SL Uradni list Evropske unije L 258/74

SKLEP KOMISIJE

z dne 24. maja 2011

o ukrepu delne privatizacije C 15/10 (ex NN 21/10), ki ga je Grčija izvedla za igralnico Mont Parnès

(notificirano pod dokumentarno številko C(2011) 3505)

(Besedilo v grškem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2011/647/EU)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama, in ob upoštevanju teh pripomb (1),

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Z dopisom z dne 23. junija 2002 je podjetje Egnatia AE, katerega vodenje je po združitvi prevzelo podjetje Athinaiki Techniki in ki je član konzorcija Casino Attikis (v nadaljnjem besedilu: podjetje CA ali pritožnik), Evropski komisiji predložilo pritožbo glede domnevne kršitve pravil EU o notranjem trgu v zvezi z domnevno nepreglednim in diskriminacijskim javnim razpisom, ki so ga grški organi uporabili pri prodaji 49 % kapitala igralnice Elliniko Kazino Parnithas AE (v nadaljnjem besedilu: igralnica Mont Parnès) uspešnemu ponudniku, tj. konzorciju Hyatt Regency (v nadaljnjem besedilu: podjetje HR ali domnevni upravičenec) (2).

(2) Z dopisom z dne 3. oktobra 2002 je Generalni direktorat Evropske komisije za notranji trg (v nadaljnjem besedilu: GD za notranji trg) posredoval kopijo dokumenta Generalnemu direktoratu za konkurenco (v nadaljnjem besedilu: GD za konkurenco), da bi ta opravil vzporedno analizo zadeve na podlagi pravil EU o državni pomoči.

(3) Z elektronsko pošto z dne 9. decembra 2002 je odvetnik pritožnika zadevnim oddelkom Komisije predložil dodatna pojasnila v zvezi z zadevo.

(4) Z dopisom z dne 24. januarja 2003 je Komisija grškim organom posredovala pritožbo v zvezi z državno pomočjo in pozvala Grčijo k pojasnitvi izpostavljenih vprašanj. Grški organi so odgovorili 4. marca 2003.

(5) 27. januarja 2003 se je osebje Komisije sestalo z odvetnikom pritožnika.

(6) 12. februarja 2003 in 22. avgusta 2003 je odvetnik domnevnega upravičenca službam Komisije predložil dokazila.

(7) Z dopisoma z dne 31. marca 2003 in z dne 16. maja 2003 je pritožnik GD za konkurenco predložil dodatne informacije.

(8) 10. aprila 2003 se je osebje Komisije sestalo z odvetnikom domnevnega upravičenca.

(9) V obdobju od 15. julija 2003 do 16. septembra 2003 je Komisija s pritožnikom izmenjala več mnenj v zvezi z ločeno oceno vprašanj državne pomoči in pritožnika opozorila na svojo prakso odločanja, v skladu s katero odsvojitev javne dobrine v okviru postopka javnega razpisa ne pomeni državne pomoči, če ta postopek poteka pregledno in nediskriminacijsko. Zato je Komisija pritožnika obvestila, da ne bo zavzela stališča, dokler GD za notranji trg ne zaključi svoje ocene postopka oddaje javnega naročila.

(10) Z dopisoma z dne 22. januarja 2004 in z dne 4. avgusta 2004 je GD za notranji trg zaključil preiskavo, pri čemer je podal mnenje, da v postopku oddaje naročila ni bilo nobenih pomanjkljivosti. Z dopisom z dne 2. junija 2004 je GD za konkurenco obvestil pritožnika, da je končal postopek v zvezi s pritožbo glede državne pomoči v skladu s členom 20(2) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (3).

(11) Pritožnik je 18. februarja 2005 vložil tožbo za razveljavitev sklepa Komisije, da se zadeva zaključi, pri Sodišču prve stopnje (zdaj Splošno sodišče).

(12) S sklepom z dne 26. septembra 2006 je Sodišče prve stopnje zavrnilo tožbo kot nesprejemljivo, pri čemer je navedlo mnenje, da dopis ni izpodbojni akt v skladu s členom 230 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti (Pogodbe ES) (zdaj člen 263 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU)) (4).

(13) 18. decembra 2006 je pritožnik pri Sodišču vložil pritožbo zoper sklep Sodišča prve stopnje.

(14) S sodbo z dne 17. julija 2008 (5) je Sodišče razveljavilo sklep. Sklenilo je, da je izpodbijani akt izpodbojni akt, ki ne izpolnjuje obveznosti Komisije v skladu s postopkovno uredbo, in zadevo napotilo nazaj na Sodišče prve stopnje.

(15) Z dopisom z dne 26. septembra 2008 je GD za konkurenco preklical dopis z dne 2. junija 2004 o zaključku postopka in obnovil zadevo.

(16) S sklepom z dne 29. junija 2009 je Sodišče prve stopnje na podlagi preklica dopisa ugotovilo, da sprejetje sklepa ni več potrebno (6). Pritožnik se je 7. septembra 2009 pritožil na ta sklep Sodišča prve stopnje na podlagi utemeljitve, da bi moralo Sodišče obravnavati preklic dopisa kot nezakonit in ga razveljaviti.

(17) Z elektronsko pošto z dne 11. septembra 2009 je pritožnik predložil Komisiji nadaljnje informacije.

(18) 14. oktobra 2009 se je osebje Komisije sestalo s predstavniki pritožnika. Po tem sestanku je pritožnik pri več izmenjavah informacij predložil Komisiji nadaljnje informacije.

(19) Komisija je z dopisom z dne 21. oktobra 2009 zaprosila Grčijo za dodatne informacije. Grčija je z dopisom z dne 13. novembra 2009 zaprosila za podaljšanje roka za odgovor, ki ga je Komisija odobrila z elektronsko pošto z dne 18. novembra 2009. Grčija je odgovorila Komisiji 11. in 14. januarja 2010.

