PRILOGA

ENOTNI DOKUMENT

„СТРАНДЖАНСКИ МАНОВ МЕД“ (STRANDŽANSKI MANOV MED)/„MAНОВ МЕД ОТ СТРАНДЖА“ (MANOV MED OT STRANDŽA)

Št. EU: PDO-BG-02306 – 12.4.2017

ZOP ( X ) ZGO ( )

1. Ime

„Странджански манов мед“ (Strandžanski manov med)/„Maнов мед от Странджа“ (Manov med ot Strandža)

2. Država članica ali tretja država

Bolgarija

3. Opis kmetijskega proizvoda ali živila

3.1 Vrsta proizvoda

Skupina 1.4 drugi proizvodi živalskega izvora (jajca, med, različni mlečni proizvodi razen masla itn.)

3.2 Opis proizvoda, za katerega se uporablja ime iz točke 1

„Strandžanski manov med“ je med, ki ga medonosne čebele proizvedejo iz izločkov živih delov rastlin in izločkov žuželk, ki sesajo rastlinske sokove; čebele te izločke zberejo, združijo s posebnimi lastnimi snovmi, shranijo, dehidrirajo in do zrelosti odložijo v celicah satja znotraj geografskega območja iz točke 4. Proizvod „strandžanski manov med“ je narejen iz mane, ki jo izločajo nekatere žuželke, in soka hrastovih želodov, ki ju naberejo čebele.

Organoleptične lastnosti:

Videz: neprosojen, rahlo opalescenten, brez sledov zaroda ali druge mehanske celuloze in brez znakov fermentacije.

Barva: rjave ali temno rjave do črne barve z zelenkastim odtenkom. Po kristalizaciji se lahko barva spremeni v svetlo rjavo ali sivo.

Konsistenca: gosta, tekoča, polkristalizirana ali kristalizirana masa.

Okus: sladek, z rahlo kislim priokusom in grenkimi odtenki.

Vonj: praženo sadje in karamel.

Zahteve glede sestave medu:

Fizikalno-kemijske lastnosti:

Vsebnost fruktoze in glukoze najmanj 45 g/100 g Vsebnost saharoze največ 5 g/100 g Vsebnost vlage največ 19 % Vsebnost v vodi netopnih snovi največ 0,1 g/100 g Električna prevodnost presegati mora 0,95 mS/cm Proste kisline največ 50 miliekvivalentov kisline na 1 000 g Diastazna aktivnost diastazno število več kot 12 (lestvica po Schade-ju) po pridobitvi Vsebnost hidroksimetilfurfurala (HMF) največ 10 mg/kg po pridobitvi medu

„Strandžanski manov med“ se od cvetličnega medu razlikuje predvsem po svoji visoki električni prevodnosti zaradi višje vsebnosti mikrohranil: kalij (1 568–1 676 mg/kg), magnezij (149–169 mg/kg), litij (0,11–0,33 mg/kg) in mangan (34–51 mg/kg) ter antioksidantov: vsebnost fenola (56–165 mg/kg). Zanj so značilne visoke ravni melezitoze (4–11 %) in erloze. Značilna je tudi prisotnost kvercitola in kestoze. „Strandžanski manov med“ vsebuje elemente mane (HDE), tj. glivične spore, konidije, hife itd., ki so rezultat posebnega postopka proizvodnje in točenja.

Lastnosti cvetnega prahu

„Strandžanski manov med“ je manin med z vsebnostjo cvetnega prahu različnega botaničnega porekla. V pogorju Strandža najdemo različne rastlinske vrste: Trifolium (bela detelja), Vicia (navadna grašica), Lotus (Lotus corniculatus), Tilia (lipa), Echium (družina Boraginaceae), Rubus, Matricaria (družina Asteraceae), Daucus (Umbelliferae), Potentilla (Rosaceae), Paliurus, Dorycnium (družina Fabaceae), Brassicaceae, Clematis (Clematitis vitalba), Cistus (kaduljelistni brškin, brškin vrste Cistus incanus), Plantago in Chenopodiaceae.

