SL Uradni list Evropske unije L 146/1

DIREKTIVA 2009/43/ES EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 6. maja 2009

o poenostavitvi pogojev za prenose obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 95 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe (2),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Pogodba predvideva vzpostavitev notranjega trga in odpravo ovir za prosti pretok blaga in storitev med državami članicami ter vzpostavitev sistema, ki bo preprečeval izkrivljanje konkurence na notranjem trgu.

(2) Določbe Pogodbe o vzpostavitvi notranjega trga se uporabljajo za vse blago in storitve, ki se opravljajo za plačilo, vključno z obrambnimi proizvodi, vendar pod določenimi pogoji ne ovirajo držav članic, da v posameznih primerih sprejmejo druge ukrepe, kadar menijo, da je to potrebno za zaščito bistvenih interesov njihove varnosti.

(3) Zakoni, podzakonski akti in upravni predpisi v državah članicah glede prenosov obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti vsebujejo neskladja, ki lahko ovirajo pretok takšnih proizvodov in izkrivljajo konkurenco na notranjem trgu, s čimer ovirajo inovativnost, industrijsko sodelovanje ter konkurenčnost obrambne industrije v Evropski uniji.

(4) Splošni cilji zakonov in predpisov držav članic vključujejo spoštovanje človekovih pravic, ohranitev miru, varnosti in stabilnosti prek sistemov strogega nadzora ter omejitev izvoza in širjenja obrambnih proizvodov v tretje države pa tudi druge države članice.

(5) Takšnih omejitev pretoka obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti ni mogoče odpraviti na splošno prek neposredne uporabe načel prostega pretoka blaga in storitev, kot je predvideno v Pogodbi, saj so lahko navedene omejitve v posameznih primerih upravičene v skladu s členom 30 ali 296 Pogodbe, ki ju države članice lahko še naprej izvajajo, če so izpolnjeni njuni pogoji.

(6) Ustrezne zakone in predpise držav članic je zato treba uskladiti tako, da se poenostavi prenos obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti, da se zagotovi ustrezno delovanje notranjega trga. Ta direktiva zadeva le pravila in postopke, ki se nanašajo na obrambne proizvode, ter posledično ne vpliva na politiko držav članic glede prenosa teh proizvodov.

(7) Uskladitev ustreznih zakonov in predpisov držav članic ne bi smela vplivati na mednarodne obveznosti in zaveze držav članic ali na njihovo diskrecijsko pravico v zvezi z njihovo politiko izvoza obrambnih proizvodov.

(8) Države članice bi morale ostati pristojne za izvajanje in nadaljnji razvoj medvladnega sodelovanja, ob spoštovanju določb te direktive.

(9) Ta direktiva se ne bi smela uporabljati za obrambne proizvode, ki samo prečkajo ozemlje Skupnosti, to je tiste proizvode, za katere ni določena druga carinsko dovoljena obravnava ali uporaba kakor zunanji tranzitni postopek ali ki se samo vnesejo v prosto carinsko cono ali prosto carinsko skladišče in jih ni treba vnesti v predpisano evidenco blaga.

(10) Ta direktiva bi morala zajemati vse obrambne proizvode, ki ustrezajo tistim s skupnega seznama vojaške opreme (3), vključno s sestavnimi deli in tehnologijo.

(11) Ta direktiva ne bi smela vplivati na izvajanje Skupnega ukrepa 97/817/SZVP z dne 28. novembra 1997 o protipehotnih minah (4), niti ne bi smela vplivati na ratifikacijo in izvajanje s strani držav članic Konvencije o kasetnem strelivu, podpisane v Oslu dne 3. decembra 2008.

(12) V skladu s cilji spoštovanja človekovih pravic, ohranitve miru, varnosti in stabilnosti, ki so na splošno navedeni kot cilji zakonov in predpisov držav članic za omejitev prenosa obrambnih proizvodov, morajo pri prenosu navedenih proizvodov znotraj Skupnosti dovoljenje za prenos še naprej izdati države članice porekla, jamstva pa zagotoviti države članice prejemnice.

(13) Glede na predvidena varstva iz te direktive za zaščito navedenih ciljev državam članicam ne bo treba več uvajati ali ohranjati drugih omejitev za doseganje navedenih ciljev v skladu s členoma 30 in 296 Pogodbe.

(14) Ta direktiva ne bi smela posegati v uporabo določb, potrebnih za varstvo javnega reda ali javne varnosti. Glede na naravo in značilnosti obrambnih proizvodov so vidiki javnega reda, kot so varnost prometa, varnost hrambe, nevarnost diverzij in preprečevanje kriminala, še posebej pomembni za namene te direktive.