(20) S sodbo z dne 6. maja 2010 se je Sodišče odzvalo na predlog za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 Pogodbe ES (zdaj člena 267 PDEU), ki ga je predložil Simvoulio tis Epikreatias (državni svet), zlasti v zvezi z uporabo pravil EU o oddaji javnih naročil pri zadevnem postopku javnega razpisa. Sodišče je med drugim sklenilo, da, obravnavano kot celota, naročilo, kot je to, ki se bo oddalo po zadevnem razpisu, ne spada na področje uporabe direktiv o javnih naročilih (7). Poleg tega je Sodišče navedlo, da ta sklep ni izključeval dejstva, da mora tako naročilo spoštovati osnovna pravila in splošna načela Pogodbe, zlasti tista v zvezi s svobodo ustanavljanja in prostim pretokom kapitala.

(21) Komisija je z dopisom z dne 6. julija 2010 obvestila Grčijo, da se je v zvezi z ukrepom odločila za začetek postopka iz člena 108(2) PDEU (v nadaljnjem besedilu: odločitev o začetku postopka).

(22) Odločitev Komisije o začetku postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (8). Komisija je pozvala zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe o ukrepu.

(23) Po začetku postopka je Komisija prejela pripombe dveh zainteresiranih strani, in sicer pripombe predstavnikov domnevnega upravičenca (Athens Resort Casino Holdings (9) v imenu podjetja HR) (10) in predstavnikov pritožnika (Club Hotel Casino Loutraki v imenu podjetja CA) (11). Grčija je svoje pripombe predložila z dopisom z dne 6. avgusta 2010. Pripombe obeh zainteresiranih strani so bile poslane Grčiji z dopisom z dne 29. oktobra 2010, na katerega je Grčija odgovorila z dopisom z dne 25. novembra 2010.

(24) Sodišče je 16. decembra 2010 (12) razsodilo, da je bil sklep Splošnega sodišča (nekdanje Sodišče prve stopnje) v zvezi s prvotnim izpodbijanjem sklepa Komisije o „administrativnem zaključku“ zadeve, da je zadeva brezpredmetna, napačen.

2. OPIS UKREPA

(25) Grški organi so oktobra 2001 sprožili postopek oddaje javnega naročila z namenom prevzema 49 % kapitala igralnice Mont Parnès (13). Konkurirala sta dva ponudnika, in sicer Kazino Attikis (igralnica Attikis ali podjetje CA) in konzorcij Hyatt Regency – Elliniki Technodomiki (konzorcij Hyatt Regency ali podjetje HR), pri čemer sta bila oba izbrana za sodelovanje v drugi fazi postopka oddaje javnega naročila (14) ob upoštevanju zadevnih nacionalnih določb. Po postopkih, ki so bili domnevno neveljavni, se je naročilo oddalo podjetju HR. Naslednje uvodne izjave 26 do 29 na podlagi informacij, ki so na voljo Komisiji, opisujejo dogodke, ki so privedli do te oddaje naročila.

(26) V skladu z veljavnimi nacionalnimi določbami bi se zmagovalni kandidat določil z zbiranjem ponudb (dražba z višanjem cene), pri čemer bi bila prvotna prodajna cena 80 milijonov EUR. Razpisni odbor bi odpečatil ovojnice kandidatov, v katerih bi ti predložili svoje finančne ponudbe, in naznanil vsako ponudbo. Kandidat z najnižjo ponudbo bi bil upravičen do predložitve nove ponudbe, ki bi jo v zapečateni ovojnici predložil v naslednjem krogu. Ta nova ponudba bi morala biti vsaj enaka prvotno višji ponudbi, povečani za 1 % (15). To naknadno zbiranje ponudb bi se v ločenih krogih izvajalo za nedoločen čas, dokler eden od ponudnikov ne bi odstopil, pri čemer bi se zadnji ponudnik razglasil za začasno najboljšega ponudnika. Razpisni odbor bi zapisnik, v katerem je naveden začasni najboljši ponudnik, predložil upravnemu odboru helenskega organa za razvoj turizma (v nadaljnjem besedilu: ETA).

(27) V prvem krogu sta kandidata na sedežu ETA v zapečatenih ovojnicah istočasno predložila svoji ponudbi, in sicer 31. maja 2002. Ponudba podjetja CA je bila 91 183 652 EUR, ponudba podjetja HR pa 80 075 000 EUR. Vendar je ovojnica slednjega podjetja poleg ponudbe vsebovala tudi izjavo, ki je spodbijala zakonitost sodelovanja konzorcija CA v postopku javnega razpisa. Podjetje CA je tej izjavi ugovarjalo, pri čemer je navedlo, da je finančna ponudba podjetja HR zaradi oblikovanja pridržkov nesprejemljiva. Odbor za ugovore je zavrnil ugovor podjetja CA in navedel, da izjava podjetja HR ne vpliva na veljavnost njegove ponudbe.

(28) V drugem krogu je podjetje HR v zapečateni ovojnici predložilo ponudbo v znesku 92 105 888 EUR, kateri je ponovno priložilo enako pisno izjavo. Po zaključku drugega kroga je odvetnik podjetja CA predložil ovojnico s finančno ponudbo za tretji krog, upravnemu odboru ETA pa ločeno izjavo o kršitvi pogojev javnega razpisa v zvezi z zahtevami glede veljavnosti javnega razpisa. Razpisni odbor je zavrnil predložitev izjave z utemeljitvijo, da bi bila sprejemljiva le, če bi bila predložena v obliki ugovora v pristojnosti odbora za ugovore. Odvetnik podjetja CA je potem zaprosil odbor za petminutni odlog, da bi se lahko odločili za naslednji korak. Odlog je bil odobren, pri čemer je podjetje CA umaknilo pisno izjavo in ovojnico s ponudbo. Ko so se po petih minutah vrnili, so navedli, da ne nameravajo predložiti ugovora, in predložili ponudbo. Podjetje HR je potem predložilo ugovor in zahtevalo, da se tretji krog ponudb obravnava kot nesprejemljiv, ker je podjetje CA predložilo ponudbo, ki jo je zatem umaknilo in ponovno predložilo. Odbor za ugovore je sprejel ugovor podjetja HR in ponudba podjetja CA (16) je bila izključena iz postopka.

