Direktor univerze in višjega nacionalnega inštituta za raziskave na področju obrambe od 20. septembra 2021. Nekdanji višji svetovalec za varnostne zadeve pri vodji generalštaba oboroženih sil. Vodja iranske državne policije od 2005 do začetka 2015. Tudi vodja iranske kibernetske policije (na seznamu EU) od januarja 2011 do začetka 2015. Sile pod njegovim vodstvom so izvedle več brutalnih napadov na miroljubne protestnike in nasilen nočni napad na študentske domove Univerze v Teheranu 15. junija 2009. Nekdanji vodja iranskega urada za podporo jemenskemu ljudstvu.

Sodnik na vrhovnem sodišču od novembra 2020. Nekdanji vodja podružnice 28 revolucionarnega sodišča v Teheranu. Prav tako velja za odgovornega za obsodbe pripadnikov skupnosti bahajcev. Obravnaval je primere, povezane z obdobjem po volitvah. Na nepravičnih sojenjih je izrekal dolge zaporne kazni družbenim in političnim aktivistom ter novinarjem, pa tudi več smrtnih kazni protestnikom ter družbenim in političnim aktivistom.

Vrhovni sodnik od julija 2021. Član Sveta za primernost. Iranski generalni tožilec od septembra 2009 do leta 2014. Nekdanji vodja pravosodja (od leta 2014 do julija 2021) in njegov javni govorec (2010–2019). Minister za obveščevalne dejavnosti od 2005 do 2009. Medtem ko je bil med volitvami leta 2009 minister za obveščevalne dejavnosti, so bili obveščevalni uradniki pod njegovim poveljem odgovorni za zadrževanje in mučenje več sto aktivistov, novinarjev, disidentov in reformističnih politikov ter za zagotavljanje njihovih lažnih priznanj pod pritiskom. Poleg tega so politične osebnosti prisilili v lažna priznanja ob neznosnem zasliševanju, ki je vključevalo mučenje, zlorabo, izsiljevanje in grožnje družinskim članom.

Iranske oblasti so novembra 2014 uradno priznale njegovo vlogo pri smrti pripornikov. Iransko sodišče ga je 19. avgusta 2015 oprostilo obtožb, povezanih z mučenjem in smrtjo treh mladih moških v centru za pridržanje Kahrizak v letu 2009. Leta 2017 obsojen na zaporno kazen in izpuščen septembra 2019. Iransko vrhovno sodišče je avgusta 2021 izdalo sodbo, v kateri je v celoti podprlo Saida Mortazavija ter razveljavilo njegovo prejšnjo obsodbo na dvoletno zaporno kazen.

Vodja sistema socialnega varstva med letoma 2011 in 2013. Teheranski generalni tožilec (do avgusta 2009). Kot teheranski generalni tožilec je izdal splošno odredbo, na podlagi katere so pridržali več sto aktivistov, novinarjev in študentov. Na podlagi parlamentarne preiskave januarja 2010 je bilo ugotovljeno, da je neposredno odgovoren za pridržanje treh zapornikov, ki so nato v priporu umrli. Po preiskavi, ki jo je sprožilo iransko sodstvo v zvezi z njegovo vlogo pri smrti treh moških, pridržanih po volitvah na njegov ukaz, je bil avgusta 2010 razrešen s položaja.

Sodnik podružnice 4 posebnega sodišča za finančni kriminal od leta 2019. Nekdanji vodja podružnice 15 revolucionarnega sodišča v Teheranu. Preiskovalni sodnik na sodišču v Teheranu. Kot sodnik je poleti 2009 vodil zrežirane sodne procese in v okviru teh na smrt obsodil dva monarhista. Več kot sto političnih zapornikov, aktivistov za človekove pravice in protestnikov je obsodil na dolge zaporne kazni.

Sodnik vrhovnega sodišča, vodja 13. oddelka. Namestnik izvršnega direktorja fundacije Setad-e Dieh. Vrhovni sodnik revolucionarnega sodišča v Mashhadu (2001–2011). Sojenja, za katera je bil pristojen, so potekala po hitrem postopku in za zaprtimi vrati, brez spoštovanja temeljnih pravic obtožencev. Zaradi množičnega izdajanja sodb o usmrtitvi (do 550 med poletjem 2009 in poletjem 2011) pred izrekom smrtnih kaznih niso bili izvedeni postopki poštenega zaslišanja.

Vodja kabineta iranskega predsednika Raisa od avgusta 2021. Uradni govorec sodstva od aprila 2019 do julija 2021. Nekdanji vodja pravosodnih organov v Teheranu. Nekdanji vodja iranske organizacije za zapore. Na tem položaju je bil vpleten v množično priprtje političnih protestnikov in prikrivanje zlorab v okviru zaporniškega sistema.

33.

ABBASZADEH- MESHKINI Mahmoud

Spol: moški

Poslanec (od februarja 2020) in predsednik parlamentarnega odbora za nacionalno varnost in zunanje zadeve. Nekdanji svetovalec iranskega Visokega sveta za človekove pravice (do leta 2019). Nekdanji sekretar Visokega sveta za človekove pravice. Nekdanji guverner province Ilam. Nekdanji politični direktor na Ministrstvu za notranje zadeve. Kot vodja Odbora iz člena 10 Zakona o dejavnostih političnih strank in skupin je bil pristojen za izdajo dovoljenj za demonstracije in druge javne prireditve ter za registracijo političnih strank. Leta 2010 je začasno ustavil dejavnosti dveh reformističnih političnih strank, povezanih z Mousavijem – Islamske iranske fronte za sodelovanje in Islamske organizacije revolucionarnih mudžahedinov. Od leta 2009 dosledno in vztrajno prepoveduje vse nevladne shode in ne priznava ustavne pravice do protestov, kar je vodilo v številne aretacije miroljubnih protestnikov, v nasprotju s pravico do svobode združevanja. Leta 2009 poleg tega opoziciji ni dal dovoljenja za organizacijo žalne slovesnosti v spomin žrtvam protestov zaradi predsedniških volitev.