IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2021/581

z dne 9. aprila 2021

o slikah razmer Evropskega sistema varovanja meja (EUROSUR)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2019/1896 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. novembra 2019 o evropski mejni in obalni straži ter razveljavitvi uredb (EU) št. 1052/2013 in (EU) 2016/1624 (1) ter zlasti člena 24(3) Uredbe,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Uredba (EU) 2019/1896 opredeljuje slike razmer kot združevanje georeferenciranih podatkov in informacij v skoraj realnem času, prejetih od različnih organov, senzorjev, platform in drugih virov, ki se posredujejo prek varnih komunikacijskih in informacijskih kanalov in jih je mogoče obdelati in selektivno prikazati ter deliti z drugimi zadevnimi organi za zagotavljanje spremljanja razmer in podporo zmogljivosti za odzivanje na ali ob zunanjih mejah ali v njihovi bližini ter predmejnem območju. Ta opredelitev pomeni razvoj pojma, kot je bil prvotno opredeljen v Uredbi (EU) št. 1052/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (2), in izraža bolj „na podatke osredotočen“ pristop, ki uporabnikom omogoča izbiro ustreznega grafičnega prikaza in uporabniškega vmesnika glede na operativne razmere ter njihove potrebe po vodenju in nadzoru.

(2) Uredba (EU) 2019/1896 določa oblikovanje nacionalnih slik razmer, evropske slike razmer in specifičnih slik razmer, ki se oblikujejo z zbiranjem, ocenjevanjem, primerjavo, analizo, razlago, ustvarjanjem, prikazovanjem in razširjanjem informacij. Slike razmer morajo biti sestavljene iz treh plasti informacij in sicer iz dogodkovne plasti, operativne plasti in analitske plasti.

(3) Določiti je treba podrobnosti o vsaki plasti informacij slik razmer ter pravila za oblikovanje specifičnih slik razmer. Dalje je treba določiti vrsto informacij, ki jih je treba zagotoviti, postopke zagotavljanja takih informacij ter s tem povezane mehanizme za nadzor kakovosti. Za zagotovitev usklajenega pristopa, ki krepi izmenjavo informacij, bi poročanje v Evropskem sistemu varovanja meja (v nadaljnjem besedilu: sistem EUROSUR) moralo biti natančno opredeljeno in standardizirano.

(4) Za zagotovitev, da so dogodkovne plasti slik razmer dovolj celovite in podrobne, bi nacionalni koordinacijski centri in, kadar je ustrezno, Evropska agencija za mejno in obalno stražo (v nadaljnjem besedilu: Agencija) ter mednarodni koordinacijski centri morali zagotoviti pravočasna poročila o dogodkih, ki bi lahko vplivali na zunanje meje.

(5) Poročanje o dogodkih na podlagi kazalnikov ter v obliki poročil o posameznih dogodkih se dopolnjujeta. Kazalniki pomagajo pri ocenjevanju splošnega razvoja na mejnem odseku in prispevajo k izboljšanemu spremljanju razmer, medtem ko so poročila o posameznih dogodkih povezana s pravočasnim odzivom na dani dogodek.

(6) Na podlagi poročil o posameznih dogodkih je morda potrebno nujno ukrepanje. Zato mora obstajati možnost za pravočasno poročanje o posameznih dogodkih, da se omogoči pravočasen odziv na take dogodke. Čim je dogodek odkrit, bi moralo biti poslano začetno poročilo in prikazano v ustreznih slikah razmer. Da bi se preprečila zamuda, ki bi lahko ogrozila sposobnost za hiter odziv, bi proces potrjevanja moral omogočati pošiljanje poročila z delnim potrjevanjem.

(7) Hkrati lahko izdajanje poročil v takih okoliščinah povzroči lažne preplahe. Organ izvora in lastnik slike razmer bi v poročilih ter v dogodkih, prikazanih v sliki razmer, morala oceniti in nakazati stopnjo zanesljivosti. Prvo poročilo bi moralo biti dopolnjeno z drugimi poročili o nadaljnjem ukrepanju, čim so na voljo dodatne informacije.

(8) Poročanje o dogodkih, povezanih s ponaredbami dokumentov ali kaznivimi dejanji v zvezi z dokumenti, v sistem EUROSUR bo dopolnjevalo obveznosti poročanja iz Uredbe (EU) 2020/493 Evropskega parlamenta in Sveta (3) kot del sistema za lažne in prave dokumente na spletu (FADO).

(9) Poročanje o posameznih dogodkih, ki vključuje čezmejni pretok blaga in povezano nezakonito trgovino, v okviru te uredbe ne bi smelo vplivati na obstoječe obveznosti poročanja, omejitve ali pristojnosti v zvezi s carinskim območjem ter poročanje o sistematičnem nadzoru zlasti v okviru sistema nadzora uvoza 2 („ICS2“) na podlagi člena 186 Izvedbene uredbe Komisije (EU) 2015/2447 (4) ali izmenjave informacij o tveganju v okviru carinskega sistema za obvladovanje tveganja na podlagi člena 86 iste Uredbe ter carinskega informacijskega sistema, ustanovljenega z Uredbo Sveta (ES) št. 515/97 (5). Prav tako ne bi smelo podvajati vzpostavljenih mehanizmov poročanja, ki jih izvajajo države članice v povezavi z zadevami, povezanimi s carino in z učinkovitostjo delovanja carinskih organov. Kjer so zadevne informacije na voljo, se lahko pridobijo od obstoječih virov Komisije.

(10) Kar zadeva operativno plast slik razmer, bi lastnik slik razmer za zagotovitev dovolj celovitega pregleda moral prejeti poročila o lastnih sredstvih držav članic, poročila o operativnih načrtih ter poročila o okoljskih informacijah, vključno zlasti z meteorološkimi in oceanografskimi informacijami. Kadar so stopnje vpliva na mejnih odsekih visoke ali kritične, je zaradi potrebe po usklajevanju potrebno podrobno poročanje o operativnih načrtih za boljše predvidevanje odziva različnih vključenih organov.

(11) Operativno poročanje, ki ga je treba izvajati pri skupni mejni operaciji ali hitrem posredovanju na mejah, bi moralo biti opisano v operativnih načrtih vsake skupne operacije na mejah ali hitrega posredovanja na mejah.

(12) Kar zadeva analitsko plast slik razmer, bi lastnik slik razmer moral analitsko plast določiti na podlagi poročil o analizi tveganja. Cilj teh poročil je izboljšati razumevanje dogodkov na zunanjih mejah, kar lahko olajša napovedovanje trendov, načrtovanje in izvajanje operacij nadzora meje ter strateške analize tveganja. Metodologije v zvezi s poročili o analizi tveganja in dodeljevanje stopenj zanesljivosti bi morali temeljiti na skupnem integriranem modelu analize tveganja.

(13) Za zagotovitev skladnosti in lažjo izmenjavo informacij ob ohranjanju varnosti bi Agencija morala v okviru sistema EUROSUR integrirati in razviti svoja različna omrežja in orodja analize tveganja, kot so mreža za analizo tveganja agencije Frontex (FRAN), evropska mreža za analizo tveganja ponaredbe dokumentov (EDF-RAN) ali mreža za analizo tveganja skupnosti za pomorsko obveščanje (MIC-RAN).

(14) Pri poročanju v sistemu EUROSUR bi bilo treba upoštevati specifičnost določenih dejavnosti nadzora meje, kot so nadzor zračne ali morske meje, ter specifičnost nekaterih povezanih dogodkov, kot so sekundarna gibanja ali iskalne in reševalne akcije. Sporočanje takih informacij prispeva k oblikovanju evropske slike razmer, vključno z analizo tveganja in dodeljevanjem stopenj vpliva. Hkrati bi poročanje o operacijah iskanja in reševanja migrantov, tako na kopnem kot na morju, moralo prispevati k zagotovitvi varstva in reševanja življenj migrantov.

(15) Lastnik slike razmer bi moral upravljati sliko razmer, da se zagotovi jasno razumevanje razmer na vsakem odseku zunanje meje in za vsako področje odgovornosti ter da se omogočijo analiza tveganja in zmogljivosti za odzivanje na ustrezni stopnji.

(16) Pri oblikovanju specifičnih slik razmer s tretjimi osebami v sistemu EUROSUR bi države članice in Agencija morale upoštevati in spodbujati tehnične in operativne standarde za izmenjavo informacij, ki jih je razvila Agencija.

(17) Treba je določiti operativne odgovornosti za poročanje in za vzdrževanje slik razmer v povezavi s tehničnimi odgovornostmi za delovanje in vzdrževanje različnih tehničnih sistemov in omrežij, ki podpirajo obdelavo informacij v sistemu EUROSUR.

(18) Za zagotovitev, da so operativne odgovornosti za tehnično izvajanje sistema EUROSUR dovolj podrobno opredeljene, je treba opredeliti tehnične sestavne dele sistema EUROSUR. Za obvladovanje znatne količine obdelanih informacij in zmanjšanje delovne obremenitve operaterjev bi izmenjava informacij v sistemu EUROSUR morala biti avtomatizirana. Države članice in Agencija bi morale razviti tehnične vmesnike za podporo povezavam med napravami in uporabiti orodja za podporo pri odločanju v pomoč operaterjem sistema EUROSUR pri njihovih nalogah.

