IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2019/1344

z dne 12. avgusta 2019

o uvedbi začasne izravnalne dajatve na uvoz biodizla s poreklom iz Indonezije

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (1) in zlasti člena 12 Uredbe,

po posvetovanju z državami članicami,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

1.1. Začetek

(1) Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija) je 6. decembra 2018 na podlagi člena 10 Uredbe (EU) 2016/1037 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2016 o zaščiti proti subvencioniranemu uvozu iz držav, ki niso članice Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: osnovna uredba) začela protisubvencijsko preiskavo v zvezi z uvozom biodizla s poreklom iz Indonezije (v nadaljnjem besedilu: zadevna država) v Evropsko unijo (v nadaljnjem besedilu: Unija). V Uradnem listu Evropske unije (2) je objavila obvestilo o začetku (v nadaljnjem besedilu: obvestilo o začetku).

(2) Komisija je preiskavo začela na podlagi pritožbe, ki jo je 22. oktobra 2018 v imenu proizvajalcev, ki predstavljajo 32 % celotne proizvodnje v Uniji, vložil Evropski odbor za biodizel (v nadaljnjem besedilu: odbor EBB ali pritožnik). Pritožbo so podprli proizvajalci, ki predstavljajo 63 % celotne proizvodnje biodizla v Uniji.

(3) Komisija je pred začetkom protisubvencijske preiskave v skladu s členom 10(7) osnovne uredbe vlado Indonezije uradno obvestila, da je prejela pravilno dokumentirano pritožbo, in jo povabila na posvetovanje. Vlada Indonezije je sprejela povabilo na posvetovanje in to je bilo izvedeno 3. decembra 2018. Med posvetovanji in poznejšimi izmenjavami mnenj z vlado Indonezije so se ustrezno upoštevale pripombe vlade Indonezije. Kljub temu sporazumne rešitve ni bilo mogoče doseči.

(4) Komisija je po objavi obvestila o začetku v zvezi z začetkom prejela pripombe skupine Wilmar, ki je proizvajalec izvoznik (v nadaljnjem besedilu: skupina Wilmar). Skupina Wilmar je v svojih pripombah navedla, da: (a) pritožba ne vsebuje dovolj dokazov o subvencioniranju, s katerimi bi se utemeljil začetek postopka; (b) vlada Indonezije nima vzpostavljene nobene subvencijske sheme, ki bi industriji biodizla zagotavljala ugodnosti, in (c) tudi če bi se ugotovilo, da vlada Indonezije ima subvencijsko shemo, skupina Wilmar v okviru take sheme ni prejela nobene subvencije.

(5) Vlada Indonezije je v poznejši fazi preiskave podobno trdila, da pritožba ne vsebuje dovolj dokazov o subvencioniranju, s katerimi bi se utemeljil začetek postopka.

(6) Skupina Wilmar je v zvezi z raznimi subvencijskimi shemami, navedenimi v pritožbi, predhodno trdila, da odbor EBB ni zagotovil dovolj dokazov o obstoju katere koli subvencije in da je pritožba zato neutemeljena.

(7) Posebej v zvezi z izvoznim davkom in dajatvijo, ki ju je na surovo palmovo olje uvedla vlada Indonezije, je navedla, da pritožnik ni zagotovil dovolj dokazov o zahtevanem pooblastilu ali navodilu, ki naj bi ga vlada Indonezije dala indonezijskim proizvajalcem surovega palmovega olja.

(8) Ob tem je navedla še, da nobena od subvencijskih shem, navedenih v pritožbi, ni izvozna subvencija. Poleg tega, po navedbah skupine Wilmar, domnevne subvencijske sheme indonezijskim proizvajalcem biodizla ne zagotavljajo spodbud za prodajo biodizla za izvoz; ti si raje prizadevajo doseči domače cilje glede mešanic biodizla in mineralnega dizla (3).

(9) Nazadnje, skupina Wilmar je navedla, da v pritožbi ni navedenih dovolj dokazov o grožnji znatne škode, ki naj bi jo povzročal uvoz indonezijskega biodizla v Unijo, in da ta uvoz v nobenem primeru ni povzročil nobene takšne škode.

