SL Uradni list Evropske unije L 112/41

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 20. decembra 2006

o shemi pomoči, ki jo je izvajala Francija na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih – Državna pomoč C46/2004 (prej NN65/2004)

(notificirano pod dokumentarno številko C(2006) 6629)

(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2007/256/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi členi (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

I. POSTOPEK

(1) Komisija je v dopisu z dne 19. februarja 2004 (D/51178) na francoske organe naslovila zahtevo v zvezi z mehanizmom davčno učinkovitega kreditnega financiranja najema za nekatera podjetja, ki ga odobri minister za proračun in uvaja člen 77 zakona št. 98-546 z dne 2. julija 1998 o različnih gospodarskih in finančnih določbah (2). Francoski organi so v dopisu z dne 18. marca 2004 zaprosili za podaljšanje roka, ki jim je bil določen za predložitev zahtevanih informacij. Komisija je v dopisu z dne 3. maja 2004 (A/33117) od francoskih organov prejela zadevne informacije. Komisija je v dopisu z dne 6. julija 2004 (D/54933) od francoskih organov zahtevala predložitev dodatnih informacij, ki jih je nato prejela 2. avgusta 2004 (A/36007).

(2) Z dopisom z dne 14. decembra 2004 (D/205909) je Komisija francoske organe obvestila o odločitvi o sprožitvi formalnega postopka preiskave na podlagi člena 88(2) Pogodbe. Ta sklep je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (3). V tem sklepu Komisija Francijo in zainteresirane stranke poziva, naj v določenem roku predložijo svoje pripombe.

(3) Francoski organi so v dopisu z dne 6. januarja 2005 (A/30266) in nato 4. februarja 2005 zaprosili za podaljšanje tega roka, Komisija pa ju je pisno odobrila 11. januarja 2005 (D/50220) in 16. februarja 2005 (D/51190).

(4) Komisija je v dopisu z dne 15. marca 2005 (A/32251) od francoskih organov prejela pripombe. V določenem roku je prejela tudi pripombe šestnajstih zainteresiranih strank, ki so bile francoskim organom predložene 9. junija 2005 (D/54454).

(5) Francoski organi so v dopisu z dne 7. julija 2005 (A/35587) Komisijo zaprosili za podaljšanje roka, ki jim je bil določen za odgovor na pripombe zainteresiranih strank. Komisija je to prošnjo odobrila in francoski organi so ji v dopisu z dne 20. julija 2005 (A/35981) predložili svoje pripombe.

(6) Francoski organi so v elektronski pošti dne 2. marca 2006 (A/31655) Komisiji posredovali dodatne pripombe v zvezi z zadevno shemo.

II. PODROBEN OPIS SHEME

(7) V skladu s prvim pododstavkom člena 39 C Splošnega zakonika o davkih (CGI) se amortizacija najetih sredstev ali sredstev, ki so zagotovljena v kakršni koli drugi obliki, porazdeli v običajnem obdobju uporabe.

(8) Člen 77 zakona št. 98-546 v Splošni zakonik o davkih uvaja dve določbi za preprečevanje davčnih utaj pri postopkih financiranja premičnin s strani osebnih družb in gospodarskih interesnih združenj (4).

(9) Drugi pododstavek člena 39 C Splošnega zakonika o davkih tako določa, da se lahko amortizacija sredstev, ki jih da v najem gospodarsko interesno združenje, odšteje pred plačilom davka, vendar ne sme presegati zneska najemnine, ki jo ta prejema in od katerega se odštejejo drugi stroški v zvezi s tem sredstvom.

(10) Dejansko so zaradi degresivne amortizacije in finančnih stroškov, ki so običajno povečani v prvih letih uporabe materialnega sredstva, rezultati gospodarsko interesnih združenj v tem času zelo slabi in se izboljšajo v drugem obdobju, ko znesek prejete najemnine preseže vsoto ugotovljenih stroškov (amortizacij in finančnih stroškov). Ker gospodarsko interesno združenje deluje na podlagi sheme partnerstva, se primanjkljaji, ki jih zabeleži v svojih prvih letih delovanja, odštejejo od obdavčljivih koristi iz tekočih dejavnosti njegovih članov. Cilj zgornje meje amortizacije, predvidene v drugem pododstavku člena 39 C Splošnega zakonika o davkih, je torej preprečevanje zlorabe tega tipa financiranja zaradi davčne optimizacije.

(11) Kljub temu je bilo v Splošni zakonik o davkih vključeno odstopanje od te meje, ki je uvedlo sistem ugodnih amortizacij za določena podjetja. Tako člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih določa, da zgornja meja iz drugega pododstavka člena 39 C Splošnega zakonika o davkih ne velja, če gospodarska interesna združenja na degresiven način v obdobju najmanj 8 let (5) financirajo premičnine, ki so predmet amortizacije, kakor hitro minister za proračun za ta postopek izda predhodno soglasje.

(12) To soglasje je odvisno od več pogojev, in sicer mora: — biti nakupna cena sredstva v skladu s tržno ceno, — ta naložba povzročati znatne gospodarske in socialne koristi, zlasti na področju zaposlovanja, — uporabnik materialnega sredstva dokazati, da je sredstvo potrebno in da izbrani načini financiranja niso le davčni, — biti vsaj dve tretjini davčne ugodnosti, ki je posledica soglasja, vrnjeno uporabniku materialnega sredstva.

(13) Gospodarsko interesno združenje, ki ga načeloma sestavljajo finančne ustanove, na splošno pridobiva sredstva za financiranje po tržni ceni in njihovemu uporabniku omogoča kreditno financiranje najema. Najemnine, ki jih plača uporabnik, in cena možnosti odkupa po poteku pogodbe gospodarskim interesnim združenjem omogočajo kritje lastnega financiranja, obresti in glavnic.

(14) Soglasje ministrstva poleg odprave zgornje meje amortizacije (6) omogoča povečanje koeficienta degresivne amortizacije, ki se običajno uporablja za zadevno sredstvo, za eno točko. Ko gospodarsko interesno združenje ponovno proda sredstva njihovemu uporabniku, zlasti po preteku dveh tretjin običajnega obdobja uporabe sredstva, se pri tem oprosti davek na kapitalske dobičke.

(15) Kar zadeva pogoj v zvezi z obstojem znatnih gospodarskih in socialnih koristi (7), so francoski organi navedli, da ni smernic za ovrednotenje teh koristi ter da se pregled izvaja zlasti, na eni strani, ob upoštevanju posrednih vplivov naložb na trg delovne sile, konkurenčne pogoje in razvoj dejavnosti na zadevnem gospodarskem območju, kar prispeva k razvoju ali vzpostavitvi središča proizvodnje, upravljanja ali odločanja, ter, na drugi strani, z ozirom na prispevek teh naložb na področju izboljšanja varstva in varovanja okolja na drugi strani.

(16) Člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih določa, da je treba uporabniku sredstva (8) vrniti najmanj dve tretjini davčnih ugodnosti, ki jih gospodarsko interesno združenje pridobi zaradi soglasja, ter da se to izvede z zmanjšanjem zneska najemnine ali cene možnosti odkupa. Razen tega je treba točen znesek ugodnosti, ki ga bo gospodarsko interesno združenje vrnilo uporabniku, določiti ob izdaji soglasja.

(17) Francoski organi so na zahtevo Komisije oblikovali porazdelitev vseh prosilcev za soglasje in dejanskih upravičencev zadevne sheme glede na področja dejavnosti: Področja dejavnosti Predložene prošnje za soglasje Odobrena soglasja Naložbe v pomorsko industrijo 142 110 Naložbe v letalsko industrijo 32 18 Naložbe v železniško industrijo 5 2 Naložbe v industrijo 7 3 Naložbe v vesoljsko industrijo 3 0

(18) V zvezi s tem so francoski organi navedli, da je bilo med 56 prošnjami, ki niso prejele soglasij, 21 prošenj umaknjenih, 13 zaključenih brez nadaljnjega ukrepanja in 22 zavrnjenih. V zvezi z 22 prošnjami, ki so bile zavrnjene, so francoski organi pojasnili, da je 15 prošenj zadevalo postopek financiranja sredstva s področja pomorskega prometa, 7 prošenj pa financiranje sredstva s področja letalskega prevoza.

(19) Francoski organi so navedli tudi, da so se postopki za dodelitev soglasja na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih po 14. decembru 2004, ko jim je bila posredovana odločitev o sprožitvi formalnega postopka preiskave, začasno prekinili.

III. RAZLOGI ZA SPROŽITEV FORMALNEGA POSTOPKA PREISKAVE

(20) Komisija je v sklepu z dne 14. decembra 2004 navedla, da je bila pri uporabi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ugodnost priznana vlagateljem, članom davčnih gospodarskih interesnih združenj in uporabnikom sredstev, ki jih financirajo gospodarska interesna združenja. V zvezi s selektivnostjo zadevnega ukrepa je Komisija poudarila, da ima, na eni strani, minister za proračun diskrecijsko pravico pri presoji pogojev za dodelitev soglasja, kar mu omogoča izbiro upravičencev zadevne sheme v skladu s subjektivnimi merili. Na drugi strani se zdi, da je davčna shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih pomenila ukrep pomoči zlasti za sektor prometa. Komisija je v zvezi s tem menila, da zadevni ukrep ni bil upravičen zaradi značilnosti ali gospodarnosti francoskega davčnega sistema. Po njenem mnenju so zadevne ugodnosti povzročile tudi uporabo državnih sredstev ter izkrivljanje konkurence in vpliv na trgovino znotraj Skupnosti.

(21) Razen tega je Komisija v zvezi s presojo združljivosti zadevne sheme s skupnim trgom ocenila, da na tej stopnji in v tem smislu niso bila ustrezna nobena odstopanja iz člena 87(2) in (3) Pogodbe. Zadevna davčna shema ni izpolnila pogojev iz smernic, predpisov in ureditvenih okvirov Skupnosti, sprejetih na področju državnih pomoči. Zato je bilo očitno, da to področje ni združljivo s skupnim trgom.

(22) Tako se je Komisija odločila za začetek uradnega preiskovalnega postopka, da bi odpravila dvome glede vprašanja, ali je zadevna shema državna pomoč in ali je združljiva s skupnim trgom.

IV. PRIPOMBE FRANCOSKIH ORGANOV

(23) Francoski organi v svojih pripombah najprej navajajo, da shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ni državna pomoč. Dejansko bi pomenila le tehnični način uporabe skupnega prava, ki bi javnim organom omogočil nadzor nad zadevnim načinom financiranja, in ne odstopanje od skupnega prava. Cilj omejitve amortizacije, ki se lahko odbije, iz drugega pododstavka člena 39 C Splošnega zakonika o davkih, je ob predpostavki obstoja davčne utaje preprečevati zlorabe tega tipa financiranja za davčno optimizacijo. Tudi cilj sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih je preprečevanje davčnih utaj. Ker sredstva v obliki težke opreme, ki jih zadeva ta določba, povzročajo relativno dolgoročna povračila naložb, uporaba kreditnega financiranja najema ob tej predpostavki ne pomeni le prizadevanja za davčno optimizacijo, ampak tudi gospodarsko potrebo.

(24) V tem smislu francoski organi poudarjajo, da bi vsi pogoji, ki jih je treba izpolniti za dodelitev soglasja, omogočili, da se izvede predhodni nadzor postopkov financiranja težke opreme z najemom z možnostjo odkupa ter odpravijo koristi zadevne davčne sheme za vsa financiranja, katerih glavni namen je davčna optimizacija.

(25) Tako bi bilo predvsem v primeru pogoja, v skladu s katerim morajo naložbe kazati znatne gospodarske in socialne koristi, zlasti v smislu zaposlovanja; za izpolnjevanje tega pogoja je treba zahtevek za odobritev podpreti z obveznostmi v smislu zaposlovanja. V zvezi s tem francoski organi pojasnjujejo, da je treba ustvarjena delovna mesta ohraniti vsaj v najkrajšem obdobju uporabe sredstev, in sicer v času trajanja pogodbe o najemu ali uporabi, torej najmanj 8 let. Francoske oblasti menijo, da morajo ustvarjena delovna mesta omogočiti neto povečanje števila zaposlenih v družbi, ki je zaprosila za soglasje, ter da morajo biti neposredno povezana z naložbami.

(26) V zvezi s tem francoski organi pojasnjujejo, da so bile nekatere prošnje za soglasje zavrnjene zaradi odsotnosti znatnih gospodarskih in socialnih koristi predloženega načrta financiranja. Odsotnost takšnih koristi lahko povzroči dve vrsti situacij. Prvič, nezadostno najemanje delavcev ali zaposlovanje, ki je v kakovostnem in količinskem smislu ne ustreza krepiti ali zagotovljanju vzpostavitve središča odločanja in upravljanja. Drugič, predpostavka, v skladu s katero bi finančno stanje prosilca omogočalo, da uporabi druge vrste financiranja, ki ne vključujejo elemente spodbude.

(27) Tudi pogoj, povezan z vračanjem večjega dela davčnih ugodnosti, od katerih imajo koristi člani gospodarskih interesnih združenj, uporabniku v skladu s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih, omogoča preprečevanje davčne optimizacije z odpravljanjem koristi tega mehanizma za vse postopke, katerih namen je le ustvarjanje finančnih dobičkov.

(28) Razen tega francoski organi trdijo, da tako vzpostavljen nadzorni mehanizem ne bi pomenil diskrecijskega obravnavanja. V zvezi s tem se sklicujejo na sodno prakso francoskega ustavnega sveta, v skladu s katero soglasje iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ne bi bilo diskrecijsko, ampak bi ministru za proračun podelilo le pristojnost, da preveri, ali zadevni postopek izpolnjuje zakonsko določene pogoje (9).