(29) Po izključitvi ponudbe podjetja CA v tretjem krogu je razpisni odbor upravnemu odboru ETA poslal (17) kopijo zapisnika s svojega osmega sestanka, na katerem je imenoval podjetje HR za prvega začasnega najboljšega ponudnika (s ponudbo v znesku 92 105 888 EUR) in podjetje CA za drugega začasnega najboljšega ponudnika. Zdi se, da razpisni odbor ni odpečatil ovojnice podjetja CA iz tretjega kroga in je podjetju ni vrnil, ampak jo je posredoval ETA, da jo shrani v svojem sefu (18). Upravni odbor ETA je sklical izredni splošni sestanek. Po tem sta bila 5. junija 2002 direktor ETA in odvetnik podjetja Kantor Capital, ekonomski svetovalec, odgovoren za postopke, pooblaščena, da pozoveta podjetje HR k izboljšanju ponudbe. Podjetje HR je predlagani znesek zvišalo na 110 milijonov EUR. Podjetje CA je 12. junija 2002 upravnemu odboru ETA predložilo dopis s ponudbo v znesku 162 milijonov EUR, ki pa je bila zavrnjena, ker je bila predložena po zaključku postopka javnega razpisa. Nazadnje je podjetje HR dodatno izboljšalo ponudbo, pri čemer jo je zvišalo na 120 milijonov EUR (19).

3. ODLOČITEV O ZAČETKU FORMALNEGA POSTOPKA PREISKAVE

(30) Komisija je začela formalni postopek preiskave, ker se ni mogla znebiti dvomov, ali je grška država 49-odstotni delež kapitala igralnice Mont Parnès prodala najboljšemu ponudniku v prodajnem postopku, ki je izpolnjeval zahteve glede odprtosti, preglednosti in nediskriminacije. Komisija zlasti ni bila prepričana, ali je bil v prodajnem postopku kupec nezakonito prednostno obravnavan in ali je bila v povezavi s tem tržna cena plačana ali ne. Komisija je menila, da izključitev podjetja CA in njegove ponudbe v znesku 162 milijonov EUR, predložene po zaključku razpisa, iz razpisa morda dokazuje prodajo pod vrednostjo in s tem obstoj pomoči v obliki državnih sredstev, ki se jim je država odrekla.

4. PRIPOMBE GRČIJE

(31) Grčija je svoje ugotovitve predložila z dopisom z dne 6. avgusta 2010. Grčija spodbija obstoj državne pomoči na podlagi utemeljitve, da je postopek javnega razpisa za prodajo njenega deleža kapitala igralnice Mont Parnès potekal v skladu z veljavno zakonodajo in da je bil 49-odstotni delež prodan po tržni ceni.

(32) Grški organi najprej poudarjajo, da sta bila izbor udeležencev v razpisu in celotni postopek javnega razpisa v celoti zakonita in izvedena v skladu s pravili o javnih razpisih (20), ki jih ureja veljavna zakonodaja, ter da sta oba kandidata brez pridržkov sprejela zadevni razpis.

(33) Grški organi prav tako pojasnjujejo, da izjava podjetja HR, ki je bila v prvem in drugem krogu postopka zbiranja ponudb priložena v ovojnici s finančno ponudbo podjetja, ni vplivala na veljavnost njegovih finančnih ponudb, ampak se je nanašala samo na sodelovanje podjetja CA v postopku javnega razpisa, in je zato odbor za ugovore finančne ponudbe podjetja HR ustrezno obravnaval kot zakonite.

(34) Grški organi nadalje podrobneje navajajo, da je bila ponudba, ki jo je podjetje CA predložilo v tretjem krogu postopka javnega razpisa in v zvezi s katero pritožnik navaja, da je znašala 107 milijonov EUR, izključena, ker je bila odstranjena, tako da razpisni odbor več ni imel pregleda nad njo. V teh okoliščinah odbor ni mogel biti prepričan, da ponudba ni bila spremenjena. V vsakem primeru bi ponovna predložitev ponudbe pomenila drugo predložitev v istem krogu, kar pa je proti predpisom.

(35) Grški organi pojasnjujejo, da je bila ponudba podjetja HR v drugem krogu v znesku 92 105 888 EUR, ki je presegla prvotno ponudbo podjetja CA v prvem krogu v znesku 91 183 652 EUR, v skladu s pravili o javnih razpisih, ker je treba v skladu s pogoji postopka javnega razpisa vsako novo ponudbo povečati za 1 % in ne za 10 %, kot je predvidevala Komisija v odločitvi o začetku postopka. Pravila o javnih razpisih so se v zvezi s tem torej upoštevala.

(36) Grški organi prav tako navajajo, da je bila zadnja ponudba podjetja CA v znesku 162 milijonov EUR, za katerega podjetje trdi, da ga je bilo pripravljeno plačati, neveljavna, ker je bila predložena po zaključku postopka javnega razpisa in zunaj njega. Sprejetje te ponudbe bi pomenilo kršitev načela zakonitosti, pri čemer je treba upoštevati, da namen javnega postopka zbiranja ponudb ni samo izpolnjevanje finančnih interesov države, ampak tudi širših javnih interesov, tj. zagotoviti najvišjo možno ceno ob spoštovanju načela zakonitosti (tj. pravil o javnih razpisih ter pravil iz razpisne dokumentacije in druge veljavne zakonodaje).

(37) Grški organi nadalje pojasnjujejo, da niso preprosto preklicali postopka razpisa in sprožili novega, ker bi to pomenilo četrto ponovitev celotnega postopka v osmih letih, kar bi škodovalo mednarodnemu ugledu Grčije, pri čemer ponovitev postopka javnega razpisa ne bi nujno zagotovila cene v znesku 162 milijonov EUR. Na podlagi tega Grčija celo dvomi v verodostojnost ponudbe v znesku 162 milijonov EUR, ker se je podjetje CA zavedalo, da bi sprejem te ponudbe povzročil zgolj preklic postopka in sprožitev novega.