(19) Agencija bi morala pri določanju formata poročil, povezanih z iskanimi plovili, v okviru tehničnih standardov za izmenjavo informacij in v tesnem sodelovanju z ustreznimi nacionalnimi organi uporabiti mednarodno dogovorjene formate, ki temeljijo na ustrezni mednarodni zakonodaji, zlasti Konvenciji Združenih narodov o pomorskem mednarodnem pravu, običajnem pomorskem pravu ter instrumentih, ki jih je razvila zlasti Mednarodna pomorska organizacija (IMO), in njihovih različicah v domačem pravnem redu držav zastave.

(20) Agencija bi si morala pri določanju formatov poročil, povezanih z iskanimi zrakoplovi, v okviru tehničnih standardov za izmenjavo informacij in v tesnem sodelovanju z ustreznimi nacionalnimi organi prizadevati za uporabo mednarodno dogovorjenih formatov, kot so tisti, ki je določila Mednarodna organizacija civilnega letalstva (ICAO).

(21) Cilj varnosti podatkov v sistemu EUROSUR je zagotoviti avtentičnost, razpoložljivost, celovitost, zaupnost in nezatajljivost poročil ter vseh drugih podatkov in informacij, obdelanih v sistemu EUROSUR.

(22) Varnost podatkov v tehničnih sestavnih delih sistema EUROSUR je odvisna od sposobnosti tehničnih sestavnih delov, da na dani stopnji zanesljivosti odkrivajo morebitna dejanja, ki ogrožajo varnost obdelanih podatkov in informacij, ali povezane storitve, ki jih ponujajo taka omrežja in informacijski sistemi oziroma so prek slednjih dostopna ter taka dejanja in storitve preprečijo.

(23) Varnost podatkov v sistemu EUROSUR je skupna odgovornost držav članic in Agencije.

(24) Grožnje kibernetski varnosti se nenehno povečujejo ter so sedaj cenovno vse dostopnejše za kriminalna in teroristična omrežja. Sistem EUROSUR bi moral zagotoviti ustrezno in enotno zaščito zoper kibernetske grožnje tako na ravni EU kot na nacionalnih ravneh. Sistem EUROSUR je omrežje za izmenjavo informacij, ki obsega različne stopnje zaupnosti. Ob izvajanju tehničnih sestavnih delov sistema EUROSUR bi ustrezni nacionalni organi in Agencija morali zagotoviti, da ima vsak uporabnik primeren dostop do ustreznih informacij glede na svojo stopnjo akreditacije in svojo potrebo po seznanitvi.

(25) Pri uvajanju komunikacijskega omrežja do stopnje „EU zaupno“ bi Agencija morala zagotoviti začasno rešitev za tiste nacionalne sestavne dele, ki bi še vedno bili akreditirani samo do stopnje RESTREINT UE/EU RESTRICTED ali enakovrednih nacionalnih stopenj zaupnosti.

(26) V okviru pravil sistema EUROSUR o varnosti podatkov ter za zagotovitev ustreznega postopka akreditacije ta uredba določa skupni svet za varnostno akreditacijo (v nadaljnjem besedilu: svet za akreditacijo) znotraj Agencije. V skladu z določbami Sklepa Komisije (EU, Euratom) 2015/444 (6) je tak svet pri sistemu EUROSUR potreben, ker je ta sistem sestavljen iz več medsebojno povezanih sistemov, ki vključujejo več udeleženih strani.

(27) Svet za akreditacijo je neodvisno tehnično telo, ki ne vpliva na delovanje upravnega odbora Agencije.

(28) Po načelu subsidiarnosti bi morale odločitve o varnostni akreditaciji, v skladu s postopkom, opredeljenim v strategiji za varnostno akreditiranje, temeljiti na odločitvah o lokalni varnostni akreditaciji, ki so jih sprejeli posamezni nacionalni organi za varnostno akreditacijo držav članic.

(29) Da bi lahko svet za akreditacijo vse svoje dejavnosti izvajal hitro in učinkovito, bi moral imeti možnost ustanovitve primernih podrejenih organov, ki delujejo po njegovih navodilih. Zato bi moral ustanoviti odbor, ki mu bo pomagal pri pripravi njegovih sklepov.

(30) Dejavnosti varnostne akreditacije bi morale biti usklajene z delom organov, ki upravljajo sisteme, in drugih ustreznih subjektov, odgovornih za izvajanje varnostnih določb.

(31) Glede na specifičnost in zapletenost sistema EUROSUR je nujno, da dejavnosti varnostne akreditacije potekajo v okviru kolektivne odgovornosti za varnost Unije in držav članic, s prizadevanjem za doseganje soglasja in vključevanjem vseh akterjev, ki jih zadeva varnost, ter za stalno spremljanje tveganja. Nujno je tudi, da se tehnične dejavnosti varnostne akreditacije zaupajo strokovnjakom, ki so ustrezno usposobljeni za akreditiranje kompleksnih sistemov in imajo varnostno dovoljenje ustrezne stopnje.

(32) Za zagotovitev, da lahko svet za akreditacijo izpolni svoje naloge, bi bilo treba tudi določiti, da države članice zagotavljajo svetu vso potrebno dokumentacijo, da ustrezno pooblaščenim osebam zagotavljajo dostop do zaupnih informacij v okviru sistema EUROSUR in podpornih sistemov (vključno s komunikacijskim omrežjem) ter do vseh področij, za katera so pristojne, ter da bi morale biti na lokalni ravni odgovorne za akreditacijo varnosti področij, ki so na njihovem ozemlju.

(33) Medtem ko je neposreden dostop do nacionalnega sistema izključna pravica zadevne države članice, bi se osebju Agencije lahko zagotovil neposreden dostop do nacionalnih sistemov v okviru sistema EUROSUR za pomoč nacionalnim organom pri njihovih nalogah.

(34) Določbe, povezane z varnostjo podatkov zunanjih sestavnih delov sistema EUROSUR, bi morale biti del določb v zvezi s sistemom EUROSUR v ustreznih delovnih dogovorih in vzorčnih sporazumih o statusu. V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ni sodelovala pri sprejetju Uredbe (EU) 2019/817 Evropskega parlamenta in Sveta (7), ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja. Ker pa Uredba (EU) 2019/817 nadgrajuje schengenski pravni red, je Danska v skladu s členom 4 navedenega protokola 31. oktobra 2019 uradno sporočila svojo odločitev o prenosu Uredbe (EU) 2019/817 v svoje nacionalno pravo.

(35) Ta uredba pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda, pri katerem Irska v skladu s Sklepom Sveta 2002/192/ES (8) ne sodeluje; Irska torej ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja.

(36) Ta uredba za Islandijo in Norveško pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško o pridružitvi obeh k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa Sveta 1999/437/ES (9).

(37) Ta uredba za Švico pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2008/146/ES (10).

(38) Ta uredba za Lihtenštajn pomeni razvoj določb schengenskega pravnega reda v smislu Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, ki spadajo na področje iz točke A člena 1 Sklepa 1999/437/ES v povezavi s členom 3 Sklepa Sveta 2011/350/EU (11).

(39) Ukrepi iz te uredbe so v skladu z mnenjem Odbora za evropsko mejno in obalno stražo –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1 Predmet urejanja Ta uredba določa: (a) pravila za poročanje v sistem EUROSUR, vključno z vrsto informacij, ki jih je treba zagotoviti, in časovnimi roki za poročanje; (b) podrobnosti o plasteh informacij slik razmer; (c) podrobnosti o oblikovanju specifičnih slik razmer; (d) odgovornosti, povezane s poročanjem, z upravljanjem slik razmer ter z delovanjem in vzdrževanjem različnih tehničnih sistemov in omrežij, ki podpirajo sistem EUROSUR; (e) pravila sistema EUROSUR o varnosti podatkov in varstvu podatkov; (f) mehanizme za zagotavljanje nadzora kakovosti.

Člen 2 Področje uporabe Ta uredba se uporablja za izmenjavo informacij in sodelovanje za namene sistema EUROSUR, vključno s spremljanjem razmer, analizo tveganja ter za podporo načrtovanju in izvajanju operacij nadzora meje.