(29) V vsakem primeru davčna ugodnost, povezana z odbitkom zneska amortizacije, ne pomeni izgube davčnih prihodkov, ampak drugačno časovno porazdelitev davčne osnove. Razen tega se določitev točnega dela ugodnosti, ki ga obdržijo vlagatelji, člani gospodarskih interesnih združenj, povezuje s plačilom, katerega višina bi bila odvisna od pogojev na trgu in klasičnih trgovinskih pogajanj.

(30) V zvezi s selektivnostjo zadevne davčne sheme, ki jo ugotavlja Komisija, francoski organi navajajo več argumentov.

(31) Prvič, navedena shema bi pomenila splošni ukrep, ki bi se lahko hkrati uporabljal v sektorju industrije in sektorju prometa. Na primer, francoski organi navajajo opremo za pretvorbo celuloze v papir, posode za shranjevanje ogljikovodikov, tiskarske stroje in hladilne naprave, kar bi bila industrijska sredstva, ki bi se lahko amortizirala na degresiven način v obdobju vsaj osmih let. Francoski organi prav tako opozarjajo, da so nekatera prevozna sredstva, kot so tovornjaki in avtobusi, izključena iz področja uporabe mehanizma zaradi krajšega obdobja amortizacije. Trajanje zadevne amortizacije bi torej ustrezalo vsem sredstvom, ki zahtevajo sorazmerno veliko časa, da se naložbe povrnejo.

(32) Drugič, če se koristi zadevne sheme osredotočijo na opremo za promet, bi to dejansko povzročilo neodvisno povečanje pripravljenosti francoskih javnih organov, da se seznanijo z razvojem finančnega stanja industrijskih družb na eni strani in privlačnostjo opreme za promet za vlagatelje na drugi strani. Ta oprema vključuje aktivo, ki je z vidika vlagateljev zelo privlačna; za omejitev tveganja izberejo sredstva, ki se brez težav tržijo, če bi imel uporabnik težave.

(33) Tretjič, zadevna shema ne bi dajala prednosti francoskim podjetjem, če narodnost ne bi bila dejavnik, potreben za pridobitev članstva v gospodarskem interesnem združenju. Tuji vlagatelji, zlasti finančne ustanove, bi tako lahko imele koristi od navedene sheme in posledičnih finančnih dobičkov neodvisno od države njenega davčnega sedeža.

(34) Če torej predvidevamo, da shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih pomeni odstopanje od skupnega prava, bi imela ta neomejeno področje uporabe, neomejen rok uporabe ter bi temeljila na objektivnih in horizontalnih merilih za preprečevanje davčnih utaj. Zato je ne bi bilo mogoče opredeliti kot državno pomoč ali zadevno davčno shemo iz Odločbe Komisije 96/369/ES z dne 13. marca 1996 o davčni pomoči nemškim letalskim družbam v obliki amortizacije (10).

(35) Razen tega francoski organi v zvezi z oprostitvijo davka na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev navajajo, da je treba vsaj dve tretjini ugodnosti, ki jo ta oprostitev zagotavlja članom gospodarskih interesnih združenj, vrniti končnemu uporabniku sredstva. Poudarjajo, da je ta oprostitev, ki je odvisna od nekaterih pogojev, upravičena zaradi značilnosti in gospodarnosti francoskega davčnega sistema. V primeru načrtovanega prenosa bi ta oprostitev postala nujna, da bi zagotovila ohranjanje davčne ugodnosti, ki jo povzroča odbitek amortizacije pod pogoji skupnega prava. Razen tega francoski organi trdijo, da bo ta oprostitev po 1. januarju 2007 v skladu s skupnim pravom. Po tem datumu bodo kapitalski dobički iz prenosa lastniškega kapitala, zadržanega več kot dve leti, dejansko oproščeni davka, ob upoštevanju deleža stroškov neto zneska kapitalskih dobičkov iz prenosa v višini 5 %, upoštevanih za določitev obdavčljivega zneska. Torej bi ob upoštevanju datuma konca veljavnosti pogodb o uporabi sredstev, ki so jih sklenili gospodarska interesna združenja in uporabniki, predviden prenos teh sredstev postal možen po 1. januarju 2007, vendar bi se lahko uresničil le po preteku dveh tretjin obdobja izvajanja navedenih pogodb. Zato bi člani gospodarskih interesnih združenj imeli koristi od te oprostitve na podlagi skupnega prava.

(36) Francoski organi tudi poudarjajo, da oprostitev davkov na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev ni samodejna. Eden od pogojev za to oprostitev bi bil, da dejanski uporabnik sredstva dokaže, da tega sredstva ob upoštevanju njegove cene ni sposoben kupiti, ne da bi ogrozil svoje finančno ravnovesje. Glede na poročilo poročevalca odbora za finance Narodne skupščine z dne 25. marca 1998 se ta pogoj vključuje zlasti v vidik izvajanja nadomestnih mehanizmov za davčno olajšavo za vpisovanje solastniških deležev plovil, ki jo je odpravil finančni zakon v letu 1998 (v nadaljevanju „ureditev skupnega vlaganja po pomorskem pravu“).

(37) Kar zadeva združljivost take davčne sheme s skupnim trgom, francoski organi ob predpostavki, da ta shema pomeni državno pomoč, poudarjajo, da je skladna s členom 87(3) Pogodbe, ker omogoča razvoj nekaterih dejavnosti, ne da bi spreminjala trgovinske pogoje v takšnem obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom. Mehanizem iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih dejansko ne bi dajal prednosti nacionalnim gospodarskim subjektom v škodo subjektov iz drugih držav članic in ne bi bil bolj ugoden kot sheme v drugih državah članicah.

(38) V tem smislu francoske oblasti navajajo poseben položaj pomorskega prometa, katerega nosilci so glavni uporabniki zadevne sheme. V zvezi s tem ugotavljajo, da je ta shema ukrep, ki ima enak učinek kot ureditev skupnega vlaganja po pomorskem pravu, tj. ureditev v zvezi s financiranjem plovil, registriranih v Franciji, ki jo je pred tem objavila in potrdila Komisija na podlagi člena 87(3) Pogodbe (11). Ureditev skupnega vlaganja po pomorskem pravu je bila ukinjena leta 1998 zaradi prevelikih proračunskih stroškov. Navajajo tudi, da se je zakonodajalec za uveljavitev davčno učinkovitega kreditnega financiranja najema odločil zaradi stagnacije števila trgovskih ladij, registriranih v Franciji, in pripravljenosti, da zmanjša davčne izdatke. Začetek veljavnosti člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ni povzročil rasti v francoskem pomorskem sektorju, kljub temu pa so se okrepile in obnovile flote pod francosko zastavo. Hkrati so se v istem obdobju flote drugih držav članic povečale v smislu števila ladij in kapacitet. Začetek veljavnosti navedene sheme torej ne bi ogrozil razvoja pomorskega sektorja drugih držav članic.

(39) Razen tega se shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih odlično vključuje v smernice Skupnosti o državni pomoči za pomorski promet (v nadaljevanju „smernice Skupnosti iz leta 1997“) in sporočilo Komisije C(2004) 43 z naslovom Smernice Skupnosti o državni pomoči za pomorski promet (v nadaljevanju „smernice Skupnosti iz leta 2004“) (12). Zlasti bi prispevala k spodbujanju konkurenčnosti flot Skupnosti na svetovnem trgu za pomorski promet, zaščitila delovna mesta v Skupnosti na morju in na kopnem, ohranila pomorsko znanje in izkušnje v Skupnosti ter razvila pomorske sposobnosti (točka 2.2 navedenih smernic Skupnosti). Poleg tega bi učinkovito prispevala k izboljšanju varstva in varovanja okolja z omogočanjem obnove flote. Na bolj specifičnem področju ohranjanja delovnih mest v posadki in visoko kvalificiranih delovnih mest na kopnem francoski organi poudarjajo, da se med pogoje za dodelitev soglasja vključuje potreba po vzpostavitvi središča za strateško odločanje na ozemlju Unije, namenjenega upravljanju pomorskih dejavnosti in plovil. Posredne koristi od zadevne davčne sheme bi imela tudi delovna mesta v zvezi z neposrednim upravljanjem pomorskega prometa ter z njimi povezana delovna mesta na področjih, kot so zavarovanje, posredništvo in financiranje.

(40) Kljub temu opozarjajo, da niti smernice Skupnosti iz leta 1997 (13) niti tiste iz leta 2004 (14) ne ugotavljajo močne povezave med pomočjo, potrebno za vzdrževanje in razvoj pomorskega prometa, in številom ustvarjenih delovnih mest. Iz smernic Skupnosti iz leta 2004 prav tako izhaja, da „sedanje stanje ne izkazuje, da je med državami članicami prišlo do izkrivljanja konkurence, ki je v nasprotju z interesom Skupnosti“ in da so se „sprejeti ukrepi izkazali kot pozitivni za zaščito visoko kvalificiranih delovnih mest …“ (točka 3.1).

(41) V zvezi s tem primerom uporabe načela legitimnega pričakovanja se francoski organi sklicujejo na Odločbo Komisije 2002/15/ES z dne 8. maja 2001 o državni pomoči, ki jo je izvajala Francija v korist družbe „Bretagne Angleterre Irlande“ („BAI“ ali „Brittany Ferries“) (15), v kateri je bila zadevna shema pregledana.

(42) Francoski organi se sklicujejo tudi na svoj dopis Komisiji z dne 17. marca 1998 (A/32232), v katerem je naveden uvod drugega pododstavka člena 39 C in člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih. Ti organi upoštevajo, da se kljub temu dopisu in različnim vprašanjem, ki jih je preučila Komisija (16) in v okviru katerih je bil omenjen člen 39 Splošnega zakonika o davkih, v šestih letih po začetku veljavnosti sheme ni začel izvajati noben postopek v zvezi s to shemo.

(43) V teh okoliščinah ker Komisija ni odgovorila, se je ustvarilo legitimno pričakovanje glede združljivosti člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih s skupnim trgom, kar bi nasprotovalo vsakemu možnemu zahtevku za vračilo zadevnim družbam.

V. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH TRETJIH STRANK

(44) Šestnajst zainteresiranih strank je svoje pripombe predložilo Komisiji v skladu s členom 88(2) Pogodbe v za to določenem roku. Seznam zainteresiranih strank je priložen k tej odločbi.

(45) Kar zadeva vprašanje, ali zadevna shema pomeni pomoč, večina zainteresiranih strank nasprotuje stališču Komisije v zvezi s tem.

(46) Tako zlasti glede na bančno skupino Caisse Nationale des Caisses d’Epargne et de Prévoyance (CNCE), banko Calyon Corporate and Investement Bank (v nadaljevanju „Calyon“) in banko BNP Paribas (v nadaljevanju „BNP“) ukrep iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ne pomeni državne pomoči, ampak vzpostavlja sistem za nadzor uporabe skupnega prava glede amortizacije nekaterih aktiv. Cilj hkratne uporabe drugega pododstavka člena 39 C in člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih je preprečevanje prevelikih izgub davčnih prihodkov, kar je potrjeno s parlamentarnimi deli pred sprejetjem zakona št. 98-546 (poročilo odbora za finance za Narodno skupščino z dne 25. marca 1998).

(47) Banki Société Générale (SG) in BNP ter družba Brittany Ferries trdijo, da po njihovem mnenju člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih ne ustvarja davčnega območja, ki bi odstopalo od skupnega prava, ampak pomeni vračanje k skupni zakonodaji na področju amortizacije. Tako bi šlo za shemo splošne narave. V skladu s SG je treba gospodarsko ugodnost, ki izhaja iz odloga davkov na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, primerjati s skupnim pravom o amortizacijah in ne z omejevalno shemo, ki odstopa od drugega pododstavka člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih. Razen tega bi bila zadevna shema na voljo vsem gospodarskim udeležencem, ki delujejo na francoskem ozemlju, člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih pa se ne bi skliceval na nobeno določeno sredstvo ali gospodarski sektor. Dodelitev ugodnosti, ki izhajajo iz uporabe tega člena, tako ne bi bila namenjena niti francoski pomorski trgovski floti niti francoskim bančnim ustanovam.

(48) Tako identiteta članov gospodarskega interesnega združenja ne bi sestavljala merila za dodelitev soglasja in zadevna shema ne bi vključevala nobene omejitve glede članov gospodarskega interesnega združenja, ki so nosilci davčne zmogljivosti. V skladu z mnenjem zainteresiranih strank torej ni mogoče razumno meniti, da hkratna uporaba določb iz členov 39 C in 39 CA Splošnega zakonika o davkih podeljuje selektivno davčno ugodnost članom gospodarskih interesnih združenj.

(49) Razen tega soglasje, predvideno v členu 39 CA Splošnega zakonika o davkih, ne bo dodeljeno diskrecijsko. Nasprotno, v skladu z mnenjem družbe Gaz de France in banke BNP je soglasje ministrstva odvisno od objektivnih in nediskriminatornih pogojev. BNP v zvezi s tem opozarja, da mora v skladu s sodno prakso Sodišča (17) Komisija dokazati diskrecijsko obravnavo gospodarskih udeležencev v okviru individualnih ukrepov. Obstoj diskrecijske pravice, podeljene upravi, bi lahko dejansko povzročil ugotovitev selektivne narave ukrepa le, kadar gre za posamezen ukrep in ne za splošno shemo, na kateri ta ukrep temelji. V tem smislu bi bilo treba opozoriti, da davčna uprava ne more določati pogojev, ki jih zakonodaja ne predvideva. Vendar bi v tem primeru zakonodaja izrecno predvidela, katera merila se uporabljajo za ocenjevanje obstoja „znatnih gospodarskih in socialnih koristi“. BNP, CNCE in Calyon v zvezi s tem upoštevajo sklep ustavnega sveta (18), na katerega se sklicujejo francoski organi. Vseeno bi lahko bila vsaka odločitev o zavrnitvi soglasja predmet pritožbe zaradi prekoračitve pooblastil pred upravnim sodiščem, ki bi razsodilo glede na utemeljitev te zavrnitve.

