ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Po podatkih za leto 2020 (20) odvisnost Španije od Rusije znaša 2 % za nafto in 10 % za plin, kar je precej pod povprečjem Unije (26 % oziroma 44 %). Odvisnost Španije od ruskega premoga je podobna kot v preostali Uniji (55 %), vendar je delež trdnih fosilnih goriv v mešanici energijskih virov (2,8 %) precej pod povprečjem Unije. Kljub omejeni izpostavljenosti ruski nafti in plinu je zaradi trenutnih geopolitičnih razmer in visokim cenam energije toliko bolj nujno, da Španija dodatno okrepi svoja prizadevanja za izpolnitev ciljev glede energije iz obnovljivih virov, določenih v svojem nacionalnem energetskem in podnebnem načrtu. Na podlagi nacionalnega energetskega in podnebnega načrta lahko dodatni ukrepi za podporo uvajanju obnovljivih virov energije (s poudarkom na decentraliziranih obratih in lastni porabi, med drugim tudi z nadaljnjo racionalizacijo postopkov za izdajo dovoljenj in izboljšanjem dostopa do omrežja) in dopolnilne naložbe (v shranjevanje, omrežno infrastrukturo, elektrifikacijo stavb in prometa ter obnovljivi vodik) prispevajo k nadaljnji dekarbonizaciji gospodarstva, vključno z industrijo, prometom in stanovanji, ter zmanjšajo odvisnost od fosilnih goriv in izpostavljenost mednarodnim cenam.

Učinkovito vključevanje Španije v enotni energetski trg zahteva povečanje njenih energetskih povezav. Nadaljnje elektroenergetske povezave s sosednjimi državami bi lahko zlasti podprle večje vključevanje zmogljivosti Iberskega polotoka za obnovljive vire energije v enotni energetski trg. Dodatna čezmejna plinska infrastruktura, pripravljena na vodik, bi lahko dodatno prispevala k diverzifikaciji oskrbe s plinom na notranjem trgu Unije in izkoriščanju dolgoročnega potenciala za obnovljivi vodik. Priporoča se, naj bodo, kadar je to mogoče, nove naložbe v infrastrukturo in omrežje, ki so povezane s plinom, primerne za prihodnost, da se s prehodom na trajnostna goriva v prihodnosti omogoči njihova dolgoročna trajnostnost.
Glavne pojme v vodilnih načelih za valorizacijo znanja bi bilo treba opredeliti na naslednji način:

„Valorizacija znanja“ je proces ustvarjanja družbene in gospodarske vrednosti znanja s povezovanjem različnih področij in sektorjev ter preoblikovanjem podatkov, znanj in izkušenj ter rezultatov raziskav v trajnostne izdelke, storitve, rešitve in politike, ki temeljijo na znanju in koristijo družbi. Zaradi osredotočanja na valorizacijo znanja je treba razširiti področje uporabe Priporočila 2008/416/ES, da bi zajelo celoten raziskovalni in inovacijski ekosistem in njegove vse bolj raznolike akterje.

Valorizacija znanja je sprememba paradigme, ki prinaša nove vidike za maksimalno vrednost obstoječih in prihodnjih raziskav in inovacij ter fonda znanja, vključno s tihim znanjem, pri čemer je tiho znanje vsako znanje, ki ga ni mogoče kodificirati in prenesti kot informacije prek dokumentacije, akademskih člankov, predavanj, konferenc ali drugih komunikacijskih kanalov. Tako znanje se učinkoviteje prenaša med posamezniki s skupnim socialnim kontekstom in fizično bližino (10). Valorizacija znanja bo prinesla koristi za oblikovanje politik ter nove načine spremljanja in vrednotenja raziskav in inovacij z razvojem kazalnikov in merilnih orodij. Vplivala bo na financiranje raziskav in inovacij ter znanosti in raziskavam ter njihovim rezultatom zagotovila dodano vrednost. Valorizacija znanja zahteva sodelovanje akterjev v raziskovalnem in inovacijskem ekosistemu ter uporabnikov/upravičencev do znanja in inovacij, s posebnim poudarkom na uporabi, ponovni uporabi ter medsebojnim bogatenjem znanja med različnimi sektorji v korist družbe. Kot tak je širši pojem od razširjanja, ki vključuje seznanjanje z znanjem in rezultati ter njihovo dostopnost. Nazadnje se pričakuje, da bo valorizacija znanja prispevala k izvajanju ciljev trajnostnega razvoja Združenih narodov (11) in evropskega zelenega dogovora.