Člen 3 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: (1) „dogodek“ pomeni okoliščino, ki bi lahko vplivala na zunanje meje, bodisi glede migracij, čezmejnega kriminala ali varstva in reševanja življenj migrantov, vključno z obmejnimi incidenti, ali ki bi lahko vplivala na delovanje sistema EUROSUR, vključno s katerim koli njegovim tehničnim sestavnim delom; (2) „upravljanje slike razmer“ pomeni oblikovanje in vzdrževanje slike razmer ter obdelavo vseh informacij, ki jih vsebuje; (3) „lastnik“ pomeni subjekt, agencijo ali organ, ki upravlja sliko razmer in ustrezna poročila; (4) „obdelava“ pomeni katero koli dejanje, opravljeno na podatkih in metapodatkih ter informacijah, vsebovanih v poročilu, naj so ta dejanja avtomatizirana ali ne, vključno z zbiranjem, snemanjem, organiziranjem, strukturiranjem, hrambo, spreminjanjem, ogledovanjem, uporabo, prenosom, objavo, združevanjem, brisanjem ter znižanjem stopnje tajnosti in uničenjem teh podatkov in metapodatkov; (5) „kazalnik“ pomeni meritev ali vrednost, ki se nanaša na dogodke ali na naloge, povezane z opisovanjem razmer na zunanjih mejah, ter prispeva k spremljanju razmer in analizi tveganja ali podpira zmogljivosti za odzivanje; (6) „tehnični kazalnik“ pomeni meritev ali vrednost, ki se nanaša na dogodke ali na naloge ter prispeva k spremljanju razmer in analizi tveganja v zvezi z delovanjem sistema EUROSUR ali podpira ustrezne zmogljivosti za odzivanje; (7) „center za usklajevanje reševanja na morju“ pomeni enoto, odgovorno za spodbujanje učinkovite organizacije služb za iskanje in reševanje ter za usklajevanje izvajanja operacij iskanja in reševanja na območju iskanja in reševanja, kot je navedeno v Mednarodni konvenciji o iskanju in reševanju na morju; (8) „zunanji let“ pomeni kateri koli let zrakoplova s posadko ali brez nje ter potnike in/ali tovor na njem na ozemlja ali z ozemelj držav članic, ki ni notranji let, kakor je opredeljeno v točki 3 člena 2 Uredbe (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta (12); (9) „Mednarodni koordinacijski center“ pomeni koordinacijsko strukturo, ustanovljeno za usklajevanje skupne operacije ali hitrega posredovanja na zunanjih mejah; (10) „kontrolni seznam“ pomeni seznam sumljivih subjektov, sredstev, vedenj ali profilov, določenih na podlagi analize tveganja, da bi se usmerjale zmogljivosti Evropske agencije za mejno in obalno stražo za odkrivanje in analizo tveganj ter sprožile zmogljivosti za odzivanje; (11) „tehnični sestavni deli“ pomenijo sisteme in omrežja, ki se uporabljajo za namen sistema EUROSUR, vključno z infrastrukturo, organizacijo, osebjem in informacijskimi viri, potrebno za podporo sistemu; (12) „pomoč“ pomeni pomoč pri nedovoljenem vstopu, tranzitu in prebivanju, kot je opredeljeno v Direktivi Sveta 2002/90/ES (13); (13) „zavrnitev vstopa“ pomeni zavrnitev vstopa, izdano državljanu tretje države na zunanjih mejah, v skladu s členom 14 Uredbe (EU) 2016/399, ki ne izpolnjuje vseh pogojev za vstop, določenih v členu 6(1), in ne spada v kategorije oseb iz člena 6(5) navedene uredbe, in ki mu je bil izdan standardni obrazec za zavrnitev v skladu s Prilogo V Zakonika o schengenskih mejah; (14) „trgovina z ljudmi“ pomeni kaznivo dejanje, navedeno v členu 2 Direktive 2011/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta (14); (15) „varnostna akreditacija“ pomeni uradno dovoljenje in odobritev sistema ali omrežja EUROSUR s strani ustreznega organa za varnostno akreditacijo za obdelavo podatkov sistema EUROSUR v njegovem operativnem okolju, po uradni potrditvi varnostnega načrta in njegovega pravilnega izvajanja; (16) „operativni status“ pomeni sposobnost sredstva, enote, sistema ali centra, da izvaja svoje operativne funkcije, označeno kot „popolnoma operativno“, „omejene operativne funkcije“ in „ni na voljo“; (17) „podplast“ pomeni plast informacij pod dogodkovno plastjo, operativno plastjo ali plastjo analize tveganja slike razmer.

POGLAVJE I

NAČELA POROČANJA V SISTEMU EUROSUR

ODDELEK 1

Splošna načela

Člen 4 Poročila v sistemu EUROSUR 1. Poročila se pošiljajo med dvema ali več subjekti, enotami, organi ali agencijami za prispevanje k oblikovanju različnih slik razmer, za prispevanje k analizi tveganja ali za podporo zmogljivostim za odzivanje. 2. Poročila so sestavljena iz: (a) podatkov, ki vsebujejo osnovne informacije; (b) metapodatkov, ki vsebujejo dodatne informacije, ki prispevajo k razumevanju nabora podatkov v širšem okviru in podpirajo njihovo obdelavo v sistemu EUROSUR. 3. Poročila so lahko v obliki: (a) kazalnikov iz člena 8; (b) poročil o posameznih dogodkih iz člena 9; (c) poročil o lastnih sredstvih iz člena 10; (d) poročil o operativnih načrtih iz člena 11; (e) poročil o okoljskih informacijah iz člena 12; (f) poročil o analizi tveganja iz člena 13; (g) zahtev za informacije iz člena 14; (h) kontrolnih seznamov iz člena 15.

Člen 5 Vloge pri poročanju 1. Nacionalni koordinacijski centri, Evropska agencija za mejno in obalno stražo (v nadaljnjem besedilu: Agencija) ali subjekti, ki upravljajo specifične slike razmer, opredeljeni kot „organi izvora poročil“, pošiljajo poročila v sistemu EUROSUR. 2. Lastniki slik razmer, opredeljeni kot lastniki, so prejemniki poročil in so odgovorni za njihovo obdelavo v skladu s pravili, ki se uporabljajo. 3. Poročila v sistemu EUROSUR lahko izvirajo iz nacionalnih virov, navedenih v členu 25(2) in členu 26(2) Uredbe (EU) 2019/1896, ali iz lastnih virov Agencije.

Člen 6 Povezave 1. Kadar organ izvora poročila ugotovi povezavo med poročili ali povezavo z drugimi elementi slike razmer, ki lahko olajšajo razumevanje splošnih razmer in okvira, poveže to poročilo z ustreznimi elementi. 2. Lastniki slike razmer lahko dodajo ali spreminjajo povezave, povezane s sliko razmer, ki jo upravljajo.

ODDELEK 2

Poročanje o dogodkih

Člen 7 Poročanje o dogodkih v sistemu EUROSUR 1. Vsak nacionalni koordinacijski center zagotovi, da nacionalni organi držav članic, ki so odgovorni za upravljanje meja, vključno z obalnimi stražami, kolikor te izvajajo naloge nadzora meje, v dogodkovni plasti ustreznih slik razmer poročajo o vseh dogodkih, odkritih med izvajanjem dejavnosti nadzora meja, spremljanjem razmer in analizami tveganja, ter o dogodkih, povezanih z nedovoljenimi sekundarnimi gibanji, kjer je to mogoče. 2. Pri izvajanju nalog nadzora meje za Agencijo in, kadar je ustrezno, za mednarodne koordinacijske centre velja obveznost iz odstavka 1. 3. Dogodki v sistemu EUROSUR se poročajo kot kazalniki, kot poročila o posameznih dogodkih ali v obeh oblikah.

Člen 8 Kazalniki dogodkov na zunanjih mejah 1. Nacionalni koordinacijski centri in, kadar je ustrezno in določeno v operativnih načrtih, mednarodni koordinacijski centri sporočajo kazalnike dogodkov na zunanjih mejah Agenciji, kot je določeno v Prilogi 1 in ob časih, določenih v navedeni prilogi. 2. Podatki, ki ustrezajo kazalnikom, lahko temeljijo na informacijah in statistikah, ki so na voljo nacionalnim organom, vključno z iskanji v ustreznih podatkovnih zbirkah Unije in obsežnih informacijskih sistemih, v skladu s pravnim okvirom, ki se uporablja za te podatkovne zbirke in sisteme. 3. Kazalniki, povezani z nezakonitim čezmejnim pretokom blaga in s tem povezano nezakonito trgovino, se pridobijo v sodelovanju s pristojnimi nacionalnimi organi ob ustreznem upoštevanju drugih obveznosti ali omejitev in vloge Komisije. 4. Poleg obveznosti poročanja iz odstavka 1 lahko organ izvora poročila pošlje posebno poročilo: (a) da bi opozoril na nenormalno spremembo ugotovljenih vrednosti; (b) da bi obvestil o specifičnem odkritem načinu delovanju ali vzorcu; (c) v primeru razmer iz točke (b) je poročilo lahko povezano s specifično analizo tveganja. 5. Kadar Agencija katerega koli od kazalnikov iz odstavka 1 pridobi z lastnimi sredstvi za nadzor ali v sodelovanju Agencije z institucijami, organi, uradi in agencijami Unije ter mednarodnimi organizacijami ali v sodelovanju Agencije s tretjimi državami, te kazalnike sporoči v okviru evropske slike razmer in o tem obvesti nacionalne koordinacijske centre. V tem primeru in za te kazalnike se obveznost poročanja iz člena 7(1) ne uporablja.

