UREDBA (EU) 2019/2144 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 27. novembra 2019

o zahtevah za homologacijo motornih vozil in njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, v zvezi z njihovo splošno varnostjo in zaščito potnikov v vozilu ter izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu in o spremembi Uredbe (EU) 2018/858 Evropskega parlamenta in Sveta ter razveljavitvi uredb (ES) št. 78/2009, (ES) št. 79/2009 in (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta in uredb Komisije (ES) št. 631/2009, (EU) št. 406/2010, (EU) št. 672/2010, (EU) št. 1003/2010, (EU) št. 1005/2010, (EU) št. 1008/2010, (EU) št. 1009/2010, (EU) št. 19/2011, (EU) št. 109/2011, (EU) št. 458/2011, (EU) št. 65/2012, (EU) št. 130/2012, (EU) št. 347/2012, (EU) št. 351/2012, (EU) št. 1230/2012 in (EU) 2015/166

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

po posvetovanju z Odborom regij,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) V Uredbi (EU) 2018/858 Evropskega parlamenta in Sveta (3) so določene upravne določbe in tehnične zahteve za homologacijo vseh novih vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, da se zagotovi pravilno delovanje notranjega trga ter omogoči visoka raven varnosti in okoljske uspešnosti.

(2) Ta uredba je regulativni akt za namene postopka za EU-homologacijo, določenega v Uredbi (EU) 2018/858. Zato bi bilo treba Prilogo II k Uredbi (EU) 2018/858 ustrezno spremeniti. Upravne določbe Uredbe (EU) 2018/858, vključno z določbami o popravnih ukrepih in kaznih, se v celoti uporabljajo za to uredbo.

(3) V zadnjih desetletjih je razvoj na področju varnosti vozil znatno prispeval k splošnemu zmanjšanju števila smrtnih žrtev in hudih poškodb v cestnem prometu. Kljub temu pa je leta 2017 na cestah Unije umrlo 25 300 ljudi, to število pa je v zadnjih štirih letih ostalo nespremenjeno. Poleg tega je vsako leto v trkih hudo poškodovanih 135 000 ljudi (4). Unija bi morala storiti vse, kar je v njeni moči, da bi zmanjšala število nesreč in poškodb v cestnem prometu ali jih odpravila. Poleg varnostnih ukrepov za zaščito potnikov v vozilu je treba za zaščito udeležencev v cestnem prometu zunaj vozila izvesti posebne ukrepe za preprečevanje smrtnih žrtev in poškodb izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu, na primer kolesarjev in pešcev. Vplivi trenutnega pristopa na varnost brez novih pobud o splošni varnosti v cestnem prometu ne bodo več mogli izravnati vplivov čedalje večjega obsega prometa Zato je treba v okviru celovitega pristopa k varnosti v cestnem prometu dodatno izboljšati varnost delovanja vozil, da bi se bolje zaščitili izpostavljeni udeleženci v cestnem prometu.

(4) Z določbami o homologaciji bi bilo treba zagotoviti, da se raven zmogljivosti vozila oceni na način, ki ga je mogoče ponoviti in reproducirati. Zato se tehnične zahteve iz te uredbe nanašajo le na pešce in kolesarje, saj trenutno samo ti predstavljajo uradno harmonizirani ciljni testni skupini. Poleg pešcev in kolesarjev med izpostavljene udeležence v cestnem prometu na splošno spadajo tudi drugi nemotorizirani in motorizirani udeleženci v cestnem prometu, ki bi lahko za mobilnost uporabljali osebne rešitve brez zaščitne karoserije. Poleg tega je na podlagi sedanje tehnologije mogoče upravičeno pričakovati, da se bodo napredni sistemi v običajnih pogojih vožnje odzivali tudi na druge izpostavljene udeležence v cestnem prometu, čeprav v zvezi z njimi niso bili izvedeni posebni preizkusi. Tehnične zahteve v tej uredbi bi bilo treba po postopku ocenjevanja in pregleda še bolj prilagoditi tehničnemu napredku, da bi zajeli vse udeležence v cestnem prometu, ki za mobilnost uporabljajo osebne rešitve brez zaščitne karoserije, kot so skiroji, samouravnoteževalna vozila in invalidski vozički.

(5) Tehnični napredek na področju naprednih varnostnih sistemov vozil nudi nove možnosti za zmanjšanje števila smrtnih žrtev. Za čim večje zmanjšanje števila hudih poškodb in smrtnih žrtev je treba uvesti sveženj novih tehnologij.

(6) Komisija je v okviru Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (5) ocenila, ali bi se obstoječa zahteva iz navedene uredbe glede vgradnje določenih sistemov (na primer naprednih sistemov za zaviranje v sili in sistemov za nadzor tlaka v pnevmatikah) v določene kategorije vozil lahko razširila, tako da bi veljala za vse kategorije vozil. Ocenila je tudi, ali je tehnično in ekonomsko izvedljivo ter ali je trg zrel za to, da se uvede nova zahteva glede vgradnje drugih naprednih varnostnih elementov. Na podlagi teh ocen je 12. decembra 2016 objavila poročilo Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Reševanje življenj: spodbujanje varnosti vozil v EU“. V delovnem dokumentu služb Komisije, ki je priložen temu poročilu, je opredeljenih in predlaganih 19 potencialnih regulativnih ukrepov, s katerimi bi se učinkovito dodatno zmanjšalo število prometnih nesreč ter smrtnih žrtev in poškodb v cestnem prometu.

(7) Da bi zagotovili tehnološko nevtralnost, bi morali biti v zvezi z zahtevami glede učinkovitosti dovoljeni tako neposredni kot posredni sistemi za nadzor tlaka v pnevmatikah.

(8) Z naprednimi sistemi vozil je mogoče bolj učinkovito zmanjševati število smrtnih žrtev in prometnih nesreč ter blažiti resnost poškodb in omejevati škodo, če so zasnovani tako, da so prikladni za udeležence. Zato bi morali proizvajalci vozil storiti vse, kar je v njihovi moči, da bi bili sistemi in elementi iz te uredbe razviti tako, da so v podporo vozniku. Delovanje teh sistemov in elementov ter njihove omejitve bi bilo treba na jasen in potrošniku prijazen način razložiti v navodilih za uporabo motornega vozila.

(9) Varnostni elementi in opozorila v pomoč vozniku bi morali biti lahko razumljivi vsem voznikom, vključno s starejšimi in invalidi.

(10) Napredni sistemi za zaviranje v sili, inteligentni sistem za uravnavanje hitrosti, sistemi za ohranjanje voznega pasu v sili, opozarjanje na zaspanost in zmanjšano pozornost voznika, napredno opozarjanje na nepozornost voznika in za zaznavanje vzvratne vožnje so varnostni sistemi, za katere je zelo verjetno, da bodo znatno prispevali k zmanjšanju števila smrtnih žrtev. Poleg tega so nekateri od teh varnostnih sistemov podlaga za tehnologije, ki se bodo uporabile tudi za avtomatizirana vozila. Vsi taki varnostni sistemi bi morali delovati brez uporabe kakršnih koli biometričnih podatkov voznikov ali potnikov, vključno s prepoznavanjem obraza. Zato bi bilo treba na ravni Unije uvesti harmonizirana pravila in preizkusne postopke za homologacijo vozil v zvezi s temi sistemi in za homologacijo teh sistemov kot ločenih tehničnih enot. Tehnološki napredek pri teh sistemih bi bilo treba upoštevati pri vsaki oceni obstoječe zakonodaje, da bi bila prilagojena za prihodnost, ob strogem spoštovanju načel zasebnosti in varstva podatkov, in da bi zmanjšali število nesreč in poškodb v cestnem prometu ali jih odpravili. Poleg tega je treba zagotoviti, da bo te sisteme mogoče varno uporabljati v celotnem življenjskem ciklu vozila.

