SL Uradni list Evropske unije L 32/1

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 18. februarja 2004

o državni pomoči C27/2001 (prej NN 2/2001) o izvajanju Programa za nadzor kmetijskega onesnaževanja (PMPOA) v obdobju 1994–2000 v Franciji

(notificirano pod dokumentarno številko C(2004) 415)

(Besedilo v francoskem jeziku je edino verodostojno)

(2007/51/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

po pozivu zainteresiranim stranem, da predložijo svoje pripombe v skladu z navedenim členom (1) in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

I. POSTOPEK

(1) Po informacijah, ki so jih prejele službe Komisije, da v Franciji obstaja program za nadzor kmetijskega onesnaževanja (v nadaljevanju: „PMPOA“ ali „program“), je Komisija 24. februarja 2000 na francoske organe naslovila pismo, v katerem jih je prosila za podrobnosti o uporabi navedenega programa od leta 1994 naprej. Francija je s pismom z dne 31. maja 2000 poslala določene informacije, med katerimi jih nekaj potrjuje, da program PMPOA obstaja od leta 1994. Komisija je s pismom z dne 11. julija 2000 zaprosila za dodatne informacije. Francoski organi so odgovorili s pismom z dne 26. decembra 2000.

(2) Francoski organi so 13. februarja 1991 priglasile državno pomoč za izboljšanje okolja prašičjih farm, katere namen je bila pomoč za individualne naložbe. Komisija je pomoč odobrila s pismom z dne 11. decembra 1991 (2). Poleg tega so francoski organi 20. aprila 1993 v okviru sofinanciranega strukturnega programa in v skladu z določbami člena 29(4) Uredbe Sveta (EGS) št. 2328/91 z dne 15. julija 1991 o izboljšanju učinkovitosti kmetijskih struktur (3) poslali okrožnici DEPSE/SDEE št. 93-7005 z dne 2. marca 1993 in DEPSE/SDEE št. 7027 z dne 5. novembra 1992 o pomoči za naložbe v sektorju govejega mesa. Komisija je v skladu z Uredbo (EGS) št. 2328/91 29. julija 1993 sprejela odločitev, s katero je dovolila finančno udeležbo Skupnosti v tem skupnem ukrepu (4). Vendar pa Komisija o nacionalni pomoči ni bila uradno obveščena v skladu s členom 88(3) Pogodbe (5). Po podatkih francoskih organov se je ta sistem, ki je veljal pred začetkom veljavnosti programa PMPOA, vanj vključil z okrožnico DEPSE št. 7016 z dne 22. aprila 1994. Gre torej za sektor govejega in prašičjega mesa programa PMPOA. Komisija o tej okrožnici prav tako ni bila obveščena v skladu s členom 88(3) Pogodbe.

(3) Francoski organi so s pismom z dne 13. junija 1994 priglasili državno pomoč za naložbe za varstvo okolja, v katerem se vzreja perutnina. Ta program pomoči, ki se je pozneje vključil v PMPOA in je njegov perutninski del, je Komisija odobrila s pismom z dne 26. aprila 1995 (6).

(4) Francoski organi v skladu s členom 88(3) Pogodbe niso priglasile sporazuma z dne 8. oktobra 1993 o ustanovitvi programa niti nobenega drugega dokumenta, v katerem bi bile natančno navedene značilnosti programa PMPOA, predvsem o finančnem razdelitvenem ključu programa (7). Zlasti Komisija ni bila uradno obveščena o udeležbi agencij za vodo pri financiranju navedenega programa.

(5) Poleg tega francoski organi v zvezi s sektorjem govejega mesa Komisije niso uradno obvestile o predvidenih pomočeh za naložbe.

(6) Komisiji ni bila predložena nobena priglasitev v zvezi z mladimi kmeti.

(7) Komisija je s pismom z dne 11. aprila 2001 Francijo obvestila o svoji odločitvi, da bo proti programu PMPOA sprožila postopek iz člena 88(2) Pogodbe. Ta odločba obravnava samo uporabo programa PMPOA v obdobju med letoma 1994 in 2000.

(8) Odločba Komisije o začetku postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropskih skupnosti (8) . Komisija je druge države članice in zainteresirane tretje strani povabila, da predložijo svoje pripombe o zadevnih pomočeh. Komisija od tretjih oseb ni prejela pripomb. Francoski organi so svoje pripombe poslali s pismom z dne 21. junija 2001.

(9) Komisija je ponovno izvajanje programa PMPOA od leta 2001 naprej dovolila s pismom z dne 30. oktobra 2001 (9).

II. OPIS

1. Program pomoči

(10) Program PMPOA je rezultat sporazuma, sklenjenega 8. oktobra 1993 med francosko državo in francoskimi strokovnimi kmetijskimi organizacijami. Veljati je začel 1. januarja 1994. Cilj programa je omogočiti kmetom, da prilagodijo svojo opremo in prakse za boljše varstvo okolja in zlasti varstvo vode. Ugotovljene vrste onesnaževanja, ki so predmet programa, so onesnaževanje voda s fitofarmacevtskimi proizvodi ter gnojili mineralnega in organskega porekla.

(11) Cilj programa PMPOA je zlasti skladnost z Direktivo Sveta 91/676/EGS z dne 12. decembra 1991 o varstvu voda pred onesnaževanjem z nitrati iz kmetijskih virov (10) (v nadaljevanju: „nitratna direktiva“) ter nacionalnimi določbami za uvedbo kodeksa dobre kmetijske prakse. Nanaša se na vse vrste proizvodnje: živinorejo in poljščine.

(12) Da bi se izpolnile zakonske zahteve in preprečilo onesnaževanje vodnih virov z živalskimi iztrebki, je bilo ocenjeno, da je treba izvesti dela za izboljšanje gospodarskih poslopij za vzrejo in ravnanje z odpadnimi vodami. Stroški del, ki bi jih bilo treba izvesti samo na gospodarskih poslopjih, so bili takrat okvirno ocenjeni na 1 milijardo eurov za obdobje do leta 2002. Uveden je bil investicijski program, katerega skupni načrt financiranja je bil naslednji: rejci, ena tretjina; država (Ministrstvo za kmetijstvo in ribištvo) in teritorialne skupnosti skupaj, ena tretjina; agencije za vodo (11), ena tretjina. Na drugi strani pa morajo rejci, ki bi lahko bili upravičeni do pomoči, plačati dajatev za onesnaževanje, ki jo zaračunajo agencije za vodo.

(13) Francosko ministrstvo za okolje in kmetijstvo je z obvestilom z dne 24. februarja 1994, ki ga je poslalo zadevnim upravnim organom, opredelilo elemente postopka, ki jih je sprejel nacionalni nadzorni odbor, pristojen za izvajanje programa: časovni razpored, ključe financiranja, uporabo pri rejcih.

(14) Francoski organi so glede povezave programa z obrati na seznamu v tem obvestilu navedli, da je v interesu rejca, ko se izvedejo dela, predvidena s pogodbo ali pogodbami za nadzor nad onesnaževanjem da pri določbah, povezanih z varstvom voda, ravna v skladu z ministrskimi odloki z dne 29. februarja 1992 v zvezi z živinorejskimi farmami.

(15) Program PMPOA se je izvajal po sektorjih in z okrožnicami o podrobnih pogojih pomoči, ki jih je Ministrstvo za kmetijstvo in ribištvo poslalo prefektom regij in departmajev. Francoski organi so Komisiji na njeno zahtevo poslali izvode naslednjih okrožnic: — Okrožnico DEPSE/SDEEA št. 7016 z dne 22. aprila 1994, „Pomoči za uskladitev govedorejskih in prašičerejskih farm s standardi“; — Okrožnico DEPSE/SDEEA št. 7021 z dne 18. aprila 1995, „Pomoči za uskladitev perutninskih farm s standardi“; — Okrožnico DEPSE/SDEEA št. 7028 z dne 19. junija 1995, „Pomoči za uskladitev živinorejskih farm s standardi“; — Okrožnice DEPSE/SDEEA št. 7001 z dne 15. januarja 1996, „Pomoči za uskladitev živinorejskih farm s standardi. Primeri mladih kmetov, ki kmetijsko gospodarstvo vzpostavijo po 1. januarju 1996“.