(10) V zvezi z dokazi o škodljivem subvencioniranju v začetni fazi je Komisija dala na voljo javno različico pritožbe in predložila svojo analizo dokazov, ki so bili na voljo v navedeni fazi, v memorandumu o zadostnosti dokazov, na podlagi katerega se je preiskava začela. Zato je, v nasprotju z navedbami skupine Wilmar, Komisija presodila in v memorandumu potrdila, da je dokazov, ki kažejo na obstoj škodljivega subvencioniranja, dovolj.

(11) Skupina Wilmar je 19. junija 2019 Komisiji poslala stališče, v katerem med drugim trdi, da industriji Unije ne grozi nikakršna znatna škoda zaradi uvoza indonezijskega biodizla.

(12) Vendar je v obvestilu o začetku navedeno, da je treba vse informacije za fazo začasnih ugotovitev predložiti v 70 dneh od datuma objave obvestila. Ta rok se je iztekel 14. februarja 2019. Zato dela stališča v zvezi z grožnjo škode ni bilo mogoče obravnavati v začasni fazi in se bo obravnaval v zaključni fazi preiskave. Poleg tega je v oddelku 5.2. obvestila o začetku navedeno, da je treba vsako mnenje o pritožbi, vključno z zadevami, ki se nanašajo na škodo in vzročno zvezo, predložiti v 37 dneh od datuma objave navedenega obvestila. Zainteresirane strani, ki so pisna stališča ali katere koli podatke predložile po 14. februarju 2019, so pozvane, da skupaj s svojimi mnenji o začasnih ukrepih navedejo, ali so ta stališča po njihovem mnenju še vedno pomembna za sedanjo preiskavo in kako naj se take informacije upoštevajo v zvezi z zaključno fazo.

1.2. Obdobje preiskave in obravnavano obdobje

(13) Preiskava subvencioniranja in škode je zajemala obdobje od 1. oktobra 2017 do 30. septembra 2018 (v nadaljnjem besedilu: obdobje preiskave). Preiskava gibanj, pomembnih za oceno škode, je zajemala obdobje od 1. januarja 2015 do konca obdobja preiskave (v nadaljnjem besedilu: obravnavano obdobje). Komisija je po potrebi proučila tudi podatke za obdobje po obdobju preiskave.

1.3. Zainteresirane strani

(14) Komisija je v obvestilu o začetku zainteresirane strani pozvala, naj se ji javijo, če želijo sodelovati v preiskavi. Poleg tega je o začetku preiskave posebej obvestila pritožnika, druge znane proizvajalce Unije, znane proizvajalce izvoznike, vlado Indonezije, znane uvoznike, dobavitelje in uporabnike, trgovce in združenja, za katere je znano, da jih to zadeva, ter jih povabila k sodelovanju.

(15) Zainteresirane strani so imele možnost, da izrazijo pripombe glede začetka preiskave in zahtevajo zaslišanje pred Komisijo in/ali pooblaščencem za zaslišanje v trgovinskih postopkih.

1.4. Vzorčenje

(16) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da bo morda izbrala vzorec zainteresiranih strani v skladu s členom 27 osnovne uredbe.

1.4.1. Vzorčenje proizvajalcev Unije

(17) Komisija je v obvestilu o začetku navedla, da je izbrala začasni vzorec proizvajalcev Unije. Vzorec je izbrala na podlagi največje reprezentativne količine proizvodnje, ki jo je bilo mogoče v razpoložljivem času ustrezno preiskati.

(18) Začasni vzorec je vključeval tri proizvajalce Unije in zajemal široko geografsko razpršenost. Vzorčeni proizvajalci Unije so predstavljali več kot 18 % celotnega obsega proizvodnje industrije Unije. Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo pripombe glede začasnega vzorca.

(19) Komisija je pripombe o začasnem vzorcu prejela od skupine Wilmar. Skupina Wilmar je podala pripombe o velikosti vzorca, tj. da trije proizvajalci niso dovolj velik vzorec, in zahtevala, da se v vzorec proizvajalcev Unije vključi še skupina družb Biopetrol, ki jo sestavljata dva proizvajalca.

(20) Komisija je menila, da je vzorec, ki vključuje tri največje proizvajalce biodizla v Uniji, reprezentativen (tudi v geografskem smislu) in da večjega vzorca v razpoložljivem času ne bi bilo mogoče ustrezno preiskati. Zahteva je bila zato zavrnjena.