Za „intelektualna sredstva“ se šteje, da zajemajo katere koli rezultate, storitve ali izdelke, ustvarjene pri raziskovalnih in inovacijskih dejavnostih, npr. patente, avtorske pravice, blagovne znamke, objave, podatke, strokovno znanje, prototipe, procese, prakse, tehnologije, izume, programsko opremo, poslovne modele itd. S širitvijo področja uporabe iz ozke osredotočenosti na upravljanje in varstvo pravic intelektualne lastnine se bodo povečale tudi možnosti ustvarjanja vrednosti. Za izkoriščanje celotne vrednosti intelektualnih sredstev, ustvarjenih pri raziskovalnih in inovacijskih dejavnostih, morajo organizacije, ki izvajajo raziskovalne in inovacijske dejavnosti, upravljati intelektualna sredstva v širšem smislu, tako tista, ki jih je mogoče pravno zavarovati, kot so patenti, avtorske pravice in blagovne znamke, kot tudi druga intelektualna sredstva, ki bi se lahko uporabila pri dejavnostih valorizacije. To zahteva razvoj strategij upravljanja ter spodbujanje specifičnih in prečnih znanj in spretnosti za izkoriščanje celotne vrednosti ustvarjenih intelektualnih sredstev. Učinkovito upravljanje intelektualnih sredstev je ključnega pomena za valorizacijo znanja.
(12)

Čeprav zaposlovanje hitro okreva, bodo kriza zaradi COVID-19 in močna prizadevanja za okolju prijaznejše gospodarstvo ter pospešeno digitalizacijo vplivali na nekatere sektorje, posebne kategorije delavcev in regije. To je še posebej prizadelo mlade, pa tudi nizkokvalificirane osebe in osebe s priseljenskim ozadjem. Nova delovna mesta se lahko razlikujejo od tistih delovnih mest, ki so bila izgubljena zaradi te krize. Nekatere skupine, vključno z ženskami, se še vedno soočajo s strukturnimi izzivi pri vključevanju na trg dela. Zastoji v dobavni verigi in dvig cen energije lahko upočasnijo ponovno rast zaposlovanja v nekaterih sektorjih. Ukrepi politike, ki olajšujejo prehode med zaposlitvami in ponovno vključevanje na trg dela, bodo zato ključni za podporo prilagajanju in blaženje socialnih učinkov, predvsem ob upoštevanju zelenega in digitalnega prehoda. Komisija je predložila Priporočilo (EU) 2021/402 (7) o učinkoviti aktivni podpori zaposlovanju po krizi zaradi COVID-19, v katerem države članice poziva, naj razvijejo usklajene svežnje politik, ki združujejo ukrepe za premostitev pomanjkanja znanj in spretnosti ter posameznikom pomagajo, da se uspešno znajdejo v zelenem in digitalnem prehodu. Ti svežnji bi bili sestavljeni iz treh delov: (i) časovno omejene in dobro zasnovane spodbude za zaposlovanje in prehod ter podpora podjetništvu; (ii) priložnosti za izpopolnjevanje in preusposabljanje, povezane s potrebami trga dela in (iii) okrepljena podpora s strani zavodov za zaposlovanje. Hkrati je socialna zaščita v euroobmočju po zdravstveni in gospodarski krizi ter za zagotavljanje pravičnega zelenega in digitalnega prehoda še naprej ključnega pomena za povezanost tega območja. Evropski steber socialnih pravic ostaja vodilo za ukrepe na področju zaposlovanja, znanj in spretnosti ter socialne politike, ki spodbujajo navzgor usmerjeno ekonomsko in socialno konvergenco ter boljše delovne in življenjske pogoje v državah članicah. Akcijski načrt za evropski steber socialnih pravic, sprejet marca 2021, določa tri krovne cilje Unije glede (i) zaposlovanja, (ii) izobraževanja odraslih in (iii) zmanjšanja revščine do leta 2030, h katerim bodo prispevali ukrepi politike, priporočeni v nadaljevanju. Voditelji Unije so te cilje pozdravili na socialnem vrhu v Portu 8. maja 2021 in na zasedanju Evropskega sveta 24.– in 25. junija 2021.
(2)