(16) Upravičenci do teh pomoči so bili kmetje ali lastniki kmetijskih zemljišč, zlasti v sektorjih govejega, prašičjega in perutninskega mesa. Namen samih naložb je bila ureditev obstoječih poslopij, da bi se tako povečale skladiščne zmogljivosti za živalske iztrebke in izboljšala oprema za skladiščenje ter dosegla raven, ki jo zahtevajo standardi „nitratne“ direktive (12).

(17) Financiranje je zajemalo državno pomoč v višini 35 % stroškov v obliki finančne subvencije, ki je krila 30 % stroškov, h kateri se lahko doda ugodnost subvencioniranega posojila, katerega ekvivalent dotacije je znašal 5 % stroškov. Udeležba agencij za vodo v višini ene tretjine stroškov ni bila navedena v okrožnicah iz točke 15 preambule.

(18) V zvezi s sektorjema govejega in prašičjega mesa so bile pomoči predvidene tudi za kmete, ki so svoj projekt izvedli v okviru načrta za izboljšanje materialnih razmer na območjih z omejenimi možnostmi, v obliki finančne pomoči v višini 30 % in posojila z ekvivalentom dotacije v višini 15 %. Stopnje se povišajo, kadar gre poleg tega še za mlade kmete (43,75 % na ravninskem območju in 56,25 % na območju z omejenimi možnostmi). V sektorju perutninskega mesa je za mlade kmete določeno 5-odstotno povečanje subvencioniranega posojila.

(19) Okrožnica DEPSE/SDEEA št. 7001 z dne 15. januarja 1996 je spremenila stopnje pomoči za mlade kmete, ki so kmetijsko gospodarstvo vzpostavili po 1. januarju 1996.Stopnja finančne subvencije se zviša s 30 na 35 % na območjih z omejenimi možnostmi in prednostnih razvojnih podeželskih območjih. Predvideno ni nobeno subvencionirano posojilo. Na drugih območjih se stopnja finančne pomoči poviša s 30 na 32,5 %. Dovoljeno je dodatno posojilo z ekvivalentom dotacije v višini 2,5 %.

(20) Da so proizvajalci izpolnili pogoje za pridobitev pomoči, so morali predložiti predhodno študijo, ki so jo v njihovem imenu izvedli pooblaščeni tehniki. Na njeni podlagi se je izdelal investicijski načrt proizvajalca. Ugotovitev stanja se je uporabila kot podlaga za pogodbo o nadzoru onesnaževanja (glej točko 21 preambule), in s tem za določitev osnove, na podlagi katere je bila vsaka udeležena stran upravičena do javnega financiranja del. Te študije so znašale 2 % stroškov naložb, pri čemer je 50 % financirala država in 50 % agencije za vodo do največ 6000 francoskih frankov (FRF) brez davkov (ali 914 eurov).

(21) Pogodba o nadzoru onesnaževanja je bila element, ki je rejcu zagotavljal uporabo sistema pomoči, predvidenega v programu PMPOA, ter povračilo morebitne dajatve agenciji za vodo. Gre za pogodbo na podlagi zaupanja, ki neizogibno razkriva obstoj okoljskih težav na živinorejskem gospodarstvu, vendar je njen namen pomagati pri njihovem reševanju. Podpišejo jo vsi finančni partnerji, med njimi tudi rejec.

2. Argumenti, na katere se je Komisija oprla ob uvedbi preiskovalnega postopka

(22) Komisija je najprej menila, da je šlo pri udeležbi agencij za vodo v programu PMPOA za državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe. Agencije za vodo so namreč k financiranju stroškov naložb programa PMPOA prispevale eno tretjino teh stroškov. Službe Komisije so o njihovi udeležbi izvedele šele po objavi ocenjevalnega poročila o vodenju in rezultatu programa PMPOA, ki so ga pripravili Generalni inšpektorat za finance, Stalni odbor za usklajevanje inšpekcijskih pregledov Ministrstva za kmetijstvo in ribištvo ter Generalni svet za agrotehniko voda in gozdov (13).

(23) Komisija je upoštevala dejstvo, da člen 2 francoskega odloka št. 66-700 z dne 14. septembra 1996 o finančnih agencijah za porečja določa, da so agencije za vodo javne državne ustanove, ki so pravne osebe in finančno neodvisne, ter da francoska zakonodaja ne dvomi o javni naravi agencij.

(24) Komisija je v odločbi o začetku postopka ugotovila, da je treba ob upoštevanju zakonodajnih določb, sprejetih v Franciji, o agencijah za vodo in njihovih načinih delovanja ter sodne prakse Sodišča Evropskih skupnosti in Sodišča prve stopnje (14) agencije za vodo obravnavati kot veje državne oblasti in da je treba njihovo financiranje naložb v kmetijska gospodarstva imeti za državno pomoč (15).

(25) Komisija je menila, da se je z zneski, dodeljenimi govedorejcem, prašičerejcem in perutninarjem, vključno z zneski od agencij za vodo, tem proizvajalcem dala prednost, ki je druge proizvodnje niso mogle imeti. Šlo je za pomoč, ki jo je dodelila Francija, ki je izkrivljala ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem in proizvodnji posameznega blaga, zaradi česar je bilo verjetno, da bo prizadela trgovino med državami članicami. Zaradi tega spada ukrep v okvir člena 87(1) Pogodbe.

(26) Komisija je prav tako ugotovila, da je šlo pri državnih pomočeh, ki jih je izvajala Francija, za nove pomoči, ki Komisiji niso bile prijavljene in bi se lahko zaradi tega obravnavale kot nezakonite pomoči v smislu Pogodbe. Komisija se je oprla zlasti na člen 1(f) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES (16), ki nezakonito pomoč opredeljuje kot novo pomoč, ki se izvaja v nasprotju s prejšnjim členom 93(3) (sedaj členom 88) Pogodbe. Pojem nove pomoči pomeni vsako pomoč, to je sheme pomoči ali individualno pomoč, ki ni veljavna pomoč, vključno s spremembami veljavne pomoči.

(27) Komisija je opozorila, da je vsaka shema pomoči, ki jo Komisija odobri in v katero se naknadno vnesejo večje spremembe – v danem primeru v zvezi z udeležbo javnega organa pri financiranju pomoči, prijavljene Komisiji, s čimer se precej spremeni ključ financiranja in posledično intenzivnost pomoči –, nova pomoč, ki jo je treba Komisiji priglasiti v skladu s členom 88 Pogodbe in jo mora ta odobriti. Ta obveznost priglasitve je bila obravnavana v členu 1(c) Uredbe (ES) št. 659/1999. Komisija je menila, da je spreminjanje intenzivnosti pomoči že samo po sebi element, ki spreminja vsebino pomoči, zaradi česar je priglasitev obvezna v skladu s členom 88(2) Pogodbe.

(28) Komisija je nato ocenila zadevne pomoči ob upoštevanju točke 23.3 Smernic Komisije o državni pomoči v kmetijskem sektorju (17) (v nadaljevanju: „kmetijske smernice“), v skladu s katerimi je treba vsako nezakonito pomoč v skladu s členom 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 oceniti po pravilih in smernicah, ki veljajo v trenutku dodelitve pomoči.

(29) V zvezi s subvencioniranimi naložbami in obliko pomoči je Komisija menila, da se je za sektor prašičjega mesa s programom PMPOA dejansko nadaljevala vrsta naložb in da so te naložbe večinoma ustrezale naložbam, ki so bile prijavljene Komisiji in jih je le-ta odobrila. Čeprav Komisija pomoči takrat ni preučila z vidika pravil Skupnosti o konkurenci, je za sektor govejega mesa lahko ob začetku postopka ugotovila, da je združljiv s temi pravili. V zvezi s sektorjem perutninskega mesa je Komisija ugotovila, da PMPOA vsebuje natančno tak sistem, kot ga je pred tem odobrila. Končno je Komisija v zvezi s programom pomoči za mlade kmete, ki so kmetijsko gospodarstvo vzpostavili po 1. januarju 1996, ugotovila, da program pomoči ni spremenil nobenega dela, ki velja za upravičene naložbe, ampak se je omejil na spremembo oblike pomoči v tistem delu, ki ga financira država.