(11) Inteligentni sistem za uravnavanje hitrosti bi moralo biti mogoče izključiti, na primer ko voznik zaradi slabih vremenskih razmer, začasno nasprotujočih si cestnih oznak na gradbenih območjih ali zavajajočih, pomanjkljivih ali manjkajočih prometnih znakov prejema lažna opozorila ali neustrezne povratne informacije. Takšna funkcija izključitve bi morala biti pod nadzorom voznika. Omogočati bi morala, da se inteligentni sistem za uravnavanje hitrosti izključi za toliko časa, kolikor je potrebno, in da ga voznik zlahka ponovno vključi. Ko je sistem izključen, se lahko navedejo informacije o omejitvi hitrosti. Sistem bi moral biti vedno aktiven ob vžigu, voznik pa bi moral biti vedno obveščen, ali je sistem vključen ali izključen.

(12) Splošno priznano je, da so varnostni pasovi eden najpomembnejših in najučinkovitejših varnostnih elementov vozila. Sistemi opozorilnika pripetosti varnostnih pasov lahko zato dodatno prispevajo k preprečevanju smrtnih žrtev ali blažitvi resnosti poškodb, tako da se z njihovo pomočjo po vsej Uniji poveča delež ljudi, pripetih z varnostnim pasom. Zato je sistem opozorilnika pripetosti varnostnih pasov na voznikovem sedežu iz Uredbe (ES) št. 661/2009 za nove osebne avtomobile obvezen od leta 2014, in sicer kot izvajanje Pravilnika Združenih narodov (ZN) št. 16, ki je vzpostavil ustrezne tehnične določbe. Zaradi spremembe tega pravilnika ZN, da bi se upošteval tehnični napredek, je obvezno, da so vsi sprednji in zadnji sedeži vozil kategorij M1 in N1 ter vsi sprednji sedeži vozil kategorij N2, N3, M2 in M3 opremljeni z opozorilniki pripetosti varnostnih pasov, in sicer od 1. septembra 2019 za nove tipe motornih vozil in 1. septembra 2021 za vsa motorna vozila.

(13) Uvedba zapisovalnikov podatkov o dogodku, v katerem so shranjeni številni ključni anonimizirani podatki o vozilu, ki jih spremljajo zahteve glede razpona, točnosti in ločljivosti podatkov ter njihovega zbiranja, shranjevanja in dostopnosti, za kratek čas pred in med trkom ter takoj po njem (ki je na primer posledica sprožitve zračne blazine), je pomemben korak za pridobitev točnejših, bolj poglobljenih podatkov o nesrečah. Zato bi bilo treba uvesti zahtevo, da so vsa motorna vozila opremljena s takimi zapisovalniki. Ti zapisovalniki bi morali biti zmožni beleženja in shranjevanja podatkov na način, da lahko države članice te podatke uporabijo samo za analizo varnosti v cestnem prometu in oceno učinkovitosti določenih sprejetih ukrepov, ne da bi bilo pri tem na podlagi shranjenih podatkov mogoče identificirati lastnika ali imetnika določenega vozila.

(14) Vsako obdelavo osebnih podatkov, kot so informacije o vozniku, obdelane v zapisovalnikih podatkov o dogodku, ali informacije o zaspanosti in zmanjšani pozornosti voznika ali nepozornosti voznika, bi bilo treba izvesti v skladu s pravom Unije o varstvu podatkov, zlasti z Uredbo (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta (6). Zapisovalniki podatkov o dogodku bi morali delovati v okviru sistema zaprtega kroga, v katerem se podatki zapišejo čez shranjene podatke in pri katerem ni mogoče identificirati vozila ali voznika. Poleg tega opozarjanje na zaspanost in zmanjšano pozornost voznika ali napredno opozarjanje na nepozornost voznika ne bi smela stalno beležiti ali hraniti podatkov,ki niso potrebni za namene, za katere se zbirajo ali drugače obdelujejo v okviru sistema zaprtega kroga. Nadalje za obdelavo osebnih podatkov, zbranih s sistemom eCall, vgrajenim v vozilo, kot storitev številke 112, veljajo posebni zaščitni ukrepi iz Uredbe (EU) 2015/758 Evropskega parlamenta in Sveta (7).

(15) Napredni sistemi za zaviranje v sili ali sistemi za ohranjanje voznega pasu v sili v nekaterih primerih morda ne delujejo v celoti, zlasti zaradi pomanjkljivosti v zvezi s cestno infrastrukturo. V teh primerih bi se morali sistemi deaktivirati in o deaktivaciji obvestiti voznika. Če se ne deaktivirajo samodejno, bi jih moralo biti mogoče izključiti ročno. Takšna deaktivacija bi morala biti začasna in trajati le, dokler sistem ne deluje v celoti. Vozniki bi morda morali napredni sistem za zaviranje v sili ali sistem za ohranjanje voznega pasu v sili tudi neupoštevati, kadar bi delovanje sistema lahko povzročilo večje tveganje ali škodo. Tako bi se zagotovilo, da so vozila ves čas pod nadzorom voznika. Vseeno pa bi taki sistemi lahko prepoznali situacije, ko je voznik nezmožen za vožnjo in je zato posredovanje sistema potrebno, da se prepreči še hujša nesreča.

(16) Z Uredbo (ES) št. 661/2009 so bila zaradi višine sedežev in značilnosti mase vozila iz varnostnih zahtev izvzeta dostavna, športna terenska in večnamenska vozila. Glede na zvišano stopnjo prodiranja teh vozil na trg (s samo 3 % leta 1996 na 14 % leta 2016) in tehnološki razvoj pregledov električne varnosti po nesreči so ta izvzetja zastarela in neupravičena. Zato bi bilo treba ta izvzetja odpraviti in za ta vozila uporabljati niz zahtev glede naprednih sistemov vozil.

(17) Z Uredbo (ES) št. 661/2009 se je bistveno poenostavila zakonodaja Unije, saj je bilo 38 direktiv nadomeščenih z enakovrednimi pravilniki ZN, ki so obvezni v skladu s Sklepom Sveta 97/836/ES (8). Za nadaljnjo poenostavitev bi bilo treba še več pravil na ravni Unije nadomestiti z obstoječimi pravilniki ZN, katerih uporaba je v Uniji obvezna. Poleg tega bi morala Komisija spodbujati in podpreti delo, ki poteka na ravni ZN, da bi nemudoma in v skladu z najvišjimi obstoječimi standardi varnosti v cestnem prometu določila tehnične zahteve glede homologacije varnostnih sistemov vozil iz te uredbe.

(18) Pravilnike ZN in njihove spremembe, za katere je Unija glasovala ali ki jih uporablja v skladu s Sklepom 97/836/ES, bi bilo treba vključiti v zakonodajo Unije o homologaciji. Skladno s tem bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da spremeni seznam pravilnikov ZN, ki jih je treba obvezno izvajati, da se zagotovi posodabljanje tega seznama.

(19) Uredba (ES) št. 78/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (9) določa zahteve za zaščito pešcev, kolesarjev in drugih izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu v obliki preizkusov skladnosti in mejnih vrednosti za homologacijo vozil glede njihove sprednje konstrukcije in homologacijo prednjih zaščitnih sistemov (na primer cevne zaščite (bull bar)). Od sprejetja Uredbe (ES) št. 78/2009 so se tehnične zahteve in preizkusni postopki za vozila na ravni ZN nadalje razvili, da bi se upošteval tehnični napredek. Trenutno se v Uniji v zvezi s homologacijo motornih vozil uporablja tudi Pravilnik ZN št. 127 o določitvi enotnih določb za homologacijo motornih vozil glede njihove varnosti za pešce (v nadaljnjem besedilu: Pravilnik ZN št. 127).