Člen 9 Poročila o posameznih dogodkih 1. Nacionalni koordinacijski centri in, kadar je ustrezno ter kot določajo operativni načrti, mednarodni koordinacijski centri o posameznih dogodkih poročajo Agenciji. 2. Posamezni dogodki se sporočijo v sistem EUROSUR, kadar: (a) je potreben pravočasen odziv na posamezni dogodek; (b) je vpliv specifičnega dogodka na zunanje meje visok ali zelo visok ali (c) je dogodek naveden v Prilogi 2. 3. Če ni drugače določeno v Prilogi 2, organ izvora poročila pošlje prvo poročilo o dogodku najkasneje v 24 urah, potem ko je bil ustrezen pristojni organ seznanjen, da se je dogodek zgodil ali se bo verjetno zgodil. 4. Organ izvora sporočila pošlje dodatna poročila, kakor je primerno za namen dopolnitve ali posodobitve poročila o posameznem dogodku. Dodatna poročila se povežejo s prvotnim poročilom o posameznem dogodku in z dogodkom, sporočenim v sliki razmer. 5. Poročila, pripravljena na podlagi tega člena, vsebujejo opis odziva organov na sporočeni dogodek, vključno z morebitnimi sprejetimi ali načrtovanimi ukrepi. 6. Ne glede na prvi operativni odziv lastnik poročila in organ izvora poročila lahko zahtevata dodatne informacije in analizo tveganja, kot je določeno v členu 14: (a) za dopolnitev informacij, ki ustrezajo dogodku; (b) za povečanje stopnje zanesljivosti iz člena 16; (c) za posodobitev dodeljene stopnje vpliva; (d) za poročanje o najnovejših razmerah, povezanih z dogodkom. 7. Na podlagi prejetih poročil lahko lastnik slike razmer zaključi dogodek, kadar se šteje: (a) da se domnevni dogodek ni zgodil; (b) da ocenjeni vpliv dogodka ne upravičuje poročanja; (c) da so se razmere, opisane v dogodku, končale. Če je dogodek zaključen, se dogodek in različna poročila, povezana z njim, shranijo in ostanejo na voljo v sliki razmer za namene analize tveganja. 8. Kadar Agencija pridobi zadostne informacije o posameznih dogodkih z lastnimi sredstvi za nadzor ali v sodelovanju Agencije z institucijami, organi, uradi in agencijami Unije ter mednarodnimi organizacijami ali v sodelovanju Agencije s tretjimi državami, te informacije sporoči v okviru evropske slike razmer in o tem obvesti nacionalne koordinacijske centre. V tem primeru se ne uporablja obveznost poročanja iz odstavka 1. 9. Agencija vključi ali posodobi te dogodke v okviru evropske slike razmer, kakor je primerno.

ODDELEK 3

Operativno poročanje

Člen 10 Poročila o lastnih sredstvih 1. Vsak nacionalni koordinacijski center in, kadar je ustrezno, ustrezni mednarodni koordinacijski center in Agencija zagotovijo, da njihove enote, ki sodelujejo v operacijah nadzora meje, poročajo o lastnih sredstvih v okviru evropske slike razmer. 2. Poročila o lastnih sredstvih v sistemu EUROSUR zajemajo: (a) operativni status nacionalnih koordinacijskih centrov, vključno z njihovo sposobnostjo za izvajanje nalog, navedenih v členu 21(3) Uredbe (EU) 2019/1896, in, kadar je ustrezno, operativni status mednarodnih koordinacijskih centrov. Vsaka znatna sprememba operativnega statusa nacionalnega koordinacijskega centra, se v realnem času sporoči Agenciji; (b) položaj in operativni status centrov za vodenje in nadzor, ki se vključijo v operacije nadzora meje; (c) področja pristojnosti za varovanje meja ter za kontrole na mejnih prehodih; (d) vrsto in porazdelitev enot za nadzor meje in njihov status.

Člen 11 Poročila o operativnih načrtih 1. Vsak nacionalni koordinacijski center zagotovi, da enote, ki sodelujejo v operacijah nadzora meje, sporočijo svoje operativne načrte v okviru nacionalnih slik razmer. 2. Nacionalni koordinacijski centri in, kadar je ustrezno, mednarodni koordinacijski centri sporočijo operativne načrte v okviru evropske slike razmer, kadar so stopnje vpliva na mejnih odsekih visoke ali kritične ali v primeru skupnih operacij na mejah/hitrih posredovanj na mejah. 3. Poročila o operativnih načrtih vsebujejo: (a) opis razmer; (b) operativni cilj in pričakovano trajanje operacije; (c) geografsko območje, na katerem naj bi operacija potekala; (d) opis nalog, odgovornosti in posebnih navodil za sodelujoče ekipe in enote, z načinom delovanja in cilji napotitve; (e) sestavo napotenega osebja, vključno s člani napotenega osebja in njihovimi profili; (f) načrte vodenja in nadzora, vključno z operativnim statusom centrov za poveljevanje in nadzor, izvajanimi funkcijami ter ustreznimi sistemi in komunikacijskimi orodji; (g) tehnično opremo, ki se napoti, vključno s posebnimi zahtevami, kot so pogoji uporabe, zahtevano osebje, prevoz in druga logistika; (h) časovne razporede patrulj za varovanje meja, vključno z območji patruljiranja in številom uporabljenih sredstev; (i) podrobne postopke o poročanju o dogodkih.

Člen 12 Poročila o okoljskih informacijah 1. Pristojni organi, službe, agencije in programi na nacionalni ravni in ravni EU lahko sporočajo okoljske informacije v okviru operativne plasti ustreznih slik razmer. 2. Poročanje o okoljskih informacijah v sistemu EUROSUR lahko vključuje: (a) slike, ki jih v realnem času zagotavljajo video kamene, radarski sistemi in druge naprave za odkrivanje; (b) meteorološka opažanja in vremenske napovedi; (c) oceanografske informacije in storitve modela za simulacijo plovbe; (d) geoprostorske izdelke; (e) druge operativne slike, ki lahko pomagajo pri razumevanju razmer na zunanjih mejah ali spremljanju specifične operacije na mejah.

ODDELEK 4

Poročanje o analizi tveganja

Člen 13 Poročila, povezana z analizo tveganja 1. Nacionalni koordinacijski centri, Agencija in, kadar je ustrezno, mednarodni koordinacijski centri zagotavljajo poročila o analizi tveganja z namenom posodobitve analitskih plasti slik razmer. 2. Poročila o analizi tveganja vključujejo enega ali več naslednjih elementov: analitična gradiva, kot so informativna obvestila, analitična poročila, analize tretjih držav in profili tveganja ter poročila o opazovanju zemlje z uporabo geoprostorskih informacijskih sistemov. 3. Poročila o analizi tveganja se uporabijo za: (a) lažje razumevanje dogodkov in incidentov na zunanjih mejah in, kjer je to mogoče, njihovih povezav z nedovoljenimi sekundarnimi gibanji ter analizo in napovedovanje povezanih trendov; (b) lažje ciljno usmerjeno načrtovanje in izvajanje operacij nadzora meje; (c) strateško analizo tveganj.

Člen 14 Zahteva za informacije 1. Kadar je treba pridobiti dodatna poročila o specifičnem dogodku ali posodobiti sliko razmer, lahko nacionalni koordinacijski centri, Agencija ali subjekti, ki upravljajo specifične slike razmer, pošljejo zahtevo za informacije enemu ali več virom iz člena 25(2) in člena 26(2) Uredbe (EU) 2019/1896. 2. Za zahtevo za informacije, podano v skladu z odstavkom 1, lahko veljajo stopnja zaupnosti ali druge specifične omejitve podatkovne politike. 3. Poročila o analizi tveganja, ki so odziv na zahtevo za informacije, se povežejo s prvotno zahtevo za informacije. 4. Načelo soglasja organa izvora se uporablja tako za zahteve za informacije kot za poročila, pripravljena v odziv na take zahteve.

Člen 15 Kontrolni seznami 1. Agencija oblikuje in vzdržuje kontrolne sezname za namene krepitve zmogljivosti za odkrivanje in analize tveganja Evropske agencije za mejno in obalno stražo ter sproži zmogljivosti za odzivanje. 2. Kontrolni seznami vsebujejo: (a) subjekte, sredstva, vedenja ali profile, ki so na podlagi analize tveganja domnevno povezani z nezakonitim priseljevanjem in čezmejnim kriminalom ali lahko ogrozijo varnost življenj migrantov; (b) predlagani odziv v primeru odkritja, vključno z omejitvami podatkovne politike, ki se uporabljajo za poročila. 3. Kontrolni seznami lahko vključujejo: (a) sumljiva plovila; (b) sumljive zrakoplove; (c) sumljiva izvorna letališča in druge kraje, ki so ali naj bi domnevno bili kraji izvora zunanjih letov; (d) sumljiva izvorna pristanišča, sidrišča, čakalne priveze in druge kraje, ki so ali naj bi domnevno bili kraji izvora pomorskega prometa; (e) sumljive operaterje.