Ob sklicevanju na konvergenčno oceno Komisije in Evropske centralne banke člani Sveta, ki predstavljajo države članice, katerih valuta je euro, izpostavljajo tudi pomen uspešnega izpolnjevanja zavez, sprejetih ob vstopu v mehanizem deviznih tečajev II, in poudarjajo, da je treba politike v celoti prilagoditi izzivom dolgoročnega ohranjanja trajnostne konvergence hrvaškega gospodarstva, zlasti inflacijske konvergence. V ta namen spodbujajo hrvaške organe, naj še naprej izvajajo fiskalno politiko, namenjeno doseganju preudarnega srednjeročnega fiskalnega položaja, in nadaljujejo izvajanje hrvaškega načrta za okrevanje in odpornost, da bi zagotovili uspešno sodelovanje v euroobmočju;
(24)

Glede na število otrok, ki so med vojno zbežali iz Ukrajine, obstaja veliko povpraševanje po ukrajinsko govorečih učiteljih, ki lahko tem otrokom pomagajo, da se čim prej vključijo v šole in pridobijo stabilno rutino. Po mnenju strokovnjakov je šolska rutina za otroke izjemno pomembna, saj jim lahko v neobvladljivih in zastrašujočih časih zagotovi čustveno oporo (18). Bistveno je zagotoviti, da imajo vlade in drugi organi sredstva in zmogljivosti, da tako razseljenemu kot lokalnemu prebivalstvu omogočijo dostop do polnega, pravičnega in kakovostnega izobraževanja. To velja za vse ravni, od predšolske vzgoje in varstva do osnovnošolskega, srednješolskega, poklicnega in visokošolskega izobraževanja. Da bi to dosegli in da bi se okrepila medkulturna ozaveščenost znotraj izobraževalnega sistema države gostiteljice, bi morali organi v čim večji meri izkoristiti potencial učiteljev in drugega izobraževalnega osebja med razseljenimi osebami (19). Izvedba šolanja na daljavo se lahko preuči, kadar ni na voljo nobenih možnosti za poučevanje v učilnici. Na portalu School Education Gateway programa Erasmus+ so učiteljem in drugemu osebju na voljo podporno gradivo, smernice in izobraževalni viri, in sicer tudi v ukrajinščini.
(5)

Vse od takrat so v Svetu, v tesnem posvetovanju s Komisijo ter ustreznimi agencijami in službami EU, potekale razprave o pregledu seznama tretjih držav iz Priloge I k Priporočilu Sveta ter o uporabi meril in metodologije iz Priporočila Sveta, kot je bilo spremenjeno s Priporočilom (EU) 2021/816. Na podlagi teh razprav bi bilo treba spremeniti seznam tretjih držav iz Priloge I. Konkretno bi bilo na seznam treba dodati Armenijo, Azerbajdžan, Bosno in Hercegovino, Brunej, Črno goro, Jordanijo, Kanado, Katar, Republiko Moldavijo in Saudovo Arabijo, v kategorijo entitet in teritorialnih ozemelj, ki jih najmanj ena država članica ne priznava kot države, pa tudi Kosovo (*).
6.