(20) Po sprejetju Uredbe (ES) št. 79/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (10) so bile na ravni ZN nadalje razvite tehnične zahteve in preizkusni postopki za homologacijo vozil s pogonom na vodik ter vodikovih sistemov in sestavnih delov, da bi se upošteval tehnični napredek. Trenutno se v Uniji v zvezi s homologacijo vodikovih sistemov v motornih vozilih uporablja tudi Pravilnik ZN št. 134 o enotnih določbah za homologacijo motornih vozil in njihovih sestavnih delov glede varnosti delovanja vozil s pogonom na vodik (11) (v nadaljnjem besedilu: Pravilnik ZN št. 134). Poleg navedenih zahtev bi bilo treba na ravni Unije določiti tudi merila za kakovost materialov in priključkov za polnjenje z gorivom, uporabljenih v sistemih vozil z vodikom.

(21) Zaradi jasnosti, racionalnosti in poenostavitve bi bilo treba razveljaviti uredbe (ES) št. 78/2009, (ES) št. 79/2009 in (ES) št. 661/2009 ter jih nadomestiti s to uredbo.

(22) V preteklosti so pravila Unije omejevala skupno dolžino kombinacij tovornjakov, na podlagi tega pa so bile razvite značilne zasnove trambus, saj omogočajo čim več prostora za tovor. Vendar se je zaradi visokega položaja voznika povečalo območje slepega kota in poslabšala neposredna vidljivost okoli kabine tovornjaka. To je pomemben dejavnik pri prometnih nesrečah tovornjakov, ki vključujejo izpostavljene udeležence v cestnem prometu. Število smrtnih žrtev bi se lahko precej zmanjšalo z izboljšanjem neposredne vidljivosti. Zato bi bilo treba uvesti zahteve za izboljšanje neposredne vidljivosti, da se izboljša neposredna vidljivost pešcev, kolesarjev in drugih izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu z voznikovega sedeža, in sicer s kar največjim možnim zmanjšanjem mrtvih kotov na sprednji strani in na strani voznika. Upoštevati bi bilo treba posebnosti različnih kategorij vozil.

(23) Avtomatizirana vozila bi lahko pomembno prispevala k zmanjšanju števila smrtnih žrtev v cestnem prometu, saj se ocenjuje, da je več kot 90 % prometnih nesreč do neke mere posledica človeške napake. Ker bodo avtomatizirana vozila postopno prevzela naloge voznika, bi bilo treba na ravni Unije sprejeti harmonizirana pravila in tehnične zahteve za sisteme avtomatiziranih vozil, vključno s tistimi glede preverljivega zagotavljanja varnosti za odločanje avtomatiziranih vozil, pri čemer je treba spoštovati načelo tehnološke nevtralnosti, in njihovo uporabo spodbujati na mednarodni ravni v okviru Svetovnega foruma za harmonizacijo pravilnikov o vozilih v okviru Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (delovna skupina 29).

(24) Udeleženci v cestnem prometu, kot so pešci in kolesarji, pa tudi vozniki neavtomatiziranih vozil, ki o obnašanju avtomatiziranega vozila ne morejo prejemati elektronskih informacij, izmenjanih med vozili, bi morali biti obveščeni o tem obnašanju po običajni poti, kot je določeno v pravilnikih ZN oziroma drugih regulativnih aktih, in sicer čim prej po začetku njihove veljavnosti.

(25) S samodejno vožnjo vozil v koloni bi se lahko v prihodnosti zagotovil varnejši, čistejši in učinkovitejši promet. Zaradi predvidene uvedbe tehnologije za samodejno vožnjo v koloni in s tem povezanih standardov bo potreben regulativni okvir s harmoniziranimi pravili in postopki.

(26) S povezljivostjo in avtomatizacijo vozil se povečuje možnost nedovoljenega oddaljenega dostopa do podatkov v vozilu in nezakonitega spreminjanja programske opreme po zraku. Da bi upoštevali takšna tveganja, bi morala uporaba pravilnikov ZN oziroma drugih regulativnih aktov o kibernetski varnosti čim prej po začetku njihove veljavnosti postati obvezna.

(27) Spremembe programske opreme lahko bistveno spremenijo funkcije vozila. Uvesti bi bilo treba harmonizirana pravila in tehnične zahteve za spreminjanje programske opreme v skladu s postopki homologacije. Zato bi morala uporaba pravilnikov ZN oziroma drugih regulativnih aktov glede postopkov posodobitve programske opreme čim prej po začetku njihove veljavnosti postati obvezna. Ti varnostni ukrepi pa ne bi smeli posegati v obveznosti proizvajalcev vozil, da omogočijo dostop do celovitih diagnostičnih informacij in podatkov v vozilu, ki so relevantni za popravilo in vzdrževanje vozila.

(28) Unija bi morala še naprej spodbujati, da bi se na ravni ZN razvijale tehnične zahteve glede hrupa pnevmatik, njihovega kotalnega upora in njihovega oprijema na mokri podlagi. Pravilnik ZN št. 117 o enotnih določbah o homologaciji pnevmatik v zvezi z emisijami kotalnega hrupa in/ali oprijemljivostjo na mokrih površinah in/ali kotalnim uporom (12) (v nadaljnjem besedilu: Pravilnik ZN št. 117) zdaj namreč vsebuje natančne določbe v zvezi s tem. Na ravni ZN bi bilo treba hitro in ambiciozno nadaljevati proces prilagajanja zahtev glede pnevmatik, da bi se upošteval tehnični napredek, zlasti za zagotovitev, da se učinkovitost pnevmatike oceni tudi v rabljenem stanju na koncu njene življenjske dobe ter za spodbujanje zamisli, da bi morale pnevmatike izpolnjevati zahteve v celotni življenjski dobi in se ne bi smele zamenjati prezgodaj. Obstoječe zahteve iz Uredbe (ES) št. 661/2009 v zvezi z učinkovitostjo pnevmatik bi bilo treba nadomestiti z enakovrednimi pravilniki ZN.

(29) Za zagotovitev učinkovitosti te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU) sprejme akte za dopolnitev te uredbe v zvezi z zahtevami za homologacijo, ki se nanašajo na napredne sisteme vozil, in za spremembo te uredbe v zvezi s Prilogo II k tej uredbi, da se upoštevata tehnični napredek in regulativni razvoj. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje (13). Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se sistematično lahko udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov.

(30) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (14).

(31) V okviru prilagoditve zakonodaje Unije, ki se nanaša na regulativni postopek s pregledom, s pravnim okvirom, vzpostavljenim s PDEU, in zaradi nadaljnje poenostavitve zakonodaje Unije na področju varnosti vozil bi bilo treba naslednje uredbe razveljaviti ter jih nadomestiti z izvedbeni akti, sprejetimi na podlagi te uredbe: — Uredba Komisije (ES) št. 631/2009 (15), — Uredba Komisije (EU) št. 406/2010 (16), — Uredba Komisije (EU) št. 672/2010 (17), — Uredba Komisije (EU) št. 1003/2010 (18), — Uredba Komisije (EU) št. 1005/2010 (19), — Uredba Komisije (EU) št. 1008/2010 (20), — Uredba Komisije (EU) št. 1009/2010 (21), — Uredba Komisije (EU) št. 19/2011 (22), — Uredba Komisije (EU) št. 109/2011 (23), — Uredba Komisije (EU) št. 458/2011 (24), — Uredba Komisije (EU) št. 65/2012 (25), — Uredba Komisije (EU) št. 130/2012 (26), — Uredba Komisije (EU) št. 347/2012 (27), — Uredba Komisije (EU) št. 351/2012 (28), — Uredba Komisije (EU) št. 1230/2012 (29), — Uredba Komisije (EU) 2015/166 (30).