ODDELEK 5

Določbe, ki so skupne za „dogodkovno plast“ in „plast analize tveganja“

Člen 16 Stopnje zanesljivosti 1. Organ izvora poročila o dogodku ali poročila o analizi tveganja oceni stopnjo zanesljivosti sporočenih informacij v okviru metapodatkov, ki so del poročila. 2. Stopnja zanesljivosti se oceni na podlagi naslednjih meril: (a) verodostojnost sporočenih informacij; (b) zanesljivost vira; (c) status potrjevanja poročila. 3. Lastnik upošteva stopnjo zanesljivosti, povezano s poročilom, da bi ustrezno posodobil sliko razmer.

Člen 17 Dodeljevanje stopenj vpliva 1. Organ izvora poročila o dogodku ali poročila o analizi tveganja oceni stopnjo vpliva sporočenih informacij v okviru metapodatkov, ki so del poročila. 2. Stopnja vpliva odraža splošni vpliv sporočenih informacij na: (a) odkrivanje in preprečevanje nezakonitega priseljevanja ter boj proti njemu; (b) odkrivanje in preprečevanje čezmejnega kriminala ter boj proti njemu; (c) varstvo in reševanje življenj migrantov. 3. Organi izvora poročila iz odstavka 1 vsakemu dogodku in poročilu o analizi tveganja dodelijo stopnjo vpliva. 4. Kadar se poročilo nanaša na dogodek, ki je že sporočen v sliki razmer, organ izvora poveže poročilo s tem dogodkom. 5. Lastniki dodelijo stopnjo vpliva dogodkom ali jih spremenijo na podlagi prejetih poročil in svoje lastne analize tveganja.

ODDELEK 6

Poročanje v okviru specifičnih dejavnosti nadzora meje

Člen 18 Poročanje v zvezi z nedovoljenimi sekundarnimi gibanji Kadar so te informacije na voljo, države članice: (a) prikažejo analizo v zvezi z nedovoljenim sekundarnim gibanjem na svojem ozemlju v specifični podplasti nacionalne slike razmer. Ta specifična podplast se posreduje Agenciji; (b) v skladu s svojimi nacionalnimi postopki poročajo o posameznih dogodkih, povezanih z nezakonitimi sekundarnimi gibanji, kot je določeno v členu 9; (c) poročajo o specifičnih kazalnikih v zvezi z nedovoljenimi sekundarnimi gibanji.

Člen 19 Poročanje v zvezi z varovanjem morske meje 1. Vsak nacionalni koordinacijski center zagotovi, da enote, ki sodelujejo pri varovanju morske meje, poročajo o plovilih: (a) za katera sumijo, da prevažajo osebe, ki se izogibajo ali se nameravajo izogniti kontroli na mejnih prehodih, kadar se tako izogibanje nanaša na nezakonite migracije; (b) za katera sumijo, da opravljajo dejavnosti tihotapljenja po morju ali druge dejavnosti, povezane s čezmejnim kriminalom; (c) v primerih, ko bi lahko bila ogrožena življenja migrantov; (d) ki so na kontrolnih seznamih ali za katera veljajo zahteve za informacije. V primeru poročil, ki se nanašajo na točko (d), se pri poročanju upoštevajo omejitve podatkovne politike, določene v členu 14(2) in členu 15(2)(b). 2. Sodelujoča enota posreduje informacije svojemu lastnemu nacionalnemu koordinacijskemu centru in, v primeru skupne operacije ali hitrega posredovanja na mejah, ustreznemu mednarodnemu koordinacijskemu centru v skladu z operativnim načrtom. 3. Nacionalni koordinacijski centri in, kadar je ustrezno, mednarodni koordinacijski centri posodobijo svoje zadevne slike razmer in te informacije sporočijo Agenciji z namenom posodobitve evropske slike razmer.

Člen 20 Dogodki v zvezi z iskanjem in reševanjem na morju 1. Pri varovanju morske meje organi držav članic, ki zagotavljajo pomoč morebitnemu plovilu ali osebi v nevarnosti na morju, v skladu s svojimi obveznostmi v okviru mednarodnega pomorskega prava upoštevajo in posredujejo vse ustrezne informacije in opažanja, povezane z iskalnimi in reševalnimi akcijami, ustreznemu odgovornemu centru za usklajevanje reševanja na morju in obvestijo svoj nacionalni koordinacijski center z namenom posodobitve tega dogodka v ustreznih slikah razmer. 2. Če organi držav članic jasno ugotovijo, da iskalna in reševalna akcija ni povezana z varstvom in reševanjem življenj migrantov ali s čezmejnim kriminalom, se lahko odločijo, da ne obvestijo nacionalnega koordinacijskega centra. 3. Med izvajanjem operacij varovanja morske meje in v skladu z Uredbo (EU) št. 656/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (15) za Agencijo velja ista obveznost kot tista iz odstavka 1. 4. Med operacijo iskanja in reševanja pristojni nacionalni koordinacijski center posodobi nacionalno sliko razmer in sporoči to informacijo Agenciji z namenom posodobitve evropske slike razmer. 5. Slike razmer se redno posodabljajo: (a) da se podpre načrtovanje in izvajanje naslednje operativne faze po koncu operacije iskanja in reševanja; (b) da se ocenijo stopnje vpliva, dodeljene ustreznemu incidentu in splošnemu odseku morske meje; (c) da se posodobijo ustrezni kazalniki iz člena 8. 6. Pristojni nacionalni koordinacijski center obvesti Agencijo o koncu operacije iskanja in reševanja najkasneje v 24 urah po zaključku operacije.

Člen 21 Poročanje v zvezi z varovanjem zračne meje 1. Vsak nacionalni koordinacijski center zagotovi, da nacionalne agencije in organi, vključeni v varovanje zračne meje, poročajo o zunanjih letih: (a) za katere sumijo, da prevažajo osebe, ki se izogibajo ali se nameravajo izogniti kontroli na mejnih prehodih, če se incident nanaša na nezakonite migracije; (b) za katere sumijo, da opravljajo dejavnosti tihotapljenja po zraku ali drug čezmejni kriminal; (c) na katerih bi lahko bila ogrožena življenja migrantov; (d) ki so na kontrolnih seznamih ali za katere veljajo zahteve za informacije. V primeru poročil, ki se nanašajo na točko (d), se pri poročanju upoštevajo omejitve podatkovne politike, določene v členu 14(2) in členu 15(2)(b). 2. Nacionalne agencije in organi, vključeni v varovanje zračne meje, posredujejo te informacije svojim nacionalnim koordinacijskim centrom ali, v primeru skupne operacije ali hitrega posredovanja na mejah, ustreznemu mednarodnemu koordinacijskemu centru v skladu z operativnim načrtom. 3. Nacionalni koordinacijski center ali mednarodni koordinacijski center posodobita svoji zadevni sliki razmer in te informacije sporočita Agenciji z namenom posodobitve evropske slike razmer.

ODDELEK 7

Poročanje o nadzoru kakovosti v sistemu EUROSUR

Člen 22 Poročanje o kakovosti podatkov v sistemu EUROSUR Za spremljanje kakovosti podatkov v sistemu EUROSUR Agencija določi in vzdržuje naslednje kazalnike: (a) število in pogostost poročil, prejetih na posamezen mejni odsek in na posamezne mejne prehode; (b) pravočasnost poročanja; (c) popolnost in skladnost poročil.

Člen 23 Poročanje o kakovosti storitev v sistemu EUROSUR 1. Pri spremljanju tehničnega in operativnega delovanja sistema EUROSUR v skladu s členom 23 Uredbe (EU) 2019/1896 lahko Agencija v tesnem sodelovanju s pristojnimi nacionalnimi organi določi tehnične kazalnike in zahteve za poročanje o posameznih dogodkih, za spremljanje operativnega statusa in kakovosti storitev, ki jih ponujajo različni sistemi in omrežja držav članic in Agencije ter ki so povezani s tehničnimi sestavnimi deli sistema EUROSUR ali so njihov del, kot je določeno v členu 27. 2. Kazalniki se uporabljajo: (a) za spremljanje statusa različnih tehničnih sestavnih delov sistema EUROSUR v realnem času; (b) za podporo pri ugotavljanju incidentov in napak, ugotovljenih pri delovanju sistema EUROSUR, in odzivanje nanje; (c) za zagotavljanje varnosti podatkov sistema EUROSUR. 3. Države članice in Agencija sporočijo vsak posamezni incident, ki vpliva na tehnične sestavne dele sistema EUROSUR ali varnosti podatkov sistema EUROSUR.

POGLAVJE II

SLIKE RAZMER

Člen 24 Struktura slik razmer 1. Dogodkovna in analitska plast evropske slike razmer vsebujeta podplast o nedovoljenih sekundarnih gibanjih. Kjer je to mogoče, dogodkovna in analitska plast nacionalne slike razmer ali specifične slike razmer vsebujejo tudi podplasti o nedovoljenih sekundarnih gibanjih za namene razumevanja trendov, obsega in poti migracij. 2. Operativna plast evropske slike razmer vsebuje podplasti o tehničnem delovanju sistema EUROSUR. V teh podplasteh so opisani: (a) operativni status nacionalnih koordinacijskih centrov in mednarodnih koordinacijskih centrov; (b) glavni tehnični elementi, ki prispevajo k delovanju sistema EUROSUR, in njihov status; (c) kakovost podatkov in kakovost storitev v sistemu EUROSUR; (d) incidenti in dogodki, ki vplivajo na tehnično delovanje sistema EUROSUR; (e) incidenti v zvezi z varnostjo podatkov. 3. Slika razmer obsega druge specifične podplasti informacij za lažji prikaz informacij uporabnikom. 4. Vsaka slika razmer se oblikuje v dokumentu, v katerem so določene plast in podplasti podatkovne politike, ki se uporablja.