(38) Poleg tega grški organi potrjujejo (21), da je bila končna cena (120 milijonov EUR) razumna, saj je bila 25,5 % višja od strokovne ocene v višini 95,4 milijona EUR, ki jo je pred začetkom postopka javnega razpisa opravil neodvisni cenilec in je bila zapečatena do konca postopka. Navajajo, da se je ta ocena – čeprav ne nujno zaradi postopka javnega razpisa – zahtevala za dodatno zaščito interesov Grčije (22).

(39) V zvezi z navedbami pritožnika, da so se prvotni pogoji postopka javnega razpisa izboljšali z naknadno sprejetim zakonom št. 3139/2003 o potrditvi privatizacije, grški organi pojasnjujejo, da obvestila o postopku javnega razpisa niso bila spremenjena z zakonom št. 3139/2003 niti na kateri koli drug način. Po navedbah Grčije ta zakon zgolj ureja različna pooblastila v zvezi z naložbami in vodenjem igralnice ter vključuje ukrepe za zaščito delavcev po privatizaciji. Ta zakon podjetja HR ni razbremenil obveznosti, da v igralnico Mont Parnès investira 44 milijonov EUR, pogodbena klavzula iz pogodbe o vračilu 70 % cene podjetju HR v primeru, da se dovoljenje za poslovanje pred letom 2012 dodeli drugi igralnici, pa je že bila eksplicitna določba javnega razpisa.

(40) Zato grški organi ugotavljajo, da prodajna cena predstavlja tržno ceno 49-odstotnega deleža kapitala igralnice Mont Parnès.

(41) Da bi potrdili svoje zanikanje obstoja pomanjkljivosti v postopku javnega razpisa, grški organi opozarjajo na več odločitev nacionalnih sodišč, ki so analizirala zakonitost postopka javnega razpisa v skladu z nacionalno zakonodajo. Do danes nacionalna sodišča niso odkrila nobenih pomanjkljivosti v razpisu in so zato zavrnila več tožb podjetja CA v zvezi s tem (23). Med ugotovitvami nacionalnih sodišč, ki potrjujejo pravilnost razpisa, se grški organi posebej sklicujejo na naslednje:

(a) Sodni postopek pred civilnimi sodišči:

(42) V sodbi št. 8118/2002 (24) je prvostopenjsko sodišče v Atenah zavrnilo tožbo podjetja CA in odločilo naslednje: — Razpisni odbor in odbor za ugovore sta ponudbi podjetja HR v prvem in drugem krogu pravilno obravnavala kot skladni s postopki javnega razpisa. Izjava podjetja HR, priložena njegovim ponudbam, ni vplivala na brezpogojnost ponudb. — Podjetje CA je predložilo ponudbo ob 15:30, tj. na začetku tretjega kroga, kot ga je razpisni odbor določil na koncu drugega kroga. Predstavnik podjetja CA je po lastni volji in nagibu umaknil ponudbo, čeprav ga je predsednik razpisnega odbora poskušal odvrniti od tega. Če bi predsednik razpisnega odbora predstavnika podjetja CA izrecno opozoril glede umika ponudbe, bi to pomenilo diskriminacijsko obravnavo v korist podjetja CA in v škodo podjetja HR. — Odbor za ugovore je drugo ponudbo podjetja CA v tretjem krogu ustrezno obravnaval kot nesprejemljivo. Vsak ponudnik lahko v posameznem krogu predloži samo eno ponudbo. Poleg tega bi obravnavanje druge ponudbe podjetja CA v tretjem krogu kot sprejemljive pomenilo kršitev načela preglednosti. Predstavnik podjetja CA je umaknil prvo zapečateno ovojnico, zapustil kraj, kjer je potekal postopek javnega razpisa, in ob vrnitvi predložil zapečateno ovojnico, za katero ni bilo mogoče preveriti, ali je ista kot prva ovojnica (25).

(b) Sodni postopek pred upravnimi sodišči

(43) Po podatkih grških organov državni svet (vrhovno upravno sodišče) trenutno obravnava zadevo v zvezi z drugo tožbo, ki jo je vložilo podjetje CA, v kateri izpostavlja nezakonitost postopka javnega razpisa (26). Končna sodba je trenutno v obravnavi, vendar grški organi ugotavljajo, da je sodnik poročevalec predlagal, da je treba tožbo podjetja CA zavrniti na podlagi pristojnosti kot nesprejemljivo in na podlagi bistva zadeve kot neutemeljeno (27).

(c) Kazenski postopek

(44) V zvezi s tožbo, ki jo je podjetje CA leta 2002 vložilo proti članom razpisnega odbora, odbora za ugovore, ETA, svetovalcu, ki je opravil oceno (podjetju American Appraisal Hellas Ltd), in finančnemu svetovalcu (podjetju Kantor) v zvezi z njihovim vedenjem med postopkom javnega razpisa, je svet sodnikov pritožbenega sodišča, kateremu je bila zadeva posredovana v obravnavo, izrekel oprostilno sodbo (28), pri čemer je podrobneje ugotovil: — Tako prvi kot tudi drugi sklep odbora za ugovore ni bil nezakonit in nobenih dokazov ni, ki bi dokazovali neprimerno vedenje članov odbora. S tem, ko so člani odbora za ugovore ovrgli ugovor podjetja CA v prvem in drugem krogu ter na drugi strani sprejeli ugovor podjetja HR v tretjem krogu, niso kršili pogojev postopka javnega razpisa in niso različno obravnavali ponudnikov. — Sklepi razpisnega odbora niso bili nezakoniti in člani odbora niso različno obravnavali ponudnikov. Poleg tega je moral razpisni odbor v skladu s pogoji postopka javnega razpisa upoštevati ugotovitve odbora za ugovore. — Predstavnik ETA s tem, ko je prvega začasnega najboljšega ponudnika (podjetje HR) pozval k zvišanju finančne ponudbe, ni kršil zadevnih nacionalnih določb. Predstavnik ETA ni bil pooblaščen za začetek pogajanj in ni imel pristojnosti za preklic ali odpoved postopka zbiranja ponudb.