(15) Ta direktiva ne posega v izvajanje Direktive Sveta 91/477/EGS z dne 18. junija 1991 o nadzoru nabave in posedovanja orožja (5), zlasti v formalnosti glede pretoka orožja znotraj Skupnosti. Ta direktiva prav tako ne posega v izvajanje Direktive Sveta 93/15/EGS z dne 5. aprila 1993 o usklajevanju določb v zvezi z dajanjem eksplozivov za civilno uporabo v promet in njihovim nadzorom (6), zlasti v določbe o prenosu streliva.

(16) Vsak prenos obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti mora predhodno odobriti ali objaviti država članica, s katere ozemlja želi dobavitelj prenesti obrambne proizvode, in sicer z izdajo splošnega, globalnega ali posameznega dovoljenja za prenos. Države članice bi morale imeti možnost, da v posameznih primerih, naštetih v tej direktivi, odpravijo potrebo po predhodnem dovoljenju za prenos obrambnih proizvodov.

(17) Države članice bi morale imeti proste roke pri izdaji predhodnih dovoljenj za prenos. V skladu z načelom vzpostavitve notranjega trga bi moralo biti dovoljenje za prenos veljavno po vsej Skupnosti, zato ne bi smelo biti potrebno nobeno dodatno dovoljenje za prenos za prehod ob prehodu preko drugih držav članic ali vstop na ozemlje drugih držav članic.

(18) Države članice bi morale določiti, katera vrsta dovoljenja za prenos za obrambne proizvode ali za kategorije teh proizvodov je primerna, za katero vrsto prenosa in kateri pogoji morajo veljati za posamezno dovoljenje za prenos, ob upoštevanju občutljivosti prenosa.

(19) Kar zadeva sestavne dele, bi se morale države članice čim bolj vzdržati uvajanja izvoznih omejitev, pri čemer sprejmejo prejemnikovo izjavo o uporabi in upoštevajo pri tem stopnjo integracije takšnih sestavnih delov v prejemnikove lastne proizvode.

(20) Države članice bi morale določiti prejemnike dovoljenj za prenos na nediskriminatoren način, razen če je to potrebno za zaščito njihovih bistvenih varnostnih interesov.

(21) Za lažje prenose obrambnih proizvodov bi morale države članice objaviti splošna dovoljenja za prenos na način, ki zagotavlja odobritev prenosa obrambnih proizvodov za vsako podjetje, ki izpolnjuje pogoje, opredeljene v posameznem splošnem dovoljenju za prenos.

(22) Objaviti je treba splošno dovoljenje za prenos obrambnih proizvodov oboroženim silam, da se znatno poveča varnost dobave takih proizvodov za vse države članice, ki se odločijo za nabavo znotraj Skupnosti.

(23) Objaviti je treba splošno dovoljenje za prenos sestavnih delov certificiranim obrambnim podjetjem v Evropi, da se spodbudi sodelovanje in integracija navedenih podjetij, zlasti z olajšanjem optimizacije dobavnih verig in ekonomij obsega.

(24) Države članice, ki sodelujejo v medvladnem programu sodelovanja, lahko objavijo splošno dovoljenje za prenos obrambnih proizvodov prejemnikom v drugih sodelujočih državah članicah, kadar je to potrebno za izvajanje navedenega programa sodelovanja. To bi izboljšalo pogoje za podjetja s sedežem v sodelujočih državah članicah za udeležbo v programih sodelovanja.

(25) Države članice bi morale objaviti dodatna splošna dovoljenja za prenos za primere, kadar so tveganja za spoštovanje človekovih pravic, ohranitev miru, varnosti in stabilnosti zelo majhna glede na naravo proizvoda in prejemnikov.

(26) Kadar splošnega dovoljenja za prenos ni mogoče objaviti, bi morale države članice posameznim podjetjem na njihovo zahtevo izdati globalna dovoljenja za prenos, razen v primerih, določenih v tej direktivi. Države članice lahko izdajo obnovljiva globalna dovoljenja za prenos.

(27) Podjetja bi morala pristojne organe obvestiti o uporabi splošnih dovoljenj za prenos zaradi spoštovanja človekovih pravic, ohranitve miru, varnosti in stabilnosti pa tudi, da se omogoči pregledno poročanje o prenosih obrambnih proizvodov z vidika demokratičnega nadzora.

(28) Državam članicam bi morala biti omogočena zadostna prožnost pri določanju pogojev splošnih, globalnih in posameznih dovoljenj za prenos, da omogočijo tekoče sodelovanje v okviru obstoječega mednarodnega režima za nadzor izvoza. Ker vsaka posamezna država članica ima in bi morala še naprej imeti diskrecijsko pravico za odobritev ali zavrnitev izvoza, mora takšno sodelovanje izhajati samo iz prostovoljnega usklajevanja izvoznih politik.