(32) Ker bi bilo treba EU-homologacije, podeljene v skladu z Uredbo (ES) št. 78/2009, Uredbo (ES) št. 79/2009 ali Uredbo (ES) št. 661/2009 in njihovimi izvedbenimi ukrepi, obravnavati kot enakovredne tistim, izdanim v skladu s to uredbo, razen če se s to uredbo spremenijo zadevne zahteve ali dokler niso spremenjene z delegiranimi akti ali izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, je treba s prehodnimi določbami zagotoviti, da te homologacije niso razveljavljene.

(33) Datume za zavrnitev podelitve EU-homologacije, zavrnitev registracije vozila in prepoved dajanja na trg ali začetka uporabe sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot bi bilo treba določiti za vsako postavko posebej.

(34) Ker cilja te direktive, in sicer zagotovitve pravilnega delovanja notranjega trga z uvedbo harmoniziranih tehničnih zahtev glede varnosti delovanja in okoljske uspešnosti motornih vozil in njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi njegovega obsega in učinkov lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja.

(35) Dovolj zgodaj pred datumom začetka njihove uporabe bi bilo treba v delegiranih in izvedbenih aktih določiti podrobne tehnične zahteve in ustrezne preizkusne postopke ter določbe o enotnih postopkih in tehničnih specifikacijah za homologacijo motornih vozil in njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, da bi proizvajalcem tako dali na voljo dovolj časa za prilagoditev zahtevam iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe. Nekatera vozila se proizvajajo v majhnih količinah. Zato je ustrezno, da se v zahtevah iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, upoštevajo takšna vozila oziroma razredi vozil, kadar takšne zahteve niso skladne z uporabo ali zasnovo takšnih vozil ali kadar je dodatno breme zaradi takšnih zahtev nesorazmerno. Zato bi bilo treba uporabo te uredbe odložiti –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I

PREDMET UREJANJA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1 Predmet urejanja Ta uredba določa zahteve za: (a) homologacijo vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, zasnovanih in izdelanih za vozila, kar zadeva njihove splošne značilnosti in varnost ter zaščito in varnost potnikov v vozilu in izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu; (b) homologacijo vozil glede sistemov za nadzor tlaka v pnevmatikah, kar zadeva njihovo varnost, učinkovitost pri porabi goriva in zmanjšanje emisij CO2, ter (c) homologacijo na novo proizvedenih pnevmatik, kar zadeva njihovo varnost in okoljsko uspešnost.

Člen 2 Področje uporabe Ta uredba se uporablja za vozila kategorij M, N in O, kot so opredeljene v členu 4 Uredbe (EU) 2018/858, ter za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote, zasnovane in izdelane za taka vozila.

Člen 3 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo opredelitve pojmov iz člena 3 Uredbe (EU) 2018/858. Poleg tega se uporabljajo še naslednje opredelitve pojmov: (1) „izpostavljeni udeleženec v cestnem prometu“ pomeni udeležence v cestnem prometu brez motornega pogona, kar zlasti vključuje kolesarje in pešce, ter uporabnike dvokolesnih motornih vozil; (2) „sistem za nadzor tlaka v pnevmatikah“ pomeni sistem, nameščen v vozilo, ki lahko ovrednoti tlak pnevmatik ali spremembo tlaka v času ter prenese ustrezne podatke do uporabnika med delovanjem vozila; (3) „inteligentni sistem za uravnavanje hitrosti“ pomeni sistem, ki pomaga vozniku pri ohranjanju primerne hitrosti glede na cestno okolje, tako da zagotavlja namenske in ustrezne povratne informacije; (4) „pripomoček za namestitev blokirne naprave za primer uživanja alkohola“ pomeni standardizirani vmesnik, ki olajšuje vgradnjo blokirne naprave za primer uživanja alkohola kot dodatne opreme v motorna vozila; (5) „opozarjanje na zaspanost in zmanjšano pozornost voznika“ pomeni sistem, ki ocenjuje čuječnost voznika na podlagi analize sistemov vozila in po potrebi opozori voznika; (6) „napredno opozarjanje na nepozornost voznika“ pomeni sistem, ki pomaga vozniku pri ohranjanju pozornosti na prometne razmere in ga opozori v primeru njegove nepozornosti; (7) „signal za zaustavitev v sili“ pomeni svetlobno-signalno funkcijo za nakazovanje drugim udeležencem v prometu za vozilom, da se je uporabila velika sila za zaustavitev vozila glede na prevladujoče razmere na cesti; (8) „zaznavanje vzvratne vožnje“ pomeni sistem, ki voznika opozori na osebe in predmete za vozilom, pri čemer je glavni cilj preprečiti trk pri vzvratni vožnji; (9) „sistem opozarjanja pred zapustitvijo voznega pasu“ pomeni sistem za opozarjanje voznika o zanosu vozila z njegovega prometnega pasu; (10) „napredni sistem za zaviranje v sili“ pomeni sistem, ki lahko samodejno zazna možnost trka in aktivira zavorni sistem vozila za zmanjšanje hitrosti vozila z namenom preprečitve ali ublažitve trka; (11) „sistem za ohranjanje voznega pasu v sili“ pomeni sistem za pomoč vozniku pri ohranjanju varnega položaja vozila glede na meje voznega pasu ali ceste, vsaj kadar vozilo zapusti vozni pas ali je tik pred tem, da ga zapusti, in je trk morda neizogiben; (12) „glavno nadzorno stikalo vozila“ pomeni napravo, s katero se elektronski sistem, vgrajen v vozilo, iz izključenega stanja, kot je v primeru, ko je vozilo parkirano in je voznik odsoten, preklopi v normalen način delovanja; (13) „zapisovalnik podatkov o dogodku“ pomeni sistem, katerega namen je izključno beleženje in shranjevanje ključnih, s trkom povezanih parametrov in informacij v kratkem obdobju pred in med trkom ter takoj po njem; (14) „prednji zaščitni sistem“ pomeni samostojno strukturo ali strukture, kot je na primer cevna zaščita (bull bar) ali dodatni odbijač, ki poleg odbijača iz prvotne opreme ščiti zunanjo površino vozila pred poškodbo v primeru trčenja s predmetom, razen struktur z največjo maso manj kot 0,5 kg, namenjenih le zaščiti svetil vozila; (15) „odbijač“ pomeni sprednjo, spodnjo, zunanjo strukturo vozila, vključno z vsemi pritrjenimi deli vozila, namenjenimi zaščiti vozila ob čelnem trčenju z drugim vozilom pri nizki hitrosti; sem pa ne spada kateri koli prednji zaščitni sistem; (16) „vozilo s pogonom na vodik“ pomeni vsako motorno vozilo, ki kot gorivo za pogon uporablja vodik; (17) „vodikov sistem“ pomeni sestav sestavnih delov vodikovega sistema in povezovalnih delov, nameščenih na vozilu s pogonom na vodik, razen vodikovega pogonskega sistema ali pomožne pogonske enote; (18) „vodikov pogonski sistem“ pomeni pretvornik energije, ki se uporablja za pogon vozila; (19) „sestavni del vodikovega sistema“ pomeni posode za vodik in vse druge dele vozil s pogonom na vodik, ki so v neposrednem stiku z vodikom ali tvorijo del vodikovega sistema; (20) „posoda za vodik“ pomeni sestavni del vodikovega sistema, v katerem je shranjen glavni del vodikovega goriva; (21) „avtomatizirano vozilo“ pomeni motorno vozilo, katerega zasnova in izdelava omogočata avtonomno vožnjo za določena obdobja brez stalnega nadzora voznika, pri čemer pa se še vedno pričakuje ali zahteva posredovanje voznika; (22) „popolnoma avtomatizirano vozilo“ pomeni motorno vozilo, ki je bilo zasnovano in izdelano za avtonomno vožnjo brez nadzora voznika; (23) „sistem za spremljanje razpoložljivosti voznika“ pomeni sistem, ki oceni, ali voznik v avtomatiziranem vozilu v posebnih okoliščinah lahko prevzame vozno funkcijo, kadar je to primerno; (24) „samodejna vožnja vozil v koloni“ pomeni povezovanje dveh ali več vozil v konvoj na podlagi tehnologije za povezljivost in sistemov za podporo avtomatizirane vožnje, ki vozilom omogočajo, da samodejno vzdržujejo določeno, kratko medsebojno razdaljo, kadar so v določenih delih potovanja povezana, in se prilagajajo spremembam v premikanju prvega vozila, pri čemer vozniki zelo malo sodelujejo ali sploh ne; (25) „največja masa“ pomeni največjo tehnično dovoljeno maso po podatkih proizvajalca; (26) „A-stebriček“ pomeni skrajno sprednjo in skrajno zunanjo oporo strehe, ki poteka od šasije do strehe vozila.