Člen 25 Vzdrževanje slik razmer Lastnik slike razmer: (a) obdela prejeta poročila; (b) vzpostavi in vzdržuje dogodkovno plast slike razmer, ustvarja in posodablja dogodke v dogodkovni plasti slike razmer ter dodeljuje ustrezne stopnje vplivov in stopnje zanesljivosti; (c) vzpostavi in vzdržuje operativno plast slike razmer na podlagi poročil o lastnih sredstvih in poročil o operativnih načrtih; (d) določi in vzdržuje analitsko plast slike razmer na podlagi poročil o analizi tveganja ter dodeljuje ustrezne stopnje vplivov in stopnje zanesljivosti; (e) vzpostavi in vzdržuje povezave med različnimi elementi slike razmer ob upoštevanju povezav v poročilih; (f) upravlja dostop uporabnikov do slike razmer in prispeva k varnosti podatkov sistema EUROSUR; (g) posreduje ustrezna poročila in potrebne informacije lastnikom drugih slik razmer v skladu s Poglavjem I; (h) arhivira in briše ustrezne informacije v skladu s podatkovno politiko, ki se uporablja.

Člen 26 Pravila za oblikovanje in izmenjavo specifične slike razmer 1. Pri oblikovanju specifične slike razmer v skladu s členom 27 Uredbo (EU) 2019/1896 države članice in Agencija zagotovijo usklajenost z: (a) načeli poročanja iz Poglavja I; (b) zahtevami glede strukture in upravljanja slik razmer, določenih v členu 24 in členu 25; (c) splošnimi določbami iz Poglavja III. 2. Pravila za oblikovanje in izmenjavo specifične slike razmer vsebujejo: (a) vsebino in področje uporabe specifične slike razmer, vključno s/z: (i) namenom specifične slike razmer; (ii) plastjo in podplastjo informacij; (iii) vrsto informacij, ki se poročajo v okviru specifične slike razmer, vključno s poročili o dogodkih, operativnimi poročili in poročili o analizi tveganja; (b) upravljanje specifične slike razmer, vključno z: (i) lastnikom; (ii) organi, uradni in agencijami, ki so lahko organi izvora poročil; (iii) pravili glede poročanja; (iv) določbami v zvezi z varnostjo podatkov, vključno z dostopom uporabnikov; (c) pravili za izmenjavo informacij z drugimi uporabniki sistema EUROSUR, vključno z: (i) mehanizmi za izmenjavo informacij z nacionalnimi in evropskimi slikami razmer in mehanizmi za zagotovitev soglasja organa izvora; (ii) pravili za zagotavljanje storitev sistema EUROSUR za združevanje podatkov iz člena 28 Uredbe (EU) 2019/1896 in ustreznimi postopki; (iii) drugimi vidiki, povezanimi s tehničnim delovanjem sistema EUROSUR, vključno z medsebojnim povezovanjem zunanjih sestavnih delov, ki podpirajo oblikovanje specifične slike razmer, z ustreznimi nacionalnimi ali evropskimi sestavnimi deli sistema EUROSUR.

POGLAVJE III

SPLOŠNE DOLOČBE

Oddelek 1

Subjekti, odgovorni za tehnične vidike

Člen 27 Tehnični sestavni deli sistema EUROSUR 1. Tehnični sestavni deli sistema EUROSUR vključujejo nacionalne sestavne dele in evropski sestavni del. 2. Vsak nacionalni sestavni del je sestavljen iz nacionalnih sistemov in omrežij, ki jih uporabljajo države članice za oblikovanje slik razmer, poročanje, spremljanje razmer in analizo tveganja ter za podporo načrtovanju in izvajanju operacij nadzora meje, vključno z infrastrukturo, organizacijo, osebjem in informacijskimi viri, ki so potrebni za njegovo podporo. Povezave med sestavnimi deli znotraj države članice ter med državami članicami so del nacionalnih sestavnih delov. 3. Evropski sestavni del dopolnjuje nacionalne sestavne dele. Vključuje povezave z nacionalnimi sestavnimi deli. Zajema komunikacijsko omrežje ter sisteme in omrežja, ki jih Agencija uporablja za oblikovanje slik razmer, poročanje, spremljanje razmer, analizo tveganja ter za podporo načrtovanju in izvajanju operacij nadzora meje.

Člen 28 Tehnične odgovornosti Agencije Agencija je odgovorna za upravljanje evropskega sestavnega dela, kar vključuje: (a) določitev tehničnih standardov za medsebojno povezovanje omrežij, sistemov, aplikacij in opreme nacionalnih in zunanjih sestavnih delov s tistimi pri evropskem sestavnem delu; (b) postopek certifikacije omrežij, sistemov, aplikacij in opreme zaradi njihovega povezovanja s sistemom EUROSUR, v tesnem sodelovanju z odgovornimi organi; (c) upravljanje storitev sistemov in omrežij, ki jih Agencija uporablja za oblikovanje slik razmer, poročanje, spremljanje razmer in analizo tveganja ter za podporo načrtovanju in izvajanju operacij nadzora meje; (d) poročanje o operaciji, kakovosti storitev in vidikih upravljanja storitev sistemov in omrežij, navedenih v točki (c), kot je določeno v členu 23; (e) varnost podatkov evropskega sestavnega dela.

Člen 29 Tehnične odgovornosti držav članic 1. Vsaka država članica je odgovorna za: (a) upravljanje svojega nacionalnega sestavnega dela, vključno z upravljanjem storitev, usklajevanjem medsebojnih povezav nacionalnih sistemov in omrežij, ki se uporabljajo za oblikovanje slik razmer, poročanje, spremljanje razmer in analizo tveganja ter za podporo načrtovanju in izvajanju operacij nadzora meje; (b) poročanje o operaciji in kakovosti storitev ter vidikih upravljanja storitev sistemov in omrežij, navedenih v točki (a), kot je določeno v členu 23; (c) skladnost s tehničnimi standardi, ki jih določi Agencija; (d) varnost podatkov nacionalnega sestavnega dela. 2. Nacionalni koordinacijski center: (a) podpira usklajevanje, načrtovanje in izvajanje nacionalnega sestavnega dela; (b) prispeva k rednemu spremljanju kakovosti storitev in kakovosti podatkov ter o tem poroča Agenciji; (c) zagotavlja operativno poročanje o sistemih in omrežjih evropskega sestavnega dela.

Člen 30 Zunanji sestavni deli 1. Zunanji sestavni del sistema EUROSUR je sestavljen iz sistemov in omrežij, vključno z infrastrukturo, organizacijo, osebjem in informacijskimi viri, ki so potrebni za njegovo podporo ter niso del sistema EUROSUR in: (a) izmenjujejo podatke in informacije s sistemom EUROSUR; (b) podpirajo oblikovanje specifične slike razmer. 2. Povezave zunanjega sestavnega dela s sistemom EUROSUR so del zunanjega sestavnega dela. Določene so v pravilih o oblikovanju ustrezne specifične slike razmer.

ODDELEK 2

Pravila sistema EUROSUR o varnosti podatkov in varstvu podatkov

Člen 31 Splošna načela varnosti podatkov sistema EUROSUR 1. Varnost podatkov v sistemu EUROSUR zajema upravljanje in tehnične dejavnosti, ki so potrebne za dosego ustrezne ravni varstva za obdelavo podatkov in informacij sistema EUROSUR, obvladovanje razvijajočega se okolja groženj in omogočanje različnim nacionalnim organom in agencijam, vključenim v sistem EUROSUR, ter Agenciji, da izpolnjujejo svoje naloge. Varnost podatkov sistema EUROSUR vključuje zagotavljanje informacijske varnosti, fizično varnost, osebno varnost in industrijsko varnost. 2. Varnost podatkov sistema EUROSUR zajema: (a) obvladovanje varnostnega tveganja, vključno z varnostnim nadzorom in načrti ter povezanim spremljanjem, ocenjevanjem, vzdrževanjem, izboljšavami, poročanjem, spremljanjem razmer in usposabljanjem; (b) neprekinjeno poslovanje in vnovično vzpostavitev po katastrofi, vključno z oceno vpliva, nadzorom nad neprekinjenim poslovanjem in vnovično vzpostavitvijo ter načrti zanju, ter s tem povezano spremljanje, ocenjevanje, vzdrževanje, izboljšave, poročanje, spremljanje razmer in usposabljanje; (c) odziv na varnostne incidente ter skupni odziv Agencije in držav članic na varnostne incidente; (d) varnostno akreditacijo; (e) nadzor dostopa uporabnikov; (f) vidiki načrtovanja operacij na mejah in načrtovanja informacijskih sistemov, povezani z varnostjo podatkov; (g) varnostne vidike povezav med sestavnimi deli; (h) ravnanje z zaupnimi informacijami za namene sistema EUROSUR.