1.4.2. Vzorčenje uvoznikov

(21) Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in da bi v tem primeru lahko izbrala vzorec, je nepovezane uvoznike pozvala, naj predložijo informacije, navedene v obvestilu o začetku.

(22) Zahtevane informacije sta predložila dva nepovezana uvoznika, ki sta se tudi strinjala z vključitvijo v vzorec. Ker je eden od teh v obdobju preiskave uvažal zanemarljive količine in jih ni ponovno prodajal, je Komisija proučila samo drugega nepovezanega uvoznika. Zaradi majhnega števila sodelujočih nepovezanih uvoznikov se je Komisija odločila, da vzorčenje ni potrebno.

1.4.3. Vzorčenje proizvajalcev izvoznikov v Indoneziji

(23) Da bi se Komisija lahko odločila, ali je vzorčenje potrebno, in bi v tem primeru izbrala vzorec, je vse proizvajalce izvoznike v Indoneziji pozvala, naj predložijo informacije, navedene v obvestilu o začetku. Poleg tega je indonezijske organe pozvala, naj navedejo morebitne druge proizvajalce izvoznike, ki bi jih zanimalo sodelovanje v preiskavi, in/ali vzpostavijo stik z njimi.

(24) Zahtevane informacije so predložili štirje proizvajalci izvozniki v zadevni državi, ki so se tudi strinjali z vključitvijo v vzorec. Družbe ali skupine družb, ki so se odzvale, so v obdobju preiskave predstavljale 100 % izvoza v Unijo. Zaradi omejenega števila proizvajalcev izvoznikov in visoke ravni sodelovanja se je Komisija odločila, da namesto vzorčenja opravi preiskavo, v katero bo vključila vse indonezijske proizvajalce izvoznike.

1.4.4. Izpolnjeni vprašalniki in preveritveni obiski

(25) Komisija je vprašalnike poslala vladi Indonezije, štirim proizvajalcem izvoznikom, trem vzorčenim proizvajalcem Unije in dvema nepovezanima uvoznikoma biodizla.

(26) Izpolnjene vprašalnike je prejela od vlade Indonezije, vseh skupin proizvajalcev izvoznikov, vseh vzorčenih proizvajalcev Unije in obeh nepovezanih uvoznikov.

(27) Komisija je zbrala in preverila vse informacije, ki so se ji zdele potrebne za določitev subvencije, posledične škode (vključno z grožnjo škode) in interesa Unije. V prostorih vlade Indonezije, tj. ministrstva za trgovino Republike Indonezije v Džakarti, je bil opravljen preveritveni obisk, pri katerem so sodelovali tudi uradniki iz drugih ustreznih ministrstev.

(28) Preveritveni obiski v skladu s členom 26 osnovne uredbe so bili opravljeni v prostorih naslednjih družb: proizvajalci Unije in povezane družbe: — Masol Iberia Biofuel, S.L.U., El Grao (Castellón) in Campa Iberia S.A.U., Barcelona, Španija, — Saipol, Grand-Couronne, Francija, — Verbio Vereinigte BioEnergie AG, Leipzig, Nemčija; nepovezani uvoznik: — Gunvor BV, Ženeva, Švica (4); proizvajalci izvozniki iz Indonezije in povezane družbe: — skupina Wilmar: — PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan, — PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan, — Wilmar Trading Pte. Ltd., Singapur; — skupina Musim Mas: — PT Intibenua Perkasatama, Medan, — PT Musim Mas, Medan, — Inter-Continental Oils & Fats Pte. Ltd., Singapur, — Campa Iberia S.A.U., Barcelona, Španija, — IM Biofuel Italy S.R.L., Milano, Italija; — PT Ciliandra Perkasa, Džakarta, in First Resources Trading Pte. Ltd., Singapur; — skupina Permata: — PT Pelita Agung Agrindustri, Medan, — PT Permata Hijau Palm Oleo, Medan, — Virgoz Oils & Fats Pte. Ltd., Singapur.