(30) Tako je lahko Komisija glede narave naložb in oblikami pomoči, ki so jih predvideli francoski organi, ugotovila, da so se pomoči, čeprav so imele sledi nezakonitosti, izvajale v skladu s takrat veljavnimi pravili Skupnosti o konkurenci. Komisija tako ni nasprotovala temu delu izvajanja pomoči.

(31) Glede ključa financiranja pomoči je Komisija opozorila, da je v skladu z zakonodajnim okvirom, ki je veljal ob začetku veljavnosti programa, zgornja meja pomoči za naložbe za varstvo okolja znašala 35 % nastalih stroškov (45 % na območjih z omejenimi možnostmi). Peti pododstavek člena 12(5) Uredbe (EGS) št. 2328/91, ki je določal preučitev nacionalnih pomoči v primerjavi s prejšnjima členoma 92 in 93 (sedaj člena 87 in 88) Pogodbe ter členom 6 navedene uredbe, je namreč dovoljeval pomoči za naložbe za varstvo okolja, če niso povečale proizvodnje. Komisija je v svoji odločbi o državni pomoči št. N 136/91 upoštevala dejstvo, da je morala ponavadi kot združljivo s skupnim trgom obravnavati 35-odstotno stopnjo upravičenih stroškov za to vrsto pomoči (45 % na območjih z omejenimi možnostmi v skladu z Direktivo Sveta 75/268/EGS z dne 28. aprila 1975 o gorskem in hribovskem kmetijstvu na nekaterih območjih z omejenimi možnostmi (18). Te stopnje pomoči so bile potrjene v točki 3.2.3 okvira Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja (19), kmalu po začetku veljavnosti programa.

(32) Francoski organi so obstoj in naravo teh najvišjih določenih zneskov jasno opredelili v sektorskih okrožnicah o uporabi programa PMPOA iz točke 15 preambule.V njih pišejo, da „je Evropska unija dovolila, da lahko javne pomoči za to vrsto naložb, povezanih z izboljšanjem okolja, dosežejo izjemno stopnjo v višini 35 %“.

(33) Ker ključ financiranja predvideva, da k stroškom naložb eno tretjino prispevajo država in teritorialne skupnosti (skupaj, torej vsaka stran po eno šestino), eno tretjino agencije za vodo in eno tretjino kmetje, in ker se zlasti udeležba agencij za vodo šteje med državno pomoč, je Komisija v svoji odločbi o začetku postopka ugotovila, da se zdi, da zgornje meje pomoči, odobrene za to vrsto naložb, niso bile upoštevane. Prispevek agencij za vodo k financiranju programa PMPOA bi namreč stopnjo javnega financiranja povišal na dve tretjini stroškov naložb, to je okoli 66,6 % kritih stroškov. To bi po mnenju Komisije dovoljeno stopnjo preseglo za okoli 31,6 % kritih stroškov (21,6 % na območjih z omejenimi možnostmi). Enako preseganje bi nastalo pri programu pomoči za mlade kmete, ki so kmetijsko gospodarstvo vzpostavili po 1. januarju 1996, ker so spremembe v programu povezane samo z obliko pomoči v tistem delu, ki ga financira država, in tako ne povzročajo splošnega povišanja stopenj pomoči za te mlade kmete.

(34) Komisija je prav tako upoštevala, da od 1. januarja 2000 naprej, tj. datuma začetka veljavnosti kmetijskih smernic, Komisija na podlagi točke 4.1.1.2 navedenih smernic vseeno dovoljuje stopnje pomoči za to vrsto naložb v višini 40 % kritih stroškov (50 % za območja z omejenimi možnostmi). Za mlade kmete je sprejemljiva stopnja 45 % (55 % na območju z omejenimi možnostmi). To pomeni, da bi se z uporabo teh ugodnejših pogojev stopnje pomoči, dodeljenih leta 2000, prekoračile za samo 26,6 % (16,6 % na območjih z omejenimi možnostmi) in v zvezi z mladimi kmeti za 21,6 % (11,6 % na območjih z omejenimi možnostmi) pri naložbah, ki so bile opravljene po 1. januarju 2000 in izpolnjujejo vse pogoje iz kmetijskih smernic.

(35) Ker so pomoči, ki jih je Komisija odobrila za naložbe, temeljile na dovoljeni stopnji javnega financiranja do največ 35 % stroškov navedenih naložb (45 % na območjih z omejenimi možnostmi), ali 40 do 55 %, odvisno od primera, od 1. januarja 2000 dalje, je Komisija v odločbi o začetku preiskovalnega postopka morala ugotoviti, da se obseg pomoči, dodeljenih v okviru programa PMPOA, ne ujema s stopnjo pomoči, ki jo je odobrila Komisija, in da naj bi zato vsako javno financiranje, odobreno nad dovoljenimi zgornjimi mejami, pomenilo državno pomoč, ki ni združljiva s Pogodbo.

(36) Potem ko je Komisija preučila podatke, ki so jih predložili francoski organi, je podvomila o združljivosti pomoči za naložbe, ki so se v obdobju med letoma 1994 in 2000 financirale v okviru programa PMPOA, s skupnim trgom, zlasti kar zadeva zneske pomoči, ki so se lahko dodelili s preseganjem dovoljene 35- oziroma 45-odstotne stopnje. Zaradi tega je Komisija sprožila postopek iz člena 88(2) Pogodbe.

(37) Komisija je tudi ugotovila, da je bila stopnja pomoči, ki so jo uporabili francoski organi za izvedbo analize gospodarstva, v skladu z veljavnimi pravili o konkurenci.

III. PRIPOMBE, KI JIH JE PREDLOŽILA FRANCIJA

(38) Francoski organi so s pismom z dne 21. junija 2001 predložili svoje pripombe o odločitvi Komisije, da bo proti prijavljeni pomoči sprožila postopek iz člena 88(2) Pogodbe.

(39) Francoski organi so upoštevali pravno pojasnilo Komisije o javnem značaju pomoči od agencij za vodo. Po podatkih teh organov francoska vlada predvideva revizijo zakona št. 64/1245 z dne 16. decembra 1964 o ureditvi in razdelitvi voda ter boju proti onesnaževanju, ki zlasti opredeljuje temeljna načela delovanja agencij za vodo, da se bodo načini za izračunavanje dajatev in usmeritve programov finančne pomoči agencij v prihodnosti predložili v glasovanje v Parlamentu.

(40) Francoski organi kljub temu menijo, da bi se za preseganje 35- in 45-odstotnih stopenj lahko uporabile določbe člena 12(5) Uredbe (EGS) št. 2328/91 ter člena 12(3)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 950/97 z dne 20. maja 1997 o izboljšanju učinkovitosti kmetijskih struktur (20). Te določbe po mnenju francoskih organov omogočajo, da se za nekatere naložbe, med katerimi so naložbe za varstvo okolja, ne uporabijo prepovedi pomoči in omejitve preseganja teh stopenj.

(41) Francoski organi o vplivu udeležbe agencij za vodo k programu PMPOA na konkurenco menijo, da le-te ne dajejo neupravičeno prednosti določenemu nacionalnemu sektorju iz naslednjih razlogov. Gre za neproizvodne naložbe, ki kljub zvišanim stopnjam pomoči obremenjujejo gospodarnost kmetijskih gospodarstev in zadevne rejce postavljajo v neugoden položaj v primerjavi s tistimi, ki ne opravijo takih naložb. Takih je sicer daleč največ v Franciji. Francoski organi menijo, da bi tako prihajalo do splošnega izkrivljanja konkurence v škodo zadevnih rejcev in ne v njihovo korist.