POGLAVJE II

OBVEZNOSTI PROIZVAJALCEV

Člen 4 Splošne obveznosti in tehnične zahteve 1. Proizvajalci dokažejo, da so vsa nova vozila, ki so dana na trg, registrirana ali se začnejo uporabljati, ter vsi novi sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote, ki so dani na trg ali se začnejo uporabljati, homologirani v skladu z zahtevami iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe. 2. Homologacija v skladu s pravilniki ZN iz Priloge I se šteje za EU-homologacijo v skladu z zahtevami iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe. 3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 12, da zaradi prilagoditve tehničnemu napredku in regulativnim spremembam spremeni Prilogo I z navedbo in posodobitvijo sklicev na pravilnike ZN ter ustrezne spremembe, ki jih je treba obvezno uporabljati. 4. Proizvajalci zagotovijo, da so vozila zasnovana, izdelana in sestavljena tako, da je tveganje poškodb potnikov in izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu čim manjše. 5. Proizvajalci tudi zagotovijo, da so vozila, sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote skladni z veljavnimi zahtevami iz Priloge II, ki začnejo veljati na datume iz navedene priloge, z natančnimi tehničnimi zahtevami in preizkusnimi postopki iz delegiranih aktov in z enotnimi postopki in tehničnimi specifikacijami iz izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, vključno z zahtevami glede: (a) sistemov za zadrževanje potnikov, preizkusa trka, celovitosti sistema za dovajanje goriva in električne varnosti pri visoki napetosti; (b) izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu, vidnega polja in vidljivosti; (c) šasije vozila, zaviranja, pnevmatik in krmiljenja; (d) vgrajenih instrumentov, električnega sistema, svetlobnih naprav vozila in zaščite pred nedovoljeno uporabo, vključno s kibernetskimi napadi; (e) vedenja voznika in sistema ter (f) splošne konstrukcije in značilnosti vozila. 6. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 12, da zaradi prilagoditve tehničnemu napredku in regulativnim spremembam spremeni Prilogo II, zlasti v zvezi z zadevami iz točk (a) do (f) odstavka 5 tega člena, pa tudi s tistimi iz točk (a) do (g) člena 6(1), člena 7(2), (3), (4) in (5), člena 9(2), (3) in (5) ter člena 11(1), in z namenom zagotoviti visoko raven splošne varnosti vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot ter visoko raven zaščite potnikov v vozilu in izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu, in sicer z uvedbo in posodabljanjem sklicevanj na pravilnike ZN ter na delegirane in izvedbene akte. 7. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehničnih specifikacijah za homologacijo vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot glede zahtev iz Priloge II. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2). Objavijo se najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 5 Posebne določbe v zvezi s sistemi za nadzor tlaka v pnevmatikah in s pnevmatikami 1. Vozila so opremljena z natančnim sistemom za nadzor tlaka v pnevmatikah, ki lahko voznika v širokem razponu cestnih in okoljskih razmer s signalom v notranjosti vozila opozori, kadar se tlak v pnevmatiki zmanjša. 2. Sistemi za nadzor tlaka v pnevmatikah so zasnovani tako, da se prepreči ponastavitev ali ponovno umerjanje pri nizkem tlaku v pnevmatikah. 3. Vse pnevmatike, dane na trg, izpolnjujejo zahteve glede varnosti in okoljske uspešnosti, določene v ustreznih regulativnih aktih iz Priloge II. 4. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehničnih specifikacijah za: (a) homologacijo vozil glede sistemov za nadzor tlaka v pnevmatikah; (b) homologacijo pnevmatik, vključno s tehničnimi specifikacijami glede njihove namestitve. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2). Objavijo se najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 6 Napredni sistemi vozil za vse kategorije motornih vozil 1. Motorna vozila so opremljena z naslednjimi naprednimi sistemi vozil: (a) inteligentnim sistemom za uravnavanje hitrosti; (b) pripomočkom za namestitev blokirne naprave za primer uživanja alkohola; (c) opozarjanjem na zaspanost in zmanjšano pozornost voznika; (d) naprednim opozarjanjem na nepozornost voznika; (e) signalom za zaustavitev v sili; (f) sistemom za zaznavanje vzvratne vožnje in (g) zapisovalnikom podatkov o dogodku. 2. Inteligentni sistem za uravnavanje hitrosti ima naslednje minimalne zahteve: (a) omogoča, da je voznik lahko prek pedala za plin ali na druge namenske, ustrezne in učinkovite načine povratnega obveščanja opozorjen o prekoračitvi veljavne omejitve hitrosti; (b) sistem je mogoče izključiti; informacije o omejitvah hitrosti se lahko še vedno navajajo, inteligentni sistem za uravnavanje hitrosti pa je ob vsakem zagonu vozila z glavnim nadzornim stikalom v normalnem načinu delovanja; (c) namenske in ustrezne povratne informacije temeljijo na informacijah o omejitvah hitrosti, pridobljenih z upoštevanjem prometne signalizacije, bodisi na podlagi infrastrukturne signalizacije bodisi na podlagi podatkov iz elektronske karte ali na podlagi obojega, na voljo v vozilu; (d) ne vplivajo na možnost voznika, da preseže hitrost vozila, ki jo predlaga sistem; (e) določijo se cilji uspešnosti, da se preprečijo ali minimizirajo napake v dejanskih voznih razmerah. 3. Opozarjanje na zaspanost in zmanjšano pozornost voznika ter napredno opozarjanje na nepozornost so zasnovani tako, da ne beležijo neprestano in hranijo podatkov, ki niso potrebni za namene, za katere se zbirajo ali drugače obdelujejo v sistemu zaprtega kroga. Poleg tega ti podatki niso nikoli dostopni ali na voljo tretjim stranem in so po obdelavi nemudoma izbrisani. Ti sistemi so zasnovani tudi tako, da se prepreči prekrivanje in da voznika ne obvestijo ločeno in hkrati ali na nejasen način, kadar en dogodek sproži oba sistema. 4. Zapisovalniki podatkov o dogodku izpolnjujejo zlasti naslednje zahteve: (a) podatki v zvezi s kratkim obdobjem pred in med trkom ter takoj po njem, ki jih lahko beležijo in shranijo, vključujejo hitrost vozila, zaviranje, položaj in nagib vozila na cesti, stanje in stopnjo aktivacije vseh varnostnih sistemov vozila, sistem eCall, vgrajen v vozilo, kot storitev številke 112, aktiviranje zavor ter druge pomembne vhodne parametre vgrajenega aktivnega varnostnega sistema in sistema za preprečevanje nesreč, in sicer z visoko stopnjo natančnosti in zagotovljeno trajnostjo podatkov; (b) naprav ni mogoče izklopiti; (c) način, na katerega lahko beležijo in shranjujejo podatke, pa je tak, da: (i) delujejo na sistemu zaprtega kroga; (ii) so podatki, ki jih zberejo, anonimizirani in zaščiteni pred manipulacijo in zlorabo ter (iii) podatki, ki jih zberejo, omogočajo ugotovitev tipa, variante in izvedenke vozila ter zlasti aktivnega varnostnega sistema in sistema za preprečevanje nesreč, ki sta nameščena v vozilu, ter (d) se podatki, ki jih lahko beležijo, lahko dajo na voljo nacionalnim organom prek standardiziranega vmesnika na podlagi prava Unije ali nacionalnega prava in le za namene raziskav in analiz nesreč, vključno za namene homologacije sistemov in sestavnih delov, ter v skladu z Uredbo (EU) 2016/679. 