(29) Na podlagi odgovorov na vprašalnike, pozivov k dopolnitvi in preveritvenih obiskov ter, kot je dodatno pojasnjeno v uvodnih izjavah 219–227 v nadaljevanju, je Komisija ugotovila, da vlada Indonezije in skupina Wilmar nista v celoti sodelovali v preiskavi. Natančneje: (a) PT Perkebunan Nusantara (v nadaljnjem besedilu: družba PTPN), proizvajalec surovega palmovega olja, ki je v celoti v lasti vlade Indonezije, na Dodatek B k vprašalniku vlade Indonezije ni odgovoril v določenem roku, čeprav je ena od družb, ki so bile pozvane k predložitvi odgovora, in (b) v pozivu k dopolnitvi skupina Wilmar ni predložila popolnega odgovora na preglednico 2; zahtevane podatke je namreč predložila samo delno.

(30) Komisija je zato vladi Indonezije in skupini Wilmar na podlagi člena 28 poslala poziv k dopolnitvi v zvezi s tistimi informacijami, ki jih vlada in skupina Wilmar nista predložili. V zvezi z manjkajočimi informacijami je zato uporabila razpoložljiva dejstva.

2. ZADEVNI IZDELEK IN PODOBNI IZDELEK

2.1. Zadevni izdelek

(31) Zadevni izdelek so monoalkilni estri maščobnih kislin in/ali parafinska plinska olja, pridobljena s sintezo in/ali hidrotretiranjem, nefosilnega izvora, splošno znana kot „biodizel“, v čisti obliki ali mešanici, s poreklom iz Indonezije (v nadaljnjem besedilu: zadevni izdelek).

(32) Preiskava je pokazala, da je biodizel, ki se proizvaja v Indoneziji, predvsem metil ester, pridobljen iz palmovega olja (v nadaljnjem besedilu: PME). Biodizel, ki se proizvaja v Uniji, pa je večinoma metil ester oljne ogrščice (v nadaljnjem besedilu: RME), vendar se proizvaja tudi iz drugih surovin, vključno z odpadnimi in deviškimi olji.

(33) PME in RME spadata v kategorijo monoalkilnih estrov maščobnih kislin. Izraz „ester“ se nanaša na transesterifikacijo rastlinskih olj, natančneje na združitev olja z alkoholom, s čimer se ustvari biodizel, kot stranski produkt pa glicerin. Izraz „metil“ se nanaša na metanol, tj. najbolj običajen alkohol, ki se uporablja v tem procesu. Monoalkilni estri maščobnih kislin so znani tudi kot metil estri maščobnih kislin ali FAME.

(34) Čeprav sta PME in RME monoalkilna estra maščobnih kislin, imata delno tudi različne fizikalne in kemične lastnosti, zlasti pa različno točko mašenja hladnega filtra (v nadaljnjem besedilu: CFPP). CFPP pomeni temperaturo, pri kateri se filter goriva zamaši zaradi kristalizacije ali želatiniranja nekaterih sestavin goriva. CFPP za RME je lahko – 14 °C, za PME pa približno 13 °C. Trg pogosto opisuje biodizel pri določeni CFPP kot FAMEX, na primer kot FAME0 ali FAME5.

(35) Zadevni izdelek se trenutno uvršča pod oznake KN ex 1516 20 98 (oznake TARIC 1516209821, 1516209829 in 1516209830), ex 1518 00 91 (oznake TARIC 1518009121, 1518009129 in 1518009130), ex 1518 00 95 (oznaka TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (oznake TARIC 1518009921, 1518009929 in 1518009930), ex 2710 19 43 (oznake TARIC 2710194321, 2710194329 in 2710194330), ex 2710 19 46 (oznake TARIC 2710194621, 2710194629 in 2710194630), ex 2710 19 47 (oznake TARIC 2710194721, 2710194729 in 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 99 92 (oznake TARIC 3824999210, 3824999212 in 3824999220), 3826 00 10 in ex 3826 00 90 (oznake TARIC 3826009011, 3826009019 in 3826009030).

2.2. Podoben izdelek

(36) V preiskavi je bilo ugotovljeno, da imajo naslednji izdelki enake osnovne fizikalne, kemične in tehnične lastnosti ter so namenjeni enakim osnovnim uporabam: (a) zadevni izdelek; (b) izdelek, ki se proizvaja in prodaja na domačem trgu Indonezije; (c) izdelek, ki ga v Uniji proizvaja in prodaja industrija Unije.

(37) Komisija se je za namen te preiskave odločila, da so navedeni izdelki zato podobni izdelki v smislu člena 2(c) osnovne uredbe.