(29) Za nadomestilo postopne nadomestitve posamičnega predhodnega nadzora s splošnim naknadnim nadzorom v državi članici porekla obrambnih proizvodov bi bilo treba vzpostaviti pogoje vzajemnega zaupanja z vključitvijo jamstev, ki preprečujejo izvoz obrambnih proizvodov v tretje države, pri katerem se kršijo izvozne omejitve. To načelo bi se moralo upoštevati tudi v primerih, ko so obrambni proizvodi pred izvozom v tretjo državo večkrat preneseni preko držav članic.

(30) Države članice sodelujejo v okviru Skupnega stališča Sveta 2008/944/SZVP z dne 8. decembra 2008 ki opredeljuje skupna pravila glede nadzora izvoza vojaške tehnologije in opreme (7), z uporabo skupnih meril pa tudi obvestilom o zavrnitvi in posvetovalnimi mehanizmi, da se poveča zbliževanje pri uporabi njihovih politik izvoza obrambnih proizvodov v tretje države. Ta direktiva ne bi smela ovirati možnosti držav članic, da določijo pogoje dovoljenj za prenos obrambnih proizvodov, vključno z morebitnimi omejitvami izvoza, zlasti kjer je to potrebno za namene sodelovanja v okviru navedenega skupnega stališča.

(31) Dobavitelji bi morali prejemnike obvestiti o vseh omejitvah, ki so dodane dovoljenjem za prenos obrambnih proizvodov, da se omogoči vzpostavitev vzajemnega zaupanja glede sposobnosti prejemnikov, da spoštujejo takšne omejitve po prenosu, zlasti v primeru zahtevka za izvoz v tretje države.

(32) Podjetja bi se morala odločiti, ali ugodnosti, ki izhajajo iz možnosti prejetja obrambnih proizvodov na podlagi splošnega dovoljenja za prenos, upravičujejo zahtevek za certifikacijo. Prenosi znotraj skupine podjetij bi morali uživati ugodnosti splošnega dovoljenja za prenos, kadar so člani skupine pridobili certifikat v zadevni državi članici, kjer imajo sedež.

(33) Skupna merila za certifikacijo so potrebna, da se omogoči vzpostavitev vzajemnega zaupanja, zlasti glede sposobnosti prejemnikov, da spoštujejo izvozne omejitve za obrambne proizvode, ki so prejeti na podlagi dovoljenja za prenos iz druge države članice.

(34) Prejemniki prenesenih obrambnih proizvodov bi se morali za olajšanje vzajemnega zaupanja vzdržati izvoza navedenih proizvodov, kadar dovoljenje za prenos vsebuje izvozne omejitve.

(35) Podjetja bi morala pri vložitvi zahtevka za izvozno dovoljenje v tretje države svoje pristojne organe obvestiti, ali so spoštovala katere koli izvozne omejitve za prenos obrambnih proizvodov, ki jih je uvedla država članica, v kateri je bilo dovoljenje za prenos izdano. S tem v zvezi je treba opozoriti, da je zlasti pomemben posvetovalni mehanizem med državami članicami, kot ga določa Skupno stališče 2008/944/SZVP glede izvoza orožja.

(36) Podjetja bi morala pristojnemu carinskemu organu v trenutku izvoza obrambnega proizvoda, ki je bil prejet na podlagi dovoljenja za prenos, v tretjo državo na skupni zunanji meji Skupnosti predložiti dokaz o izvoznem dovoljenju.

(37) Seznam obrambnih proizvodov, kot je neveden v Prilogi, bi bilo treba redno posodabljati natančno v skladu s skupnim seznamom vojaške opreme Evropske unije.

(38) Za postopno vzpostavljanje vzajemnega zaupanja morajo države članice določiti učinkovite ukrepe, vključno s kaznimi, ki bodo zadostovali za zagotavljanje izvrševanja določb te direktive in zlasti tistih določb, ki predvidevajo, da podjetja spoštujejo skupna merila certificiranja in omejitve nadaljnje uporabe prenesenih obrambnih proizvodov po prenosu.

(39) Kadar država članica porekla resno dvomi, ali bo prejemnik, ki je prejel certifikat, spoštoval kateri koli pogoj v zvezi s splošnim dovoljenjem za prenos ali če bi bili po mnenju države članice, ki je izdala dovoljenje za prenos, lahko prizadeti javni red, javna varnost ali bistveni varnostni interesi, bi morala o tem obvestiti druge države članice in Komisijo ter biti sposobna začasno prekiniti veljavnost svojih dovoljenj za prenos za takšno podjetje, ob upoštevanju svoje odgovornosti za spoštovanje človekovih pravic, ohranitev miru, varnosti in stabilnosti.