5. Zapisovalnik podatkov o dogodku ne more beležiti in shraniti zadnjih štirih številk označbe vozila v identifikacijski številki vozila ali katerih koli drugih informacij, na podlagi katerih bi se lahko identificirali samo vozilo, njegov lastnik ali imetnik. 6. Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členom 12 za dopolnitev te uredbe z določitvijo podrobnih pravil glede posebnih preizkusnih postopkov in tehničnih zahtev za: (a) homologacijo vozil glede naprednih sistemov vozil iz odstavka 1; (b) homologacijo naprednih sistemov vozil iz točk (a), (f) in (g) odstavka 1 kot samostojnih tehničnih enot. Ti delegirani akti se objavijo najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 7 Posebne zahteve za osebne avtomobile in lahka gospodarska vozila 1. Vozila kategorij M1 in N1 poleg drugih zahtev iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, ki prav tako veljajo za vozila navedenih kategorij, izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 2 do 5 in tehnične specifikacije, določene v izvedbenih aktih iz odstavka 6. 2. Vozila kategorij M1 in N1 so opremljena z naprednimi sistemi za zaviranje v sili, ki so zasnovani in nameščeni v dveh fazah, in zagotavljajo: (a) zaznavanje ovir in premikajočih se vozil pred motornim vozilom v prvi fazi; (b) razširitev zmožnosti zaznavanja iz točke (a) tudi na pešce in kolesarje pred motornim vozilom v drugi fazi. 3. Vozila kategorij M1 in N1 so tudi opremljena s sistemom za ohranjanje voznega pasu v sili. 4. Napredni sistemi za zaviranje v sili in sistemi za ohranjanje voznega pasu v sili izpolnjujejo zlasti naslednje zahteve: (a) take sisteme je mogoče izključiti le vsakega posamično, pri čemer voznik opravi zaporedje dejanj; (b) ob vsakem vklopu glavnega nadzornega stikala vozila so sistemi v normalnem načinu delovanja; (c) enostavno je mogoče izključiti zvočna opozorila, vendar se hkrati s tem ne izključijo druge funkcije sistema; (d) voznik ima možnost, da takega sistema ne upošteva. 5. Vozila kategorij M1 in N1 so zasnovana in izdelana z večjo cono za zaščito pred udarci z glavo, da bi se tako izboljšala zaščita izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu in ublažile njihove morebitne poškodbe v primeru trka. 6. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehničnih specifikacijah za homologacijo vozil glede zahtev iz odstavkov 2 do 5 tega člena. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2). Objavijo se najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 8 Prednji zaščitni sistemi za osebne avtomobile in lahka gospodarska vozila 1. Prednji zaščitni sistemi, bodisi nameščeni kot originalna oprema v vozilih kategorij M1 in N1 bodisi dani na trg kot samostojne tehnične enote za taka vozila, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 2 in tehnične specifikacije, določene v izvedbenih aktih iz odstavka 3. 2. Prednji zaščitni sistemi, ki so dani na trg kot samostojne tehnične enote, so opremljeni s podrobnim seznamom tipov, variant in izvedenk vozil, za katere je prednji zaščitni sistem homologiran, in z jasnimi navodili za montažo. 3. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehničnih specifikacijah za homologacijo prednjih zaščitnih sistemov, vključno s tehničnimi specifikacijami glede njihove izdelave in vgradnje. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2). Objavijo se najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 9 Posebne zahteve v zvezi z avtobusi in tovornjaki 1. Vozila kategorij M2, M3, N2 in N3 poleg drugih zahtev iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, ki prav tako veljajo za vozila navedenih kategorij, izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 2 do 5 in tehnične specifikacije, določene v izvedbenih aktih iz odstavka 7. Vozila kategorij M2 in M3 izpolnjujejo tudi zahtevo iz odstavka 6. 2. Vozila kategorij M2, M3, N2 in N3 so opremljena s sistemom opozarjanja pred zapustitvijo voznega pasu in naprednim sistemom za zaviranje v sili, ki izpolnjujeta tehnične specifikacije iz izvedbenih aktov iz odstavka 7. 3. Vozila kategorij M2, M3, N2 in N3 so opremljena z naprednimi sistemi za zaznavanje pešcev in kolesarjev, ki so v neposredni bližini prednjega ali stranskega dela vozila, in za opozarjanje nanje ali preprečitev trka s takimi izpostavljenimi udeleženci v cestnem prometu. 4. Sistemi iz odstavkov 2 in 3 izpolnjujejo zlasti naslednje zahteve: (a) take sisteme je mogoče izključiti le vsakega posamično, pri čemer voznik opravi zaporedje dejanj; (b) ob vsakem vklopu glavnega nadzornega stikala vozila so sistemi v normalnem načinu delovanja; (c) enostavno je mogoče izključiti zvočna opozorila, vendar se hkrati s tem ne izključijo druge funkcije sistema; (d) voznik ima možnost, da tega sistema ne upošteva; 5. Vozila kategorij M2, M3, N2 in N3 so zasnovana in izdelana tako, da izboljšujejo neposredno vidljivost izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu z voznikovega sedeža, in sicer s kar največjim zmanjšanjem mrtvih kotov na sprednji strani in na strani voznika, pri čemer se upoštevajo posebnosti različnih kategorij vozil. 6. Vozila kategorij M2 in M3 za prevoz več kot 22 potnikov poleg voznika in s prostorom za stoječe potnike, ki omogoča hitro menjavo potnikov, so zasnovana in izdelana tako, da so dostopna osebam z omejeno mobilnostjo, vključno z uporabniki invalidskih vozičkov. 7. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehničnih specifikacijah za: (a) homologacijo vozil glede zahtev iz odstavkov 2 do 5 tega člena; (b) homologacijo sistemov iz odstavka 3 tega člena kot samostojnih tehničnih enot. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2). Kadar ti izvedbeni akti zadevajo zahteve iz odstavkov 2, 3 in 4 tega člena, se objavijo najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II. Kadar ti izvedbeni akti zadevajo zahteve iz odstavka 5 tega člena, se objavijo najmanj 36 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 10 Posebne zahteve v zvezi z vozili s pogonom na vodik 1. Vozila s pogonom na vodik kategorij M in N, njihovi vodikovi sistemi in sestavni deli teh sistemov poleg drugih zahtev iz te uredbe ter delegiranih aktov in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, ki prav tako veljajo za vozila navedenih kategorij, izpolnjujejo tehnične specifikacije, določene v izvedbenih aktih iz odstavka 3. 2. Proizvajalci zagotovijo, da so vodikovi sistemi in vodikovi sestavni deli vgrajeni v skladu s tehničnimi specifikacijami, določenimi v izvedbenih aktih iz odstavka 3. Proizvajalci po potrebi zagotovijo tudi informacije za namene pregledov vodikovega sistema in njegovih sestavnih delov v času življenjske dobe vozil s pogonom na vodik. 3. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehnične specifikacije za homologacijo vozil s pogonom na vodik glede njihovih vodikovih sistemov, vključno s tistimi v zvezi z združljivostjo materialov in priključki za polnjenje z gorivom, ter za homologacijo sestavnih delov vodikovega sistema, vključno s tehničnimi specifikacijami za njihovo vgradnjo. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2). Objavijo se najmanj 15 mesecev pred veljavnimi datumi iz Priloge II.