(50) V skladu z mnenjem družbe Caylon in banke BNP selektivnost zadevne sheme izhaja iz prakse trga in posebnosti prevoznih aktiv (določena jamstva za valorizacijo in dolgoročno likvidnost) in ne iz vsebine člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih. Prometna sredstva bi dejansko pomenila posebnosti, ki bi omogočale vzpostavitev dolgoročnega financiranja. Četudi torej predpostavimo, da člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih ne predvideva predhodnega soglasja ministra za proračun, bi bili upravičenci tega mehanizma isti kot zdaj.

(51) Razen tega so v skladu z mnenjem BNP pogoji uporabe mehanizma iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih upravičeni zaradi značilnosti in gospodarnosti francoskega davčnega sistema, ker določeni sektorji dejavnosti potrebujejo znatne naložbe.

(52) CNCE podpira tudi to, da se finančne ugodnosti, podobne tistim, ki izhajajo iz uporabe člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, lahko pridobijo z izvajanjem določb skupnega prava. Posebnosti člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih dejansko ne bi zagotovile pravega razlikovanja s skupnim pravom o amortizacijah z vidika obsega davčnih posledic. V skladu z mnenjem CNCE so te posebnosti na eni strani koristi od povečanja koeficienta degresivne amortizacije za eno točko in na drugi strani možnost, da se izkoristijo oprostitve na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev. BNP kljub temu priznava, da država izračuna proračunski strošek uporabe člena 39 CA na podlagi sklicevanja na drugi pododstavek člena 39 C Splošnega zakonika o davkih.

(53) Kar zadeva povečanje koeficienta degresivne amortizacije za eno točko, bo to ugodnost nadomestilo dejstvo, da se zabeleženi primanjkljaji na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih odštejejo le od četrtine prihodkov, obdavčljivih po davčni stopnji za družbe po splošnem pravu, ki jih vsak član gospodarsko interesnega združenja pridobi pri izvajanju svojih dejavnosti. Razen tega bi ta davčna ugodnost skušala nadomestiti posebne omejitve in prepovedi, potrebne za dodelitev soglasja. BNP v zvezi s tem poudarja, da je korist, ki jo imajo gospodarska interesna združenja od povečanja koeficienta amortizacije za eno točko, odvisna od nekaterih pogojev in precej skromna. V nobenem primeru ne bi mogla zagotoviti konkurenčne prednosti. Air France v tem smislu navaja, da financiranje na podlagi zadevne sheme v primerjavi s financiranjem prek neposrednih posojil zagotavlja prihranek, ki znaša med 6 in 10 % cene letala. Poudarja tudi, da je znesek, ki ga prihrani najemnik, povsem primerljiv s finančnim dobičkom, ki ga lahko povzroči uporaba drugih davčnih shem.

(54) CNCE opaža, da možnost prošnje za oprostitev davkov na kapitalske dobičke izhaja iz gospodarnosti francoskega davčnega sistema in zato ne bi mogla biti opredeljena kot državna pomoč. V skladu z učinkovitostjo sistema bi bila potrebna ali funkcionalna zaradi svoje gospodarske ustreznosti. Oprostitev davkov na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev bi bila upravičena zaradi potrebe po ohranitvi finančnih ugodnosti, ki izhajajo iz prvega dela mehanizma iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih. Kar zadeva plovila, bi v skladu z mnenjem družbe Calyon z oprostitvijo ustvarili položaj, ki bi bil za upravljavce plovil primerljiv s položajem, v kakršnem bi bili, če bi plovilo kupili neposredno in če bi bili finančno dovolj sposobni, da bi se jim amortizacija priznala kot davčna olajšava. V skladu z mnenjem BNP cilj oprostitve davkov ni ogrožanje ugodnosti, povezane z odlogom plačila davkov v primeru, ko uporabnik predčasno izkoristi možnost odkupa. SG meni, da je oprostitev davkov na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev samo nadomestilo za posebne omejitve, povezane z zadevnim davčnim mehanizmom, kot je zlasti prepoved prodaje deleža posojilodajalcev, razen na izrecno zahtevo, ki jo prvotno predloži uporabnik. Vendar bi večji materialni stroški za uporabnika nadomestili to oprostitev.

(55) V skladu z mnenjem Brittany Ferries oprostitev davka iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih med drugim ni ugodnejša kot tista, ki bo izhajala iz določb skupnega prava (ob upoštevanju deleža pristojbin in stroškov v višini 5 %), veljavnih od leta 2007.

(56) Air France poudarja, da so prihranki, ki izhajajo iz tega davčnega mehanizma, primerljivi s tistimi, ki nastanejo na podlagi drugih načinov financiranja z obdavčitvami, ki obstajajo v svetu. Razen tega bi postopki, financirani v skladu s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih, vključevali izravnalne ukrepe, ki bi relativizirali ugodnosti tega ukrepa. Air France opozarja tudi, da lahko gospodarsko interesno združenje v določenih primerih na najemnika pogodbeno prenese davčna tveganja in pripadajoče stroške, kar bi povzročilo znatno zmanjšanje prihranka, ki bi ga lahko imeli uporabniki.

(57) Več zainteresiranih strank, vključno z družbo Compagnie Méridionale de navigation, poudarja, da zadevna shema upravljavcem plovil določa številne obveznosti, ki pomenijo tudi izravnalne ukrepe, ki jih zahteva država za dodelitev soglasja. Tako bi ugodnosti, ki izhajajo iz te davčne sheme, nadomestile prevelike stroške upravljanja plovil pod francosko zastavo, ki jih povzročajo zlasti stroški za člane francoske posadke, ki so še vedno med najvišjimi v Evropi. Družba Fouquet Sacop v tem pogledu poudarja, da je ta shema pripomogla k temu, da se je odločila za pospešen razvoj pod francosko zastavo, omejitve in preveliki stroški, povezani s tem, pa se nadomestili z zadevno davčno shemo. Družbe CMA CGM, Broström Tankers, Pétro Marine in Louis Dreyfus Armateurs zatrjujejo, da brez ugodnosti, ki izhajajo iz te sheme, ne bi mogle zagotoviti svojih naložb v francosko floto in tako prispevati k razvoju flote Skupnosti. Družba Bourbon Maritime opozarja, da mehanizem iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih omogoča ohranjanje visoko kvalificiranih delovnih mest, povezanih z neposrednim upravljanjem pomorskega prometa in z njim povezanih dejavnosti, ter da učinkovito prispeva k izboljšanju varstva in varovanja okolja.

(58) Drugič, glede pogoja iz člena 87(1) Pogodbe v zvezi z vplivi na trgovino med državami članicami več zainteresiranih strank opozarja, da so člani gospodarskih interesnih združenj in uporabniki zadevnih sredstev lahko tuji subjekti ali njihove francoske podružnice. Razen tega zadevna shema ne bo ugodnejša od tistih, ki obstajajo v drugih državah članicah. Banka SG v zvezi s tem navaja, da je med njenimi strankami, ki jih zadevajo ta soglasja, le malo strank francoskih.

(59) Tretjič, kar zadeva združljivost zadevne sheme s skupnim trgom, CNCE ugotavlja, da so soglasja, dodeljena izvajalcem v pomorskem prometu, v skladu z duhom smernic Skupnosti iz leta 1997 in leta 2004 (19). Zadevni ukrep bi bil tako združljiv s skupnim trgom v skladu s členom 87(3)(c) Pogodbe, ki se razlaga v smislu načel iz navedenih smernic Skupnosti.

(60) Brittany Ferries poudarja, da je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih združljiva s skupnim trgom v skladu s členom 87(3)(c) Pogodbe, če je namen te določbe le odpraviti „tržne slabosti“ na področju financiranja naložb v sredstva v obliki težke opreme. Večina zainteresiranih strank med drugim poudarja, da so se druge države članice posledično odzvale z uvedbo podobnih določb.

(61) Četrtič, kar v tem primeru zadeva uporabo načela legitimnega pričakovanja, večina zainteresiranih strank – upravičencev sheme – poudarja, da so bile vedno prepričane, da zadevni ukrep ni državna pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe. V tem primeru bi uporaba navedenega načela nasprotovala vsakršnemu vračilu.

(62) V zvezi s tem SG navaja, da so v primerjavi s prejšnjo shemo primanjkljaji osebnih družb, nastali z amortizacijo, bremenili davčne rezultate partnerjev teh družb. Vendar po mnenju Komisije ta shema skupnega prava ne bi mogla nikoli pomeniti državne pomoči.

(63) Prav tako poudarja, da v šestih letih Komisija ni posredovala. V skladu z mnenjem družbe Calyon se zdi, da je Komisija poznala več postopkov financiranja aktiv v skladu s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih, ne da bi si kdaj zastavila vprašanje o njihovi veljavnosti v skladu s členom 87 Pogodbe (20). CNCE zato meni, da je med datumom, ko je Komisija ugotovila obstoj pomoči, in datumom začetka uradnega preiskovalnega postopka, preteklo preveč časa in Caylon to obdobje označuje kot nerazumno. Razen tega je Komisija izjemoma že ugotovila, da ima upravičenec legitimna pričakovanja, ki so v nasprotju s povrnitvijo pomoči, čeprav so pretekla približno tri leta (21) med ugotovitvijo Komisije o obstoju ukrepa in sprejetjem njene končne odločitve.

(64) Nekatere zainteresirane stranke poudarjajo tudi, da je Komisija predhodno odobrila ureditev skupnega vlaganja – ureditev, ki je v tem primeru davčno ugodnejša kot zadevna shema – in da je ta okoliščina utemeljila njihovo legitimno pričakovanje zakonitosti zadevne sheme. V skladu z mnenjem CNCE razvoj legitimnega pričakovanja upravičencev ne pomeni, da je Komisija sprejela enako ureditev. Sprejetje podobne ureditve bi lahko povzročilo takšno pričakovanje. Tako je v svoji odločbi z dne 8. maja 2001 (22) Komisija sprejela podobno ureditev. CNCE in SG prav tako navajata več podobnih ureditev, ki jih je potrdila Komisija (23), in sodbo Sodišča v zadevi RSV proti Komisiji (24).

(65) Natančneje, družba Brittany Ferries meni, da je odločba Komisije z dne 8. maja 2001 (25) pri njenem direktorju zbudila legitimno pričakovanje, da zadevna shema ne pomeni državne pomoči.

(66) Tudi CNCE poudarja, da je Francija zakon št. 98-546 sprejela približno tri mesece po tem, ko je o njem obvestila Komisijo v skladu s členom 88(3) Pogodbe. Ker Komisija v dveh mesecih po prejemu obvestila ni odgovorila, je zadevni ukrep izhajal iz sheme obstoječih pomoči v smislu sodne prakse Lorenz (26).

(67) Razen tega sta dve zainteresirani stranki Komisiji predložili pripombe v okviru uradnega preiskovalnega postopka, vendar sta zaprosili, da se njuna identiteta ne razkrije.

(68) Ena od dveh strank je v pripombah, ki jih je predložila Komisiji v določenem roku, poudarila, da je zadevna shema nezakonita. Komisijo poziva, naj razširi področje uporabe sedanjega upravnega postopka na ureditev skupnega vlaganja v pomorstvu. Po vzoru Komisije in njene odločitve o sprožitvi formalnega postopka preiskave ta stranka ocenjuje, da je na eni strani zadevna shema selektivna, ker daje prednost francoskim upravljavcem plovil, na drugi strani pa vpliva na trgovino med državami članicami, zlasti na trgovino med obema stranema Rokavskega preliva. V zvezi s tem zatrjuje, da je bila zadevna shema, ki je nadomestila ureditev skupnega vlaganja v pomorstvu, uvedena, da ugodila francoski pomorski industriji, kot je navedeno v poročilu odbora za finance z dne 25. marca 1998.

(69) Zadevni davčni mehanizem bi z dajanjem prednosti francoskim izvajalcem v pomorstvu prav tako prispeval k nastanku presežne zmogljivosti na trgu med obema stranema Rokavskega zaliva s tem, da bi se omogočil nakup novih plovil izvajalcem v sektorju, ki nimajo finančnih sredstev. Izkrivljanje konkurence, ki izhaja iz uporabe te sheme, se je med drugim pojasnilo tudi z nakupi plovil s strani družb Seafrance in Brittany Ferries na podlagi tega davčnega mehanizma. Obema družbama se je zmogljivost zaradi nakupa novih plovil znatno povečala.

(70) Druga zainteresirana stranka, ki želi, da se njena identiteta ne razkrije, v svojih pripombah navaja, da imajo francoski izvajalci v pomorstvu, med katerimi je na prvem mestu Brittany Ferries, konkurenčno prednost zaradi financiranja njihovih plovil z zadevno shemo. V zvezi s tem navaja nadaljnje delovanje družbe Brittany Ferries na linijah med obema stranema Rokavskega zaliva ter na liniji med Francijo in Irsko kljub neugodnim konkurenčnim pogojem, ki prevladujejo na teh linijah in so povzročili izstop družbe P&O s trga.