(45) Navedena oprostilna sodba se je nadalje spodbijala pred nacionalnimi sodišči (29), pri čemer je pritožbeno sodišče v Atenah pred kratkim izreklo sodbo, s katero je oprostilo vse obtožene osebe (sodba št. 466/2011). Popolno besedilo te sodbe še ni na voljo.

(46) Ob upoštevanju vseh navedenih ugotovitev so grški organi še vedno mnenja, da ukrep, ki se ocenjuje, ne vključuje državne pomoči v smislu člena 107 PDEU.

5. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI

(47) Z dopisom z dne 4. avgusta 2010 so predstavniki domnevnega upravičenca (tj. podjetja Athens Resort Casino Holdings v imenu podjetja HR) vstopili v postopek Komisije kot zainteresirana stran. Domnevni upravičenec je predložil enake pripombe kot Grčija, ki so povzete v oddelku 4.

(48) Poleg tega domnevni upravičenec navaja, da je cena, ki je bila dejansko plačana za delež igralnice, znašala 120 milijonov EUR, kar je 10 milijonov EUR več, kot se je prvotno domnevalo (30). Torej je celo še bolj presegala strokovno oceno v višini 95,4 milijona EUR, ki je bila opravljena (vendar ne objavljena) pred začetkom postopka javnega razpisa.

(49) Domnevni upravičenec nadalje trdi, da poleg tega, da ETA ni bil dolžan pozvati drugega začasnega najboljšega ponudnika, tudi ni imel pravice do tega, ker bi to pomenilo sprožitev novih krogov zbiranja ponudb in s tem kršitev pogojev postopka javnega razpisa. Navaja tudi, da se ponudba v znesku 162 milijonov EUR, ki jo je podjetje CA predložilo zunaj postopka javnega razpisa, v nobenem primeru ne bi mogla resno obravnavati in je bila predložena samo z namenom sprožitve preklica postopka javnega razpisa. Potrjuje, da bi zagotovo spodbijal vsak sklep o sprejetju te ponudbe in tvegal preklic celotnega postopka. V zvezi s tem izpostavlja tudi mnenje pravnega državnega sveta, ki potrjuje, da ponudbe podjetja CA ne bi bilo mogoče upoštevati ali sprejeti (31).

(50) Domnevni upravičene prav tako dvomi v hipotezo Komisije iz odločitve o začetku postopka v zvezi z izkrivljanjem konkurence in učinkom na trgovino, da so igre na srečo svetovna dejavnost in da podjetja na tem področju izvajajo gospodarsko dejavnost na mednarodnem trgu. Domnevni upravičenec trdi, da igralnica Mont Parnès ni dejavna mednarodno, ampak samo lokalno, in zato ne konkurira igralnicam v tujini.

(51) Z dopisom z dne 29. septembra 2010 je podjetje Club Hotel Casino Loutraki AE (v imenu podjetja CA) (32) vstopilo v postopke Komisije kot zainteresirana stran. V tem dopisu navaja, da bi bilo treba v zvezi s količinsko opredelitvijo domnevne pomoči upoštevati tudi razliko med ponudbama in vpliv zakona o ratifikaciji na obveznosti kupca v skladu s pogoji postopka javnega razpisa.

6. OCENA UKREPA

6.1 Obstoj državne pomoči v obliki odsvojitve delnic s prodajo

(52) Člen 107(1) PDEU določa, da je „[r]azen če Pogodbi ne določata drugače, […] vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“.

(53) V skladu z ustaljeno sodno prakso Sodišča Evropske unije (33) ter predpisi in prakso Komisije na področju državne pomoči v zvezi s privatizacijo (34) velja, da ni prisotno nobeno zagotavljanje prednosti, če je vedenje države članice, kadar kupuje ali prodaja delnice podjetij, v skladu z vedenjem zasebnega vlagatelja v tržnem gospodarstvu.

(54) Kadar poteka prodaja delnic na borzi, se na splošno zlasti predvideva, da se uporabljajo tržni pogoji in da ne vključuje nobenega dajanja prednosti. Vendar, kadar se odsvojitev izvede s prodajo, je mogoče predvidevati, da prednost ni vključena, če so izpolnjeni naslednji pogoji: prvič, imetništvo delnic se proda na podlagi konkurenčnega javnega razpisa, ki je odprt za vse, pregleden in nediskriminacijski; drugič, na prodajo se ne vežejo pogoji, ki niso običajni v primerljivih transakcijah med zasebniki in ki bi lahko potencialno znižali prodajno ceno; tretjič, imetništvo delnic se proda najboljšemu ponudniku; ter četrtič, ponudniki morajo imeti na voljo dovolj časa in informacij, da lahko opravijo ustrezno oceno premoženja, ki je podlaga njihovi ponudbi.

(55) Z drugimi besedami, kadar se privatizacija izvede s prodajo, temelji ocena, ali transakcija, ki se nanaša na državno premoženje, vključuje prednost, na tem, ali bi udeleženec v tržnem gospodarstvu v podobnem položaju ravnal enako, tj. ali bi prodal podjetje po isti ceni. Kot razlogi za sprejem nižje cene se ne smejo upoštevati negospodarski premisleki, na primer razlogi industrijske politike, zaposlitveni premisleki ali cilji regionalnega razvoja, ki jih udeleženec v tržnem gospodarstvu ne bi upošteval in ki nasprotno kažejo na obstoj prednosti. To načelo je Komisija že večkrat pojasnila, Sodišče pa ga je dosledno potrjevalo (35).

