, tudi ko postanejo pogodbenice Konvencije o fizičnem varovanju jedrskega materiala in jedrskih objektov, CPPNM, z ratifikacijo Spremembe CPPNM in ko postanejo pogodbenice Konvencije o jedrskem terorizmu. Resolucija Varnostnega sveta Združenih narodov 1540(2004) pa vse države obvezuje tudi k vzpostavitvi notranjega nadzora, vključno z vzpostavitvijo ustreznega nadzora nad materiali, povezanimi z jedrskim orožjem.

Ukrepanje držav na področju jedrske varnosti, ki izhaja iz navedenih mednarodnih instrumentov, je privedlo do soočenja zavez v zvezi z varnostjo jedrskega materiala z objekti in drugimi radioaktivnimi viri. Med drugim se te zaveze nanašajo na ukrepe za vzpostavitev nadzorne infrastrukture za varstvo pred sevanji in zaščito radioaktivnih virov; ukrepe za evidentiranje in nadzor; ukrepe za fizično varovanje; nadzor nad uvozom in izvozom in inkriminiranje nezakonitih dejanj.

2. Krepitev varnosti in nadzora nad jedrskimi in drugimi radioaktivnimi snovmi

Materiali, uporabljeni ali skladiščeni v jedrskih objektih in lokacijah, morajo biti ustrezno evidentirani in varovani, da se prepreči kraja ali sabotaža. Učinkovit nadzorni sistem bi moral določiti elemente, ki zahtevajo izvajanje na ravni države oziroma na ravni uporabnika.

Prav tako je bistvenega pomena, da se pred zlonamernimi dejanji med uporabo ali skladiščenjem fizično varujejo tudi močni in nevarovani radioaktivni viri iz nejedrskih uporab, ko pa niso več potrebni, jih je treba razgraditi in uskladiščiti ali odstraniti kot radioaktivne odpadke na varno in varovano mesto.

Vsaka država s celovitim sporazumom o nadzornih ukrepih mora vzpostaviti in skrbeti za državni sistem vodenja evidenc jedrskih materialov, za katere veljajo nadzorni ukrepi, in nadzora nad njimi (SSAC). Vendar pa MAAE ocenjuje, da takšnih sistemov v mnogih državah pogodbenicah teh sporazumov bodisi ni bodisi so neustrezni. Takšno stanje je razširjeno zlasti po približno 120 državah, v katerih ne obratuje noben jedrski objekt.

3. Krepitev zmogljivosti držav za odkrivanje nedovoljenega prometa in za odzivanje nanj

Nedovoljen promet se nanaša na nedovoljen prejem, nabavo, rabo, prevoz ali odlaganje jedrskega materiala in drugih radioaktivnih snovi, ne glede na to, ali gre pri tem za namerno dejanje ali ne, in neodvisno od tega, ali se pri tem prečka mednarodna meja ali ne.

Brez materiala, pridobljenega na podlagi nedovoljenega prometa, teroristi ne morejo izdelati še tako preproste jedrske eksplozivne naprave ali radiološke razpršilne naprave. Poleg tega vedno obstaja možnost, da je bila z nedovoljenim prometom pridobljena tudi občutljiva oprema in tehnologija, potrebna za izdelavo občutljivega materiala, namenjenega za preprosto jedrsko eksplozivno napravo ali njeno izdelavo. Mogoče je sklepati, da morajo takšni materiali ali tehnologije preko meje, da prispejo na svoj končni cilj. Za boj proti nedovoljenemu prometu morajo zato države vzpostaviti ustrezne nadzorne pa tudi tehnične sisteme (vključno z uporabniku prijaznimi instrumenti) ter postopke in informacije, ki bodo na mejnih prehodih na voljo za odkrivanje poskusov tihotapljenja radioaktivnih snovi (vključno s cepljivimi radioaktivnimi snovmi) ali nedovoljene trgovine z občutljivo opremo in tehnologijo.

Sprejeti je treba tudi učinkovite ukrepe v odziv na takšna dejanja in za morebitni zaseg radioaktivnega materiala. Uslužbenci organov pregona (carina, policija itd.) pogosto niso usposobljeni za rabo opreme za odkrivanje in se lahko zato na občutljivo opremo in tehnologijo ne spoznajo. Usposabljanje teh uradnikov je zato bistvenega pomena za uspeh vsakega od ukrepov, sprejetih za odkrivanje nedovoljenega prometa. Zaposlenim različnih kategorij bi bilo treba ponuditi različne oblike izobraževanja in usposabljanja, tako glede rabe instrumentov za odkrivanje kot tudi glede tolmačenja odčitavanja teh instrumentov, da bi lahko sprejemali odločitve glede nadaljnjega postopanja.