VI. ODGOVORI FRANCOSKIH ORGANOV NA PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANK

(71) V skladu z mnenjem francoskih organov pripombe večine zainteresiranih tretjih strank potrjujejo njihovo stališče glede ocene zadevne sheme, in sicer: — člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih je splošni ukrep, ki se uporablja zlasti, vendar ne izključno, za financiranje trgovskih plovil, — zadevna shema povzroča učinke, ki so podobni ukrepom notranjega prava ali mehanizmom, ki obstajajo v drugih državah članicah, — soglasje ne pomeni diskrecijskega obravnavanja in njegova dodelitev je odvisna od izpolnjevanja objektivnih meril, — zadevna davčna shema pomeni velike koristi za gospodarstvo Skupnosti, zlasti z vidika lokacije in dolgotrajnosti delovnih mest, — večina zainteresiranih tretjih strank navaja legitimno pričakovanje glede tega, da bo zadevni mehanizem združljiv s predpisi Skupnosti.

(72) Kar zadeva pripombe dveh zainteresiranih strank, katerih identiteta se ni razkrila, francoski organi poudarjajo, da temeljijo na netočnih ali nejasnih podatkih.

(73) Kar zadeva argument, da naj bi imela družba Brittany Ferries od sheme davčnih gospodarskih interesnih združenj koristi, kar je neposredno povzročilo, da se je družba P&O umaknila iz zahodnega in srednjega Rokavskega zaliva, so francoski organi odvrnili, da sta od tega imeli koristi le dve plovili družbe Brittany Ferries ter da je bilo financiranje plovila „Mont St Michel“ s tem mehanizmom odobreno z Odločbo Komisije z dne 8. maja 2001 (27).

(74) V tem smislu so britanski organi izvedli poglobljeno preiskavo o konkurenci ob umiku navedenega izvajalca s trga. Vendar njihove ugotovitve niso pokazale morebitnega izkrivljanja konkurence, kar bi bil lahko razlog za umik tega izvajalca. Razen tega bi lahko znižanje prihodka nekaterih izvajalcev izhajalo iz stalnega večanja konkurence nizkocenovnih letalskih družb in ne nedavnega začetka uporabe plovil s strani drugih upravljavcev plovil.

(75) Kar zadeva željo ene od zainteresiranih strank, da bi Komisija razširila področje preiskave na ureditev skupnega vlaganja, francoski organi poudarjajo, da je bilo v Odločbi z dne 3. maja 1996 ugotovljeno, da je ta ureditev v skladu s pravili Pogodbe.

(76) Zmogljivosti prometa čez Rokavski preliv se ni povečala zaradi družb, ki so imele korist od sheme davčnih gospodarskih interesnih združenj. V tem smislu bi bilo treba upoštevati nove izvajalce na linijah, na katerih so prej delovali stari izvajalci. Francoski organi v tem smislu opozarjajo tudi, da je družba Eurotunnel zmogljivost prevoza tovora med leti 2000 in 2003 podvojila ter da je družba P&O odkupila lastniške deleže od izvajalca Stena-Line in prenovila svojo floto.

VII. OCENA POMOČI

(77) V skladu s formalnim postopkom preiskave, ki je bil sprožen na podlagi člena 88(2) Pogodbe, in ob upoštevanju predstavljenih argumentov francoskih organov in zainteresiranih strank, Komisija ocenjuje, da davčna shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih pomeni državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe.

1. Obstoj državne pomoči

(78) V skladu s členom 87(1) Pogodbe je „pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“.

(79) S tem ko se nacionalni ukrep označi kot državna pomoč, je predvideno, da se izpolnijo naslednji skupni pogoji, in sicer: 1. zadevni ukrep daje prednost pomoči iz državnih sredstev, 2. ta ugodnost je selektivna in 3. zadevni ukrep izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco ter lahko prizadene trgovino med državami članicami (28).

(80) Izpostaviti je treba razloge, ki omogočajo ugotovitev, da opisana shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih izpolnjuje skupne pogoje.

(81) V skladu s prvim pododstavkom člena 39 C Splošnega zakonika o davkih je treba opozoriti, da se amortizacija najetih sredstev ali sredstev, ki so zagotovljena v kakršni koli drugi obliki, porazdeli v običajnem obdobju uporabe.

(82) Drugi pododstavek člena 39 C in člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih zadevata pravila amortizacije, ki jih gospodarska interesna združenja uporabljajo za financiranje najetih ali drugače zagotovljenih sredstev. V skladu z mnenjem francoskih organov sta bili ti določbi uvedeni za preprečevanje zlorabe te vrste financiranja.

(83) Francoski organi in zainteresirane stranke trdijo, da je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih v skladu s skupnim pravom na področju odbitka amortizacije, torej z določbami iz drugega pododstavka člena 39(1) in prvega pododstavka člena 39 C omenjenega zakonika, in torej ne pomeni državne pomoči. Drugi pododstavek člena 39 C Splošnega zakonika o davkih bi pomenil odstopanje od določb teh členov.

(84) V skladu z ustaljeno sodno prakso je treba za izvajanje člena 87(1) Pogodbe le opredeliti, ali v okviru določene pravne ureditve državni ukrep spodbuja „posamezna podjetja ali proizvodnjo“, da so v primerjavi z drugimi glede na načrtovani cilj te sheme v primerljivem dejanskem in pravnem položaju (29).

(85) Zato je treba za opredelitev te ugodnosti v smislu sodne prakse v zvezi s pojmom državne pomoči nujno določiti referenčno pravilo ali veljavno skupno shemo v okviru danega pravnega okvira, s katerim se bo ta ugodnost primerjala (30). V zvezi s tem je Sodišče ocenilo tudi, da ima določitev referenčnega okvira v primeru davčnih ukrepov vedno večji pomen, ker se ugodnost lahko uveljavi le v zvezi z uvedbo „normalnega“ obdavčenja, in sicer z veljavno stopnjo obdavčenja na referenčnem geografskem območju (31).

(86) Torej je treba v tem primeru za določitev tega referenčnega pravila v okviru sheme amortizacij najetih ali drugače zagotovljenih sredstev, upoštevati le določbe, ki se nanašajo na financiranje teh sredstev, ki ga zagotavljajo partnerstva, kot so gospodarska interesna združenja. V nasprotnem primeru dejanske in sodne razmere, ki se upoštevajo za določitev ugodnosti, niso primerljive niti s stališča članov gospodarskih interesnih združenj niti s stališča uporabnikov zadevnih sredstev.

(87) Torej je v tem primeru veljavno referenčno pravilo, ki zadeva določitev amortizacije, ki se lahko odšteje, omejitev načela te amortizacije za sredstva, ki jih financirajo gospodarska interesna združenja, iz drugega pododstavka člena 39 C Splošnega zakonika o davkih (32). Pri tem se prvi pododstavek člena 39 C Splošnega zakonika o davkih ne sme obravnavati, ker ta določba ne velja za finančne postopke gospodarskih interesnih združenj, torej struktur, ki združujejo več pravnih subjektov, na splošno finančnih ustanov, ki si med sabo razdelijo tveganja pri postopkih, v nasprotju s finančnim postopkom, ki ga izvaja ena sama finančna ustanova, ki sama prevzame zadevna tveganja. Zato je treba prav tako navesti, da v nasprotju z načini financiranja, ki ne vključujejo gospodarskega interesnega združenja, finančni postopki takšne davčno pregledne strukture omogočajo davčno optimizacijo, primanjkljaji, ki jih je gospodarsko interesno združenje zabeležilo v prvih letih dejavnosti, pa se odštejejo od obdavčljivih prihodkov iz tekočih dejavnosti njegovih članov.

(88) Komisija torej ocenjuje, da francoski organi in nekatere zainteresirane stranke neupravičeno zatrjujejo, da je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih v skladu s skupnim pravom amortizacij in da je drugi pododstavek člena 39 C tega zakonika referenčna shema, na podlagi katere je treba oceniti davčno ugodnost, ki izhaja iz uporabe člena 39 CA. Razen tega je primerno poudariti, da člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih izrecno predvideva, da se zadevna davčna ugodnost izračuna z ostankom dejanskih pozitivnih ali negativnih vrednosti omejitev ali dodatnih davčnih prispevkov v primerjavi s tistimi, ki jih povzroča uporaba določb iz drugega pododstavka tega člena.

(89) V zvezi z ugodnostmi, ki izhajajo iz uporabe člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, je treba poudariti, da lahko le člani gospodarskega interesnega združenja (33), ki financira premičnine v obdobju amortizacije, krajšem od 8 let, pridobijo davčne ugodnosti, ki izhajajo iz uporabe člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, to so 1. odstopanje od zgornje meje amortizacije, ki se lahko odšteje, 2. povečanje koeficienta amortizacije za eno točko in 3. možna oprostitev davka na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev.

(90) Na eni strani je treba v zvezi z odpravo zgornje meje amortizacije, ki se lahko odšteje, v skladu s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih opozoriti, da lahko vsak član gospodarskega interesnega združenja v obdobju amortizacije sredstva, v katerem so rezultati gospodarskega interesnega združenja slabi, primanjkljaje gospodarskega interesnega združenja odšteje od svojih obdavčljivih prihodkov, sorazmerno s svojimi pravicami. V tem smislu se ne upošteva zgornja meja amortizacije iz drugega pododstavka člena 39 C Splošnega zakonika o davkih.

(91) Zato uporaba odstopanja iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih v času primanjkljaja omogoča, da se vsakemu članu gospodarskega interesnega združenja zmanjša osnova, ki bi bila običajno obdavčljiva v skladu z drugim pododstavkom člena 39 C Splošnega zakonika o davkih. Dejstvo, da znesek amortizacije ni omejen z zneskom prejete najemnine, od katere se odštejejo drugi stroški v zvezi z najetim sredstvom, omogoča povečanje zneska amortizacije v prvih proračunskih letih s primanjkljajem. Zato lahko seveda položaj, v katerem se v skladu s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih ti primanjkljaji odštejejo le v višini četrtine prihodkov, obdavčljivih po davčni stopnji za družbe po splošnem pravu, ki jih vsak član gospodarskega interesnega združenja pridobi pri izvajanju drugih dejavnosti, omeji to ugodnost, vendar ne sme povzročiti dvoma o njenem obstoju.

(92) Francoski organi v tem smislu ocenjujejo, da davčne prihranke, pridobljene v prvih letih postopka financiranja, nevtralizirajo dodatni davki, ki so bili ugotovljeni, ko je gospodarsko interesno združenje začelo pridobivati koristi, in sicer najemnine, ki so presegle letni obrok amortizacije. Vendar Komisija ocenjuje, da pomeni pridobljena ugodnost odlog plačila davka in ustreza preostanku dejanske vrednosti plačanih davkov v skupnem obdobju amortizacije, ob upoštevanju veljavnih obrestnih mer.

(93) Razen tega poročilo Senata št. 413 (34) potrjuje to analizo, ker navaja, da davčne prihranke, ki jih tako pridobijo člani v prvih letih uporabe, nadomestijo dodatni davki, ki nastanejo potem, ko se s strukturo financiranja ustvari dobiček. Toda ta časovni zamik v skladu s tem poročilom omogoči sprostitev dobička iz državne blagajne, ki ustreza razliki med dejanskimi vrednostmi davčnih prihrankov iz prvih proračunskih let in dodatnimi davčnimi prispevki iz zadnjih proračunskih let. Komisija tudi poudarja, da je v davčnem predpisu št. 120 z dne 17. junija 1999 (35) navedeno, da davčna ugodnost, ki izhaja iz uporabe člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, omogoča nastanek davčnih prihrankov.

(94) Torej se zdi, da je namen sheme, vzpostavljene s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih, omogočiti članom gospodarskega interesnega združenja, da izkoristijo ugodnost v obliki odloga plačila davkov.

(95) V tem pogledu ni možno podpreti argumenta, da imajo uporabniki, od katerih gospodarsko interesno združenje ne pridobi soglasja iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, možnost drugih načinov financiranja, s katerimi se izognejo zgornji meji amortizacije, ki se lahko odšteje od plačila davka, iz drugega pododstavka člena 39 C tega zakonika, in niso prikrajšani v primerjavi z uporabniki, od katerih gospodarsko interesno združenje ne prejme soglasja. Najprej je treba opozoriti, da se lahko glede sheme pomoči Komisija omeji na preučevanje splošnih značilnosti zadevne sheme, ne da bi morala preučevati vsak primer uporabe posebej (36). Razen tega bi se na podlagi takega obravnavale posamezne situacije, ki se razlikujejo z dejanskega in pravnega vidika (37) ter so tudi hipotetične.

(96) Ni mogoče izključiti možnosti, da uporabniki, ki ne morejo uživati ugodnosti iz določb člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, ne morejo izkoristiti nadomestnega načina financiranja. Tako je lahko zlasti v primeru, če se je banka ob upoštevanju finančnega stanja zadevnega podjetja odločila, da sama ne prevzame tveganj, ki nastanejo pri postopku financiranja (lastno kreditno financiranje najema), oziroma če so se zaradi strukture bilance stanja ali zmožnosti financiranja uporabnikov drugi načini financiranja izkazali za nemogoče (neposredne naložbe s pomočjo posojila ali lastnih sredstev). Če se v vsakem primeru predpostavi, da lahko ti uporabniki dejansko izkoristijo nadomestni način financiranja in v tem smislu odpravijo zgornjo mejo amortizacije, je treba najugodnejšo prvotno izbrano rešitev vseeno opustiti v korist druge izbire, ki je neizogibno manj ugodna, ter da nimajo koristi od obdavčenja, značilnega za kreditno financiranje najema s strani gospodarskega interesnega združenja (zaradi predpisane obveznosti vračanja iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih).