(40) Za spodbuditev vzajemnega zaupanja bi bilo treba uporabo sprejetih zakonov in drugih predpisov odložiti, da se zagotovi skladnost s to direktivo. To bi omogočilo, da se pred uporabo navedenih določb ovrednoti napredek na podlagi poročila, ki ga je pripravila Komisija in ki temelji na podatkih o sprejetih ukrepih, ki so jih predložile države članice.

(41) Komisija bi morala redno objavljati poročilo o izvajanju te direktive, ki so mu lahko po potrebi priloženi zakonodajni predlogi.

(42) Ta direktiva ne vpliva na obstoj ali uvedbo regionalnih zvez med Belgijo in Luksemburgom ter med Belgijo, Luksemburgom in Nizozemsko, kot je predvideno v členu 306 Pogodbe.

(43) Ker cilja te direktive, in sicer poenostavitve pravil in postopkov, ki veljajo za prenos obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti z namenom, da se zagotovi ustrezno delovanje notranjega trga, države članice zaradi razlik v obstoječih postopkih izdaje dovoljenj za prenos in zaradi čezmejne narave prenosov ne morejo zadovoljivo doseči in ker lahko ta cilj lažje doseže Skupnost, Skupnost lahko sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe. Skladno z načelom sorazmernosti iz navedenega sklepa ta direktiva ne prekoračuje okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenega cilja.

(44) Ukrepe, potrebne za izvajanje te direktive, bi bilo treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (8).

(45) Zlasti bi bilo treba Komisiji podeliti pooblastila za spreminjanje Priloge. Ker so ti ukrepi splošnega obsega in so namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te direktive, jih je treba sprejeti v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 5a Sklepa 1999/468/ES.

(46) V skladu s točko 34 Medinstitucionalnega sporazuma o boljši pripravi zakonodaje (9) se države članice poziva, da za lastne potrebe in v interesu Skupnosti pripravijo tabele, ki naj kar najbolj nazorno prikazujejo korelacijo med to direktivo in ukrepi za prenos, ter da te tabele objavijo –

SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:

POGLAVJE I

PREDMET, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Predmet

1. Cilj te direktive je poenostaviti pravila in postopke, ki veljajo za prenos obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti z namenom, da se zagotovi ustrezno delovanje notranjega trga.

2. Ta direktiva ne vpliva na diskrecijsko pravico držav članic glede izvozne politike obrambnih proizvodov.

3. Za izvajanje te direktive veljata člena 30 in 296 Pogodbe.

4. Ta direktiva ne posega v možnost držav članic, da si prizadevajo za nadaljevanje in nadaljnji razvoj medvladnega sodelovanja, ob upoštevanju določb te direktive.

Člen 2

Področje uporabe

Ta direktiva se uporablja za obrambne proizvode, navedene v Prilogi.

Člen 3

Opredelitve pojmov

Za namene te direktive se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

1. „obrambni proizvod“ pomeni vsak proizvod, naveden v Prilogi;

2. „prenos“ pomeni vsako prenašanje ali premik obrambnih proizvodov od dobavitelja k prejemniku v drugi državi članici;

3. „dobavitelj“ pomeni fizično ali pravno osebo s sedežem znotraj Skupnosti, ki je pravno odgovorna za prenos;

4. „prejemnik“ pomeni fizično ali pravno osebo s sedežem znotraj Skupnosti, ki je pravno odgovorna za prejem prenosa;

5. „dovoljenje za prenos“ pomeni dovoljenje, ki ga nacionalni organ države članice izda dobaviteljem za prenos obrambnih proizvodov prejemniku v drugi državi članici;

6. „izvozno dovoljenje“ pomeni dovoljenje za dobavo obrambnih proizvodov pravni ali fizični osebi v kateri koli tretji državi;

7. „prehod“ pomeni prevoz obrambnih proizvodov prek ene ali več držav članic, ki niso država članica porekla ali država članica prejemnica.

POGLAVJE II

DOVOLJENJA ZA PRENOS

Člen 4

Splošne določbe

1. Za prenos obrambnih proizvodov med državami članicami je potrebno predhodno dovoljenje za prenos. Za prehod obrambnih proizvodov prek držav članic ali vstop na ozemlje države članice, kjer je prejemnik, se ne zahteva nobeno predhodno dovoljenje za prenos, brez poseganja v uporabo določb, potrebnih za varstvo javnega reda ali javne varnosti, kot je med drugim varnost prometa.

2. Ne glede na odstavek 1 lahko države članice odpravijo potrebo po predhodnem dovoljenju za prenos iz prvega odstavka za prenose obrambnih proizvodov v naslednjih primerih:

(a) če je dobavitelj ali prejemnik vladno telo ali del oboroženih sil;

(b) če oskrbo izvajajo Evropska unija, Nato, IAEA ali druge medvladne organizacije zavoljo opravljanja svojih nalog;

(c) če je prenos potreben za izvajanje programa sodelovanja na področju oboroževanja med državami članicami;

(d) če je prenos povezan s humanitarno pomočjo v primeru katastrofe ali pa je donacija v nujnih primerih; ali

(e) če je prenos potreben za popravilo, vzdrževanje, razstavljanje ali prikaz oziroma po njih.