Člen 11 Posebne zahteve v zvezi z avtomatiziranimi vozili in popolnoma avtomatiziranimi vozili 1. Avtomatizirana in popolnoma avtomatizirana vozila poleg drugih zahtev iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, ki veljajo za vozila zadevnih kategorij, izpolnjujejo tehnične specifikacije, določene v izvedbenih aktih iz odstavka 2, v zvezi s: (a) sistemi, ki prevzamejo nadzor pri upravljanju vozila, vključno s signaliziranjem, krmiljenjem, pospeševanjem in zaviranjem; (b) sistemi, ki vozilu zagotavljajo informacije v realnem času o stanju vozila in okolice; (c) sistemi za spremljanje razpoložljivosti voznika; (d) zapisovalniki podatkov o dogodku za avtomatizirana vozila; (e) harmoniziranim načinom izmenjave podatkov, na primer za samodejno vožnjo vozil različnih znamk v koloni; (f) sistemi za zagotavljanje varnostnih informacij drugim udeležencem v cestnem prometu. Vendar pa se te tehnične specifikacije v zvezi s sistemi za spremljanje razpoložljivosti voznika iz točke (c) prvega pododstavka ne uporabljajo za popolnoma avtomatizirana vozila. 2. Komisija z izvedbenimi akti sprejme določbe o enotnih postopkih in tehnične specifikacije za sisteme in druge naprave iz točk (a) do (f) odstavka 1 tega člena ter za homologacijo avtomatiziranih in popolnoma avtomatiziranih vozil v zvezi z navedenimi sistemi in drugimi napravami, da bi zagotovila varno delovanje avtomatiziranih in popolnoma avtomatiziranih vozil na javnih cestah. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 13(2).

POGLAVJE III

KONČNE DOLOČBE

Člen 12 Izvajanje pooblastila 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu. 2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 4(3) in (6) ter člena 6(6) se prenese na Komisijo za obdobje petih let od 5. januarja 2020. Komisija pripravi poročilo o prenosu pooblastila najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljšuje za enako dolga obdobja, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja. 3. Prenos pooblastila iz člena 4(3) in (6) ter člena 6(6) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila iz navedenega sklepa. Sklep začne učinkovati dan po njegovi objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je določen v navedenem sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4. Komisija se pred sprejetjem delegiranega akta posvetuje s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice, v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. 5. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 6. Delegirani akt, sprejet na podlagi člena 4(3) in (6) ter člena 6(6), začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.

Člen 13 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga Tehnični odbor za motorna vozila. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011. Kadar odbor ne poda mnenja, Komisija osnutka izvedbenega akta ne sprejme in se uporabi tretji pododstavek člena 5(4) Uredbe (EU) št. 182/2011.

Člen 14 Pregled in poročanje 1. Komisija do 7. julija 2027 in potem vsakih pet let Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o oceni o dosežkih varnostnih ukrepov in sistemov, vključno s stopnjo prodora na trg in koristmi za uporabnike. Komisija preuči, ali ti varnostni ukrepi in sistemi delujejo, kot je predvideno s to uredbo. Po potrebi se poročilu priložijo priporočila, vključno z zakonodajnimi predlogi za spremembo zahtev glede splošne varnosti ter zaščite in varnosti potnikov v vozilu in izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu, da se dodatno zmanjša število nesreč in poškodb v cestnem prometu oziroma da se te odpravijo. Komisija zlasti oceni zanesljivost in učinkovitost novih inteligentnih sistemov za uravnavanje hitrosti ter natančnost in stopnjo napake teh sistemov v dejanskih voznih razmerah. Komisija po potrebi poda zakonodajni predlog. 2. Komisija vsako leto do 31. januarja Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo za preteklo leto o dejavnostih Svetovnega foruma za harmonizacijo pravilnikov o vozilih v okviru Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE) (delovna skupina 29) v zvezi z napredkom pri izvajanju standardov za varnost vozil, kar zadeva zahteve iz členov 5 do 11, ter v zvezi s stališčem Unije, povezanim s temi zadevami.

Člen 15 Prehodne določbe 1. Ta uredba ne razveljavlja nobene EU-homologacije, ki je bila za vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote podeljena v skladu z Uredbo (ES) št. 78/2009, Uredbo (ES) št. 79/2009 ali Uredbo (ES) št. 661/2009 in njihovimi izvedbenimi ukrepi do 5. julija 2022, razen če so bile s to uredbo in delegiranimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, spremenjene zadevne zahteve, ki veljajo za ta vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ali so bile dodane nove zahteve, kot je dodatno določeno v izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi te uredbe. 2. Homologacijski organi še naprej podeljujejo razširitve EU-homologacij iz odstavka 1. 3. Z odstopanjem od te uredbe države članice do datuma, določenega v Prilogi IV, še naprej dovoljujejo registracijo vozil in prodajo ali začetek uporabe sestavnih delov, ki ne izpolnjujejo zahtev iz Pravilnika ZN št. 117.

Člen 16 Datumi izvajanja Nacionalni organi v zvezi z vozili, sistemi, sestavnimi deli in samostojnimi tehničnimi enotami: (a) z učinkom od datumov iz Priloge II v zvezi z določeno zahtevo iz navedene priloge zaradi razlogov, povezanih s to zahtevo, zavrnejo podelitev EU-homologacije ali nacionalne homologacije za vse nove tipe vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki ne izpolnjujejo zahtev iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe; (b) z učinkom od datumov iz Priloge II v zvezi z določeno zahtevo iz navedene priloge zaradi razlogov, povezanih s to zahtevo, štejejo, da potrdila o skladnosti za nova vozila niso več veljavna za namene člena 48 Uredbe (EU) 2018/858, ter prepovejo registracijo takih vozil, če ta vozila ne izpolnjujejo zahtev iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe; (c) z učinkom od datumov iz Priloge II v zvezi z določeno zahtevo iz navedene priloge zaradi razlogov, povezanih s to zahtevo, prepovejo dajanje na trg ali začetek uporabe sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, kadar ti ne izpolnjujejo zahtev iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe.

Člen 17 Spremembe Uredbe (EU) 2018/858 Priloga II k Uredbi (EU) 2018/858 se spremeni v skladu s Prilogo III k tej uredbi.