(42) Francoski organi menijo, da bi lahko do izkrivljanja konkurence glede na člen 87 Pogodbe lahko prišlo samo pri rejcih v drugih državah članicah, ki bi izvedli podobna dela, vendar s finančnimi pomočmi do stopnje največ 35 ali 45 % na območjih z omejenimi možnostmi. Po njihovem mnenju bi se lahko stvarnost takega izkrivljanja ocenila le za vsak primer posebej.

(43) Francoski organi nadaljujejo svoje razmišljanje in trdijo, da se dejanske uporabljene stopnje pomoči za taka dela precej razlikujejo od enega rejca do drugega ob upoštevanju podrobnih pogojev za uporabo programa. Organi pojasnjujejo, da so te stopnje ponavadi precej nižje od 60 %, če jih izračunamo tako, da vzamemo vrednost pomoči, izražene v odstotkih zneska naložbe, v skladu s členom 7(2) Uredbe (EGS) št. 2328/91 in členom 7(2) Uredbe (ES) št. 950/97.

(44) Po mnenju francoskih organov podrobni pogoji za uporabo pomoči, ki jih odobri država in se priglasijo Komisiji, opredeljujejo splošni okvir za uporabo programa. Agencije za vodo so na drugi strani sprejele enak seznam del, ki izpolnjujejo pogoje za odobritev pomoči, vendar pa zgornje vrednosti pomoči niso vedno enake. Poleg tega so bile tu in tam dodane tehnične omejitve (na primer v m2 talnih površin ograd), tako za pomoči agencij kot za pomoči države ali lokalnih skupnosti, in sicer omejitve, ki pogosto znižajo del za financiranje upravičenih del. Ne nazadnje bi se za nekatere agencije za vodo lahko prav tako uvedla splošna zgornja vrednost osnove pomoči na „dušik, ki ga proizvede glava velike živine“ (GVŽ-N).

(45) Tako je zaradi teh različnih zgornjih vrednosti dejanska stopnja dodeljene pomoči, v primerjavi z izdatki, ki jih rejec nameni za upravičena dela, po mnenju francoskih organov vedno praktično nižja od najvišjih dovoljenih stopenj v programu.

(46) Francoski organi so pojasnili, da nekateri rejci med deli, potrebnimi za izboljšanje okoljske učinkovitosti, izvedejo tudi modernizacijska dela. Ta dela ne izpolnjuje pogojev za odobritev pomoči in tako niso upravičena do pomoči v okviru programa PMPOA.

(47) V govedoreji, ki predstavlja 80 % števila farm, upravičenih do programa PMPOA, bi bila dejanska povprečna stopnja prej nižja, najpogosteje med 30 in 35 %, in sicer zelo različno glede na sisteme proizvodnje. Razlog za to sta velika raznolikost vrst iztrebkov, tekočin, snovi v trdnem stanju in najpogosteje mešanic ter torej uskladiščenja, tako po vrsti (gnojišča, greznice) kot po zmogljivosti, in dejstvo, da za te naložbe v skladiščenje ter betonirane površine in strehe hlevskih ograd veljajo še posebej nizke tehnične ali finančne omejitve.

(48) Na prašičjih in perutninskih farmah brez zemljišč so obstoječe skladiščne zmogljivosti za odplake večinoma zadovoljive glede na obdobja prepovedi gnojenja. Dela tako zajemajo obnovitev neprepustnosti obstoječih skladiščnih prostorov ali betoniranih površin ali namestitev dvofaznih napajalnih sistemov, ki na prašičjih farmah zmanjšajo onesnaževanje pri viru ali na perutninskih farmah izboljšajo ravnanje z iztrebki. Dejanska stopnja pomoči se tako lahko poveča do 60 % zneska upravičenih del, kot to kaže tabela 1.Vendar pa je najpogosteje znesek del precej manjši kot za govedo.

(49) Po trditvah francoskih organov študija o 20 000 spisih v porečju agencije za vodo Loara–Bretanja kaže, da je povprečna stopnja pomoči 40 %.

(50) En del teh spisov je povezan z novimi zgradbami, zgrajenimi v okviru programa, kadar je bilo iz različnih razlogov ocenjeno, da je neprimerno izvesti predlagana dela na obstoječih poslopjih. Po mnenju francoskih organov je treba te primere obravnavati ločeno, saj pomoč ne spada več med pomoči za varstvo okolja, ampak med pomoči za modernizacijo iz člena 7(2)(b) Uredbe (EGS) št. 2328/91 in člena 12(4)(c) Uredbe (ES) št. 950/97.Znesek pomoči tako ne sme presegati 35 ali 26,25 % (45 oziroma 38,75 % na območju z omejenimi možnostmi) stroškov del, odvisno od tega, ali lahko rejec pridobi načrt za izboljšanje materialnih razmer ali ne. V teh primerih je dejanska stopnja pomoči v primerih v tabeli 2 še vedno veliko nižja od teh stopenj – stolpec (a) kaže, kakšen bi bil strošek izvedbe okoljevarstvenih del, če bi se poslopja ohranila.

(51) Na istem gospodarstvu se lahko izvedejo dela na obstoječih poslopjih in novih zgradbah.

(52) In na koncu, če bi bilo treba narediti primerjavo od primera do primera, bi bilo treba po mnenju francoskih organov rejce, ki agenciji za vodo plačujejo letno dajatev, v skrajnem primeru izključiti iz področja primerjave v okviru člena 87 Pogodbe. Tabela 1 Primeri dejanskih stopenj pomoči za uskladitev s standardi v okviru programa PMPOA (zneski v FRF) Vrsta farme Potrebne izboljšave Skupna vrednost del (a) Vrednost upravičenih del Priznani znesek: država (c) Priznani znesek: agencija za vodo (d) Pomoč skupaj (e) Dejanska stopnja (e/b) Mešana farma: 52 krav molznic 20 krav dojilj in obnova staleža ali 120 GVŽ N Hidroizolacija in streha hlevskih ograd Povečanje zmogljivosti gnojišč Izgradnja greznice 334 154 257 372 236 550 236 550 141 930 55,1 % 60 krav mlekaric in obnova staleža, ali 80 GVŽ N Nepropustnost obstoječe greznice Izgradnja nepokrite greznice Hidroizolacija hlevske ograde 328 178 328 178 272 038 272 038 163 222 49,7 % 90 krav mlekaric in obnova staleža, ali 120 GVŽ N Postavitev gnojišča Povečanje zmogljivosti greznice Ločitev meteorne vode Načrt za gnojenje 1 220 700 671 020 495 800 495 800 252 780 36,7 % Mešana farma: 450 prašičev, 84 goved za prirejo mesa in mleko ali 115 GVŽ N Prehod na 9-mesečno skladiščenje živalskih odpadkov Streha hlevske ograde Rezervoar za vodo za prašiče 196 380 188 330 177 225 177 225 115 195 57,5 % 147 svinj, 27 merjascev, 1840 pitancev ali 223 GVŽ N Omrežje za ločevanje voda Pokrito dvorišče 93 180 305 510 16 163 16 163 10 505 34,4 % 210 svinj, 1318 prašičev za pitanje, ali 167 GVŽ N Hidroizolacija gnojišča Odtočna mreža Večfazno napajanje 100 293 55 375 55 375 55 375 33 225 60 % 242 000 perutnine za razmnoževanje, ali 1 128 GVŽ N Naprava za odtok in sušenje iztrebkov 1 575 200 547 700 310 930 310 930 186 558 34,6 %