3. Komisija lahko na zahtevo države članice ali na lastno pobudo spremeni odstavek 2, da bi vključila primere:

(a) kjer prenos poteka v okoliščinah, ki ne vplivajo na javni red ali javno varnost;

(b) kjer je potreba po predhodnem dovoljenju za prenos postala neskladna z mednarodnimi zavezami držav članic po sprejetju te direktive; ali

(c) kjer je to potrebno za medvladno sodelovanje iz člena 1(4).

Navedeni ukrepi za spremembo nebistvenih določb te direktive z njeno dopolnitvijo se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 14(2).

4. Države članice zagotovijo, da lahko dobavitelji, ki želijo prenesti obrambne proizvode z njihovih zadevnih ozemelj, uporabijo splošna dovoljenja za prenos ali zaprosijo za globalna ali posamezna dovoljenja za prenos v skladu s členi 5, 6 in 7.

5. Države članice določijo vrsto dovoljenja za prenos za obrambne proizvode ali kategorije zadevnih obrambnih proizvodov v skladu z določbami tega člena in členov 5, 6 in 7.

6. Države članice določijo vse pogoje dovoljenj za prenos, vključno s kakršnimi koli omejitvami izvoza obrambnih proizvodov pravnim in fizičnim osebam v tretjih državah, med drugim ob upoštevanju tveganj za spoštovanje človekovih pravic, ohranitev miru, varnosti in stabilnosti, ki jih predstavlja prenos. Države članice lahko ob upoštevanju prava Skupnosti uporabijo možnost, da zahtevajo jamstva o končni uporabi, vključno z dovoljenji za prenos končnega uporabnika.

7. Države članice določijo pogoje dovoljenj za prenos za sestavne dele na podlagi ocene občutljivosti prenosa, ob upoštevanju tudi naslednjih meril:

(a) narava sestavnih delov v zvezi s proizvodi, v katere bodo vključeni, in v zvezi s katero koli končno uporabo končnega proizvoda, ki lahko zbuja zaskrbljenost;

(b) pomembnost sestavnih delov v zvezi s proizvodi, v katere so vključeni.

8. Razen če države članice menijo, da je prenos sestavnih delov občutljiv, države članice ne uvedejo nobenih izvoznih omejitev za takšne sestavne dele, če prejemnik zagotovi izjavo o uporabi, s katero izjavlja, da sestavni deli, za katere velja navedeno dovoljenje za prenos, so ali bodo vgrajeni v njegove proizvode in jih zato pozneje kot takih ni mogoče prenesti ali izvoziti, razen za vzdrževanje ali popravilo.

9. Države članice lahko kadar koli trajno ali začasno prekinejo ali omejijo uporabo dovoljenja za prenos, ki ga izda navedena država članica, zaradi varovanja svojih bistvenih varnostnih interesov, iz razlogov javnega reda ali javne varnosti ali zaradi nespoštovanja pogojev iz dovoljenja za prenos.

Člen 5

Splošna dovoljenja za prenos

1. Države članice objavijo splošna dovoljenja za prenos, s katerimi dobaviteljem, ki imajo sedež na njihovem zadevnem ozemlju in izpolnjujejo pogoje iz dovoljenja za prenos, neposredno dovoljujejo izvajanje prenosov obrambnih proizvodov, določenih v dovoljenju za prenos, kategoriji ali kategorijam prejemnikov, ki se nahajajo v drugi državi članici.

2. Brez poseganja v člen 4(2) se splošna dovoljenja za prenos objavijo vsaj v naslednjih primerih:

(a) če je prejemnik del oboroženih sil države članice ali naročnik na obrambnem področju, ki nabavlja za izključno uporabo oboroženih sil države članice;

(b) če je prejemnik podjetje, certificirano v skladu s členom 9;

(c) prenos se izvede za namene prikaza, ocene in razstave;

(d) prenos se izvede za namene vzdrževanja in popravila, če je prejemnik izvorni dobavitelj obrambnih proizvodov.

3. Države članice, ki sodelujejo v medvladnem programu sodelovanja med državami članicami glede razvoja, proizvodnje in uporabe enega ali več obrambnih proizvodov, lahko objavijo splošna dovoljenja za prenos, ki so namenjeni drugim državam članicam, sodelujočim v navedenem programu, in ki so potrebni za njegovo izvedbo.

4. Države članice lahko določijo pogoje registracije pred prvo uporabo splošnega dovoljenja za prenos brez poseganja v druge določbe te direktive.