Na lastnosti cvetnega prahu „strandžanski manov med“ vplivajo posebne rastline v regiji Strandža, ki jih v preostalih delih Bolgarije ni. To so: Ophrys reinholdii, Verbascum bugulifolium, Teucrium lamiifolium, brškin vrste Cistus laurifolius, Hypericum androsaemum, Stachys thracica in Epimedium pubigerum. Nanje vplivajo tudi relikti terciarnega rastlinstva, tj. vrste, ki so bile v regiji Strandža razširjene v terciarnem obdobju, na primer Cicer montbretii, Erica arborea, nešplja, resje, kaduljelistni brškin, Hypericum calycinum in drugi.

Sedem od teh jih na evropskem območju najdemo samo v regiji Strandža in na Kavkazu: Ilex colchica, Daphne pontica, vakcinij vrste Vaccinium arctostaphylos, Rhododendron ponticum, hrast vrste Quercus hartwissiana, Veronica turrilliana in Quercus polycarpa.

3.3 Krma (samo za proizvode živalskega izvora) in surovine (samo za predelane proizvode)

V času točenja medu hranjenje čebel ni dovoljeno. Čebele se lahko hrani spomladi in potem, ko se med pred zimo iztoči v količinah, ki so potrebne za zagotovitev rezerv in preživetja čebelje družine pozimi. Čebelje družine se lahko hrani s sladkorjem, sladkornimi pogačami in sladkornimi sirupi. Čebele se lahko hrani tudi z medom iz njihove lastne proizvodnje. Proizvajalci morajo zagotoviti, da zimske rezerve ne postanejo del presežka medu („strandžanski manov med“).

3.4 Posebne faze proizvodnje, ki jih je treba izvajati na opredeljenem geografskem območju

„Strandžanski manov med“ se pridobiva v čebelnjakih (večinoma stacionarnih) v hrastovih gozdovih masiva Strandža, ki se morajo nahajati na opredeljenem geografskem območju. „Strandžanski manov med“ se pridobiva junija, julija in avgusta. Čebelje družine morajo biti vse leto na opredeljenem geografskem območju.

„Strandžanski manov med“ se proizvaja na naslednji način:

1) prevoz zapečatenih satnikov na kraj proizvodnje;

2) odkrivanje in centrifugiranje medenega satja;

3) filtriranje in točenje v skladiščne posode;

4) prevoz pripravljenih posod z medom v skladišče.

Vse faze proizvodnje morajo potekati na opredeljenem geografskem območju zaradi zaščite kakovosti in popolne sledljivosti proizvoda.

3.5 Posebna pravila za rezanje, ribanje, pakiranje itn. proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

Da bi zagotovili kakovost in popolno sledljivost proizvoda, se med pakira na geografskem območju, opredeljenem v točki 4, njegova teža pa ne sme presegati 1 500 gr.

Da bi zagotovili kakovost in zlasti ohranili organoleptične, fizikalne in kemijske lastnosti medu „strandžanski manov med“, se pakiranje in označevanje proizvoda izvajata na opredeljenem geografskem območju, saj bi se med prevozom na novo lokacijo zaradi višjih temperatur lahko spremenila kakovost proizvoda. Vse postopke je treba izvajati na geografskem območju, da ne pride do mešanja z drugimi vrstami medu, ki niso zajete v to zaščiteno označbo porekla, in do vpijanja tujih vonjev. „Strandžanski manov med“ se ne sme prevažati z geografskega območja z namenom pakiranja; proizvod je higroskopičen in je zato njegova zaščita pred vlago bistvenega pomena, saj vlaga poslabša organoleptične, fizikalne in kemijske lastnosti proizvoda.

Prodaja proizvoda „strandžanski manov med“ v nezapakirani obliki je prepovedana.

3.6 Posebna pravila za označevanje proizvoda, za katerega se uporablja registrirano ime

—

4. Jedrnata opredelitev geografskega območja

„Strandžanski manov med“ se proizvaja v naslednjih občinah: Sozopol, Primorsko, Tsarevo, Malko Tarnovo in Sredets.