(97) Pa drugi strani imajo člani gospodarskega interesnega združenja koristi ne le od odprave zgornje meje zneska amortizacije, ki se lahko odšteje, ampak tudi od povečanja koeficienta degresivne amortizacije za eno točko ter, ob predpostavki načrtovanega prenosa sredstev uporabniku in ko so izpolnjeni nekateri pogoji, od oprostitve davka na kapitalske dobičke (38).

(98) Povečani koeficient in možna oprostitev davka na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev sta ugodnosti, od katerih imajo koristi člani gospodarskega interesnega združenja na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, vendar od njih ne bi imeli koristi na podlagi referenčnega davčnega okvira, in sicer drugega pododstavka člena 39 C tega zakonika. V obeh primerih izvajanje člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih v zvezi s tema dvema ugodnostma ne more biti v skladu s skupnim pravom o amortizaciji, kot zahtevajo francoski organi, ker v prvem pododstavku člena 39 C tega zakonika ni predvidena nobena taka davčna ugodnost.

(99) Glede argumenta, da bo od leta 2007 oprostitev davka na kapitalske dobičke spadala pod skupno pravo, se lahko ugotovi, da je to v vseh primerih neustrezno, ker je treba obstoj takšne ugodnosti oceniti v primerjavi z veljavnim pravnim okvirom in ne z enim od prihodnjih pravnih položajev (39). Razen tega stranke ne navajajo, da bi sprememba veljavnega pravnega okvira povzročila odpravo predhodno dodeljene ugodnosti.

(100) V zvezi z državnimi ugodnostmi, ki izhajajo iz izvajanja zadevne sheme, je treba opozoriti, da je pojem pomoči bolj splošen od pojma subvencije, ker ne zajema le pozitivnih dajatev, kot so subvencije same, ampak tudi posredovanja, ki v različnih oblikah odpravijo običajne obremenitve za proračun podjetja in ki sicer niso subvencije v ožjem pomenu, vendar imajo enake lastnosti in učinke (40). Iz tega izhaja, da ukrep, s katerim javni organi nekaterim podjetjem dodelijo oprostitev, zmanjšanje ali vsaj odlog plačila davka, ki ga morajo običajno plačati, in ki pomeni državno pomoč iz člena 87(1) Pogodbe (41), čeprav ne vključuje prenosa državnih sredstev, upravičence pa postavlja v finančni položaj, ugodnejši od položaja drugih davkoplačevalcev. Zato v tem primeru, čeprav ukrepi iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ne vključujejo prenosov državnih sredstev, ni mogoče zanikati, da povzročajo izgubo davčnih sredstev in s tem pomenijo državno financiranje.

(101) V teh okoliščinah Komisija ocenjuje, da imajo člani gospodarskega interesnega združenja koristi v obliki davčnih prihrankov (odprava zgornje meje in povečanje koeficienta amortizacije) in ob predpostavki načrtovanega prenosa sredstev, izvedenega ob določenih pogojih, v obliki oprostitve davka, kar vse pomeni strošek za proračun francoske države.

(102) Skratka, Komisija, kar zadeva člane gospodarskih interesnih združenj, ocenjuje, pri čemer upošteva, da morajo uporabniku zadevnega sredstva vrniti vsaj dve tretjini splošne davčne ugodnosti, ki izhaja iz izvajanja člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, da znaša ugodnost, do katere so upravičeni, največ eno tretjino te splošne ugodnosti. Komisija v tem smislu opozarja, da so člani gospodarskih interesnih združenj predvsem finančne ustanove.

(103) V zvezi z uporabniki zadevnih sredstev se vračanje dela splošne davčne ugodnosti, od katere imajo koristi člani gospodarskega interesnega združenja, uresničuje, v skladu s sporno določbo, v obliki zmanjšanja zneska najemnine ali cene možnosti odkupa. Ta ugodnost, ki se prenese k uporabnikom, pri tem zmanjšuje stroške, ki običajno bremenijo proračun v okviru postopkov kreditnega financiranja najema. Ker vračanje vključuje vsaj dve tretjini ugodnosti, dodeljene članom gospodarskega interesnega združenja iz državnih sredstev, je treba upoštevati, da so uporabniki upravičeni do ugodnosti iz državnih sredstev v smislu člena 87 Pogodbe, ki znaša vsaj dve tretjini splošne ugodnosti.

(104) Francoski organi in nekatere zainteresirane stranke vseeno poudarjajo, da davčna shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih pomeni splošen ukrep francoskega davčnega prava. Preučiti je torej treba, ali je splošna ugodnost, do katere so upravičeni člani gospodarskega interesnega združenja in uporabniki, selektivna.

(105) Najprej je treba opozoriti, da je posebnost državnega ukrepa, in sicer njegova selektivnost, ena od značilnosti pojma državne pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe. V zvezi s tem je treba preveriti, ali zadevna davčna shema prinaša ugodnosti, ki koristijo izključno nekaterim podjetjem ali nekaterim področjem dejavnosti (42).

(106) Načeloma se davčni ukrep, ki se lahko pomeni državno pomoč, razlikuje od splošnega davčnega ukrepa zaradi pravno ali dejansko omejenega števila upravičencev. Da se ukrep lahko pomeni državno pomoč, morajo upravičena podjetja spadati v kategorijo, ki jo natančno določa pravno ali dejansko izvajanje merila, oblikovanega z zadevnim ukrepom (43).

(107) V tem primeru člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih velja le za premičnine, ki so predmet amortizacije na degresivni način v obdobju najmanj 8 let in so ob sprejemu nove, razen plovil, ki so lahko rabljena. Razen tega je v poročilu Senata št. 413 (44) navedeno, da je natančen cilj mehanizma spodbujanje velikih naložb zaradi zelo spodbudnega davčnega ukrepa.

(108) Davčna olajšava, ki izhaja iz izvajanja te določbe, torej s pravnega stališča koristi izključno članom gospodarskih interesnih združenj, ki financirajo takšna sredstva (45), in uporabnikom teh sredstev zaradi obveznosti vračanja vsaj dveh tretjin splošne davčne ugodnosti, ki jo imajo člani gospodarskega interesnega združenja. Vlagatelji, člani gospodarskega interesnega združenja, ki ne financirajo sredstev iz člena 39 CA Splošnega zakonika davkih, in uporabniki sredstev s trajanjem amortizacije, krajšim od 8 let, se ne morejo potegovati za uveljavljanje te davčne ugodnosti.

(109) Čeprav se v zvezi s tem domneva, da si uporabniki sredstev, ki niso upravičeni do ugodnosti iz sheme po členu 39 CA Splošnega zakonika o davkih, prizadevajo izkoristiti nadomestno obliko financiranja, ki ni financiranje davčnega gospodarskega interesnega združenja, je tem uporabnikom vseeno odvzeta možnost tega načina financiranja.

(110) Ta določba, ob upoštevanju trajanja amortizacije zadevnih sredstev, predvidenega v členu 39 CA Splošnega zakonika o davkih, dejansko koristi predvsem podjetjem, ki delujejo v sektorju prometa, zlasti pomorskega in letalskega, in gospodarskim interesnim združenjem, ki financirajo sredstva, pomembna za ta sektor.

(111) Po eni strani v zvezi s tem iz informacij francoskih organov izhaja, da je 182 od 189 prošenj za soglasje, predloženih v skladu s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih, zadevalo sektor prometa. Glede na te podatke je bilo le v pomorskem sektorju predloženih 75 % prošenj za soglasje in prejetih 82 % soglasij (glej tabelo iz uvodne izjave 17 zgoraj).

(112) Po drugi strani je uvedba te sheme, ki odstopa od zgornje meje amortizacije sredstev, ki jih financirajo gospodarska interesna združenja, temeljila zlasti na pripravljenosti zakonodajalca, da spodbudi sektor prometa in zlasti pomorski promet.

(113) Razlogov za takšno stanje je več.

(114) Prvič, od sredstev, upravičenih na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, davčni predpis št. 120 izrecno zadeva le plovila (46). Tako se predvideva, da rabljeno blago, upravičeno do davčne sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, lahko zajema le plovila. V zvezi s postopkom dodelitve soglasja je prav tako predvideno, da je treba prošnje za soglasje, ki zadevajo plovila“predložiti pred njihovim naročilom, kadar so amortizirane od začetka njihove gradnje (47).

(115) Drugič, na podlagi pripravljalnih del za sprejetje zakona št. 98-546, zlasti poročila Senata št. 413 (48), je prejšnji davčni mehanizem veljal za vse gospodarske sektorje, medtem ko člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih velja le za „sredstva v obliki težke opreme (letala, hitri vlak, plovila …)“. Omenjeno poročilo zlasti na področju pomorskega sektorja opozarja, da zadevna shema v primerjavi z ureditvijo skupnega vlaganja v pomorstvu nima dovolj ugodnega učinka na poživitev naložb v ta sektor. V poročilu je tudi navedeno, da se zaradi manj ugodne narave zadevne sheme za naložbe v pomorstvo v člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih uvede določba, ki predvideva oprostitev davkov na kapitalske dobičke v primeru načrtovanega prenosa sredstev na uporabnika. Tudi francoski organi so v zvezi s tem v svojih pripombah z dne 3. maja 2004 poudarili, da je bilo zaradi skrbi, da se prepreči stagnacija števila trgovskih plovil, registriranih v Franciji, in da se zmanjšajo davčni izdatki, skupaj z odlogom plačila davkov, povezanim z amortizacijo, predvideno, da so člani gospodarskih interesnih združenj pod nekaterimi pogoji upravičeni do oprostitve davkov na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev.

(116) Tretjič, splošno poročilo št. 66 v zvezi z osnutkom finančnega zakona za leto 1999 (49) potrjuje, da „je zakon št. 98-546 […] omogočil oblikovanje novega davčnega mehanizma v korist naložb v pomorstvo“. Navedeno je tudi, da je bila privilegirana shema kreditnega financiranja najema, uvedena s členom 39 CA Splošnega zakonika o davkih, kljub temu da se ne uporablja izključno za plovila, dejansko zasnovana predvsem zanje.

(117) Glede na zgoraj navedeno Komisija ocenjuje, da je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih selektivna, ker daje prednost nekaterim gospodarskim subjektom, ki delujejo v sektorju prometa in finančnem sektorju. Ker se ta shema ne uporablja za vse gospodarske subjekte, se ne more obravnavati kot splošni ukrep davčne politike.

(118) Argumenti francoskih organov ne smejo povzročati dvoma v to oceno.

(119) Prvič, argument francoskih organov, ki izhaja iz več sektorjev, na katere se lahko nanaša zadevni davčni ukrep, ne more biti uspešen. Ne glede na dejstvo, da se zadevna davčna shema uporablja le za določeno blago, je zelo majhno število prošenj za soglasje za financiranje sredstev v drugih sektorjih razen sektorja prometa (50) takih, da se postavlja pod vprašaj posebnost zadevne sheme. V zvezi s tem je bilo ugotovljeno, da dejstvo, da je zelo veliko število podjetij upravičeno do nekega pomembnega ukrepa ali da so ta podjetja iz različnih področij dejavnosti, ne zadošča, da se postavi pod vprašaj njegova selektivnost (51).

(120) Drugič, v nasprotju s trditvami francoskih organov argument o obstoju enakih davčnih ukrepov v drugih državah članicah ni ustrezen za utemeljitev obstoja sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih. Dejansko ni mogoče primerjati davčnih pravil, ki se uporabljajo v vseh državah članicah, ali celo le v nekaterih izmed njih, ne da bi se spremenila narava cilja in delovanja določb o nadzoru državnih pomoči. Ker davčne določbe držav članic na ravni Skupnosti niso usklajene, bi se lahko primerjali dejansko in pravno različni položaji, ki jih povzročajo razlike med zakoni in drugimi predpisi držav članic (52). Ugotovljeno je bilo tudi, da če poskuša država članica z enostranskimi ukrepi konkurenčne pogoje v nekem gospodarskem sektorju približati tistim v drugi državi članici, ni mogoče zanikati, da so ti ukrepi državna pomoč (53). Na opredelitev zadevne sheme kot pomoči (54) podobno tudi ne vpliva položaj, ko so konkurenti iz drugih držav članic upravičeni do primerljivih davčnih ukrepov, tudi če so nezakoniti.

(121) Tretjič, Francija in zainteresirane stranke trdijo, da neselektivnost zadevnega ukrepa izhaja iz dejstva, da francoski organi za dodelitev zadevnega soglasja nimajo na voljo diskrecijske pravice.

(122) Komisija opozarja, da so lahko v skladu s sodno prakso tudi pomoči, za katere se zdi, da se uporabljajo za večino podjetij, do neke mere selektivne in se lahko zato obravnavajo kot ukrepi, ki dajejo prednost posameznim podjetjem ali proizvodnji. To velja zlasti, kadar ima uprava, odgovorna za uveljavljanje splošnega pravila, na voljo diskrecijsko pravico glede uporabe akta (55).

(123) V tem primeru je treba najprej opozoriti, da so do zadevne davčne določbe upravičeni le uporabniki nekaterih sredstev in člani gospodarskih interesnih združenj, ki jih financirajo, ter imajo večinoma dejansko koristi le v sektorju prometa in finančnemu sektorju, s čimer je pogoj specifičnosti že izpolnjen. Dejansko so lahko drugi načrti financiranja, ki zadevajo sredstva iz sektorjev razen sektorja prometa in/ali katerih amortizacija traja manj kot osem let, zagotovilo za izključitev možnosti namena davčne optimizacije. Zato za ugotovitev selektivnosti spornega ukrepa glede na omejeno področje uporabe tega davčnega mehanizma ni treba dokazati, da imajo pristojni nacionalni organi diskrecijsko pravico glede uporabe omenjenega ukrepa (56).