Člen 6

Globalna dovoljenja za prenos

1. Države članice se odločijo, da posameznemu dobavitelju na njegovo zahtevo izdajo globalna dovoljenja za prenos, s katerimi prejemnikom v eni ali več drugih državah članicah dovolijo prenose obrambnih proizvodov.

2. Države članice v vsakem globalnem dovoljenju za prenos določijo obrambne proizvode ali kategorije obrambnih proizvodov, za katere velja globalno dovoljenje za prenos, in prejemnike ali kategorijo prejemnikov, ki so prejeli dovoljenje.

Globalna dovoljenja za prenos se izdajo za tri leta, države članice pa jih lahko obnovijo.

Člen 7

Posamezna dovoljenja za prenos

Države članice se odločijo, da posameznemu dobavitelju na njegovo zahtevo izdajo posamezna dovoljenja za prenos, s katerimi enemu prejemniku dovolijo en prenos določene količine določenih obrambnih proizvodov za prenos v eni ali več pošiljkah, kadar:

(a) je zahtevek za izdajo dovoljenja za prenos omejen na en prenos;

(b) je to potrebno za zaščito bistvenih varnostnih interesov ali iz razlogov javnega reda;

(c) je to potrebno za spoštovanje mednarodnih obveznosti in zavez držav članic ali

(d) država članica upravičeno meni, da dobavitelj ne bo mogel upoštevati vseh pogojev, potrebnih za izdajo globalnega dovoljenja za prenos.

POGLAVJE III

OBVEŠČANJE, CERTIFICIRANJE IN IZVOZ PO PRENOSU

Člen 8

Podatki dobaviteljev

1. Države članice zagotovijo, da dobavitelji obrambnih proizvodov obvestijo prejemnike o pogojih dovoljenja za prenos v zvezi s končno uporabo ali z izvozom obrambnih proizvodov, vključno z omejitvami.

2. Države članice zagotovijo, da dobavitelji v razumnem času obvestijo pristojne organe države članice, s katere ozemlja želijo prenesti obrambne proizvode, o tem, da nameravajo prvič uporabiti splošno dovoljenje za prenos. Države članice lahko določijo dodatne informacije, ki se lahko zahtevajo o obrambnih proizvodih, ki so preneseni na podlagi dovoljenja za prenos.

3. Države članice zagotovijo in redno preverjajo, da dobavitelji vodijo podrobne in popolne registre o svojih prenosih v skladu z zakoni, ki veljajo v zadevni državi članici, ter določijo zahteve poročanja pri uporabi splošnega, globalnega ali posameznega dovoljenja za prenos. Takšni registri vključujejo trgovinske dokumente z naslednjimi informacijami:

(a) opis obrambnega proizvoda in njegov sklic v seznamu v Prilogi;

(b) količina in vrednost obrambnih proizvodov;

(c) datumi prenosa;

(d) ime in naslov dobavitelja in prejemnika;

(e) če je znano, končna uporaba in končni uporabnik obrambnega proizvoda; ter

(f) dokazilo, da so bili podatki na izvozni omejitvi, dodani dovoljenju za prenos, sporočeni prejemniku teh obrambnih proizvodov.

4. Države članice zagotovijo, da dobavitelji registre iz odstavka 3 hranijo za obdobje, ki je najmanj enako obdobju, ki ga določa zadevna nacionalna zakonodaja glede zahtev za shranjevanje podatkov gospodarskih subjektov, ki velja v zadevni državi članici, v vsakem primeru pa najmanj tri leta od konca koledarskega leta, v katerem je bil opravljen prenos. Na zahtevo se predložijo pristojnim organom države članice, s katere ozemlja je dobavitelj prenesel obrambne proizvode.

Člen 9

Certificiranje

1. Države članice imenujejo pristojne organe za izdajo certifikatov prejemnikom s sedežem na njihovih zadevnih ozemljih, ki so prejeli obrambne izdelke na podlagi dovoljenj za prenos, ki so jih izdale druge države članice v skladu s členom 5(2)(b).

2. Z izdanim certifikatom se potrdi zanesljivost podjetja prejemnika, zlasti kar zadeva njegovo zmožnost, da upošteva izvozne omejitve obrambnih proizvodov, prejetih na podlagi dovoljenja za prenos iz druge države članice. Zanesljivost podjetja prejemnika se oceni v skladu z naslednjimi merili:

(a) dokazane izkušnje na področju obrambnih dejavnosti, zlasti upoštevajoč prejšnjo skladnost podjetja z izvoznimi omejitvami, sklepe sodišč o tej zadevi, dovoljenje za proizvodnjo ali trženje obrambnih proizvodov ter zaposlovanje izkušenega vodstvenega osebja;