Člen 32 Upravljanje varnosti podatkov sistema EUROSUR 1. Agencija zagotovi splošno varnost sistema EUROSUR, ob ustreznem upoštevanju potrebe po nadzoru in vključevanju varnostnih zahtev v vsak sestavni del sistema EUROSUR. 2. Agencija je odgovorna za varnost podatkov evropskega sestavnega dela. 3. Vsaka država članica je odgovorna za varnost podatkov svojega nacionalnega sestavnega dela. 4. Agencija in države članice zagotovijo usklajenost nadzorov, procesov in načrtov, da se varnost podatkov sistema EUROSUR zagotavlja horizontalno in učinkovito, na podlagi globalnega procesa upravljanja varnostnega tveganja. 5. Odgovornosti za varnost podatkov zunanjega sestavnega dela se določijo v sporazumih, ureditvah in operativnih načrtih za oblikovanje specifične slike razmer, kot je določeno v členu 26. 6. Agencija sprejme standarde o določitvi funkcionalnih zahtev za varnost in zahtev za zagotavljanje varnosti za nadzor dostopa do tehnologij, ki zagotavljajo varnost sistemu EUROSUR, ter ravnanje s takimi tehnologijami. 7. Vsaka država članica in Agencija zagotovi, da so izvedeni potrebni koraki za skladnost s standardi iz odstavka 6, da je dokumentirana ustrezna utemeljitev izpolnjevanja zahtev in nadzora nad tveganji ter da so izpolnjene morebitne nadaljnje zahteve v zvezi z varnostjo sistemov ob ustreznem upoštevanju strokovnih mnenj. 8. Vsaka država članica in Agencija v sistem EUROSUR sporoči morebitne varnostne incidente, ki vplivajo na varnost podatkov v sistemu EUROSUR v okviru poročanja o kakovosti podatkov in kakovosti storitev. 9. Kadar koli bi delovanje sistema EUROSUR lahko vplivalo na varnost Unije ali njenih držav članic: (a) Agencija nemudoma obvesti ustrezne nacionalne koordinacijske centre; (b) izvršni direktor Agencije pa se lahko odloči sprejeti kakršen koli ustrezni ukrep za rešitev stanja, v tesnem sodelovanju z zadevnimi državami članicami, vključno s prekinitvijo povezav nekaterih sistemov in omrežij z evropskega sestavnega dela sistema EUROSUR.

Člen 33 Uporaba varnostnih pravil v sistemu EUROSUR 1. Pri ravnanju s podatki in informacijami sistema EUROSUR vsaka država članica in Agencija zagotovita uvedbo varnostnih nadzorov, procesov in načrtov, pri čemer zagotovita raven varstva, ki je najmanj enakovredna tisti, ki jo zagotavljajo varnostni predpisi Komisije iz Sklepa (EU, Euratom) 2015/444 in Sklepa Komisije (EU, Euratom) 2015/443 (16). 2. Države članice nemudoma obvestijo Komisijo in Agencijo o sprejetju nacionalnih varnostnih predpisov, ki veljajo za sistem EUROSUR, kot je navedeno v odstavku 1. 3. Fizične osebe, ki prebivajo v tretjih državah, in pravni subjekti, ustanovljeni v tretjih državah, lahko obdelujejo podatke sistema EUROSUR samo, kadar zanje v teh državah veljajo varnostni predpisi, ki zagotavljajo raven varstva, ki je najmanj enakovredna tisti, ki jo zagotavljajo enakovredni varnostni predpisi Komisije. 4. Enakovrednost varnostnih predpisov, ki se uporabljajo v tretji državi, se lahko prizna v sporazumu s to državo. 5. V okviru izvajanja evropskega sestavnega dela sistema EUROSUR Agencija podpira ustrezno izmenjavo poročil sistema EUROSUR in medsebojno povezovanje nacionalnih sestavnih delov tako na netajni kot tajni ravni.

Člen 34 Načela varnostne akreditacije v sistemu EUROSUR Dejavnosti varnostne akreditacije se izvajajo v skladu z naslednjimi načeli: (a) dejavnosti varnostne akreditacije in odločitve o varnostni akreditaciji se izvajajo v okviru kolektivne odgovornosti za varnost Unije in držav članic; (b) odločitve se sprejemajo s soglasjem in v sodelovanju vseh ustreznih akterjev, zainteresiranih za varnostna vprašanja; (c) naloge se izvajajo glede na ustrezne varnostne predpise in akreditacijske standarde, ki se uporabljajo za Agencijo, organe države članic in Komisijo; (d) s stalnim spremljanjem se zagotovi, da so varnostna tveganja znana, da so opredeljeni varnostni ukrepi za zmanjšanje teh tveganj na sprejemljivo stopnjo v skladu s temeljnimi načeli in minimalnimi standardi iz varnostnih predpisov, ki se uporabljajo, in da se ti ukrepi izvajajo v skladu s konceptom globinske varnosti. Učinkovitost teh ukrepov se redno ocenjuje; (e) odločitve o varnostni akreditaciji, v skladu s postopkom, opredeljenim v strategiji za varnostno akreditiranje, temeljijo na odločitvah o lokalni varnostni akreditaciji, ki so jih sprejeli ustrezni nacionalni organi za varnostno akreditacijo držav članic; (f) tehnične dejavnosti varnostne akreditacije se zaupajo strokovnjakom, ki so primerno usposobljeni za akreditiranje zapletenih sistemov, imajo varnostno dovoljenje ustrezne stopnje in delujejo nepristransko; (g) odločitve o varnostni akreditaciji se sprejmejo neodvisno od Agencije in subjektov, odgovornih za izvajanje nacionalnih sestavnih delov sistema EUROSUR. Organ za akreditacijo varnosti podatkov za sistem EUROSUR bo neodvisen organ v okviru agencije, ki svoje odločitve sprejema neodvisno; (h) dejavnosti varnostne akreditacije se izvajajo ob usklajevanju zahteve po neodvisnosti s potrebo po zadostni usklajenosti med Agencijo in nacionalnimi organi, odgovornimi za izvajanje varnostnih določb v državah članicah.

Člen 35 Svet sistema EUROSUR za varnostno akreditacijo 1. V okviru Agencije se ustanovi svet sistema EUROSUR za varnostno akreditacijo (v nadaljnjem besedilu: svet za akreditacijo). 2. Svet za akreditacijo kot organ za varnostno akreditacijo je v zvezi z varnostno akreditacijo sistema EUROSUR odgovoren za: (a) določitev in odobritev strategije za varnostno akreditacijo za sistem EUROSUR, vključno z evropskim sestavnim delom; (b) Države članice poročajo svetu za akreditacijo glede akreditacije svojih nacionalnih sestavnih delov za zagotovitev, da lahko svet za akreditacijo sprejme ustrezne odločitve o medsebojnih povezavah; (c) sprejemanje odločitev o varnostni akreditaciji za evropski sestavni del, ob upoštevanju nasvetov nacionalnih subjektov, pristojnih za varnostne zadeve in splošna varnostna tveganja; (d) odobritev ustrezne dokumentacije v zvezi z varnostno akreditacijo; (e) svetovanje Agenciji in državam članicam v okviru svojega področja pristojnosti pri vzpostavitvi varnostno-operativnih postopkov, in predložitev izjave z zaključnim stališčem; (f) preučitev in odobritev ocene varnostnega tveganja ter sodelovanje z Agencijo, državami članicami in Komisijo pri opredelitvi ukrepov za zmanjšanje tveganj; (g) preverjanje izvajanja varnostnih ukrepov v zvezi z varnostno akreditacijo evropskega sestavnega dela z izvedbo ali naročilom varnostnih ocen, inšpekcijskih pregledov ali pregledov; (h) potrditev izbora odobrenih proizvodov in ukrepov ter odobrenih kriptografskih proizvodov za zagotavljanje varnosti evropskega sestavnega dela sistema EUROSUR ter za medsebojne povezave; (i) odobritev ali, kjer je to ustrezno, sodelovanje pri skupni odobritvi, ki jo izvede skupaj z zadevnim subjektom, pristojnim za varnostne zadeve: (i) povezav evropskega sestavnega dela z nacionalnimi sestavnimi deli; (ii) povezav zunanjih sestavnih delov s sistemom EUROSUR; (j) dogovor z zadevno državo članico o postopkih v zvezi z nadzorom dostopa; (k) obveščanje Agencije na podlagi poročil o varnostnih tveganjih o svoji oceni tveganja ter svetovanje Agenciji o preostalih možnostih obravnave varnostnih tveganj za zadevno odločitev o varnostni akreditaciji; (l) opravljanje posvetovanj, potrebnih za opravljanje svojih nalog. 3. Svet za akreditacijo v strategiji za varnostno akreditacijo iz točke (a) odstavka 2 določi naslednje: (a) obseg dejavnosti, potrebnih za izvedbo in ohranitev akreditacije evropskega sestavnega dela sistema EUROSUR ter njihovo morebitno povezavo z drugimi sestavnimi deli; (b) postopek varnostne akreditacije za evropski sestavni del s stopnjo natančnosti, ki ustreza zahtevani stopnji jamstva in obenem določa pogoje za odobritev; (c) vlogo zadevnih zainteresiranih strani, ki sodelujejo v postopku akreditacije; (d) roke za akreditacijo, skladne z uvajanjem standardov sistema EUROSUR, zlasti kar zadeva uvajanje infrastrukture, zagotavljanje storitev in razvoj; (e) načela varnostne akreditacije nacionalnih sestavnih delov, ki jih izvajajo nacionalni subjekti držav članic, pristojni za varnostne zadeve; (f) določbe v zvezi z varnostjo podatkov zunanjih sestavnih delov sistema EUROSUR. 4. Svet za akreditacijo pri vodenju zadev, izvajanju varnostnih preverjanj sistemov, pripravi odločitev in organizaciji sestankov izvaja svoje naloge neodvisno.