Tabela 2 Primeri dejanskih stopenj pomoči v primeru gradenj novih zgradb (zneski v FRF) Vrsta farme Potrebne izboljšave Ocenjeni strošek na starih zgradbah (a) Skupna vrednost del (b) Priznani znesek: država (c) Priznani znesek: agencija za vodo (d) Pomoč skupaj (e) Dejanska stopnja (e/b) 80 krav molznic in obnova staleža, ali 123 GVŽ N Izgradnja slamnate zgradbe za bivanje vseh živali Namestitev strešnih žlebov 380 120 468 502 328 640 90 880 118 592 25,3 % 75 krav dojilj in obnova staleža, ali 116 GVŽ N Izgradnja zgradbe za prosto bivanje Povečanje zmogljivosti skladiščenja gnojišča in greznice 280 634 741 807 212 436 111 211 97 094 13,1 % 82 krav dojilj in obnova staleža ali 134 GVŽ N Izgradnja zgradbe za prosto bivanje Hidroizolacija betoniranih površin Povečanje zmogljivosti skladiščenja gnojišča in greznice 605 565 1 197 152 437 153 196 951 190 231 15,9 % 70 krav dojilj in obnova staleža, ali 110 GVŽ N Izgradnja zgradbe za prosto bivanje Hidroizolacija betoniranih površin Izgradnja bazena z gnojevko 160 940 565 612 88 550 6 000 26 565 4,7 % 34 650 kokoši nesnic, ali 214 GVŽ N Izgradnja kokošnjaka Skladiščnega prostora za kokošje iztrebke Naprave za sušenje iztrebkov 368 454 2 309 993 368 454 176 454 163 472 7,1 %

IV. PRESOJA

1. Uvod: člen 87(1) Pogodbe

(53) V členu 87(1) Pogodbe je navedeno, da „razen če [ta] pogodba ne določa drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, če prizadene trgovino med državami članicami“.

(54) Členi 87 do 89 Pogodbe so se v sektorju prašičjega mesa začeli uporabljati s členom 21 Uredbe Sveta (EGS) št. 2759/75 z dne 29. oktobra 1975 o skupni ureditvi trga za prašičje meso (22). V sektorju govejega mesa so se začeli uporabljati s členom 40 Uredbe Sveta (ES) št. 1254/99 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (23). Pred sprejetjem slednje so se v istem sektorju uporabljali v skladu s členom 24 Uredbe Sveta (EGS) št. 805/68 z dne 27. maja 1968 o skupni ureditvi trga za goveje in telečje meso (24). V sektorju perutninskega mesa so se začeli uporabljati s členom 19 Uredbe Sveta (ES) št. 2777/75 z dne 29. maja 1975 o skupni tržni ureditvi za perutninsko meso (25).

1.1. Obstoj selektivne prednosti, ki se financira iz državnih sredstev

(55) Kar zadeva naravo pomoči, jo je treba določiti na ravni kmetovalcev, ki so izvedli naložbe v okviru programa PMPOA. Komisija meni, da je financiranje iz PMPOA dalo francoskim kmetom selektivno prednost.

(56) Komisija meni, da – nasprotno, kar trdijo francoski organi v svojih pripombah – neproduktivna narava naložb pomoči ne odvzema prednostnega učinka v čisto gospodarskem smislu, saj prevzema strošek, ki ga običajno krije upravičenec, kar ga postavlja v ugodnejši položaj v primerjavi s tekmeci, ki take pomoči ne prejemajo.

(57) Tudi ob domnevi, da bi lahko take neproduktivne naložbe sprva bremenile gospodarnost kmetijskih gospodarstev, saj bi po mnenju francoskih organov zadevne rejce postavljale v neugoden položaj v primerjavi s tistimi rejci, ki ne opravijo takih naložb, je prav tako res, da te naložbe izpolnjujejo točno določeno pravno obveznost in da bodo morali sčasoma vsi zadevni rejci opraviti to vrsto naložbe, da se ne bi znašli v položaju kršitve.

1.2. Vpliv na trgovino

(58) Če želimo ugotoviti, ali pomoč, ki je predmet te odločbe, spada v področje uporabe člena 87(1) Pogodbe, je treba nazadnje ugotoviti, ali je verjetno, da bo prizadela trgovino med državami članicami.

(59) Sodišče je ugotovilo, da se šteje, da je na določeno vrsto podjetij vplivala prednost, ki jim jo je dala določena država članica, kadar se z njo okrepi njihov položaj v primerjavi z drugimi konkurenčnimi podjetji v trgovini med državami članicami Skupnosti (26).

(60) Zdi se, da bi pomoči, ki so predmet te odločbe, lahko prizadele trgovino med državami članicami, če dajejo prednost nacionalni proizvodnji posameznega blaga na škodo proizvodnje v drugih državah članicah. Zadevni sektorji so izredno odprti za konkurenco na ravni Skupnosti in tako zelo občutljivi za vsak ukrep v korist proizvodnje v eni ali drugi državi članici.

(61) Tabela 3 kaže obseg trgovine med Francijo in drugimi državami članicami za zadevne proizvode v prvem letu po začetku veljavnosti programa PMPOA. Tabela 3 Francija/EU-11 Goveje meso Prašičje meso Perutnina Uvoz leta 1994 Ton 525 000 463 000 85 000 Mio. ECU 1 664 860 170 Izvoz leta 1994 Ton 796 000 361 000 389 000 Mio. ECU 2 368 669 863

1.3. Sklepne ugotovitve o naravi pomoči v smislu člena 87(1) Pogodbe

(62) Ukrepi, preučeni v tej odločbi, se štejejo med državne pomoči v smislu Pogodbe, saj upravičencem dajejo gospodarsko prednost, do katere drugi sektorji niso upravičeni. Zaradi tega je Komisija sklenila, da ti ukrepi sodijo v okvir člena 87(1) Pogodbe.

2. Nezakonitost zadevnih pomoči

(63) Člen 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 nezakonito pomoč opredeljuje kot novo pomoč, ki se izvaja v nasprotju s členom 88(3) Pogodbe. V skladu s členom 1(c) navedene uredbe pojem nove pomoči pomeni vsako pomoč, to je sheme pomoči ali individualno pomoč, ki ni veljavna pomoč, vključno s spremembami veljavne pomoči.

(64) Vsaka shema pomoči, ki jo Komisija odobri, v katero so se naknadno vnesle večje spremembe – v tem primeru v zvezi z udeležbo javnega organa pri financiranju pomoči, priglašene Komisiji, s čimer se občutno spremeni ključ financiranja in posledično intenzivnost pomoči –, pomeni novo pomoč, ki jo je treba Komisiji priglasiti v smislu člena 88 Pogodbe in ki jo mora ta odobriti.

(65) Po mnenju Sodišča Evropskih skupnosti obveznost, da je treba Komisijo obvestiti o projektih, ki naj bi uvedli ali spremenili pomoči iz prvega stavka člena 88(3) Pogodbe, ne velja samo za prvotni projekt, ampak tudi za poznejše spremembe tega projekta, pri čemer se razume, da se take informacije lahko Komisiji pošljejo v okviru posvetovanj, ki so posledica prvotne priglasitve (27).

(66) Ta obveznost priglasitve je bila obravnavana v točki 1(c) Uredbe (ES) št. 659/1999.

(67) Poleg tega je treba poudariti, da ima vključitev podatkovnega lista v seznam pomoči, ki ga izdela francosko ministrstvo za kmetijstvo, zgolj informativno vrednost in se ne more obravnavati kot priglasitev v smislu Pogodbe. Sicer se informacije, ki so v njem navedene, prav tako ne sklicujejo na udeležbo agencij za vodo v programu, pri čemer trdijo, da prispevek države znaša 35 % stroškov naložb.

(68) Komisija ni mogla oceniti udeležbe agencij za vodo pri programu in vplivov, ki bi jih stopnja njihovega prispevka lahko imela na javno pomoč na ravni zadevnih naložb. Dejansko ni mogla preučiti možnih posledic, ki bi jih udeležba javne ustanove pri financiranju pomoči lahko imela z vidika intenzivnosti pomoči. Iz tega sledi, da pomoči, ki so jih francoski organi dejansko dodelili, niso nujno ustrezale sistemom, ki jih je Komisija odobrila v okviru državnih pomoči št. N 136/91 in N 342/94.

(69) Spreminjanje intenzivnosti pomoči pomeni že samo po sebi element, ki spreminja vsebino pomoči, zaradi česar postane priglasitev obvezna v smislu člena 88(2) Pogodbe.