(b) ustrezna industrijska dejavnost na področju obrambnih proizvodov znotraj Skupnosti, zlasti zmogljivosti za integracijo sistema/podsistema;

(c) imenovanje uslužbenca na vodstvenem delovnem mestu kot posebnega uradnika, ki je osebno odgovoren za prenose in izvoz;

(d) pisna zaveza podjetja, ki jo podpiše uslužbenec na vodstvenem delovnem mestu iz točke (c), da bo podjetje sprejelo vse potrebne ukrepe za spoštovanje in izvajanje vseh posebnih pogojev, povezanih s končno uporabo in izvozom katerega koli posameznega prejetega sestavnega dela ali proizvoda;

(e) pisna zaveza podjetja, ki jo podpiše uslužbenec na vodstvenem delovnem mestu iz točke (c), da bo podjetje kot dober gospodar pristojnim organom zagotovilo podrobne informacije kot odgovor na zahteve in vprašanja glede končnih uporabnikov ali končnih uporab vseh proizvodov, ki jih je podjetje izvozilo, preneslo ali prejelo na podlagi dovoljenja za prenos iz druge države članice; ter

(f) opis notranjega programa skladnosti ali sistema za upravljanje prenosa in izvoza, izvedenega v podjetju, ki ga podpiše uslužbenec na vodstvenem delovnem mestu iz točke (c). Ta opis vsebuje podrobnosti o organizacijskih, človeških in tehničnih virih, dodeljenih za upravljanje prenosov in izvoza, verigo odgovornosti v strukturi podjetja, postopke notranje revizije, ozaveščanje in usposabljanje osebja, fizične in tehnične varnostne ureditve, vodenje evidenc ter sledljivost prenosov in izvoza.

3. Dovoljenja vsebujejo naslednje podatke:

(a) pristojni organ, ki je izdal potrdilo;

(b) ime in naslov prejemnika;

(c) izjavo prejemnika o skladnosti z merili iz odstavka 2; ter

(d) datum izdaje in obdobje veljavnosti dovoljenja.

Veljavnost izkaznice iz točke (d) ne sme v nobenem primeru presegati pet let.

4. Dovoljenja vsebujejo dodatne pogoje glede naslednjega:

(a) zagotavljanje podatkov, ki se zahtevajo za preverjanje skladnosti z merili iz odstavka 2;

(b) začasni odvzem ali preklic dovoljenja.

5. Pristojni organi spremljajo skladnost prejemnika z merili iz odstavka 2 in s katerimi koli pogoji, dodanimi dovoljenjem iz odstavka 4, vsaj vsaka tri leta.

6. Države članice priznajo vsako dovoljenje, izdano v skladu s to direktivo v drugi državi članici.

7. Če pristojni organ ugotovi, da imetnik dovoljenja s sedežem na ozemlju zadevne države članice ne izpolnjuje več meril iz odstavka 2 ter katerih koli pogojev iz odstavka 4, sprejme ustrezne ukrepe. Ti ukrepi lahko vključujejo razveljavitev dovoljenja. Pristojni organ o svoji odločitvi obvesti Komisijo in druge države članice.

8. Države članice objavijo in redno posodabljajo seznam prejemnikov, ki so prejeli dovoljenje, ter o tem obvestijo Komisijo, Evropski parlament in druge države članice.

Komisija na svoji spletni strani javno objavi centralni register prejemnikov, ki jih certificirajo države članice.

Člen 10

Izvozne omejitve

Države članice zagotovijo, da prejemniki obrambnih proizvodov pri vložitvi zahtevka za izvozno dovoljenje za obrambne proizvode, ki so prejeti na podlagi dovoljenja za prenos iz druge države članice in za katere veljajo izvozne omejitve, njihovim pristojnim organom sporočijo, da spoštujejo pogoje navedenih omejitev, po potrebi tudi, da so prejele zahtevano soglasje države članice porekla.

POGLAVJE IV

CARINSKI POSTOPKI IN UPRAVNO SODELOVANJE

Člen 11

Carinski postopki

1. Države članice zagotovijo, da izvoznik pri opravljanju formalnosti za izvoz obrambnih proizvodov pri carinskem uradu, pristojnem za obdelavo carinske deklaracije, predloži dokazilo, da so pridobljena vsa potrebna izvozna dovoljenja.

2. Brez poseganja v Uredbo Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti (10) lahko država članica za obdobje, ki ni daljše od 30 delovnih dni, odloži postopek izvoza obrambnih proizvodov, prejetih iz druge države članice v skladu z dovoljenjem za prenos in vključenih v druge obrambne proizvode, s svojega ozemlja, ali po potrebi drugače prepreči, da bi zapustili Skupnost z njenega ozemlja, če ima razloge za sum, da:

(a) pri izdaji izvoznega dovoljenja niso bili upoštevani ustrezni podatki; ali

(b) so se od izdaje izvoznega dovoljenja okoliščine bistveno spremenile.