(124) Francoski organi so na vprašanje o pomenu preverjanja, ki ga po njihovem mnenju uporabljajo glede pogoja, ki se izhaja iz tega, da zadevna naložba z vidika splošnega interesa in zlasti na področju zaposlovanja prinaša znatne gospodarske in socialne koristi (57), odgovorili, da se ta korist oceni na podlagi šestih meril, ki temeljijo na „učinkih naložb v gospodarsko okolje na območju, na katerem se izvaja in v katerem se razvija uporabnik“. Tako Komisija ocenjuje, da izpolnjevanje tega pogoja nacionalnim organom nujno zagotavlja diskrecijsko pravico.

(125) Kljub legitimnosti takšnega cilja se lahko ugotovi, da ni povezave med tem pogojem, ki se nanaša na obstoj gospodarske koristi naložbe, in smotrnostjo, za katero si prizadeva zakonodajalec s predhodno dodelitvijo soglasja ministra za izvedbo naložb. Dejansko morajo pogoji za dodelitev soglasja omogočati ugotovitev, da cilj uporabe načina financiranja s strani gospodarskega interesnega združenja ni davčna optimizacija. Tako pogoj, povezan z gospodarsko koristjo naložb, ne preprečuje takšne optimizacije. Cilj takšnih postopkov financiranja, ne glede na trajanje amortizacije zadevnih sredstev, ni nujno davčna optimizacija, vendar je lahko hkrati tudi brez znatnih gospodarskih in socialnih koristi, zlasti na področju zaposlovanja.

(126) V tem smislu se je treba ponovno sklicevati na poročilo Senata št. 413 (58), iz katerega je razvidno, da je pogoj, povezan z obstojem znatnih gospodarskih in socialnih koristi, „način, na katerega se zagotovi prednost za sredstva, proizvedena na nacionalnem ozemlju, ali za financiranja, izvršena v korist francoskega uporabnika“. Bolj splošno je v tem poročilu tudi navedeno, da postopek soglasja upravi zagotavlja preveliko diskrecijsko pravico.

(127) Po mnenju Komisije se zaradi neustreznosti pogoja, povezanega z gospodarsko koristjo vlaganj v zvezi z zastavljenim ciljem, torej krepi diskrecijska pravica nacionalnih organov pri njegovi uporabi.

(128) Glede diskrecijske pravice francoskih organov v zvezi z dodelitvijo soglasja je treba ugotoviti tudi, da se sklep ustavnega sveta z dne 30. decembra 1987 (59), na katerega se sklicujejo francoski organi in zainteresirane stranke, v tem primeru ne upošteva. V tej zadevi je bil sporen davčni mehanizem, s katerim je omogočeno, da nova pravna oseba, ki nastane pri združitvi dveh družb, za določen čas prevzame celotni ali delni primanjkljaj združenih družb ter po predhodnem soglasju ministra za proračun in v okviru tega soglasja v primeru delnega vložka aktive v eno od družb v skupini omogoči prenos primanjkljaja, ki še ni bil odbit pred združitvijo, na poznejši dobiček. Ustavni svet je bil pozvan, da poda svoje mnenje glede skladnosti tega odobritvenega postopka s členom 34 Ustave, v skladu s katerim zakonodajalec opredeli področje uporabe finančne ugodnosti. V zvezi s tem je upošteval, da zadevna določba zakonodajalcu ne omogoča nadaljnjega prenosa davčne pristojnosti na ministra in da je slednjemu podeljena le pravica, da v skladu s ciljem zakonodajalca o preprečevanju izogibanja davku, zagotovi spoštovanje pogojev, ki jih določa zakon. V tem sklepu je bil ustavni svet pozvan, naj predstavi svoje stališče o upoštevanju zakonodajnih in ureditvenih pristojnosti na davčnem področju, ne pa o obstoju pristojnosti vodje ministrstva za presojo sprejetja posameznih ukrepov, potrebnih za izvajanje zakonodaje.

(129) Komisija vseeno ocenjuje, da sodna praksa nacionalnih sodišč ne sme zbujati dvomov v pogoje iz člena 87(1) Pogodbe.

(130) Četrtič, glede argumenta, v skladu s katerim nacionalni organi nimajo diskrecijske pravice, saj se lahko na odločitev teh organov pritoži na nacionalnih sodiščih z namenom presoje vzrokov za zavrnitev odobritve, je treba opozoriti, da za ugotovitev obstoja splošnega ukrepa ni potrebno preveriti, ali je vedenje davčne uprave samovoljno. Dejansko zadostuje ugotovitev, da ima omenjena uprava diskrecijsko pravico, ki ji omogoča, da prilagodi pogoje dodelitve zadevne davčne ugodnosti glede na značilnosti načrtov vlaganj, predloženih v njeno presojo (60). Razen tega je bilo ocenjeno, da je oprostitev dolga, ki je odobrena na podlagi sodnega postopka in v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo, selektivna, ker ne izhaja samodejno iz uporabe zakonodaje, ampak iz diskrecijske izbire zadevnih javnih organov. Sodnik Skupnosti je poudaril, da se v členu 87(1) Pogodbe ukrepi državnega posredovanja ne razlikujejo glede na svoje vzroke in cilje, ampak so opredeljeni glede na svoj učinek (61). Tako v tem primeru zlasti dejstvo, da se lahko na sklepe o zavrnitvi soglasja pritoži pred nacionalnim sodiščem, ne sme zbujati dvomov v obstoj diskrecijske pravice nacionalnih organov pri uporabi pogojev za podelitev soglasja ministra.

(131) Komisija nazadnje ocenjuje, da trditev francoskih organov, ki temelji na nezadostnem razlikovanju na podlagi državljanstva članov gospodarskega interesnega združenja in uporabnikov, ne sme zbujati dvomov o selektivnosti sheme po členu 39 CA Splošnega zakonika o davkih (62), poleg tega je v poročilu Senata št. 413 (63) navedeno, da je pogoj, ki se nanaša na obstoj znatnih gospodarskih in socialnih koristi naložb „način, na katerega se zagotovi prednost za blago, proizvedeno na nacionalnem ozemlju, ali za financiranje, izvršeno v korist francoskega uporabnika“.

(132) V skladu z zgoraj navedenim Komisija meni, da je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih selektivna.

(133) Francoski organi trdijo, da povezane določbe iz drugega pododstavka člena 39 C in člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih omogočajo predhodni nadzor, ki je na voljo davčni upravi za preprečevanje davčne utaje zaradi zlorabe postopkov financiranja premičnin z davčno preglednimi strukturami, kot so gospodarska interesna združenja. Menijo, da je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih utemeljena z naravo in gospodarnostjo davčnega sistema. V zvezi s tem natančneje navajajo, da shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih „temelji na objektivnih in horizontalnih merilih za preprečevanje davčnih utaj“.

(134) Res je, da pojem državne pomoči ne vključuje državnih ukrepov, ki uvajajo razlikovanje med podjetji, kadar to razlikovanje izhaja iz narave in gospodarnosti sistema stroškov, katerega del so. Ta utemeljitev na podlagi značilnosti ali gospodarnosti davčnega sistema, kaže na skladnost posebnega davčnega ukrepa z notranjimi načeli davčnega sistema na splošno. Tako davčno razlikovanje ne more izhajati preprosto iz splošnih namenov in ciljev, ki jih država spoštuje pri sprejemanju zadevnih ukrepov (64).

(135) V tem primeru Komisija ocenjuje, da je drugi pododstavek člena 39 C Splošnega zakonika o davkih z omejitvijo zneska amortizacije, ki se lahko odšteje, učinkovito usmerjen k preprečevanju zlorabe davčno preglednih struktur zaradi pridobivanja davčnega dobička iz postopkov financiranja najetih ali drugače zagotovljenih sredstev. Zdi se, da je ta cilj potreben in praktičen, da se zagotovi učinkovit davčni sistem amortizacij najetih ali razpoložljivih sredstev ter ga je zato treba obravnavati kot sestavni del navedenega sistema (65).

(136) Nasprotno pa sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ni mogoče utemeljiti z značilnostmi in gospodarnostjo francoskega sistema amortizacij najetih ali drugače zagotovljenih sredstev. Tudi če bi bilo odstopanje od zgornje meje načela amortizacije iz drugega pododstavka člena 39 C Splošnega zakonika o davkih sprejemljivo, bi moralo to odstopanje temeljiti izključno na pogojih, katerih izpolnjevanje bi preprečevalo zlorabo navedenih sredstev za namene davčne optimizacije z davčno preglednimi strukturami, kot so gospodarska interesna združenja.

(137) Tako, po eni strani, glede na zastavljen cilj francoskih organov ni mogoče utemeljiti, da se področje uporabe zadevnega odstopanja od financiranja blaga, ki je predmet amortizacije v obdobju vsaj osmih let, omeji samo po sebi ali skupaj z drugimi pogoji za dodelitev soglasja. Sicer pa francoski organi v okviru sedanjega upravnega postopka niso zagotovili nobene razlage o izbiri, z ozirom na zastavljeni cilj preprečevanja davčnih utaj, da bi se to odstopanje omejilo na blago s takšnim trajanjem amortizacije.

(138) Po drugi strani, kot je bilo že prej navedeno, se nacionalnim organom zagotovi diskrecijska pravica s enim izmed pogojev za dodelitev soglasja ministra, ki je povezan z obstojem gospodarskih in socialnih koristi v postopku financiranja, zlasti na področju zaposlovanja. Razen tega ta pogoj ni povezan s ciljem Francije, da bi se borila proti davčnim utajam. Tak socialni cilj sam po sebi ne more preprečiti, da zadevna shema ne bi pomenila pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe, ker se v tem členu ukrepi državnega posredovanja ne razlikujejo glede na vzroke ali cilje državnih pomoči, ampak so opredeljeni glede na svoje učinke (66). Poleg tega je bilo že odločeno, da člen 87(1) Pogodbe ne bo učinkovit, če se iz opredelitve državne pomoči izključijo posebni ukrepi, ki se nanašajo na razloge za odpiranje ali ohranjanje delovnih mest, saj je večina pomoči dodeljene za odpiranje ali ohranjanje delovnih mest (67).

(139) V tem smislu francoski organi poudarjajo tudi, da je davčna shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih omogočila obnovo in okrepitev pomorske flote. Air France prav tako navaja, da ta shema spodbuja obnovo njihove flote, ki je potrebna zaradi spremenjenih okoljskih standardov. Razen dejstva, da so take navedbe potrjujejo oceno Komisije glede selektivnosti omenjene sheme, izpolnjevanja ciljev gospodarske ali industrijske politike ni mogoče obravnavati kot načina, ki ne dopušča, da se za selektivni ukrep uporabi člen 87(1) Pogodbe (68). V podobnem smislu je bilo odločeno, da je shema, ki določa subvencioniranje obrestne mere pri kreditu za nakup ali najem z možnostjo odkupa vozil pravnim osebam, malim in srednje velikim podjetjem, lokalnim javnim organom in podjetjem, ki zagotavljajo javne storitve, pomoč in je ni mogoče upravičiti z dejstvom, da je cilj tega ukrepa zagotoviti obnovo industrijskega voznega parka v Španiji (69) zaradi skrbi za varstvo okolja in prometne varnosti.

(140) Čeprav so zakoniti vsi razlogi v splošnem interesu, pri katerih je bil cilj ali učinek zadevne sheme prispevek k zaposlovanju, obnovi ali okrepitvi zadevnih pomorskih ali letalskih flot, niso upravičeni z naravo ali gospodarnostjo zadevnega davčnega sistema in so neučinkoviti, če je treba opredeliti, ali je ukrep državna pomoč v skladu s členom 87(1) Pogodbe.

(141) Komisija meni tudi, da za namene člena 87(1) Pogodbe ni pomembno, ali je shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih manj ugodna za te upravičence kot ureditev skupnega vlaganja v pomorstvu, zadevno shemo pa mora v tem primeru Komisija oceniti ob začetku izvajanja (70).

(142) Iz navedenega izhaja, da Komisija ocenjuje, da sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ne upravičujejo narave in gospodarnosti zadevnega davčnega sistema in da zato ni mogoče dvomiti v njeno selektivnost.

(143) Kot je že bilo navedeno, so upravičenci davčne sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih gospodarski subjekti, dejavni v sektorju prometa in industrije, ter člani gospodarskih interesnih združenj, ki financirajo sredstva iz teh sektorjev in so predvsem finančne ustanove. Vsi ti subjekti so dejavni na trgih Skupnosti v navedenih sektorjih.

(144) V tem smislu je treba opozoriti, da pomoči, katerih cilj je odpravljati stroške ki bi jih praviloma moralo kriti podjetje pri svojem tekočem upravljanju ali običajnih dejavnostih, načeloma izkrivljajo konkurenčne pogoje (71). Dejansko je bilo ocenjeno, da lahko vsaka dodelitev pomoči podjetju, ki svoje dejavnosti izvaja na trgu Skupnosti, povzroči izkrivljanje konkurence in vpliva na trgovino med državami članicami (72).

(145) Zato v tem primeru, ob upoštevanju značilnosti in mednarodne razsežnosti zadevnih sektorjev, Komisija meni, da ta pomoč krepi položaj subjektov iz teh sektorjev, ki so udeleženi v nacionalni trgovini in trgovini znotraj Skupnosti.

(146) Tako imajo upravičenci zadevne sheme prednost v primerjavi s svojimi nacionalnimi konkurenti (73) in konkurenti iz drugih držav članic, ki niso upravičeni do te sheme, ker ne financirajo ali uporabljajo sredstev, ki izpolnjujejo pogoje te sheme, ali pa zanje ne velja francoski sistem obdavčenja.