5. Povezava z geografskim območjem

5.1 Posebnosti geografskega območja

Geografsko območje zajema masiv Strandža. Zanj je značilno vlažno celinsko ali oceansko podnebje. Temperature so blage, spomladi in poleti so pogoste meglice do poznega jutra, vlažnost zraka je visoka. V takšnih pogojih je raztapljanje izločenih snovi, ki jih žuželke nabirajo na listju, lažje. Kapljice drevesnega soka v rahlih meglicah ostanejo na listih, medtem ko bi v gostejših meglicah postale večje in padle z drevesa. Kombinacija podnebnih dejavnikov, kot so morska vlaga v bližini gor (vendar brez močnega deževja) ter sorazmerno toplo podnebje brez skrajnih temperatur skupaj z bližino morja in hrastovimi gozdovi, nudi odlične pogoje za proizvajalce mane, kot so listne uši (Lachnus roboris, L. pallipes, Monelliopsis caryae, Tuberculatus (Tuberculloides) querceus in T. annulatus), hrastov semenar (Curculio Glandium) in kostanjev zavijač (Cydia Splendana).

Poseben geografski položaj v gorskem masivu in bližina treh velikih vodnih območij (Črno, Egejsko in Marmorsko morje) ter z njim povezani podnebni dejavniki, kot so sorazmerno visoka vlažnost zraka in blage temperature, ter paleontološka preteklost (odsotnost ledu v kvartarju) ustvarjajo pogoje, v katerih nastajajo za celino edinstvene kombinacije florističnih elementov. Zaokroženi gorski grebeni, globoke globeli in rečne doline olajšujejo potovanje vlažnih zračnih tokov z morja v notranjost regije Strandža. Rastline, ki so bile v obdobju terciarja pred več milijoni leti razširjene po vsej Evropi, so se tu ohranile vse do danes.

Rastlinstvo v regiji Strandža se razlikuje od evropske sestave rastlinstva in je zelo podobno pontskemu rastlinstvu s Kavkaza in iz Male Azije, s številnimi terciarnimi relikti in endemičnimi vrstami, ki jih je mogoče zaznati na podlagi analize cvetnega prahu. V regiji Strandža najdemo številna zaščitena območja, naravne rezervate in naravne habitate, ki medonosnim čebelam in čebelarstvu nudijo ugodno okolje. Strandža je vključena v eno od petih prednostnih ohranitvenih območij za varstvo okolja v EU in je del vseevropskega ekološkega omrežja Natura 2000. V regiji prevladujejo hrastovi in bukovi gozdovi z največjim deležem hrastovega gozda, ki ga sestavljajo Quercus petraea (hrast graden, 47,8 %) in Q. frainetto (italijanski/madžarski hrast, 41,8 %), ki omogočajo preživetje proizvajalcem mane, kot so listne uši in rilčkarji.

Zaradi revnih tal (rjava izprana gozdna tla in rumena podzolasta tla) ter odsotnosti industrijskih dejavnosti je omejeno gojenje kmetijskih rastlin, ki bi s svojim cvetenjem lahko negativno vplivale na kakovost medu.

5.2 Človeški dejavniki

Čebelarstvo je že od nekdaj razširjena dejavnost v regiji Strandža. Prebivalci se tradicionalno preživljajo s čebelarstvom, kar je razvidno iz pletenih panjev in štorov iz 19. stoletja, ki so se ohranili do danes. Da bi zagotovili izključno proizvodnjo mane, čebelarji sledijo naslednjim korakom:

Faza I

Čebele nabirajo mano, najpogosteje v listopadnih hrastovih gozdovih, in jo predelajo v dozoreli med: „strandžanski manov med“. V času glavne paše se na plodišče položijo mediščne naklade in/ali plodiščne naklade, s čimer se omogoči ločevanje presežka medu.

Faza II

Ko med v satju dovolj dozori, se satje odstrani iz panjev in prenese na kraj, kjer se izvaja centrifugiranje.

Po centrifugiranju se med filtrira, homogenizira in čisti v posodah za med vsaj 24 ur.

Faza III

Med se hrani v posodah za skladiščenje živil. Dekantiranje, pakiranje in označevanje se izvajajo v čistih in primernih prostorih. Kristalizirani med se utekočini s segrevanjem na temperaturi največ 42 °C, ki je temperatura medu v panju v času točenja. Diastazna aktivnost se pri tej temperaturi ohranja.

5.3 Posebnosti proizvoda

„Strandžanski manov med“ je edinstven predvsem zaradi svojih fizikalnih/kemijskih lastnosti, cvetnega prahu in organoleptičnih lastnosti.

Ena od posebnih lastnosti proizvoda „strandžanski manov med“ je njegova posebno visoka električna prevodnost v primerjavi z drugimi vrstami maninega medu, ki mora presegati 0,95 mS/cm.