3. Države članice lahko določijo, da se smejo carinske formalnosti za izvoz obrambnih proizvodov opravljati samo pri določenih carinskih uradih.

4. Države članice, ki izkoristijo možnost iz odstavka 3, sporočijo Komisiji imena pooblaščenih carinskih uradov. Komisija objavi navedeni podatek v seriji C Uradnega lista Evropske unije.

Člen 12

Izmenjava podatkov

Države članice skupaj s Komisijo sprejmejo vse ustrezne ukrepe za vzpostavitev neposrednega sodelovanja in izmenjave podatkov med njihovimi nacionalnimi pristojnimi organi.

POGLAVJE V

POSODABLJANJE SEZNAMA OBRAMBNIH PROIZVODOV

Člen 13

Prilagoditev Priloge

1. Komisija posodablja seznam obrambnih proizvodov iz Priloge, tako da se natančno sklada s skupnim seznamom vojaške opreme Evropske unije.

2. Navedeni ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te direktive, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 14(2).

Člen 14

Odbor

1. Komisiji pomaga odbor.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člen 5a(1) do (4) in člen 7 Sklepa 1999/468/ES, ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

POGLAVJE VI

KONČNE DOLOČBE

Člen 15

Zaščitni ukrepi

1. Če država članica, ki izda dovoljenje za prenos, meni, da obstaja resno tveganje, da posamezni prejemnik, certificiran v skladu s členom 9 v drugi državi članici prejemnici ne bo spoštoval pogoja iz splošnega dovoljenja za prenos, ali če bi bili po mnenju države članice, ki izda dovoljenje za prenos, lahko prizadeti javni red, javna varnost ali njeni bistveni varnostni interesi, o tem obvesti druge države članice in zahteva preverjanje okoliščin.

2. Država članica, ki izda dovoljenje, lahko v primeru nadaljnjih dvomov, omenjenih v odstavku 1, začasno prekliče veljavnost svojega splošnega dovoljenja za prenos za takšne prejemnike. O razlogih za sprejetje zaščitnega ukrepa obvesti druge države članice in Komisijo. Država članica, ki je sprejela zaščitni ukrep, se lahko odloči za njegovo odpravo, če meni, da ukrep ni več utemeljen.

Člen 16

Kazni

Države članice določijo pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve določb, sprejetih pri izvajanju te direktive, zlasti če so priskrbljeni napačni ali nepopolni podatki, ki se zahtevajo na podlagi člena 8(1) ali člena 10, glede spoštovanja izvoznih omejitev iz dovoljenja za prenos. Države članice sprejmejo vse ukrepe, potrebne za zagotovitev izvajanja teh pravil. Tako določene kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne.

Člen 17

Pregled in poročanje

1. Komisija poroča o ukrepih, ki so jih države članice sprejele za prenos te direktive ter zlasti njenih členov 9 do 12 in 15, do 30. junija 2012.

2. Komisija pregleda izvajanje te direktive ter o tem poroča Evropskemu parlamentu in Svetu najkasneje do 30. junija 2016. Oceni zlasti, ali in v kakšni meri so bili doseženi cilji te direktive, med drugim tudi v zvezi z delovanjem notranjega trga. Komisija v svojem poročilu pregleda izvajanje členov 9 do 12 in člena 15 te direktive in oceni vpliv te direktive na razvoj evropskega trga obrambne opreme ter evropske obrambne tehnološke in industrijske osnove, med drugim ob upoštevanju stanja malih in srednjih podjetij. Po potrebi se poročilu priloži zakonodajni predlog.

Člen 18

Prenos

1. Države članice sprejmejo in objavijo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, pred 30. junijem 2011. O tem takoj obvestijo Komisijo.

Te ukrepe uporabljajo od 30. junija 2012.

Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice sporočijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 19

Začetek veljavnosti

Ta direktiva začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 20

Naslovniki

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Strasbourgu, 6. maja 2009 Za Evropski parlament Predsednik H.-G. PÖTTERING Za Svet Predsednik J. KOHOUT

(1) Mnenje z dne 23. oktobra 2008 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(2) Mnenje Evropskega parlamenta z dne 16. decembra 2008 (še ni objavljeno v Uradnem listu) Sklep Sveta z dne 23. aprila 2009.

(3) UL L 88, 29.3.2007, str. 58.

(4) UL L 338, 9.12.1997, str. 1.

(5) UL L 256, 13.9.1991, str. 51.

(6) UL L 121, 15.5.1993, str. 20.

(7) UL L 335, 13.12.2008, str. 99.

(8) UL L 184, 17.7.1999, str. 23.

(9) UL C 321, 31.12.2003, str. 1.

(10) UL L 302, 19.10.1992, str. 1.