(56) Če ni izpolnjena katera koli od navedenih zahtev, je treba po mnenju Komisije javno prodajo pregledati zaradi morebitnih posledic pomoči in jo je zato treba priglasiti. Z izpolnjevanjem teh zahtev je mogoče zagotoviti, da bo država za svoje premoženje dosegla najvišjo ceno, tj. tržno ceno, in tako ne bo vključena nobena prednost.

6.2 Prodaja 49-odstotnega deleža kapitala igralnice Mont Parnès

(57) Ob sprožitvi postopkov v skladu s členom 108(2) PDEU Komisija ni bila prepričana, ali se je prodaja igralnice Mont Parnès izvedla na podlagi odprtega, preglednega in nediskriminacijskega postopka javnega razpisa. Na podlagi informacij, ki so bile takrat na voljo, je Komisija oblikovala mnenje, da so bile pri ugotavljanju, ali je bilo prisotno kakršno koli nezakonito prednostno obravnavanje in ali se je tržna cena plačala ali ne, prisotne velike težave. Komisija je bila zaskrbljena, da bi lahko nepravilnosti v postopku javnega razpisa povzročile državno pomoč.

(58) Komisija je potem v okviru formalnega postopka preiskave izvedla oceno pomembnih dejstev. Ta ocena temelji na dokazih, ki so na voljo v zvezi z ukrepom.

(59) Komisija je v različnih fazah postopka prejela informacije o številnih sodnih postopkih na nacionalni ravni, ki zagovarjajo prvotni postopek javnega razpisa. Komisija ugotavlja, da se zdi, da dosedanje različne sodbe sodišča na nacionalni ravni ne podpirajo pripomb, ki jih je pritožnik predložil glede nepravilnosti in neenakega obravnavanja v postopku javnega razpisa (glej tudi uvodne izjave 41 do 46). Pravzaprav se zdi, da nacionalna sodišča zaenkrat potrjujejo zakonitost in nediskriminacijsko naravo postopka javnega razpisa na podlagi nacionalnih predpisov.

(60) Čeprav ocena Komisije ni odvisna od ugotovitev nacionalnih sodišč, lahko te ugotovitve upošteva kot enega od dejavnikov pri svoji analizi. Vendar Komisija navaja, da namen te ocene nikakor ni razlagati nacionalno zakonodajo, ker je to v izključni pristojnosti države članice.

(61) V zvezi s tem Komisija meni, da je zakonitost postopka javnega razpisa na podlagi nacionalne zakonodaje, kot je opisana in utemeljena v obsežni poglobljeni preiskavi, ki so jo do zdaj opravila različna nacionalna sodišča, pomemben dokaz pravilnosti in nediskriminacijske narave postopka javnega razpisa. Komisija lahko med drugimi dejavniki to očitno potrditev javnega razpisa na podlagi nacionalnih predpisov upošteva pri svoji oceni v skladu s pravili EU o državni pomoči, da je bil postopek zbiranja ponudb odprt, brezpogojen in nediskriminacijski.

(62) V zvezi z vprašanjem, izpostavljenim v odločitvi o začetku postopka, da naj bi ena od ponudb kršila pravilo javnega razpisa v zvezi z minimalnim zvišanjem glede na prejšnjo ponudbo, Komisija ugotavlja, da se je to vprašanje rešilo, saj je zahtevano zvišanje znašalo 1 % in ne 10 %, kot je bilo prvotno sporočeno Komisiji. Zato Komisija meni, da so se pravila postopka javnega razpisa v zvezi s tem izpolnjevala.

(63) V zvezi z domnevnim različnim obravnavanjem ugovorov, predloženih med postopkom javnega razpisa, Komisija prav tako ugotavlja, da so grški organi na podlagi veljavnih pravil, ki prepovedujejo drugo predložitev v istem krogu zbiranja ponudb, zagotovili sprejemljivo pojasnilo za izključitev ponudbe podjetja CA iz postopka javnega razpisa.

(64) V zvezi z domnevnim neenakim obravnavanjem različnih ponudb, predloženih po postopku javnega razpisa, Komisija meni, da se različno obravnavanje v smislu pogajanj za zvišanje cene z najboljšim ponudnikom na eni strani in zavrnitve ponudbe pritožnika v znesku 162 milijonov na drugi na podlagi obstoječih dvomov glede zakonitosti slednje lahko obravnava kot sprejemljiva praksa v postopku javnega razpisa. Poleg tega Komisija nesprejemljive ponudbe pritožnika v znesku 162 milijonov EUR ne more razglasiti za verodostojno, ker je bila predložena šele po zaključku postopka javnega razpisa in je s tem kršila njegova postopkovna pravila.

(65) V zvezi s predlogom, da bi se celoten postopek lahko preklical, so grški organi navedli, da bi to pomenilo ponovitev celotnega postopka, s čimer bi se verjetno tvegalo nadaljnje znižanje cene.

(66) Grški organi so tudi navedli, da se formalni pogoji javnega naročila niso spremenili z zakonom št. 3139/2003 ali na kak drug način.

(67) V zvezi z doseženo ceno Komisija ugotavlja, da je cena, ki se je nazadnje plačala za igralnico v znesku 120 milijonov EUR (36), čeprav je nižja od nesprejemljive ponudbe v znesku 162 milijonov EUR, za katero pritožnik trdi, da jo je bil pripravljen plačati po izključitvi iz postopka, kljub temu višja od najvišje ponudbe v znesku 107 milijonov EUR, ki jo je pritožnik predvidoma ponudil, in za celo še večji odstotek (25,5 %) višja od strokovne ocene deleža, tj. 95,4 milijona EUR, opravljene pred postopkom.