Za ta med je značilna visoka diastazna aktivnost (zaradi bogate encimske sestave, ki je rezultat sekundarne predelave listnih uši in rilčkarjev) in nizka vsebnost hidroksimetilfurfurala (HMF).

Te lastnosti omogočajo obsežni hrastovi gozdovi (ki pokrivajo več kot 70 % regije), ki skupaj z blagimi temperaturami in visoko vlažnostjo zraka ustvarjajo pogoje za ohranjanje velike listnate površine in s tem ugodno okolje za listne uši in rilčkarje. Čebele naberejo njihove izločke in izločke živih delov rastlin ter jih pretvorijo v med.

„Strandžanski manov med“ se s svojim spektrom cvetnega prahu, vključno s cvetnim prahom rastlin, ki jih najdemo samo v regiji Strandža (glej točko 3.2), razlikuje od medu, proizvedenega drugje, kar je samo po sebi neposredno posledica povezave med proizvodom „strandžanski manov med“ in masivom Strandža. Na podlagi raziskav spektra cvetnega prahu so bili določeni geografski označevalci – endemične vrste in relikti terciarnih vrst, ki s svojo prisotnostjo ali pogostostjo prisotnosti v spektru cvetnega prahu določajo njegove geografske meje v regiji Strandža.

Zelo pomembno je, da so čebelnjaki na opredeljenem geografskem območju prisotni vse leto, kar pomeni, da so stacionarni.

„Strandžanski manov med“ ima precej temnejšo barvo, posebno aromo ter nekoliko bolj kiselkast in grenek okus kot med na osnovi medičine.

5.4 Vzročna povezava med geografskim okoljem in kakovostjo ali značilnostmi proizvoda (pri ZOP) oziroma določeno kakovostjo, slovesom ali drugimi značilnostmi proizvoda (pri ZGO)

„Strandžanski manov med“ je proizvod, ki je tesno povezan z regijo svojega izvora, in izhaja iz ravnovesja med populacijami listnih uši in rilčkarjev, ki proizvajajo mano, prisotnostjo velikih hrastovih in bukovih skupin dreves in značilnim blagim podnebjem ter njihove biološke soodvisnosti. Lokalna gozdna vegetacija zagotavlja hrano za proizvajalce mane, posebno in blago podnebje v regiji Strandža (dovolj vlage v zraku, zmerne temperature, meglice spomladi in poleti) pa ugodno vpliva na izločanje mane in njeno nabiranje s strani čebel. V regiji Strandža je v juniju, juliju in avgustu glavna krma za čebele hrastova mana. V obdobju nabiranja mane v Strandži ne cveti nobena druga zelo medonosna vrsta, npr. skupine akacijevih ali lipovih dreves, zaradi česar bi se cvetlični med mešal z maninim medom. Sestava mane, ki čebelam omogoča preživetje, vpliva na večjo vsebnost mikrohranil in antioksidantov v tem medu v primerjavi s cvetličnim medom. Intenzivnost barve ter rahla kislost in grenkost okusa sta posledica mikroflore v mani in obdobja, v katerem je mana nabrana.

Ker je Strandža zaščiteno naravno območje, na njem ni intenzivnega kmetovanja, kar prispeva k čistosti proizvoda. Fitogeografija regije Strandža je edinstvena v Evropi. Cvetni prah rastlin, ki so značilne za Strandžo ali jih najdemo le v tej regiji, odlikuje spekter cvetnega prahu proizvoda „strandžanski manov med“. Endemične pontske vrste, ki jih najdemo le vzdolž južne obale Črnega morja med Strandžo, Pontskim gorovjem in Kavkazom, vključujejo vrste Rhododendron ponticum, Daphne pontica in Ilex colchica, ki prispevajo k lastnostim cvetnega prahu proizvoda „strandžanski manov med“. To edinstveno rastlinstvo vpliva tudi na organoleptične lastnosti in aromo medu ter krepi naravno povezavo med okoljem in proizvodom.

Sklic na objavo specifikacije proizvoda

(drugi pododstavek člena 6(1) te uredbe)

http://www.mzh.government.bg/bg/politiki-i-programi/politiki-i-strategii/politiki-po-agrohranitelnata-veriga/zashiteni-naimenovaniya/zayavlenie-za-znp-strandzhanski-manov-medmanov-med-ot-strandzha/