razmisliti zlasti o uporabi hitrih antigenskih testov v naslednjih situacijah in okoljih: (a) za diagnosticiranje COVID-19 pri simptomatičnih osebah, ne glede na okolja ali situacije. Hitre antigenske teste bi bilo treba uporabiti v prvih petih dneh po pojavu simptomov, ko je virusno breme največje. Paciente, sprejete v bolnišnice, ali oskrbovance, sprejete v socialne ustanove, s simptomi, združljivimi s COVID-19, bi bilo treba po možnosti ob sprejemu testirati; (b) za stike s potrjenimi primeri: hitro antigensko testiranje asimptomatskih stikov bi bilo treba opraviti čim prej in v prvih sedmih dneh po stiku v skladu z veljavnimi smernicami; (c) za skupine izbruhov za zgodnje odkrivanje in osamitev primerov: v tem okviru je pomembno preverjanje simptomatičnih in asimptomatskih primerov; (d) presejanje na območjih z visokim tveganjem in v zaprtih okoljih, kot so bolnišnice, druge ustanove zdravstvenega varstva, ustanove za dolgotrajno oskrbo, kot so domovi za starejše in negovanje ali nastanitvene ustanove za invalide, šole, zapori, centri za pridržanje ali druga sprejemna infrastruktura za prosilce za azil in migrante ter brezdomce. V primeru ponovitev bi bilo treba presejanje izvesti vsaka dva do štiri dni, kjer je to mogoče, vsaj prvi pozitivni rezultat, ugotovljen s hitrim antigenskim testiranjem, pa bi bilo treba potrditi s testom RT-PCR; (e) v epidemioloških razmerah ali na območjih, kjer je delež pozitivnih testov visok ali zelo visok (npr. > 10%), se lahko hitri antigenski testi v skladu z nacionalnimi pristojnostmi uporabijo za presejanje na ravni celotne populacije, pri čemer se razmisli o morebitni vzpostavitvi ustreznega sistema ocenjevanja za merjenje učinka. V tem primeru je treba organizirati posebne intervale testiranja za ponavljanje. ECDC bo države članice pri tem podpiral z objavo posodobljenih smernic o testiranju na COVID-19, v katerih bodo obravnavane prednosti in izzivi testiranja na ravni celotne populacije in uporabe hitrih antigenskih testov v tem okviru;
v točki 7 se na začetku prvega stavka doda besedilo „Brez poseganja v točko 6a“;

za tretjim odstavkom točke 7 se dodata nova odstavka, ki postaneta nova točka 7a:

„Kadar se epidemiološke razmere v tretji državi ali regiji hitro poslabšajo in zlasti kadar je odkrita zaskrbljujoča ali spremljana različica, bi morale države članice izjemoma sprejeti nujno začasno omejitev za vsa potovanja v EU za državljane tretjih držav, ki prebivajo v tej tretji državi. Ta omejitev potovanj se ne bi smela uporabljati za osebe iz točke 6(a) in (b) ter za potnike iz točke i in točk od iv do ix Priloge II. Kljub temu bi morali ti potniki opravljati ustrezna in redna testiranja, tudi pred odhodom, kot je določeno v točki 7, ter iti v samoizolacijo/karanteno, tudi če so zadnji priporočeni odmerek enega od cepiv proti COVID-19, odobrenih v EU v skladu z Uredbo (ES) št. 726/2004, ali enega od cepiv proti COVID-19, za katerega je bil zaključen postopek za uvrstitev na seznam SZO cepiv za nujno uporabo, prejeli najpozneje 14 dni pred vstopom na območje EU+.

Kadar država članica uporabi take omejitve, bi morale države članice, ki se sestajajo v okviru struktur Sveta, usklajeno in v tesnem sodelovanju s Komisijo čim prej preučiti trenutno stanje. Take omejitve bi bilo treba pregledati vsaj vsaka dva tedna, ob upoštevanju razvoja epidemiološkega stanja.“;

četrti in peti odstavek točke 7 se prestavita za točko 7a ter postaneta prvi in drugi odstavek nove točke 7b.
(16)