Povpraševanja po podpori na tem področju je veliko, kar gre pripisati boljši osveščenosti o nevarnosti, pa tudi o razpoložljivosti opreme in metod za zmogljivejši mejni nadzor.

2. Cilji

Splošni cilj: krepitev jedrske varnosti v izbranih državah.

2.1 Ocenjevalna faza: financiranje mednarodnih misij za jedrsko varnost

MAAE bo izvedla ocenjevanje z namenom opredelitve potreb po krepitvi jedrske varnosti v vsaki od držav iz točke 1, v katerih takšno ocenjevanje ni bilo dokončano. Za druge izbrane države pa bo že prej opravljena ocena posodobljena. Po potrebi se bo ocenjevalo fizično varovanje in varnost pri jedrskih in nejedrskih uporabah, uveljavljene ukrepe zoper nedovoljeni promet, pa tudi ustrezno pravno in nadzorno infrastrukturo. Rezultati celovite ocene bodo služili kot podlaga za izbor držav, v katerih se bodo izvajali projekti.

Pri zgoraj orisanih projektih:

— bo za vsako državo ocenjeno fizično varovanje jedrskih in drugih radioaktivnih snovi in varovanje vseh jedrskih ali raziskovalnih objektov ali lokacij, kjer se ti materiali uporabljajo ali skladiščijo. Določena bo skupina objektov in lokacij s temi materiali, ki naj bi bile kasneje deležne nadgradnje in podpore,

— za vsako državo bodo ocenjene potrebe v zvezi z nadgradnjo zaščite radioaktivnih virov. Opredeljene bodo morebitne slabosti in pomanjkljivosti glede na mednarodne standarde in Pravila ravnanja, ki terjajo izboljšave nadzorne infrastrukture, opredeljene pa bodo tudi potrebe po boljšem varovanju močnih, nevarovanih virov. V okviru ocene bo na podlagi ocenjevanja določena tudi posebna oprema, potrebna za zaščito,

— za vsako državo bodo ocenjene trenutne zmogljivosti za boj proti nedovoljenemu prometu, opredeljene bodo tudi potrebe v zvezi s potrebnimi izboljšavami,

— v vsaki državi bo ocenjen položaj SSAC, opredeljene pa bodo tudi potrebe v zvezi s potrebnimi izboljšavami.

2.2 Izvajanje posebnih ukrepov, ki so bili na podlagi ocenjevalne faze opredeljeni kot prednostni

Projekt 1. Pomoč pri pripravi zakonodaje in upravnih predpisov

Namen projekta:

— okrepiti nacionalno zakonodajno in nadzorno infrastrukturo, ki ima opraviti z jedrskimi in drugimi radioaktivnimi snovmi, ob upoštevanju ustreznih mednarodnih instrumentov in priznanih načel na področju jedrske varnosti ter obstoječih sinergij z nacionalnimi sistemi varstva pred sevanji,

— okrepiti nacionalne zakonodajne okvire za izvajanje sporazumov o nadzornih ukrepih in dodatnih protokolov, sklenjenih med državami in Agencijo,

— okrepiti nacionalne nadzorne infrastrukture za varstvo pred sevanji in zaščito radioaktivnih virov.

Rezultati projekta:

— razvoj in sprejetje celovite, usklajene in učinkovite zakonodaje na nacionalni ravni ter s tem prispevek k usklajenemu, okrepljenemu in splošneje razširjenemu sistemu jedrske varnosti,

— razvoj in sprejetje potrebne nacionalne zakonodaje (v jezikih držav), potrebne, da bi države lahko izpolnjevale obveznosti iz sporazumov o nadzornih ukrepih in dodatnih protokolov, sklenjenih z Agencijo,

— vzpostavitev/nadgradnja nadzorne infrastrukture za varstvo pred sevanji in zaščito radioaktivnih virov, in sicer s svetovanjem, opremo ter izobraževanjem in usposabljanjem v skladu z mednarodnimi standardi, smernicami iz Pravil ravnanja za varnost in zaščito radioaktivnih virov in najboljšimi praksami.

Projekt 2. Krepitev varnosti in nadzora nad jedrskimi in drugimi radioaktivnimi snovmi

Namen projekta:

— v izbranih državah okrepiti fizično varovanje jedrskih objektov ter jedrskih in drugih radioaktivnih snovi pri jedrskih uporabah,

— v izbranih državah okrepiti nadzor in fizično varovanje radioaktivnih materialov pri nejedrskih uporabah,

— okrepiti SSAC za izvajanje sporazumov o nadzornih ukrepih in dodatnih protokolov, tudi v državah, ki imajo sklenjen „protokol o manjših količinah“.