3. SUBVENCIONIRANJE

3.1. Subvencije in programi subvencij, ki spadajo v obseg sedanje preiskave

(38) Komisija je na podlagi razpoložljivih informacij, vključno z informacijami iz pritožbe, obvestila o začetku in izpolnjenih vprašalnikov Komisije, preiskala domnevno subvencioniranje s strani vlade Indonezije prek naslednjih programov subvencij: (a) neposrednega prenosa sredstev, kot so neposredne subvencije, dodeljene iz sklada za subvencioniranje biodizla; (b) podpore vlade za industrijo biodizla, tudi z zagotavljanjem surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega; (c) podpore vlade za industrijo biodizla, tudi z opustitvijo ali neizterjavo prihodka, kot so ugodnosti v zvezi z davkom od dohodkov za borzne naložbe, subvencije za industrijska zemljišča, davčne ugodnosti za nove industrije, program izvzetja iz uvozne dajatve in oprostitev plačila DDV; (d) zagotavljanja financiranja izvoza in jamstva indonezijske banke Eximbank pod ugodnejšimi pogoji.

3.2. Podpora vlade za industrijo biodizla z neposrednim prenosom sredstev prek sklada za subvencioniranje biodizla

3.2.1. Pritožba in subvencijska shema

(39) Pritožnik je trdil, da vlada Indonezije podpira industrijo biodizla tako, da indonezijskim proizvajalcem biodizla zagotavlja nepovratna sredstva v znesku razlike med referenčno ceno biodizla, ki jo določi vlada Indonezije, in ceno, po kateri naftne družbe kupujejo biodizel, tj. referenčno ceno za dizelsko olje.

(40) V preiskavi je bilo ugotovljeno, da je bil sklad za subvencioniranje biodizla, ki je del sklada za nasade oljnih palm (Oil Palm Plantation Fund, v nadaljnjem besedilu: sklad OPPF), ustanovljen leta 2015 s predsedniško uredbo št. 61/2015.

(41) Z navedeno uredbo je bilo agenciji za upravljanje sklada za nasade oljnih palm (v nadaljnjem besedilu: agencija za upravljanje) zaupano pobiranje izvoznih dajatev na izvoz palmovega olja kot primarnega proizvoda na podlagi uredbe ministra za finance št. 133/PMK.05/2015.

(42) Denar, ki ga carinski organi zberejo z izvoznimi dajatvami na izdelke iz palmovega olja, sestavlja sredstva sklada OPPF, ki ga formalno nadzoruje agencija za upravljanje.

(43) Višje ko je vsak posamezni izdelek v vrednostni verigi, višja je izvozna dajatev: izvozna dajatev na surovo palmovo olje v obdobju preiskave je znašala 50 USD/tono, za derivate, vključno z biodizlom, pa 20 USD/tono.

(44) Vlada Indonezije je s predsedniškima uredbama št. 24/2016 in št. 26/2016 pojasnila, da pooblastilo sklada za subvencioniranje biodizla vključuje nabavo in uporabo biodizla na domačem trgu. Vlada Indonezije zlasti določa, da se sklad OPPF uporabi za podporo nakupom biodizla s strani subjektov, ki jih imenujejo vladni organi.

(45) Natančneje, člen 9(1) predsedniške uredbe št. 26/2016 določa, da generalni direktor generalnega direktorata za nove obnovljive vire energije in ohranjanje energije (EBTKE) imenuje subjekt za bencin, ki izvaja postopek nabave biodizla v skladu s členom 4 v okviru financiranja s strani agencije za upravljanje sklada ob upoštevanju politike usmerjevalnega odbora agencije za upravljanje sklada, člen 9(8) pa določa, da na podlagi odobritve ministra v skladu z odstavkom (7) generalni direktor EBTKE v imenu ministra določi (a) proizvajalce biodizla, ki bodo sodelovali pri nabavi biodizla, in (b) količino biodizla, ki se dodeli vsakemu proizvajalcu biodizla. Poleg tega usmerjevalni odbor agencije za upravljanje sestavljajo izključno uradniki z različnih ministrstev vlade Indonezije.

