Tesno usklajevanje nacionalnih fiskalnih politik na podlagi skupnih pravil je bistveno za zagotovitev ustrezne skupne fiskalne naravnanosti ter za pravilno delovanje monetarne unije. Skupna fiskalna pravila so namenjena zagotavljanju vzdržnosti dolga na nacionalni ravni, pri čemer puščajo prostor za makroekonomsko stabilizacijo. Z nacionalno fiskalno naravnanostjo in skupno fiskalno naravnanostjo euroobmočja je zato treba uravnotežiti dvojni cilj zagotavljanja dolgoročne vzdržnosti nacionalnih javnih financ in kratkoročne makroekonomske stabilizacije, tako na ravni držav kot na ravni euroobmočja. Ker še vedno obstaja precejšnje nezaupanje v moč okrevanja in raven rezervnih zmogljivosti gospodarstva, potrebujemo zdaj, ko je monetarna politika pripomogla k znatni prilagoditvi, na ravni euroobmočja fiskalno politiko, ki bo dopolnjevala monetarno politiko na področju podpore povpraševanja, zlasti naložb, in odprave nizke inflacije, obenem pa upoštevala nerešene pomisleke v zvezi z vzdržnostjo zadolževanja. Učinkovitost fiskalne politike, vključno z učinki prelivanja med državami, je zaradi nizkih obrestnih mer večja. V svojem sporočilu Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropski centralni banki, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij „Za pozitivno fiskalno naravnanost v euroobmočju“, izdanem 16. novembra 2016, Komisija meni, da je v trenutnih okoliščinah leta 2017 na ravni euroobmočja kot celote zaželena fiskalna ekspanzija do 0,5 % BDP.

Euroskupina je julija 2016 na podlagi analize Komisije sklenila, da se je z večinoma nevtralno skupno fiskalno naravnanostjo v letu 2017 ustvarilo ustrezno ravnotežje. Decembra 2016 je poudarila, da je treba najti ustrezno ravnotežje med potrebo po zagotovitvi vzdržnosti in potrebo po spodbujanju naložb za okrepitev šibkega okrevanja, s čimer bi prispevali k bolj uravnoteženi mešanici politik. Obenem ostaja javni dolg visok, v številnih državah članicah pa je še vedno potrebno zagotoviti srednjeročno vzdržnost javnih financ. Zato je treba ustrezno ločevati med fiskalnimi napori držav članic, pri čemer se upoštevajo fiskalni manevrski prostor in učinki prelivanja med državami euroobmočja. Države članice, ki so presegle svoje fiskalne cilje, bi lahko uporabile svoj ugoden proračunski položaj za nadaljnjo krepitev domačega povpraševanja in potenciala za rast, odvisno od okoliščin posameznih držav ter ob spoštovanju srednjeročnega cilja, nacionalnih proračunskih pristojnosti in nacionalnih zahtev.

Jamstva za Evropski sklad za strateške naložbe, ustanovljen z Uredbo (EU) 2015/1017 Evropskega parlamenta in Sveta (2), so na primer še posebej učinkovit način za države članice s fiskalnim manevrskim prostorom, da izboljšajo učinek na realno gospodarstvo in okrevanje euroobmočja. Države članice, ki v okviru preventivnega dela Pakta za stabilnost in rast potrebujejo nadaljnje fiskalne prilagoditve, bi morale zagotoviti izpolnjevanje zahtev Pakta za stabilnost in rast v letu 2017. V okviru korektivnega dela Pakta za stabilnost in rast morajo države članice zagotoviti pravočasno in trajno odpravo svojih čezmernih primanjkljajev, kar zagotavlja fiskalne rezerve za nepredvidene okoliščine. Države članice bi morale fiskalne politike izvajati ob doslednem spoštovanju Pakta za stabilnost in rast, obenem pa kar najbolje izkoristiti prožnost, ki jo dovoljujejo sedanja pravila. Strukturne reforme, zlasti reforme za povečanje produktivnosti, bi prispevale k rasti in večji vzdržnosti javnih financ. Poleg tega bi bistveno izboljšanje sestave nacionalnih proračunov in njihovo upravljanje na strani prihodkov in odhodkov z usmeritvijo virov v materialne in nematerialne naložbe kratkoročno prispevali k večjemu učinku proračunov na povpraševanje, dolgoročno pa na produktivnost. Učinkoviti nacionalni fiskalni okviri so potrebni za okrepitev verodostojnosti politik držav članic in pomoč pri zagotavljanju ustreznega ravnotežja med kratkoročno makroekonomsko stabilizacijo, vzdržnostjo dolga in dolgoročno rastjo.