Člen 36 Delovanje sveta za varnostno akreditacijo 1. Svet za akreditacijo sestavljajo po en predstavnik vsake države članice in dva predstavnika Komisije. 2. Uradnik Agencije za varnost se določi kot tajnik sveta za akreditacijo. 3. Svet za akreditacijo določi svoj poslovnik in imenuje svojega predsedujočega. 4. Če ni soglasja, svet za akreditacijo uporabi večinsko glasovanje. 5. Svet za akreditacijo lahko ustanovi podskupine za preiskave tehničnih zadev. 6. Svet za akreditacijo obvešča upravni odbor Agencije in izvršnega direktorja Agencije ter Komisijo o vseh svojih odločitvah.

Člen 37 Vloga držav članic in Agencije glede sveta za akreditacijo Države članice in izvršni direktor Agencije: (a) svetu za akreditacijo posredujejo vse informacije, za katere menijo, da so pomembne za varnostno akreditacijo; (b) dovolijo ustrezno pooblaščenim osebam, ki jih imenuje svet za akreditacijo, dostop do vseh tajnih podatkov in vseh območij/krajev, povezanih z varnostnimi sistemi, ki sodijo v njihovo pristojnost, skladno z njihovimi nacionalnimi zakoni in drugimi predpisi, in brez kakršne koli diskriminacije na podlagi državljanstva, vključno zaradi varnostnih pregledov in preizkusov, kakor odloči svet za akreditacijo; (c) so odgovorni za akreditacijo svojih sestavnih delov sistema EUROSUR in v ta namen poročajo svetu za akreditacijo.

Člen 38 Dostop uporabnikov 1. Brez poseganja v člen 35 subjekt, odgovoren za sestavni del sistema EUROSUR, upravlja dostop uporabnikov do njegovih sistemov, omrežij in aplikacij. 2. V primeru da se nacionalnemu članu osebja omogoči neposredni dostop do sistema ali aplikacije Agencije, ki se uporablja za namene sistema EUROSUR, Agencija uskladi pravice dostopa z ustreznim nacionalnim koordinacijskim centrom. 3. V primeru da se članu osebja Agencije omogoči neposredni dostop do nacionalnega sistema ali aplikacije, ki se uporablja za namene sistema EUROSUR, odgovorna država članica uskladi pravice dostopa z izvršnim direktorjem Agencije.

Člen 39 Varnost podatkov zunanjih sestavnih delov sistema EUROSUR 1. Zunanji sestavni deli se lahko povežejo s sistemom EUROSUR, samo če je njihova varnost podatkov enakovredna varnosti podatkov sistema EUROSUR. 2. Pravila za oblikovanje in izmenjavo specifične slike razmer iz člena 26 vključujejo določbe o varnosti podatkov, ki določajo vrsto informacij, ki se lahko izmenjajo, in stopnjo zaupnosti. 3. Za vsako povezavo zunanjega dela sistema EUROSUR je potrebna predhodna odobritev sveta za akreditacijo.

Člen 40 Pravila varstva podatkov za sistem EUROSUR 1. Čeprav podatki, ki jih obdeluje sistem EUROSUR, lahko izjemoma vsebujejo informacije, povezane s posredno določljivimi fizičnimi osebami, se taki podatki ne obdelajo v okviru sistema EUROSUR za določitev teh fizičnih oseb. 2. Kadar je za obdelavo informacij v sistemu EUROSUR izjemoma potrebna obdelava osebnih podatkov, ki niso identifikacijske številke ladij in zrakoplovov, se ti osebni podatki izbrišejo takoj, ko je bil dosežen namen, za katere so bili zbrani.

Člen 41 Začetek veljavnosti Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v državah članicah v skladu s Pogodbama. V Bruslju, 9. aprila 2021 Za Komisijo predsednica Ursula VON DER LEYEN

(1) UL L 295, 14.11.2019, str. 1.

(2) Uredba (EU) št. 1052/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 22. oktobra 2013 o vzpostavitvi Evropskega sistema varovanja meja (EUROSUR) (UL L 295, 6.11.2013, str. 11).

(3) Uredba (EU) 2020/493 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. marca 2020 o sistemu za lažne in prave dokumente na spletu (FADO) ter razveljavitvi Skupnega ukrepa Sveta 98/700/PNZ (UL L 107, 6.4.2020, str. 1).

(4) Izvedbena uredba Komisije (EU) 2015/2447 z dne 24. novembra 2015 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje nekaterih določb Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta o carinskem zakoniku Unije (UL L 343, 29.12.2015, str. 558).

(5) Uredba Sveta (ES) št. 515/97 z dne 13. marca 1997 o medsebojni pomoči med upravnimi organi držav članic in o sodelovanju med njimi in Komisijo zaradi zagotavljanja pravilnega izvajanja carinske in kmetijske zakonodaje (UL L 82, 22.3.1997, str. 1).

(6) Sklep Komisije (EU, Euratom) 2015/444 z dne 13. marca 2015 o varnostnih predpisih za varovanje tajnih podatkov EU (UL L 72, 17.3.2015, str. 53).

(7) Uredba (EU) 2019/817 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. maja 2019 o vzpostavitvi okvira za interoperabilnost informacijskih sistemov EU na področju meja in vizumov ter spremembi uredb (ES) št. 767/2008, (EU) 2016/399, (EU) 2017/2226, (EU) 2018/1240, (EU) 2018/1726 in (EU) 2018/1861 Evropskega parlamenta in Sveta ter Odločbe Sveta 2004/512/ES in Sklepa Sveta 2008/633/PNZ (UL L 135, 22.5.2019, str. 27).

(8) Sklep Sveta 2002/192/ES z dne 28. februarja 2002 o prošnji Irske, da sodeluje pri izvajanju nekaterih določb schengenskega pravnega reda (UL L 64, 7.3.2002, str. 20).

(9) Sklep Sveta 1999/437/ES z dne 17. maja 1999 o nekaterih izvedbenih predpisih za uporabo Sporazuma, sklenjenega med Svetom Evropske unije in Republiko Islandijo ter Kraljevino Norveško, v zvezi s pridružitvijo teh dveh držav k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda (UL L 176, 10.7.1999, str. 31).

(10) Sklep Sveta 2008/146/ES z dne 28. januarja 2008 o sklenitvi Sporazuma med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda v imenu Evropske skupnosti (UL L 53, 27.2.2008, str. 1).

(11) Sklep Sveta 2011/350/EU z dne 7. marca 2011 o sklenitvi Protokola med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo, Švicarsko konfederacijo in Kneževino Lihtenštajn o pristopu Kneževine Lihtenštajn k Sporazumu med Evropsko unijo, Evropsko skupnostjo in Švicarsko konfederacijo o pridružitvi Švicarske konfederacije k izvajanju, uporabi in razvoju schengenskega pravnega reda, v zvezi z odpravo kontrol na notranjih mejah in prostim gibanjem oseb, v imenu Evropske unije (UL L 160, 18.6.2011, str. 19).

(12) Uredba (EU) 2016/399 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. marca 2016 o Zakoniku Unije o pravilih, ki urejajo gibanje oseb prek meja (Zakonik o schengenskih mejah) (UL L 77, 23.3.2016, str. 1).

(13) Direktiva Sveta 2002/90/ES z dne 28. novembra 2002 o opredelitvi pomoči pri nedovoljenem vstopu, tranzitu in prebivanju (UL L 328, 5.12.2002, str. 17).

(14) Direktiva 2011/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o preprečevanju trgovine z ljudmi in boju proti njej ter zaščiti njenih žrtev in o nadomestitvi Okvirnega sklepa Sveta 2002/629/PNZ (UL L 101, 15.4.2011, str. 1).

(15) Uredba (EU) št. 656/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o določitvi pravil za varovanje zunanjih morskih meja v okviru operativnega sodelovanja, ki ga usklajuje Evropska agencija za upravljanje operativnega sodelovanja na zunanjih mejah držav članic Evropske unije (UL L 189, 27.6.2014, str. 93).

(16) Sklep Komisije (EU, Euratom) 2015/443 z dne 13. marca 2015 o varnosti v Komisiji (UL L 72, 17.3.2015, str. 41).