(46) Proizvajalci biodizla, ki se odločijo za sodelovanje in jim je dodeljena kvota na podlagi navedene uredbe, morajo mesečno količino biodizla prodati tako imenovanemu subjektu za bencin. Vlada Indonezije je do zdaj imenovala naslednja subjekta za bencin: (a) PT Pertamina (v nadaljnjem besedilu: družba Pertamina), naftno in plinsko družbo v državni lasti, in (b) PT AKR Corporindo Tbk (v nadaljnjem besedilu: družba AKR), zasebno naftno in plinsko družbo.

(47) Sklad OPPF predvideva poseben plačilni mehanizem, s katerim bi družba Pertamina (in za nekatere manjše količine družba AKR) proizvajalcem biodizla plačala referenčno ceno dizla (v nasprotju z dejansko ceno biodizla, ki bi bila v obdobju preiskave višja), razliko med tako referenčno ceno dizla in referenčno ceno biodizla pa bi agencija za upravljanje proizvajalcem biodizla poravnala iz sklada OPPF.

(48) Referenčni ceni dizla in biodizla določi minister za energijo in mineralne vire v skladu s členom 19 predsedniške uredbe št. 61/2015 na naslednji način: (a) Referenčna cena dizla temelji na cenah nafte, ki jih sporoči družba Platts Singapore (MOPS) (5), in proizvodnih stroških za dizel v Indoneziji. (b) V skladu z uredbo ministra za finance št. 2026/2017 referenčna cena biodizla temelji na domači ceni surovega palmovega olja, ki se ji prištejejo stroški pretvorbe (v višini 125 USD/metrično tono do 5. maja 2017, nato pa 100 USD/metrično tono). Med preveritvenim obiskom je vlada Indonezije pojasnila, da je znesek stroškov pretvorbe, ki se prišteje domači ceni surovega palmovega olja, odvisen od letnega pregleda, kar pa ne povzroči nujno spremembe navedenega zneska. Po pojasnilih vlade Indonezije spremembe dejansko ni, če se na podlagi letnega pregleda pokaže, da je znesek stroškov pretvorbe še vedno ustrezen.

(49) Natančneje, vsak proizvajalec biodizla – vključno z vsemi proizvajalci izvozniki – družbi Pertamina (ali, odvisno od primera, družbi AKR) izda račun za količino biodizla, ki ga kupec mora uporabiti v okviru obveznosti mešanja goriv, družba Pertamina (ali družba AKR) pa proizvajalcu plača referenčno ceno dizla za navedeno obdobje. Preiskava je pokazala, da so proizvajalci biodizla veliko večino prodajnih poslov sklenili z družbo Pertamina, majhen delež pa z družbo AKR. Poleg tega so bili prodajni posli, sklenjeni z družbo AKR, popolnoma enaki poslom, sklenjenim z družbo Pertamina, z vidika cen in drugih vključenih pogojev. Komisija se je zato v analizi v nadaljevanju osredotočila na prodajne posle, sklenjene z družbo Pertamina.

(50) Da bi prejel vračilo razlike med ceno, ki jo plačata družbi Pertamina in AKR (na podlagi referenčne cene dizla), in referenčno ceno biodizla, proizvajalec biodizla agenciji za upravljanje pošlje dodaten račun za isto količino in mu priloži seznam dokumentov. Po tem ko agencija za upravljanje prejme račun in preveri v njem navedene elemente, zadevnemu proizvajalcu biodizla plača razliko med referenčno ceno dizla (ki jo, odvisno od primera, plača družba Pertamina ali družba AKR) in referenčno ceno biodizla, določeno za navedeno obdobje.

(51) Komisija je v tej preiskavi proučila, ali sklop ukrepov, ki jih je sprejela vlada Indonezije, da bi podprla indonezijsko industrijo biodizla s plačili, ki jih izvede agencija za upravljanje, pomenijo subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi.

(52) Da bi se ugotovilo, ali gre za subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, so potrebni trije elementi: (a) finančni prispevek ali dohodkovna/cenovna podpora, (b) ugodnost in (c) specifičnost (člen 3 osnovne uredbe).

3.2.2. Analiza

3.2.2.1. Finančni prispevek

(53) Komisija je na začetku ugotovila, da so se v obdobju preiskave vsi proizvajalci izvozniki odločili, da sodelujejo v nabavi biodizla, zato je zanje veljala obveznost prodaje biodizla družbama Pertamina in AKR. Ugotovila je tudi, da je bila referenčna cena biodizla v obdobju preiskave višja od referenčne cene mineralnega dizla. Zato so vsi proizvajalci izvozniki v obdobju preiskave prejeli plačila iz sklada OPPF.