Latvija je 13. marca 2020 razglasila izredne razmere in jih podaljšala do 9. junija 2020. Vlada je omejila gibanje oseb prek meja Latvije po zraku, železnici in morju, zaprla šole in univerze ter zagotovila učenje na daljavo, prepovedala vse javne prireditve, uvedla ukrepe omejevanja socialnih stikov, omejila prodajo ob koncu tedna in spodbujala digitalne javne storitve. Zaradi izboljšanja epidemiološkega stanja so organi od 12. maja 2020 omilili nacionalne omejitve ter se z Litvo in Estonijo dogovorili o ponovnem odprtju mej od 15. maja 2020. Glede na spomladansko napoved Komisije 2020 naj bi se brezposelnost v letu 2020 povišala na 8,6 %, leta 2021 pa nekoliko znižala, in sicer na 8,3 %. Gospodarstvo naj bi se v letu 2020 skrčilo za 7 %, pri čemer bodo zaradi upada tujega povpraševanja in naraščajoče negotovosti najbolj trpele naložbe in izvoz. Zaposlenost naj bi se zmanjšala za 2,5 % ob upoštevanju dejstva, da bodo negativen učinek na zaposlovanje znatno ublažile shema vladnih subvencij za zaposlene na začasnem čakanju na delo ter subvencije za plače v izvozno usmerjenih sektorjih. Latvija je v okviru fiskalne in ekonomske politike oblikovala celovit odziv na krizo zaradi COVID-19. Organi so odziv usmerili na tri področja: (1) podporo delavcem; (2) podporo podjetjem in (3) podporo najbolj prizadetim gospodarskim sektorjem. Ukrepi politike dela, katerih cilj je ohranjanje zaposlitev in okrepitev mreže socialne varnosti, vključujejo subvencije za plače v višini do 75 % bruto plače zaposlenih, kritje bolniškega dopusta za delavce, okužene s COVID-19 ali v karanteni, in razširitev denarnih nadomestil za brezposelnost. Namen podpore podjetjem, ki se soočajo z začasnimi težavami, sta bila likvidnostna podpora podjetjem, ki so sposobna preživeti, in hitro povečanje dobave življenjsko pomembnega blaga in storitev.
(18)

Španski organi so z različnimi svežnji ukrepov, ki skupaj znašajo 145 milijard EUR, poskušali ublažiti posledice pandemije COVID-19 in obdobja zajezitve širjenja. Pri spoprijemanju z boleznijo COVID-19 so organi povečali izdatke za zdravstvene in socialne storitve. Prav tako so olajšali uporabo shem skrajšanega delovnega časa, da bi ohranili delovna mesta in podprli dohodke gospodinjstev. Delavci, ki delajo s skrajšanim delovnim časom, so deležni ugodnosti v višini 70 % osnove njihovih prispevkov za socialno varnost, pri čemer sta določeni najnižja in najvišja meja (502 EUR oziroma 1 402 EUR). Delovno razmerje v času trajanja shem skrajšanega delovnega časa ostaja nespremenjeno, možnost uporabe tega pravnega instrumenta zaradi razlogov višje sile v zvezi s COVID-19 pa je bila nedavno podaljšana vsaj do 30. junija 2020. Podjetja, ki izvajajo sheme skrajšanega delovnega časa, so oproščena plačila velike večine prispevkov za socialno varnost za delavce, vključene v shemo, pod pogojem, da ohranijo njihova delovna mesta vsaj šest mesecev po ponovnem zagonu dejavnosti. Ti ukrepi so tesno povezani s posebno pomočjo za MSP ter samozaposlene delavce, ki so hrbtenica španskega gospodarstva (odlog plačila davkov, zmanjšanje prispevkov za socialno varnost in državna poroštva), in so poskus, da se jim pomaga preprečiti stečaj in da hitro nadaljujejo dejavnosti po koncu krize zaradi COVID-19. Sprejeti so bili tudi ukrepi za začasno zagotavljanje dohodkovne podpore samozaposlenim, nestandardnim in ranljivim delavcem, ki v običajnih okoliščinah ne bi imeli dostopa do socialne zaščite.
(16)