6.3 Sklepna ugotovitev

(68) Po začetku formalne preiskave so grški organi zadovoljivo obravnavali predhodne dvome, ki jih je Komisija izrazila v sklepu o sprožitvi postopka. Komisija zlasti ni odkrila dokazov, na podlagi katerih bi bilo mogoče sklepati, da se je domnevni upravičenec prednostno obravnaval in mu je bila s tem zagotovljena prednost. Predvideva se, da je Grčija s prodajo svojega deleža v igralnici najboljšemu ponudniku na podlagi odprtega, brezpogojnega in nediskriminacijskega postopka zbiranja ponudb pridobila najvišjo tržno ceno in se ni odrekla državnim sredstvom. Zato lahko Komisija sklene, da bi udeleženec v tržnem gospodarstvu v podobnem položaju prodal zadevni delež v igralnici po podobni ceni. Komisija torej meni, da prodaja 49-odstotnega deleža kapitala igralnice Mont Parnès s strani grške države ne daje nikakršne prednosti in zato ne pomeni državne pomoči.

7. SKLEPNA UGOTOVITEV

(69) Komisija ugotavlja, da prodaja 49-odstotnega deleža kapitala igralnice Mont Parnès s strani grške države ne pomeni državne pomoči –

SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Prodaja 49-odstotnega deleža kapitala igralnice Mont Parnès s strani grške države ne pomeni državne pomoči v smislu člena 107(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije.

Člen 2

Ta sklep je naslovljen na Helensko republiko.

V Bruslju, 24. maja 2011 Za Komisijo Joaquín ALMUNIA Podpredsednik

(1) UL C 233, 28.8.2010, str. 11.

(2) Uspešni ponudnik v razpisu je bil konzorcij Hyatt Regency (70 %) – Elliniki Technodomiki (30 %).

(3) UL L 83, 27.3.1999, str. 7.

(4) Zadeva T-94/05, Athinaiki Techniki AE proti Komisiji, ZOdl. 2006, str. II-73.

(5) Zadeva C-521/06, Athinaiki Techniki AE proti Komisiji, ZOdl. 2008, str. I-5829.

(6) Zadeva T-94/05 Athinaiki Techniki AE proti Komisiji (UL C 233, 26.9.2009, str. 14).

(7) Združeni zadevi C-145/08 in C-149/08, Club Hotel Loutraki in drugi (UL C 179, 3.7.2010, str. 2). Sodišče je ugotovilo, da je bil glavni cilj naročila pridobitev 49 % kapitala igralnice Mont Parnès, njegov dodatni cilj, ki je z glavnim neločljivo povezan, pa opravljanje storitev in izvajanje del.

(8) Glej sprotno opombo 1.

(9) Podjetje je v skladu z zasebnim pravom Athens Resort Casino AE, ki kot imetnik dovoljenja trenutno vodi igralnico Mont Parnès, in ga je leta 2003 ustanovil končni uspešni ponudnik razpisa (Hyatt Regency – Elliniki Technodomiki). 70 % igralnice Athens Resort je v lasti podjetja Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE (nekdanje podjetje Hyatt Regency Xenodocheiaki kai Touristiki Thessaloniki AE), preostalih 30 % pa v lasti podjetja Ellaktor AE (nekdanje podjetje Elliniki Technodomiki AE).

(10) Z dopisom z dne 4. avgusta 2010.

(11) Z elektronsko pošto odvetnika z dne 29. septembra 2010.

(12) Zadeva C-362/09 P Athinaiki Techniki AE proti Komisiji (UL C 55, 19.2.2011, str. 12).

(13) „Elliniko Kazino Parnithas AE – javni razpis za privatizacijo – oktober 2001“ (prvotni javni razpis).

(14) Dodaten razpis za drugo fazo postopka oddaje naročil (april 2002).

(15) Kot je bilo pojasnjeno po odločitvi o začetku postopka, ki se je skliceval na 10 %.

(16) Podjetje CA navaja, da je njegova ponudba znašala 107 milijonov EUR.

(17) Z dopisom ref. 38/3.6.2002.

(18) Glede na informacije grških organov je zapečatena ovojnica še vedno shranjena v sefu ETA, da bi se zavarovala pravica podjetja CA do izčrpanja vseh nacionalnih in evropskih pravnih sredstev.

(19) V skladu z informacijami, prejetimi po odprtju ponudb; glej sprotno opombo 24 spodaj.

(20) Prvotni razpis in dodatni razpis za drugo fazo.

(21) Pri čemer se sklicujejo tudi na finančno poročilo iz avgusta 2002, ki ga je pripravil Kantor (strokovnjak za finance) in ki so ga grški organi predložili po odločitvi o začetku postopka.

(22) Grški organi so Komisiji po sprejetju odločitve o začetku postopka poslali kopijo te ocene.

(23) Grški organi so se sklicevali na naslednje odločitve nacionalnih sodišč: sodba št. 8118/2002 enočlanskega prvostopenjskega sodišča v Atenah; sodba št. 3350/2002 veččlanskega prvostopenjskega sodišča v Atenah; sodba št. 1649/2007 vrhovnega civilnega sodišča Areios Pagos; sodba št. 8101/2009 veččlanskega prvostopenjskega sodišča v Atenah; sodba št. 754/2002 odbora državnega sveta za prekinitve; sodba št. 3243/2004 državnega sveta (senat D); sodba št. 606/2008 državnega sveta (plenarno zasedanje); sklep št. 437/2007 sveta sodnikov pritožbenega sodišča v Atenah; sodba št. 1531/2008 vrhovnega sodišča Areios Pagos; sklep 800/2009 sveta sodnikov pritožbenega sodišča v Atenah; izvleček sodbe št. 466/2011 pritožbenega sodišča v Atenah (tričlanski senat za kazniva dejanja).

(24) Sodba št. 8118/2002 prvostopenjskega sodišča v Atenah, ki zavrača tožbo podjetja CA, v kateri to podjetje zlasti navaja, da je razglasitev podjetja HR kot začasnega najboljšega ponudnika temeljila na nezakonitih sklepih razpisnega odbora in odbora za ugovore, pri čemer sta se ponudbi podjetja HR v prvem in drugem krogu obravnavali kot sprejemljivi, ponudba podjetja CA v tretjem krogu pa kot nesprejemljiva.