(147) Če v zvezi z zadnjo točko velja, da z uradnega vidika gospodarskim subjektom drugih držav članic ni treba premostiti nobenih pravnih ovir pri financiranju ali uporabi sredstev iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, ni mogoče zanikati, da daje zadevna shema v praksi prednost subjektom, ki imajo davčni sedež v Franciji. V tem primeru je ustrezno ugotoviti, da so vse zainteresirane stranke, ki so upravičene do zadevne sheme in so predložile pripombe v okviru formalnega postopka preiskave, družbe po francoskem pravu. Glede sektorja, ki ga predvsem zajema zadevni davčni mehanizem, tj. pomorski promet, je primerno tudi opozoriti, da so francoski organi poudarili, da je bil ta ukrep sprejet s ciljem, da število trgovskih ladij, registriranih v Franciji, preneha stagnirati in da se zmanjšajo davčni izdatki. Razen tega je v tem smislu ustrezno opozoriti, da poročilo Senata št. 143 (74) navaja, da je ta shema „način, na katerega se zagotovi prednost za blago, proizvedeno na nacionalnem ozemlju, ali za financiranje, izvršeno v korist francoskega uporabnika“.

(148) Ne da bi bilo treba izvesti gospodarsko analizo resničnega stanja zadevnih trgov (75) in ob upoštevanju dejstva, da davčna shema, ki jo je uvedla Francija, krepi položaj gospodarskih subjektov in jim koristi v primerjavi z drugimi konkurenčnimi subjekti v trgovini znotraj Skupnosti, Komisija ocenjuje, da ta shema vpliva na trgovino med državami članicami in izkrivlja konkurenco med temi subjekti.

(149) Glede na zgoraj navedeno Komisija ocenjuje, da shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih pomeni pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe.

2. Količinska opredelitev in razdelitev pomoči med upravičence

(150) Ugotovljeno je bilo, da so finančne ugodnosti, zagotovljene z uporabo člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, naslednje: odprava zgornje meje amortizacije, ki se lahko odšteje, povečanje koeficienta amortizacije za eno točko in možna oprostitev davka na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev.

(151) Znesek pomoči za vsak postopek kreditnega financiranja najema ustreza razliki med sedanjimi vrednostmi davkov, plačanih v skupnem obdobju amortizacije, ob upoštevanju povečanja koeficienta amortizacije za eno točko, in vrednostmi, ki jih je povzročilo izvajanje določb iz drugega pododstavka člena 39 C Splošnega zakonika o davkih, tej razliki pa je treba prišteti še možno oprostitev davka na kapitalske dobičke iz prenosa sredstev (76). Ta znesek se za vsak postopek kreditnega financiranja najema določi v skladu s pogoji iz odstavkov 46 in 47 davčnega predpisa št. 120 (77) za vračanje dela splošnih ugodnosti uporabniku.

(152) Kar zadeva natančno porazdelitev splošnih koristi, nastalih pri uporabi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, morajo člani gospodarskih interesnih združenj, ki so neposredni upravičenci, najmanj dve tretjini teh ugodnosti vrniti uporabniku zadevnega sredstva. Vendar se pri vsakem postopku kreditnega financiranja najema v skladu z določbami člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih ob dodelitvi soglasja določi natančen znesek koristi, ki jih je treba vrniti uporabniku.

3. Opredelitev sheme kot nezakonite pomoči

(153) Država članica mora v skladu s členom 88(3) Pogodbe poročati o vseh projektih, katerih cilj je dodelitev ali sprememba pomoči. Zadevna država članica ne sme izvajati svojih predlaganih ukrepov, dokler v tem postopku ni sprejeta končna odločitev.

(154) V tem primeru so francoski organi v dopisu z dne 17. marca 1998 (A/32232) Komisijo obvestili o uvedbi mehanizma, ki omejuje amortizacijo najetih sredstev, da se prepreči uporaba tega mehanizma za davčno optimizacijo, in predvidi odstopanje od te omejitve. Francoski organi v tem dopisu navajajo, da ta ukrep ne pomeni državne pomoči, o kateri bi bilo treba v skladu s členom 88(3) Pogodbe predhodno obvestiti Komisijo.

(155) Komisija ocenjuje, da se v teh okoliščinah tega dopisa ne sme obravnavati kot obvestilo v smislu člena 88(3) Pogodbe. Razen tega Komisija poudarja, da zadevni dopis ni upošteval pravil glede oblike dokumentov iz dopisa Komisije državam članicam SG (81) 12740 z dne 2. oktobra 1981, ki so veljala v času nastanka dogodkov. Francija je torej delovala nezakonito, ker je izvajala zadevno shemo pomoči in s tem kršila člen 88(3) Pogodbe.

4. Združljivost sheme pomoči s skupnim trgom

(156) Ker je zadevna shema državna pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe, je treba preučiti njeno morebitno združljivost, ob upoštevanju odstopanj, predvidenih v odstavkih 2 in 3 tega člena. V tem smislu je treba opozoriti, da dejanski upravičenci zadevne sheme v skladu z informacijami, ki so jih predložili francoski organi, izhajajo iz sektorjev za pomorski, letalski in železniški promet ter v manjši meri iz sektorja industrije (78). Ti upravičenci izhajajo tudi iz sektorja financ, ker so člani gospodarskih interesnih združenj zlasti finančne ustanove.

(157) Kar zadeva odstopanja iz člena 87(2) Pogodbe v zvezi s socialno pomočjo, dodeljeno posameznim potrošnikom, pomočjo za povrnitev škode, ki so jo povzročile naravne nesreče ali izjemni dogodki, ter pomočjo, dodeljeno gospodarstvu nekaterih območij Zvezne republike Nemčije, zadostuje ugotovitev, da v tem smislu niso ustrezna, ne glede na identiteto upravičencev zadevne sheme.

(158) V zvezi z odstopanjem iz člena 87(3)(b) je primerno ugotoviti, da zadevna davčna shema ni pomemben projekt skupnega evropskega interesa in da njen cilj ni odpravljanje resnih motenj v francoskem gospodarstvu. Razen tega ni usmerjena k spodbujanju kulture in ohranjanju dediščine v smislu odstopanja iz člena 87(3)(d) Pogodbe.

(159) Komisija opozarja, da v zvezi s tem niti francoski organi niti zainteresirane stranke med administrativnim postopkom niso izrazili navedenih odstopanj.

(160) Pregled odstopanj iz člena 87(3)(a) in (c) Pogodbe zahteva analizo po zadevnih sektorjih.

(161) Komisija v zvezi z odstopanjem iz člena 87(3)(c) Pogodbe, ki dovoljuje pomoč za pospeševanje razvoja nekaterih dejavnosti, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom, meni, da ni dokazov, da so pomoči, dodeljene v sektorju letalskega prometa ob uporabi zadevne sheme, združljive s skupnim trgom. Dejansko se v tem primeru ne more uporabiti nobeno od odstopanj o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe ter člena 61 Sporazuma EGP za državno pomoč v letalskem sektorju (79), ki jih v tem smislu predvidevajo smernice Komisije.

(162) Kljub temu je treba opozoriti, da Komisija v izjemnih primerih dovoljuje nekatere pomoči za dejavnosti v letalskem prometu: (a) na podlagi smernic o državni regionalni pomoči iz leta 1998, kakor so bile spremenjene leta 2000 (80), za letalske linije iz ozemelj najbolj oddaljenih regij, da bi nadomestili prevelike stroške zaradi trajnih omejitev v teh regijah, navedenih v členu 299(2) Pogodbe; (b) na podlagi smernic Skupnosti o financiranju letališč in zagonski državni pomoči letalskim družbam z odhodi z regionalnih letališč (81) za nove letalske linije z regionalnih letališč, katerih letni promet ne presega 5 milijonov potnikov, do višine 30 % zneska, strogo povezanega s stroški za zagon v prvih treh letih (40 % teh stroškov v prvih treh letih za regionalna letališča v najbolj oddaljenih regijah v skladu s smernicami).

(163) Glede na zgoraj navedeno se Komisija strinja s tem, da Francija v izračun pomoči, ki jo je treba pridobiti, ne vključuje morebitnih zneskov pomoči za: (a) letala, trajno namenjena za letalske linije iz najbolj oddaljenih regij, če bi lahko dokazala, da je bilo v tej regiji vzdrževanje teh letal uspešno in da je pomoč manjša od ugotovljenih prevelikih stroškov; (b) letala, namenjena za nove letalske linije iz regionalnih letališč, v višini prej navedenega dela upravičenih stroškov, če zadevne linije v zadevnem obdobju ne bi bile predmet pogodbe o javnih storitvah s finančnimi nadomestili na podlagi člena 4 Uredbe Sveta (EGS) št. 2408/92 z dne 23. julija 1992 o dostopu letalskih prevoznikov Skupnosti do letalskih prog znotraj Skupnosti (82).

(164) V vseh drugih primerih je pomoč, ki je podjetjem za letalski promet dodeljena na podlagi zadevne sheme, nezdružljiva s Pogodbo.

(165) Smernice Skupnosti iz leta 1997 in leta 2004 (83) na podlagi člena 87(3)(c) Pogodbe določajo sheme državne pomoči, ki se lahko dodeli, da se podprejo interesi podjetij za pomorski promet v Skupnosti zaradi konkurence iz tretjih držav, za izpolnjevanje splošnih ciljev, kot so: — zaščita delovnih mest v Skupnosti (na morju in na kopnem), — višja stopnja varnosti, — ohranitev pomorskega znanja in spretnosti v Skupnosti ter razvoj pomorskih veščin.

(166) Zato glede na navedene cilje smernice Skupnosti iz leta 1997 in leta 2004 dovoljujejo nekatere davčne ukrepe v korist pomorskih družb za izboljšanje njihove konkurenčnosti (točka 3.1).

(167) Tako je treba opozoriti, da je cilj državne pomoči v okviru skupne politike na področju pomorskega prometa spodbujati konkurenčnost flote Skupnosti na svetovnem trgu. Zato morajo sheme davčnih ugodnosti na splošno zahtevati obstoj povezave s floto Skupnosti.

(168) Razen tega morajo ugodnosti, ki jih zagotavljajo te sheme, spodbujati razvoj pomorskega prometa in zaposlovanja v tem sektorju v interesu Skupnosti. Zato morajo biti navedene davčne ugodnosti strogo omejene na dejavnosti pomorskega prometa. Ko torej družba za pomorski promet izvaja tudi druge komercialne dejavnosti, je treba zagotoviti ločene račune za obe dejavnosti, da bi preprečili vsako „razširjanje“ na dejavnosti, ki ne ustrezajo opredelitvi pomorskega prometa.

(169) Ni mogoče zanikati, da daje zadevna shema prednost financiranju ladij pod francosko zastavo ter si prizadeva za razvoj pomorskega sektorja in delovnih mest v tem sektorju.

(170) Razen tega pomoč, dodeljena na podlagi zadevne sheme, omogoča financiranje ladij in s tem prispeva k obnovi flote Skupnosti. V zvezi s tem se Komisija strinja s francoskimi organi, ki menijo, da zadevna pomoč prispeva k okrepitvi in obnovitvi nacionalne flote (84). Podpira zlasti argument, v skladu s katerim ta shema prispeva k zaščiti delovnih mest v Skupnosti na kopnem in na morju (85), in sicer zaradi mehanizma soglasja, od katerega je odvisno izvajanje zadevne sheme, s katero je treba zagotoviti, da se na ozemlju Skupnosti nahaja središče za strateško odločanje o upravljanju pomorskih dejavnosti in ladij, ter ki upošteva področje zaposlovanja. Razen tega te elemente potrjuje tudi več lastnikov, zainteresiranih strank, ki poudarjajo pomen zadevne sheme za zagotavljanje nadomestil za prevelike stroške opreme in posadke ladij pod to zastavo, ohranjanje visoko kvalificiranih delovnih mest v pomorskem prometu in prispevek k ohranjanju ali celo razvoju flote pod zastavo države članice (86). Kljub temu Komisija na podlagi smernic Skupnosti iz leta 2004 določa, da se lahko v primeru vlačilcev ali plavajočih bagrov dodeljena pomoč obravnava kot združljiva s skupnim trgom le, če vsaj 50 % njihove letne dejavnosti ustreza opredelitvi pomorskega prometa (87).

(171) Glede na zgoraj navedeno, se lahko davčna shema iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, kolikor ustreza točki 3.1 smernic Skupnosti iz leta 2004, obravnava kot koristna za pomorski sektor in v skladu s cilji, ki jih opredeljujejo veljavne smernice Skupnosti.

(172) Da bi lahko uporabili odstopanje iz člena 87(3)(c) Pogodbe, mora pomoč, dodeljena na podlagi te sheme, strogo ustrezati cilju in ne sme spreminjati trgovinskih pogojev na način, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom.