(70) Zlasti v sektorju govejega mesa francoski organi Komisiji niso priglasile predvidenih pomoči za naložbe. Francoski organi so kljub temu trdile, da so, čim je Komisija menila, da je sistem upravičen do finančne udeležbe Skupnosti, utemeljeno sklepale o njegovi združljivosti z zakonodajo Skupnosti. Toda Uredba (EGS) št. 2328/91, ki je takrat veljala, je v svojem členu 12(5) določala, da so pomoči za naložbe v zvezi z varstvom in izboljšanjem okolja odobrene, če ne vodijo do povečanja proizvodnje in če so skladne s členi 92 do 94 Pogodbe (sedaj 87 do 89). To vključuje obveznost priglasitve vsake sheme državnih pomoči v smislu prejšnjega člena 93(3) Pogodbe, toliko bolj, ker pogoji, ki so veljali za pomoči leta 1994, niso bili enaki pogojem, o katerih je bila Komisija obveščena leta 1991.

(71) Iz zgoraj navedenega izhaja, da so se državne pomoči, ki jih je izvajala Francija, štele med nove pomoči, ki niso bile priglašene Komisiji, ter so bile zaradi tega nezakonite v smislu Pogodbe.

3. Preučitev združljivosti pomoči

(72) Člen 87 Pogodbe vseeno pozna izjeme, čeprav se nekatere med njimi očitno ne uporabljajo, zlasti tiste iz odstavka 2. Francoski organi se na njih niso sklicevali.

(73) Kar zadeva izjeme iz člena 87(3) Pogodbe, jih je treba med preučitvijo vsake sheme pomoči za regionalni ali sektorski namen ali vsakega posameznega primera uporabe splošnih shem pomoči natančno razlagati. Dodelijo se lahko samo, če bi Komisija lahko ugotovila, da je pomoč nujna za dosego enega od zadevnih ciljev. Dodelitev pravice do teh izjem za pomoči, ki na drugi strani ne prinašajo ničesar, bi omogočila škodljive učinke na trgovino med državami članicami in izkrivljanje konkurence, kar ne bi imelo nobenega opravičila z vidika interesa Skupnosti, ter vzporedno neupravičene prednosti za gospodarske subjekte iz določenih držav članic.

(74) Komisija meni, da namen zadevnih pomoči ni bil pospeševanje gospodarskega razvoja določenega območja, kjer je življenjska raven izredno nizka ali kjer je podzaposlenost velika, v skladu s členom 87(3)(a) Pogodbe. Prav tako niso namenjene pospeševanju izvedbe pomembnega projekta skupnega evropskega interesa ali za odpravljanje resne motnje v gospodarstvu države članice v skladu s členom 87(3)(b) Pogodbe. Prav tako niso pomoči namenjene pospeševanju kulture in ohranjanja kulturne dediščine v skladu s členom 87(3)(d) Pogodbe.

(75) Člen 87(3)(c) Pogodbe določa, da se kot združljivo s skupnim trgom lahko štejejo pomoči za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi. Da se lahko uporabi ta izjema, morajo pomoči prispevati k razvoju zadevnega sektorja.

(76) Tako je Komisija glede subvencioniranih naložb in obliko pomoči na začetku postopka ugotovila, da so se pomoči, čeprav so bile v njih sledi nezakonitosti, izvajale v skladu s takrat veljavnimi pravili Skupnosti o konkurenci. Komisija nima razloga, da bi nasprotovala temu delu izvajanja pomoči.

(77) Pri preučitvi združljivosti pomoči v nadaljevanju se bodo tako obravnavale samo stopnje pomoči, ki so jih uporabili francoski organi.

(78) Komisija je ob začetku preiskovalnega postopka opozorila, da je v skladu z zakonodajnim okvirom, ki je veljal ob začetku veljavnosti programa, zgornja meja pomoči za naložbe za varstvo okolja znašala 35 % kritih stroškov (45 % na območjih z omejenimi možnostmi).

(79) Francoski organi kljub temu menijo, da bi se za preseganje 35- in 45-odstotnih stopenj lahko uporabile določbe člena 12(5) Uredbe (EGS) št. 2328/91 ter člena 12(3)(d) Uredbe Sveta (ES) št. 950/97 z dne 20. maja 1997 o izboljšanju učinkovitosti kmetijskih struktur. Te določbe po mnenju francoskih organov omogočajo, da se za nekatere naložbe, med katerimi so naložbe za varstvo okolja, ne uporabijo prepovedi glede pomoči in omejitve glede preseganja teh stopenj.

(80) Komisija najprej ugotavlja, da je peti pododstavek člena 12(5) Uredbe (EGS) št. 2328/91, ki je določal preučitev nacionalnih pomoči v primerjavi s prejšnjima členoma 92 in 93 (sedaj člena 87 in 88) Pogodbe ter členom 6 navedene uredbe, dovoljeval pomoči za naložbe za varstvo okolja, če se ni zaradi njih povečala proizvodnja. Komisija ima za dokazano, da naložbe, ki so bile cilj danih pomoči, dejansko niso povzročile povečanja proizvodnje, saj so bile namenjene izključno varstvu okolja na podeželju (zlasti skladiščenju in čiščenju odplak).

(81) Kar konkretneje zadeva dovoljeno stopnjo pomoči, je Komisija v svoji odločbi o državni pomoči št. N 136/91, naslovljeni na Francijo, spomnila, da je za to vrsto pomoči ponavadi kot združljivo s skupnim trgom obravnavala 35-odstotno stopnjo upravičenih stroškov (45-odstotno na območjih z omejenimi možnostmi).

(82) Te stopnje pomoči so bile potrjene z okvirnimi omejitvami Skupnosti o državni pomoči za varstvo okolja, kmalu po začetku izvajanja programa PMPOA. Tako je točka 3.2.3 navedenih okvirnih omejitev določala, da se na splošno pomoči za naložbe za okoljske namene lahko odobrijo, če ne presegajo določenih stopenj. Sprotna opomba št. 14 je v svojem drugem pododstavku določala, da „je za naložbe, ki izhajajo iz člena 12(1) in (5) Uredbe Sveta (EGS) št. 2328/91 (…), najvišji obseg pomoči 35 % ali 45 % na območjih (…) z omejenimi možnostmi. Te najvišje stopnje pomoči veljajo ne glede na velikost podjetja. Zato se ne morejo zvišati za mala in srednje velika podjetja, kot je določeno v nadaljevanju tega oddelka. Za naložbe, izvedene na območjih ciljev št. 1 in 5b, si Komisija pridržuje pravico, da jih po preučitvi primera stopenj pomoči, višjih od zgoraj navedenih, sprejme, če jih država članica lahko upraviči.“

(83) Uredba (ES) št. 2328/91 je bila razveljavljena z Uredbo (ES) št. 950/97. Člen 12(2)(e) Uredbe (ES) št. 950/97 je določil, da lahko države članice odobrijo pomoči za naložbe za „varstvo in izboljšanje okolja, če naložbe ne povzročijo povečanja proizvodne zmogljivosti“. Člen 12(3) navedene uredbe je navedel, da „so na samostojnih ali povezanih gospodarstvih, ki izpolnjujejo pogoje za upravičenost iz členov 5 in 9, prepovedane pomoči za naložbe, ki presegajo vrednosti in zneske, navedene v členih 7(2) in (3) ter 11“. Vendar v skladu s točko d) drugega pododstavka člena 12(3) navedene uredbe ta prepoved ni veljala za pomoči, namenjene za „naložbe za varstvo in izboljšanje okolja“.

(84) Člen 12(2) in (3) Uredbe (ES) št. 950/97 pa je določal, da se členi 92–94 Pogodbe (sedaj členi 87–89) uporabljajo za te pomoči. To je ustrezalo napotilu na pravila o konkurenci, ki so takrat veljala, torej na že navedeno prakso Skupnosti v odločbi o državni pomoči št. N 136/91, in na pogoje, povzete v okvirnih omejitvah Skupnosti za varstvo okolja.