(25) Komisija ugotavlja, da nacionalna civilna sodišča še vedno obravnavajo še eno zadevo v zvezi s tožbo članov podjetja CA proti ETA in podjetju HR, v kateri zahtevajo razglasitev neuporabe pogodbe, ki sta jo podpisala ETA in podjetje HR, ter tudi odškodnino, ki znaša približno 50 milijonov EUR. Zadeva je trenutno na seznamu zadev pritožbenega sodišča v Atenah – pritožba zoper sodbo št. 8101/2009 prvostopenjskega sodišča, obravnavana 7. aprila 2011. Zadeva je še vedno nerešena. Potem, ko bo izrečena, je to sodbo mogoče nadalje spodbijati pred vrhovnim civilnim sodiščem Areios Pagos. Komisija ugotavlja, da zadeva, kot je bila predstavljena, verjetno ne vpliva na ugotovitve sodbe št. 8118/2002 prvostopenjskega sodišča v Atenah. Zdi se, da je ta nerešena zadeva zaenkrat obravnavala predvsem postopkovna vprašanja (npr. upravno ali civilno sodno pristojnost, pravni status pritožnikov).

(26) Ta nerešena zadeva se nanaša na tožbo podjetja CA za razveljavitev akta medresorskega odbora o privatizaciji, s katerim se je naročilo oddalo podjetju HR. V njej obtožuje, da je ETA sprožil postopek javnega razpisa brez zakonskega pooblastila; da so bili sklepi odborov za postopek javnega razpisa, v skladu s katerimi sta se ponudbi podjetja HR iz prvega in drugega kroga obravnavali kot sprejemljivi, ponudba podjetja CA iz tretjega kroga pa kot nesprejemljiva, nezakoniti; da je bila oddaja naročila nezakonita; da se je ETA nezakonito dogovoril o pogojih naročila s podjetjem HR; da se je načelo poštene obravnave ponudnikov kršilo v škodo podjetja CA; da bi bilo treba pogodbo med ETA in podjetjem HR revidirati, preden jo je podpisalo Računsko sodišče in da pogodba med ETA in podjetjem HR ni bila ratificirana z zakonom. Tožba za razveljavitev se je obravnavala 22. novembra 2010. Sodba še ni bila izrečena. Ko bo izrečena, v zvezi z njo ne bo več mogoče opraviti nobene druge nacionalne sodne presoje.

(27) Komisija ugotavlja, da državni svet obravnava še eno upravno zadevo v zvezi s tožbo članov podjetja CA za razveljavitev sklepa nacionalnega sveta za radiotelevizijo (v nadaljnjem besedilu: ESR), na podlagi katerega je bil dovoljen podpis pogodbe med ETA in podjetjem HR (sklicuje se na merila nezdružljivosti/neustreznosti v skladu z nacionalno zakonodajo). Na plenarnem zasedanju državnega sveta je bila izrečena sodba št. 606/2008, pri čemer je bila zadeva napotena na Sodišče Evropske unije za sprejetje predhodne odločbe. Glavno vprašanje, ki ga je Sodišče obravnavalo, je bilo, ali zadevna pogodba (med ETA in podjetjem HR) spada na področje uporabe direktiv ES o oddaji javnih naročil. Sodišče je ugotovilo, da pogodba ne spada na področje uporabe navedenih direktiv ES (združeni zadevi C-145/08 in C-149/08, glej sprotno opombo 10). Zadeva je bila nedavno ponovno obravnavana na plenarnem zasedanju državnega sveta (11. marec 2011). Sodba še ni bila izrečena. Ko bo izrečena, v zvezi z njo ne bo več mogoče opraviti nobene druge nacionalne sodne presoje.

(28) Sodba št. 437/2007 sveta sodnikov pritožbenega sodišča v Atenah.

(29) Nadaljnja pritožba, ki jo je vložil državni tožilec sodišča Areios Pagos (št. 25/2007). Sodišče Areios Pagos (sodba št. 1531/2008) je pritožbo delno sprejelo in zadevo napotilo nazaj na svet sodnikov pritožbenega sodišča. Svet sodnikov pritožbenega sodišča je zadevo napotil na pritožbeno sodišče v Atenah (sklep št. 800/2009). Pritožbeno sodišče v Atenah je nedavno izreklo sodbo, s katero je oprostilo vse obtožene osebe (sodba št. 466/2011).

(30) Kot potrjuje npr. finančno poročilo iz avgusta 2002, ki ga je pripravilo podjetje Kantor (strokovnjak za finance) in ki so ga grški organi predložili po odločitvi o začetku postopka; glej sprotno opombo 24.

(31) Mnenje št. 422/2002/ES pravnega državnega sveta s plenarnega zasedanja.

(32) Club Hotel Loutraki je bil član podjetja CA in je sodeloval pri postopku javnega razpisa.

(33) Glej na primer sodbo prvostopenjskega sodišča v zadevi T-296/97, Alitalia proti Komisiji, Recueil 2000, str. II-03871; sodbo prvostopenjskega sodišča v združenih zadevah T-228/99 in T-233/99, WestLB proti Komisiji, Recueil 2003, str. II-00435; sodbo prvostopenjskega sodišča v zadevi T-366/00, Scott SA proti Komisiji, Zodl. 2007, str. II-01763; sodbo Sodišča v združenih zadevah C-328/99 in C-399/00, Italija in SIM 2 Multimedia proti Komisiji, Recueil 2003, str. I-4035; sodbo prvostopenjskega sodišča v zadevi T-358/94, Air France proti Komisiji, Recueil 1996, str. II-02109.

(34) Triindvajseto poročilo o politiki konkurence iz leta 1993, str. 255.

(35) Glej sprotno opombo 33.

(36) Glede na dokumentacijo, ki so jo predložili grški organi (glej sprotno opombo 21), je bila cena, ki je bila dejansko plačana za delež igralnice, zvišana na 120 milijonov EUR, kar je 10 milijonov EUR več, kot se je prvotno domnevalo.