(173) V zvezi s tem se francoske organe opozarja na pravilo glede omejitve pomoči iz točke 11 smernic Skupnosti iz leta 2004, ki določa: „Najvišja sprejemljiva raven pomoči je razveljavitev davčnih in socialnih dajatev delavcev v pomorstvu ter zmanjšanje prometnega davka za pomorske družbe. Da bi preprečili vsakršno izkrivljanje konkurence, drugi sistemi pomoči ne morejo dodeliti večjih ugodnosti. Zato Komisija tudi v primeru, ko se vsak sistem pomoči, ki ga sporoči država članica, pregleda na podlagi njegovih koristi, meni, da skupni znesek pomoči v obliki neposrednih plačil v skladu s točkami 3, 4, 5 in 6 ne sme presegati skupnega zneska davkov in prispevkov za socialno zavarovanje za dejavnosti pomorskega prometa in delavce v pomorstvu.“ Francoski organi morajo za izvajanje te določbe zagotoviti, da letna pomoč, dodeljena upravljavcu na podlagi te sheme, skupaj s pomočjo, dodeljeno na podlagi vseh shem pomoči iz oddelkov 3 do 6 smernic Skupnosti iz leta 1997 in leta 2004, kamor spadajo sistem pavšalnega obračunavanja davkov na tonažo v korist družbam za pomorski promet (88) ter oprostitve socialnih dajatev in plačila dela davka na samozaposlitev, za tega upravljavca ne presega skupnega zneska davkov, dajatev in socialnih prispevkov, ki bi jih bilo treba običajno zaračunati za dejavnosti pomorskega prometa in delavce v pomorskem prometu. Vsak delež, ki bi presegel zgoraj naveden znesek, ni v skladu s skupnim trgom in ga je treba vrniti.

(174) Komisija zato ocenjuje, da je pomoč, dodeljena družbam za pomorski promet, na podlagi sheme, ki jo uvaja člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih, združljiva s členom 87(3)(c) Pogodbe ob upoštevanju pogojev iz uvodnih izjav 172 in 173.

(175) Komisija meni, da odstopanja iz člena 87(3)(a) Pogodbe, kolikor zadevajo razvoj nekaterih regij, ne veljajo za zadevno shemo, kadar je namenjena za financiranje sredstev iz sektorja za železniški promet. Zato je Komisija preučila združljivost navedene sheme s členom 87(3)(c) Pogodbe.

(176) V zvezi s preteklim položajem železniških podjetij in zmanjšanjem tržnega deleža železniškega prevoza je treba pospešiti postopek zamenjave železniškega voznega parka, da bi se lahko soočali s konkurenco drugih načinov prevoza. Da bi preprečili nadaljnje zmanjšanje tržnega deleža železniškega prevoza v primerjavi z drugimi načini prevoza, ki so manj trajnostni in bolj škodljivi za okolje, si je treba resneje in hitreje prizadevati za modernizacijo in/ali obnavljanje železniškega voznega parka.

(177) Komisija meni, da je zamenjava železniškega voznega parka združljiva s skupno politiko krepitve interoperabilnosti. Poleg tega zamenjava železniškega voznega parka prispeva k varnosti in modernizaciji storitev v smislu točnosti, zanesljivosti in hitrosti. Ker je zamenjava železniškega voznega parka bistven element politike za krepitev razvoja železniškega sektorja, Komisija meni, da predlagani ukrepi niso v nasprotju s skupnim interesom.

(178) Komisija zato ocenjuje, da je pomoč, dodeljena podjetjem za železniški promet, na podlagi sheme, ki jo uvaja člen 39 CA Splošnega zakonika o davkih, v skladu s členom 87(3)(c) Pogodbe.

(179) V zvezi z odstopanjem iz točke c) člena 87(3) Pogodbe, ki dovoljuje pomoči, ki pospešujejo razvoj določenih dejavnosti, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi, je treba opozoriti, da na podlagi ničesar v tej shemi ni mogoče sklepati, da so ukrepi pomoči v sektorju industrije, dodeljeni v skladu s to shemo, združljivi s skupnim trgom.

(180) Vendar Komisija ne more takoj izključiti predpostavke, v skladu s katero so bila nekatera sredstva iz sektorja industrije, ki se financirajo na podlagi člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, financirana z upoštevanjem pogojev, predpisanih v smernicah o državnih regionalnih pomočeh (89), in sicer zlasti, da se izvedejo vlaganja v regiji, upravičeni v skladu s točkama a) ali c) člena 88(3) Pogodbe, in da prispevek upravičencev, namenjen zadevnemu financiranju, doseže najmanj 25 %. V vsakem primeru je treba zgornje meje stopnje regionalnih pomoči upoštevati, ob predpostavki, da je imelo podjetje koristi od kopičenja zadevne pomoči in odobrenih regionalnih pomoči.

(181) Ob upoštevanju teh pogojev Komisija ocenjuje, da so tako dodeljeni ukrepi pomoči v tem sektorju združljivi s skupnim trgom.

(182) V zvezi s sektorjem financ Komisija ocenjuje, da so predhodno načrtovana nesektorska odstopanja neustrezna za ocenjevanje združljivosti ukrepov pomoči, ki so koristili članom gospodarskih interesnih združenj, s skupnim trgom.

(183) Vendar ob upoštevanju splošnih značilnosti postopka kreditnega financiranja najema Komisija meni, da se lahko ukrepi pomoči v sektorju pomorskega, zračnega in železniškega prometa ter tudi v sektorju industrije opredelijo kot združljivi s skupnim trgom ne le glede uporabnikov zadevnih sredstev, ampak tudi glede članov zadevnih gospodarskih interesnih združenj. Članov gospodarskega interesnega združenja se dejansko ne sme kaznovati, ker ne izhajajo iz zgoraj navedenih sektorjev, če je bilo njihovo posredovanje nujno pri izvajanju zadevnih postopkov financiranja in da bi imeli uporabniki koristi od zgoraj omenjenih odstopanj. Komisija ocenjuje, da je ta analiza v skladu z dejstvom, da je določitev točnega deleža splošne ugodnosti, ki jo je treba vrniti uporabniku in ki dosega vsaj dve tretjini splošne ugodnosti iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih, odvisna od trgovinskih pogajanj med člani gospodarskih interesnih združenj in uporabniki, kot so ugotovili francoski organi. Te razmere dejansko potrjujejo dejstvo, da člani gospodarskega interesnega združenja obdržijo le delež splošne ugodnosti, ki je nujen za izvajanje načrtovanih ciljev v skladu s pravili v zvezi z ocenjevanjem združljivosti zgoraj navedenih ukrepov pomoči.

5. Vračilo

(184) Komisija opozarja, da je treba vsako pomoč, ki se šteje kot nezdružljiva s skupnim trgom in je dodeljena v skladu z zadevno shemo, vrniti na podlagi člena 14(1) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES [zdaj člen 88 Pogodbe] (90).

(185) Vendar v skladu z navedenim členom 14(1) „Komisija ne zahteva vračila pomoči, če bi bilo to v nasprotju s splošnim načelom prava Skupnosti“. V zvezi s tem je bilo ugotovljeno, da mora Komisija uradno upoštevati izredne okoliščine, ki v skladu s členom 14(1) upravičujejo, da ne odredi vračila nezakonito dodeljene pomoči, če je to vračilo v nasprotju s splošnim načelom prava Skupnosti (91).

(186) V tem smislu je treba opozoriti, da je cilj temeljne zahteve za pravno varnost zagotoviti predvidljive razmere in pravna razmerja, ki izhajajo iz prava Skupnosti, ter zato nasprotuje temu, da bi lahko Komisija neomejeno zavlačevala izvajanje svojih pristojnosti (92).

(187) Čeprav ni mogoče obravnavati, da je bilo načelo legitimnega pričakovanja kršeno (93), Komisija zaradi izjemnih razmer tega primera ocenjuje, da načelo pravne varnosti ni bilo priznano upravičencem zadevne davčne sheme.

(188) Dejansko Komisija ocenjuje, da obstajajo izjemni dokazi, na podlagi katerih se lahko ugotovi, da je, na eni strani, Komisija zavlačevala z izvajanjem svojih pristojnosti pri preiskavi zadevne sheme in da so bili, na drugi strani, upravičenci te sheme zmotno sklepali o njeni pravilnosti.

(189) Opozoriti je treba, da so francoski organi v dopisu z dne 17. marca 1998 Komisijo obvestili o obstoju mehanizma iz drugega pododstavka člena 39 C in člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih. Res je, da ta dopis ni obvestilo v smislu člena 88(3) Pogodbe (94) in da odsotnost odgovora Komisije na ta dopis sam in sam po sebi, ne sme kršiti načela pravne varnosti, niti ne more odpraviti koristnega učinka členov 87 in 88 Pogodbe. Vseeno ostaja dejstvo, da je bila Komisija takrat postala pozorna na zadevno shemo (95).

(190) Poleg tega je Komisija v okviru preiskave dveh vloženih pritožb, ki navajata ukrepe pomoči, ki bi morali koristiti pomorskim družbam Sea France in BAI, francoske organe dvakrat zaslišala v zvezi z načinom financiranja nekaterih plovil. Francoski organi so se v odgovoru z dne 10. julija 2000 in odgovoru z dne 2. aprila 2003 jasno sklicevali na shemo iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih (96) in jasno predstavili njeno vsebino.

(191) Ker Komisija ni takoj odgovorila na pošto, ki so jo na njeno zahtevo predložili francoski organi pod pogoji, ki jih opisuje zadevna shema, je treba upoštevati, da zavlačevala izvajanje pristojnosti, uradni preiskovalni postopek pa se je začel šele 14. decembra 2004 in ni odpravil dvomov o pravilnosti te sheme.

(192) V zvezi s sklicevanjem francoskih organov na odločbo Komisije z dne 8. maja 2001 o državni pomoči, ki jo izvaja Francija v korist podjetja Brittany Ferries (97), je treba poudariti, da je Komisija ugotovila, da je bila zadevna shema splošni ukrep, ker je bila dostopna vsem sektorjem gospodarstva in je temeljila na skupnem pravu. Če je res, da je bila zadevna shema v tej zadevi veljavna pred letom 1998, je vseeno treba ugotoviti, da to dejstvo ni jasno izhajalo iz ciljev te odločbe in da so lahko s tem te razmere prispevale k zavajanju upravičencev zadevne sheme.

(193) Iz tega izhaja, da lahko splet navedenih elementov pokaže posebne značilnosti zadevnih razmer v tem primeru in zaradi upoštevanja načela pravne varnosti glede upravičencev zadevne sheme utemelji omejitev vračanja pomoči, z razlikovanjem glede na njihov datum dodelitve.

(194) Komisija meni, da Francija ne sme vrniti nezdružljivih pomoči, ki so bile dodeljene nezakonito od začetka veljavnosti zakona št. 98-546 leta 1998 v okviru postopka financiranja, v zvezi s katerim so se pristojni nacionalni organi zavezali, da dodelijo koristi iz sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih v skladu s pravno zavezujočim aktom (98), veljavnim pred objavo sklepa Komisije z dne 14. decembra 2004 o začetku uradnega preiskovalnega postopka iz člena 88(2) Pogodbe v Uradnem listu Evropske unije13. aprila 2005.

(195) Nasprotno pa bo za vsak postopek financiranja, v zvezi s katerim so se pristojni nacionalni organi zavezali k dodelitvi koristi iz sheme iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih v skladu s pravno zavezujočim aktom, veljavnim šele po navedeni objavi, nezdružljiva pomoč vrnjena upravičencem. V tem smislu se bosta upoštevala znesek ugodnosti, ki so ga na koncu obdržali člani gospodarskega interesnega združenja, in znesek, vrnjen uporabniku (99). V primeru delne združljivosti pomoči, kar zadeva uporabnike zadevnih sredstev, se bo znesek, ki se vrne članom gospodarskega interesnega združenja, določil v enakem sorazmerju kot pri deležu ugodnosti, ki se vrne uporabniku sredstev.

(196) Komisija v tem smislu ocenjuje, da je ustrezno natančno navesti, da dejstvo, po katerem bi se lahko davčna in pravna tveganja članov gospodarskih interesnih združenj v nekaterih primerih pogodbeno prenesla na uporabnike sredstev, ne sme biti v nasprotju z načelom, po katerem je cilj Komisije, kadar po potrebi zahteva vračilo nezakonite pomoči, da različni upravičenci izgubijo ugodnosti, ki so jih pridobili na zadevnem trgu, v primerjavi s konkurenco in ponovno vzpostavi razmere, kakršne so bile pred plačilom navedene pomoči. Izvedba tega cilja ne more biti odvisna od oblike dodeljene pomoči in prav tako ne od pogodbenih določil, ki so jih opredelili upravičenci pomoči (100).

VIII. SKLEP

(197) Komisija ugotavlja, da je Francija nezakonito izvajala shemo pomoči iz člena 39 CA Splošnega zakonika o davkih in s tem kršila člen 88(3) Pogodbe.

(198) Zato mora Francija sprejeti vse potrebne ukrepe za vračilo te pomoči, razen tiste pomoči, za katero so se pristojni nacionalni organi zavezali, da jo bodo dodelili v skladu s pravno zavezujočim aktom, veljavnim pred objavo sklepa o začetku uradnega preiskovalnega postopka v Uradnem listu Evropske unije13. aprila 2005, tiste pomoči, ki zadeva sredstva v železniškem sektorju ter za druge postopke, po odbitku najvišjih sprejemljivih zneskov pomoči v skladu s sektorskimi pravili, ki veljajo na področju državnih pomoči in ob upoštevanju že dodeljenih pomoči za druge namene. Ta sektorska pravila so smernice Skupnosti o državni pomoči za pomorski promet iz leta 1997 in leta 2004, smernice v zvezi z državnimi regionalnimi pomočmi iz leta 1998, spremenjene leta 2000, ter smernice Skupnosti o financiranju letališč in zagonski državni pomoči letalskim družbam z odhodi z regionalnih letališč iz leta 2005, ter smernice v zvezi z državno regionalno pomočjo za financiranje sredstev iz sektorja industrije.

(199) Upravičencem je treba začeti vračati zgoraj navedeno nezdružljivo pomoč, ki so se jo pristojni nacionalni organi zavezali dodeliti le v skladu s pravno zavezujočim aktom, veljavnim po omenjeni objavi, skladno z uvodnimi izjavami 151, 1