(85) Komisija na podlagi določb, ki so veljale v obdobju med letoma 1994 in 1999, kot so opisane v tej odločbi, lahko samo ugotovi, da je najvišja stopnja pomoči, ki je veljala za dane pomoči, znašala 35 % kritih stroškov (45 % na območjih z omejenimi možnostmi) in da zaradi tega dodeljene pomoči nad temi stopnjami, niso bile skladne z navedenimi določbami.

(86) Vendar kar zadeva leto 2000 v zvezi s pomočmi za naložbe v kmetijska gospodarstva, točka 4.1.1.2 kmetijskih smernic, ki veljajo od 1. januarja 2000, določa, da znaša zgornja meja stopnje javne pomoči za upravičeno naložbo 40 oziroma 50 % na območjih z omejenimi možnostmi. Kadar pa gre za naložbe, ki jih opravijo mladi kmetje v petih letih od vzpostavitve kmetijskega gospodarstva, se največja stopnja pomoči poveča na 45 oziroma 55 % na območjih z omejenimi možnostmi.

(87) Točka 4.1.2.4 kmetijskih smernic izjemoma določa, da če zaradi naložb pride do izrednih stroškov, povezanih zlasti z varstvom in izboljšanjem stanja okolja, se lahko najvišje stopnje pomoči v vrednosti 40 in 50 % iz točke 4.1.1.2 navedenih smernic povečajo za 20 oziroma 25 odstotnih točk. Tako povečanje se lahko dodeli za naložbe, katerih namen je zagotoviti izpolnjevanje novo uvedenih minimalnih standardov, ob upoštevanju pogojev, določenih v členu 2 Uredbe Komisije (ES) št. 1750/1999 z dne 23. julija 1999 o podrobnih pravilih za izvajanje Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada (EKUJS) (28). Povečanje mora biti strogo omejeno na izredne upravičene stroške, ki so potrebni za uresničitev zastavljenega cilja, in ni mogoče pri naložbah, ki povzročajo povečanje proizvodne zmogljivosti.

(88) Začetek veljavnosti, 23. januar 2004, Uredbe Komisije (ES) št. 1/2004 z dne 23. decembra 2003 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč malim in srednje velikim podjetjem, ki se ukvarjajo s proizvodnjo, predelavo in trženjem kmetijskih proizvodov (29), je spremenil pravni položaj v zvezi z danim primerom. Ta uredba pod določenimi pogoji dovoljuje pomoči malim in srednje velikim kmetijskim podjetjem ter jih izvzema iz obveznosti priglasitve iz člena 88(3) Pogodbe.

(89) Francoski organi so navedli, da so bili upravičenci do pomoči za naložbe, financirane v okviru programa PMPOA, v obdobju 1994–2000 mala in srednje velika podjetja v smislu člena 2(4) Uredbe (ES) št. 1/2004.

(90) Uredba (ES) št. 1/2004 v svojem členu 20(2) določa, da so posamične pomoči in programi pomoči, ki so se začeli uporabljati pred začetkom veljavnosti te uredbe, ter pomoči, odobrene po teh programih brez dovoljenja Komisije in v nasprotju z zahtevo obvezne priglasitve iz člena 88(3) Pogodbe, združljivi s skupnim trgom po členu 87(3)(c) Pogodbe in so izvzeti iz obveznosti priglasitve, če izpolnjujejo pogoje iz člena 3 te uredbe, razen zahtev iz odstavkov 1 in 2(b) ter (c) navedenega člena.

(91) Člen 3(3) Uredbe (ES) št. 1/2004 določa, da so pomoči, odobrene v skladu s programom iz odstavka 2, združljive s skupnim trgom po členu 87(3)(c) Pogodbe in so izvzete iz obveznosti priglasitve iz člena 88(3) Pogodbe, če neposredno izpolnjujejo vse pogoje te uredbe.

(92) Člen 4 Uredbe (ES) št. 1/2004 vsebuje pogoje, ki jih je treba izpolniti v danem primeru, torej v primeru programa pomoči za neprijavljene naložbe za mala in srednje velika podjetja.

(93) Tako je v skladu s členom 4(1) Uredbe (ES) št. 41/2004 pomoč za naložbe v kmetijska gospodarstva za proizvodnjo kmetijskih proizvodov združljiva s skupnim trgom in izvzeta iz obveznosti priglasitve, zlasti če bruto intenzivnost pomoči ne presega 50 % upravičenih naložb na območjih z omejenimi možnostmi in 40 % na drugih območjih.

(94) Vendar če zaradi naložb pride do izrednih stroškov za varstvo in izboljšanje stanja okolja, se lahko najvišje stopnje pomoči v vrednosti 50 % in 40 % povečajo za 25 oziroma 20 odstotnih točk. Tako povečanje se lahko odobri le za naložbe, ki presegajo minimalne veljavne zahteve Skupnosti, ali za naložbe, opravljene za izpolnitev novo uvedenih minimalnih standardov. Povečanje mora biti strogo omejeno na izredne upravičene stroške, ki so potrebni, in ni mogoče pri naložbah, ki povzročajo povečanje proizvodnih zmogljivosti.

(95) V danem primeru je očitno, da gre za naložbe za varstvo in izboljšanje okolja, za katere se je uporabljal zlasti okoljevarstveni standard „nitratna“ direktiva. Ta standard je bil sprejet leta 1991 in se zato leta 2000 ni mogel več obravnavati kot nov standard.

(96) Komisija je to problematiko že obravnavala v okviru državne pomoči št. N 355/2000 ter dovolila nadaljevanje programa PMPOA od leta 2001 do 2006. Na podlagi takratne utemeljitve Komisija danes vztraja na dejstvu, da ne more prezreti, da je bil prvi francoski akcijski program za izvajanje „nitratne“ direktive sprejet šele leta 1997 in da so prve dejanske obveznosti glede rezultatov, naložene rejcem na terenu, ki izvajajo navedeni program, poznejše. Čeprav se zdi jasno, da Francija ni bila posebno navdušena pri prenosu direktive in bi morala potrebne določbe sprejeti v rokih, ki jih je močno prekoračila (30), ni mogoče zanikati, da so prve obveznosti, ki jih poznajo rejci, veliko novejše.

(97) Poleg tega v nasprotju z nekaterimi drugimi standardi Skupnosti „nitratna“ direktiva ne vsebuje natančnih obveznosti, ki bi jih gospodarski subjekti morali izpolniti brez predhodnega posredovanja države članice. Ta direktiva prav tako ne vsebuje roka, do katerega je treba naprave prilagoditi.

(98) Zaradi tega Komisija še vedno meni, da bi se glede na posebne okoliščine v zvezi z „nitratno“ direktivo obveznosti, ki bremenijo rejce, lahko štele med nove standarde v smislu Uredbe (ES) št. 1/2004. Vsaka druga razlaga bi namreč rejce kaznovala zaradi nedejavnosti Francije na pravnem področju.

(99) Komisija meni, da bi lahko naložbe, opravljene na neranljivih območjih v smislu „nitratne“ direktive, na katerih pogoji, zahtevani v tej direktivi, ne veljajo, bile v vsakem primeru upravičene do povečanih stopenj, saj so veljali manj zahtevni standardi, kot so predvideni v navedeni direktivi, in so predvidena dela presegla minimalne zahteve, veljavne na teh območjih.

(100) V zvezi z naložbami, ki jih je bilo treba opraviti na ranljivih območjih, mora Komisija ugotoviti, pri čemer ostaja skladna s svojo že predstavljeno utemeljitvijo o novi naravi standardov, ki bremenijo rejce, da se v danem primeru lahko uporabi povečanje stopenj pomoči. Te stopnje bi tako lahko bile določene na 60 % stroškov za naložbe oziroma 75 % na območjih z omejenimi možnostmi.

(101) Ker številke, ki so jih predložili francoski organi, kažejo, da stopnja pomoči v praksi ni nikoli presegla 60 % nastalih stroškov, Komisija meni, da se lahko pomoči, dodeljene v obdobju med letoma 1994 in 1999 v okviru programa PMPOA, odobrijo.