Avstrijska vlada je sprejela edinstvene ukrepe za obvladovanje širjenja COVID-19. Uvedla je stroga pravila za karanteno in omejevanje socialnih stikov ter dala na voljo znatna sredstva za zdravstveni sistem za nakup opreme in blaga, okrepitev laboratorijskih zmogljivosti ter zmogljivosti zaposlovanja. Primarno zdravstveno varstvo se je znašlo pod izjemnim pritiskom zaradi brezprimernega povečanja potreb po posvetovanjih na daljavo, zdravniških pregledih in zahtevah za obiske na domu. Hiter izbruh COVID-19 je močno vplival na avstrijsko gospodarstvo. Nacionalni in mednarodni zajezitveni ukrepi proti virusu so prizadeli tako povpraševanje kot tudi ponudbo, kar je privedlo do široko osnovanega gospodarskega upada. BDP naj bi se tako v letu 2020 zmanjšal za 5,5 %, kar je več kot med gospodarsko in finančno krizo v letih 2008 in 2009. Zaradi razmeroma hitrega upada novih okužb je bila Avstrija ena od prvih držav članic, ki so za sredino aprila napovedale rahljanje zajezitvenih ukrepov. Vlada je za preprečitev dolgotrajne gospodarske škode in ublažitev zaposlitvenih in socialnih učinkov krize sprejela celovit sveženj ukrepov za podporo avstrijskemu gospodarstvu (v vrednosti približno 10 % BDP). Sveženj vključuje shemo skrajšanega delovnega časa (Kurzarbeit), v okviru katere se lahko delovni čas v določenem obdobju v povprečju zmanjša za do 90 %, delodajalcem pa se povrne 80 % do 90 % zadnjega neto dohodka zaposlenega, odvisno od zadnjega bruto dohodka. Celovit sklop ukrepov za podjetja in samozaposlene je namenjen preprečevanju začasnih likvidnostnih težav in zagotavlja neposredno podporo zlasti močno prizadetim podjetjem in industrijskim panogam s posebnim poudarkom na malih in srednjih podjetjih (MSP). Ti ukrepi vključujejo transferje, likvidnostno podporo prek posojil, poroštev, kapitalskih injekcij in odlogov plačila davkov. Pri oblikovanju in izvajanju teh ukrepov je treba upoštevati odpornost bančnega sektorja.
(21)

Kljub nedavnim pobudam Francija glede na evropski sistem inovacijskih kazalnikov ni uspela zmanjšati svojega zaostanka za vodilnimi državami na področju inovacij v Uniji. Naložbe v raziskave in razvoj so ostale stabilne, nova podjetja pa imajo težave pri rasti. Na splošno ni videti, da bo Francija dosegla cilj skupne intenzivnosti raziskav in razvoja v višini 3 % za leto 2020, raven naložb v raziskave in razvoj v poslovnem sektorju pa je še vedno daleč pod zastavljenim ciljem 2 %. Javni izdatki za raziskave in razvoj so nad povprečjem Unije in vključujejo širok nabor shem neposredne in posredne podpore za raziskave in inovacije v podjetjih, vključno s shemo davčnih dobropisov za raziskave in razvoj (Crédit d’Impôt Recherche), ki je ena najbolj velikodušnih med državami OECD. Vendar splošna uspešnost raziskovalnega in razvojnega ter inovacijskega okolja še ni zadostna glede na velike zneske javne podpore. Čeprav so bila obstoječa orodja, vključno s Crédit d’Impôt Recherche, nedavno ocenjena, bi celovita ocena celotnega svežnja politik prispevala k izvajanju prihodnjih politik. Svet za inovacije (Conseil de l’innovation), ustanovljen julija 2018, je zadolžen za nadzor nad ukrepi za poenostavitev, ki vključujejo boljše usklajevanje med regionalno, nacionalno in evropsko podporo inovacijam. Tesnejše povezave med znanostjo in podjetji, zlasti s programi za prenos znanja, bi lahko prav tako prispevale k širjenju inovacij, saj je v Franciji raven javnih raziskav in razvoja, ki jih financirajo podjetja, še vedno pod povprečjem Unije. Podpora grozdom konkurenčnosti (pôles de compétitivité) je bila obnovljena za četrto fazo (2019–2022), prednost pa bodo imele organizacije grozdov, ki so dobro povezane z drugimi strukturami na lokalni ravni, osredotočene na nacionalne industrijske prioritete in so bile do sedaj pri projektih Unije uspešne. Sklad za inovacije in industrijo (Fonds pour l’innovation et l’industrie), ki se financira prek privatizacij, bo prispeval tudi k financiranju umetne inteligence. Pravočasen razvoj povezanih tehnologij, kot so internet stvari, omrežja 5G, visokozmogljivostno računalništvo in splošneje podatkovno vodeno gospodarstvo, bo eden od ključnih dejavnikov za uspeh teh pobud. Velike razlike med regijami obstajajo tudi pri regionalnih naložbah v raziskave in razvoj ter uspešnosti inovacij. Več podeželskih regij in regij v industrijski tranziciji se uvršča pod povprečje Unije. Najbolj oddaljene regije so na spodnjem delu lestvice.
(18)