Rezultati projekta:

— nadgrajeno fizično varovanje jedrskih materialov in drugih radioaktivnih snovi na izbranih jedrskih objektih in napravah ter lokacijah,

— zavarovanje ali po potrebi razgradnja in odstranitev ali preselitev nevarovanih virov pri nejedrskih uporabah v izbranih državah v varna in varovana skladišča,

— nacionalna nadzorna infrastruktura za fizično varovanje izboljšana s pomočjo izvedencev,

— vzpostavitev in skrb za učinkovite SSAC, ki bodo sposobni izvajati sporazume o nadzornih ukrepih in dodatne protokole, tudi v državah, ki imajo sklenjen „protokol o manjših količinah“,

— zagotovljeno usposabljanje za uslužbence v državah, ki so upravičene do podpore.

Projekt 3. Krepitev zmogljivosti držav za odkrivanje nedovoljenega prometa in za odzivanje nanj

Namen projekta:

— v izbranih državah okrepiti zmogljivosti državnih organov za odkrivanje nedovoljenega prometa in za odzivanje nanj.

Rezultati projekta:

— ovrednotene izpopolnjene informacije, zbrane iz odprtih virov in državnih točk za stike, o nedovoljenem prometu z jedrskim materialom in s tem boljše poznavanje nedovoljenega prometa z jedrskim materialom in okoliščin, v katerih se odvija. Te informacije bodo olajšale določanje prednostnih nalog v sklopu boja proti nedovoljenemu prometu,

— v izbranih državah z izvedensko pomočjo vzpostavljeni nacionalni okviri za boj proti nedovoljenemu prometu in za izboljšanje nacionalnega usklajevanja nadzora nad čezmejnim pretokom radioaktivnih materialov, občutljive jedrske opreme in tehnologije,

— nadgrajena oprema za nadzor meje na izbranih mejnih prehodih,

— zagotovljeno usposabljanje za uslužbence organov pregona v državah, ki so upravičene do podpore.

3. Trajanje

Ocenjevanje bo izvedeno v treh mesecih po začetku veljavnosti sporazuma o prispevanju med Komisijo in MAAE. Ti trije projekti bodo potekali vzporedno v 21 mesecih po tem.

Skupno naj bi se ta skupni ukrep izvajal 24 mesecev.

4. Upravičenci

Upravičenke so države, v katerih bodo potekala ocenjevanja in nato projekti. Njihovi organi bodo deležni pomoči, da bi razumeli, kje so njihove šibke točke, in podpore pri iskanju rešitev in povečanju varnosti. Končna izbira upravičenk in potrebe, ki jih je treba obravnavati v izbranih državah, se določijo v posvetovanju med izvajalcem (MAAE) in predsedstvom, ob pomoči GS/VP, v tesnem sodelovanju z državami članicami in Komisijo v okviru pristojne delovne skupine Sveta. Te odločitve temeljijo – če je to primerno – na predlogih izvajalca v skladu s členom 2(1) tega skupnega ukrepa.

5. Izvajalec

Izvedba projektov bo zaupana MAAE. Mednarodne misije za jedrsko varnost bodo izvedli strokovnjaki držav članic in MAAE na način, na kakršnega običajno delujejo misije MAAE. Zadevne tri projekte bo neposredno izvedlo osebje MAAE in/ali izbrani strokovnjaki ali pogodbeniki držav članic MAAE. V primeru pogodbenikov bo MAAE naročila za blago, dela ali storitve v okviru tega skupnega ukrepa oddala v skladu z veljavnimi pravili in postopki MAAE.

6. Udeležene tretje osebe

Ta projekt bo financiran 100 % s tem skupnim ukrepom. Strokovnjaki držav članic MAAE se lahko štejejo kot udeležene tretje osebe. Delovali bodo po standardnih pravilih delovanja strokovnjakov MAAE.

7. Posebni pogoji pri oddajanju del in naročilih

V nekaterih primerih, ko gre za izboljšanje varnostnih ukrepov za jedrske in druge radioaktivne snovi, npr. radioaktivne vire, ki jih je prvotno dobavljala Ruska federacija, se naročila za blago, dela in storitve lahko oddajo ponudnikom v Ruski federaciji, ki se spoznajo na rusko tehnologijo.