(102) Komisija glede na razloženo utemeljitev meni, da je priglašeni ukrep skladen s pravili Skupnosti o konkurenci in zlasti s členom 87(3)(c) Pogodbe.

V. SKLEPNA UGOTOVITEV

(103) Ukrep, s katerim se kmetovalcem v okviru Programa za nadzor kmetijskega onesnaževanja (PMPOA) dodeli pomoč za naložbe v obdobju 1994–2000, je lahko upravičen do odstopanja iz člena 87(3)(c) Pogodbe –

SPREJELA NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Program državnih pomoči, ki ga je Francija izvajala za financiranje naložb, ki so jih kmetovalci opravili v okviru Programa za nadzor kmetijskega onesnaževanja (PMPOA) v obdobju med letoma 1994 in 2000, je združljiv s skupnim trgom v okviru člena 87(3)(c) Pogodbe.

Člen 2

Ta odločba je naslovljena na Francosko republiko.

V Bruslju, 18. februar 2004. Za Komisijo Franz FISCHLER Član Komisije

(1) UL C 179, 23.6.2001, str. 18.

(2) Državna pomoč št. N 136/91.

(3) UL L 218, 6.8.1991, str. 1.

(4) C(93) 1888.

(5) Glej sodbo Sodišča prve stopnje Evropskih skupnosti z dne 15. septembra 1998, združeni zadevi T-126/96 in C-127/96, Breda Fucine Meridionali SpA in drugi proti Komisiji, Rec. str. II-3437. Sodišče prve stopnje je v njej sprejelo argument Komisije, po katerem se sporočilo države članice ne more sprejeti kot veljavna priglasitev, če ne vsebuje natančnega sklicevanja na člen 88(3) Pogodbe in se ne predloži generalnemu sekretariatu. Zato je treba šteti, kot da se pomoč ni priglasila.

(6) Državna pomoč št. N 342/94.

(7) Glej sprotno opombo št. 5.

(8) Glej sprotno opombo št. 1.

(9) Državna pomoč št. N 355/2000.

(10) UL L 375, 31.12.1991, str. 1.

(11) Po podatkih, ki jih ima Komisija na voljo – delno povzetih po spletni strani agencij za vodo (http://www.eaufrance.tm) –, so agencije za vodo javne državne ustanove, ustanovljene leta 1964, ki so pravne osebe in so finančno neodvisne. Delujejo pod nadzorom Ministrstva za okolje in Ministrstva za gospodarstvo in finance, vodi pa jih upravni svet, ki ga sestavljajo predstavniki različnih uporabnikov voda. Agencije so razdeljene na šest velikih porečij, ki zajemajo celotno ozemlje evropskega dela Francije: Adour-Garonne (Adour-Garona), Artois-Picardie (Artois-Pikardija), Loire-Bretagne (Loara-Bretanja), Rhin-Meuse (Ren-Meuse), Rhône-Méditerrannée-Corse (Rona-Sredozemlje-Korzika) in Seine-Normandie (Sena-Normandija). V njih najdemo podobno organizacijo, ki je sestavljena iz odbora za porečje, agencije za vodo in njenega upravnega sveta. Njihovo politiko določa Odbor za porečje in zadeva štiri glavna področja: gospodarjenje in vodni viri; preprečevanje onesnaževanja, ohranjanje vodnih okolij ter spremljanje kakovosti celinskih in obalnih vod.

V obdobju med letoma 1997 in 2001 so agencije za vodo načrtovale, da bodo pomagale pri financiranju obsega del, ocenjenega na okoli 16 milijard eurov, za ohranitev vodnih virov in preprečevanje onesnaževanja. Poslancem, industrijskim podjetjem in kmetom dajejo strokovne nasvete in jim zagotavljajo finančno pomoč pri izvedbi potrebnih del za preprečevanje onesnaževanja voda in varstvo vodnih virov. Agencije se financirajo iz sorazmernih dajatev, ki jih plačujejo onesnaževalci, odjemalci in porabniki vode. Te dajatve se nato prerazporedijo v obliki pomoči (subvencije in posojila) lokalnim skupnostim, podjetjem in kmetijstvu (in splošneje izvajalcem investicijskih del) za izvedbo del, kot so čistilne naprave za odpadne vode, kanalizacijski sistemi, naprave za pitno vodo, mreže za odvodnjavanje rek, študije, merilne mreže.

(12) Podrobne podatke o subvencioniranih naložbah lahko najdete v odločbi o začetku postopka.

(13) Poročilo, ki je bilo pripravljeno 26. julija 1999 in objavljeno leta 2000 na spletni strani francoskega ministrstva za kmetijstvo: http://www.agriculture.gouv.fr.

(14) Glej zlasti: sodbo Sodišča prve stopnje z dne 12. decembra 1996, Nacionalna družba Air France proti Komisiji, zadeva T-358/94, Rec. str. II-2109; sodbo Sodišča Evropskih skupnosti z dne 22. marca 1977, zadeva 78/76, Steinike & Weinlig proti RFA, Rec., str. 595; sodbo Sodišča Evropskih skupnosti z dne 31. januarja 2001, združeni zadevi T-197/97 in T-198/97, Weyl Beef Products BV in drugi proti Komisiji, Rec. str. II-303; sodbo Sodišča Evropskih skupnosti z dne 30. januarja 1985, zadeva 290/83, Komisija proti Franciji, Rec. str. 439; Sporočilo Komisije z dne 26. marca 1997 o okoljskih davkih in dajatvah na skupnem trgu (COM(97) 9 konč.).

(15) Glej obsežno utemeljitev Komisije o javni naravi agencij za vodo v odločbi o začetku postopka.

(16) UL L 83, 27.3.1999, str. 1.

(17) UL C 28, 1.2.2000, str. 2 in popravek, UL C 232, 12.8.2000, str. 17.

(18) UL L 128, 19.5.1975, str. 1.

(19) UL C 72, 10.3.1994, str. 3.

(20) UL L 142, 2.6.1997, str. 1.

(21) 1 FRF = 0,15 EUR

(22) UL L 282, 1.11.1975, str. 1.

(23) UL L 160, 26.6.1999, str. 21.

(24) UL L 148, 28.6.1968, str. 24.

(25) UL L 282, 1.11.1975, str. 77.

(26) Sodba Sodišča Evropskih skupnosti z dne 17. septembra 1980, zadeva 730/79, Philip Morris Holland BV proti Komisiji, Rec. str. 2671, točka 11.

(27) Sodba Sodišča Evropskih skupnosti z dne 9. oktobra 1984, združeni zadevi 91 in 127/83, Heineken Brouwerijen BV proti Inspecteur der Vennootschapsbelasting v Amsterdamu in Utrechtu, Rec. str. 3435.

(28) UL L 214, 13.8.1999, str. 31.Drugi pododstavek člena 2 določa, da „kadar se naložbe opravijo za uskladitev z novo uvedenimi minimalnimi standardi, zahtevanimi na področju okolja […], se lahko podpora dodeli za izpolnitev teh novih standardov. V tem primeru se lahko določi rok za izpolnitev navedenih minimalnih standardov, če se zdi, da je tak rok potreben za rešitev posebnih težav, ki nastanejo pri izpolnjevanju zadevnih standardov, in če je ta rok v skladu z zadevno specifično zakonodajo.“

(29) UL L 1, 3.1.2004, str. 1.

(30) V tej zvezi je treba poudariti, da je Komisija po uvedbi postopka proti Franciji zaradi kršitve zadevo predložila Sodišču Evropskih skupnosti zaradi slabe uporabe „nitratne“ direktive v tej državi. Sodišče je nato Francijo obsodilo, da ni ustrezno opredelila voda, ki naj bi jih prizadelo onesnaženje, in posledično nobenega pripadajočega ranljivega območja (sodba Sodišča z dne 27. junija 2002, zadeva C-258/00, Komisija proti Franciji, Rec. str. I-05959).