Člen 18 Razveljavitev 1. Uredbe (ES) št. 78/2009, (ES) št. 79/2009 in (ES) št. 661/2009 ter uredbe (ES) št. 631/2009, (EU) št. 406/2010, (EU) št. 672/2010, (EU) št. 1003/2010, (EU) št. 1005/2010, (EU) št. 1008/2010, (EU) št. 1009/2010, (EU) št. 19/2011, (EU) št. 109/2011, (EU) št. 458/2011, (EU) št. 65/2012, (EU) št. 130/2012, (EU) št. 347/2012, (EU) št. 351/2012, (EU) št. 1230/2012 in (EU) 2015/166 se razveljavijo z učinkom od datuma začetka uporabe te uredbe. 2. Sklicevanje na uredbe (ES) št. 78/2009, (ES) št. 79/2009 in (ES) št. 661/2009 se šteje kot sklicevanje na to uredbo.

Člen 19 Začetek veljavnosti in datum začetka uporabe Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od 6. julija 2022. Vendar se člen 4(3), (6) in (7), člen 5(4), člen 6(6), člen 7(6), člen 8(3), člen 9(7), člen 10(3), člen 11(2) ter člena 12 in 13 uporabljajo od 5. januarja 2020.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Strasbourgu, 27. novembra 2019 Za Evropski parlament Predsednik D. M. SASSOLI Za Svet Predsednica T. TUPPURAINEN

(1) UL C 440, 6.12.2018, str. 90.

(2) Stališče Evropskega parlamenta z dne 16. aprila 2019 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in odločitev Sveta z dne 8. novembra 2019.

(3) Uredba (EU) 2018/858 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2018 o odobritvi in tržnem nadzoru motornih vozil in njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, spremembi uredb (ES) št. 715/2007 in (ES) št. 595/2009 ter razveljavitvi Direktive 2007/46/ES (UL L 151, 14.6.2018, str. 1).

(4) https://ec.europa.eu/transport/road_safety/sites/roadsafety/files/vademecum_2018.pdf

(5) Uredba (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 200, 31.7.2009, str. 1).

(6) Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL L 119, 4.5.2016, str. 1).

(7) Uredba (EU) 2015/758 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2015 o zahtevah za homologacijo za uvedbo sistema eCall, vgrajenega v vozilo, kot storitev številke 112 in spremembi Direktive 2007/46/ES (UL L 123, 19.5.2015, str. 77).

(8) Sklep Sveta 97/836/ES z dne 27. novembra 1997 v pričakovanju pristopa Evropske skupnosti k Sporazumu Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, dodeljenih na podlagi teh predpisov (Revidiran sporazum iz leta 1958) (UL L 346, 17.12.1997, str. 78).

(9) Uredba (ES) št. 78/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. januarja 2009 o homologaciji motornih vozil glede zaščite pešcev in drugih izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu, o spremembi Direktive 2007/46/ES in razveljavitvi direktiv 2003/102/ES in 2005/66/ES (UL L 35, 4.2.2009, str. 1).

(10) Uredba (ES) št. 79/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 14. januarja 2009 o homologaciji motornih vozil s pogonom na vodik in spremembi Direktive 2007/46/ES (UL L 35, 4.2.2009, str. 32).

(11) UL L 129, 17.5.2009, str. 43.

(12) UL L 218, 12.8.2016, str. 1.

(13) UL L 123, 12.5.2016, str. 1.

(14) Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL L 55, 28.2.2011, str. 13).

(15) Uredba Komisije (ES) št. 631/2009 z dne 22. julija 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Priloge I k Uredbi (ES) št. 78/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o homologaciji motornih vozil v zvezi z zaščito pešcev in drugih izpostavljenih udeležencev v cestnem prometu, ki spreminja Direktivo 2007/46/ES ter razveljavlja direktivi 2003/102/ES in 2005/66/ES (UL L 195, 25.7.2009, str. 1).

(16) Uredba Komisije (EU) št. 406/2010 z dne 26. aprila 2010 o izvajanju Uredbe (ES) št. 79/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o homologaciji motornih vozil s pogonom na vodik (UL L 122, 18.5.2010, str. 1).

(17) Uredba Komisije (EU) št. 672/2010 z dne 27. julija 2010 o zahtevah za homologacijo za sisteme za odleditev in sušenje vetrobranskega stekla nekaterih motornih vozil in o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 196, 28.7.2010, str. 5).

(18) Uredba Komisije (EU) št. 1003/2010 z dne 8. novembra 2010 o zahtevah za homologacijo za sisteme za odleditev in sušenje vetrobranskega stekla nekaterih motornih vozil in o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 291, 9.11.2010, str. 22).

(19) Uredba Komisije (EU) št. 1005/2010 z dne 8. novembra 2010 o zahtevah za homologacijo za naprave za vleko na motornih vozilih in o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 291, 9.11.2010, str. 36).

(20) Uredba Komisije (EU) št. 1008/2010 z dne 9. novembra 2010 o zahtevah za homologacijo za sisteme za brisanje in pranje vetrobranskih stekel na nekaterih motornih vozilih ter izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 292, 10.11.2010, str. 2).

(21) Uredba Komisije (EU) št. 1009/2010 z dne 9. novembra 2010 o zahtevah za homologacijo okrovov koles nekaterih motornih vozil in o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 292, 10.11.2010, str. 21).

(22) Uredba Komisije (EU) št. 19/2011 z dne 11. januarja 2011 o zahtevah za homologacijo za predpisano tablico proizvajalca in identifikacijsko številko vozila pri motornih vozilih in njihovih priklopnikih ter o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 8, 12.1.2011, str. 1).

(23) Uredba Komisije (EU) št. 109/2011 z dne 27. januarja 2011 o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede zahtev za homologacijo za nekatere kategorije motornih vozil in njihovih priklopnikov v zvezi s sistemi za preprečevanje škropljenja (UL L 34, 9.2.2011, str. 2).

(24) Uredba Komisije (EU) št. 458/2011 z dne 12. maja 2011 o zahtevah za homologacijo za motorna vozila in njihove priklopnike glede na namestitev pnevmatik ter o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 124, 13.5.2011, str. 11).

(25) Uredba Komisije (EU) št. 65/2012 z dne 24. januarja 2012 o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi s kazalniki menjanja prestav ter o spremembi Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 28, 31.1.2012, str. 24).

(26) Uredba Komisije (EU) št. 130/2012 z dne 15. februarja 2012 o zahtevah za homologacijo za motorna vozila v zvezi z dostopom do vozila in sposobnostjo manevriranja ter o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta o zahtevah za homologacijo za splošno varnost motornih vozil, njihovih priklopnikov ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (UL L 43, 16.2.2012, str. 6).

(27) Uredba Komisije (EU) št. 347/2012 z dne 16. aprila 2012 o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede zahtev za homologacijo nekaterih kategorij motornih vozil glede na napredni sistem za zaviranje v sili (UL L 109, 21.4.2012, str. 1).

(28) Uredba Komisije (EU) št. 351/2012 z dne 23. aprila 2012 o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede zahtev za homologacijo za vgradnjo sistema opozarjanja pred zapustitvijo voznega pasu v motorna vozila (UL L 110, 24.4.2012, str. 18).

(29) Uredba Komisije (EU) št. 1230/2012 z dne 12. decembra 2012 o izvajanju Uredbe (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede zahtev za homologacijo za mase in mere motornih vozil in njihovih priklopnikov ter o spremembi Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 353, 21.12.2012, str. 31).

(30) Uredba Komisije (EU) 2015/166 z dne 3. februarja 2015 o dopolnitvi in spremembi Uredbe Komisije (ES) št. 661/2009 Evropskega parlamenta in Sveta glede vključitve posebnih postopkov, metod ocenjevanja in tehničnih zahtev ter o spremembi Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta in uredb Komisije (EU) št. 1003/2010, (EU) št. 109/2011 in (EU) št. 458/2011 (UL L 28, 4.2.2015, str. 3).