Kakovost nove in revidirane zakonodaje ter stabilno in predvidljivo poslovno okolje sta zelo pomembna za ohranjanje ugodnih gospodarskih razmer in spodbujanje rasti zasebnih naložb. Nestabilen regulativni okvir in druge ovire za širitev podjetij negativno vplivajo na naložbeno dejavnost in produktivnost. Vzpostavitev učinkovitega dialoga z vsemi deležniki bi pomagala izboljšati kakovost zakonodaje in – z omejevanjem števila potrebnih revizij – pozitivno prispevala k stabilnosti poslovnega okolja. Zato bi okrepitev vloge posvetovanj s socialnimi partnerji in javnih posvetovanj – z zagotavljanjem dovolj časa za posvetovanja, boljšim upoštevanjem pridobljenih mnenj deležnikov ter zmanjšanjem števila zakonov, ki so izvzeti iz posvetovanj – precej pripomogla k zmanjšanju upravnega bremena, ki izhaja iz pogostih sprememb zakonodaje, povečala naložbe in spodbujala dolgoročno trajnostno gospodarsko rast. V zvezi s tem je prav tako bistveno zagotavljanje pravne države in neodvisnosti sodstva. Opozoriti je treba, da je Komisija decembra 2017 Svetu predstavila obrazložen predlog, na podlagi katerega naj bi odločil, da obstaja očitno tveganje, da Poljska huje krši načelo pravne države. Ti pomisleki so predmet sodbe in tekočih postopkov v zadevah, ki so bile vložene pred Sodiščem Evropske unije. Pravna varnost ter zaupanje v kakovost in predvidljivost regulativnih, davčnih in drugih politik ter institucij sta pomembna dejavnika za naložbeno okolje.
(21)

Kot medsektorska tema so potrebne naložbe v prenovo prikrajšanih mestnih območij, otokov in hribovitih območij, da bi se zoperstavili izgubi in poslabšani kakovosti fizičnega in človeškega kapitala države med gospodarsko krizo. Trajnostna obnova prikrajšanih in/ali deindustrializiranih območij v aglomeracijah Atene-Pirej in Solun ter nekaterih glavnih obrobnih mestnih središčih je posebna kratko- do srednjeročna prednostna naloga. Dolgoročnejše prednostne naloge vključujejo razvoj trajnostnih proizvodnih dejavnosti, nadgradnjo mobilnostnih in varnostnih sistemov, energijske učinkovitosti in energije iz obnovljivih virov ter izboljšanje odpornosti na naravna tveganja in socialno-ekonomske krize. Ukrepi bi morali biti namenjeni tudi socialnemu vključevanju, vključevanju migrantov, pridobivanju znanj in spretnosti za zmanjšanje brezposelnosti ter kulturnim dejavnostim za povečanje privlačnosti prikrajšanih območij. Obravnavanje teh izzivov v okviru celostnih strategij za prenovo mest bi prineslo največje možnosti za doseganje najboljših gospodarskih, socialnih in okoljskih rezultatov.