(54) Člen 3(1)(a)(i) osnovne uredbe določa, da gre za finančni prispevek vlade, kadar vladna praksa vključuje neposreden prenos sredstev. V skladu z določbo Sporazuma STO o subvencijah in izravnalnih ukrepih (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o subvencijah in izravnalnih ukrepih) člen 2 osnovne uredbe določa, da „vlada“ pomeni vlado ali kateri koli javni organ na ozemlju države porekla ali izvoza.

(55) Pritožbeni organ STO je v poročilu o protidampinških in izravnalnih dajatvah ZDA (Kitajska) ugotovil, da izraz „javni organ“ pomeni subjekt, ki „ima, izvaja ali mu je zaupano pooblastilo vlade“ (6).

(56) Komisija je ugotovila, da je sklad OPPF ustanovljen z aktom vlade Indonezije in da je vlada Indonezije agenciji za upravljanje izrecno zaupala nalogo izvajanja plačil proizvajalcem biodizla.

(57) Prvič, člen 11 predsedniške uredbe št. 66/2018 vsebuje naslednjo opredelitev pooblastil sklada OPPF z njihovo razširitvijo: (1) Zbrana sredstva sklada se uporabijo za: a. razvoj človeških virov za nasad oljnih palm, b. raziskave in razvoj v zvezi z nasadom oljnih palm, c. promocijo nasada oljnih palm, d. pomladitev nasada oljnih palm ter e. objekte in infrastrukturo nasada oljnih palm. (2) Sredstva sklada, zbrana za namene iz odstavka (1), se uporabijo tudi za izpolnjevanje potreb po hrani z izdelki nasada oljnih palm, razvoj industrije na koncu proizvodne verige ter nabavo in uporabo biodizla.

(58) Drugič, navedena uredba v členu 18(1) izrecno določa, da je namen uporabe sklada za nabavo in uporabo biodizla iz člena 11(2) pokriti razliko med tržno indeksirano ceno dizla in tržno indeksirano ceno biodizla.

(59) Komisija je zato ugotovila, da pravni akti o izvajanju sklada OPPF izrecno potrjujejo, da se sredstva sklada uporabljajo v korist proizvajalcem biodizla.

(60) Zato je vlada Indonezije v skladu s členom 1(4) predsedniške uredbe št. 61/2015 agenciji za upravljanje podelila pravico do uporabe izvoznih dajatev in izvoznih davkov na palmovo olje in njegove derivate ter naložila obveznost nabave in uporabe biodizla. Pobiranje teh dajatev pa v praksi izvajajo carinski organi. Komisija je zato menila, da agencija za upravljanje ima, izvaja ali ji je zaupano pooblastilo vlade.

(61) Na podlagi tega je sklenila, da zgoraj določen pravni okvir agenciji za upravljanje dejansko podeljuje pristojnosti za izvajanje vladnih nalog, ki se nanašajo na sektor biodizla. Komisija je zato sklenila, da agencija za upravljanje deluje kot javni organ v smislu člena 2(b) osnovne uredbe v povezavi s členom 3(1)(a)(i) osnovne uredbe in v skladu z ustrezno sodno prakso STO.

(62) V zvezi z zahtevanim „neposrednim prenosom sredstev“ je preiskava pokazala, da agencija za upravljanje po tem, ko od proizvajalcev biodizla prejme račun z vso ustrezno dokumentacijo (7) in opravi ustrezna preverjanja, proizvajalcem biodizla izplača zadevni znesek (tj. razliko med referenčno ceno dizla in referenčno ceno biodizla). Komisija je ugotovila še, da vlada Indonezije in vsi proizvajalci izvozniki niso zanikali, da agencija za upravljanje izvaja neposredna gotovinska/bančna nakazila tistim proizvajalcem, ki biodizel prodajajo družbama Pertamina in AKR, da bi tako pokrila razliko med referenčno ceno mineralnega dizla, ki jo plačata družbi Pertamina in AKR, ter referenčno ceno biodizla. Komisija je zato menila, da nepovratna sredstva, ki jih izplača agencija za upravljanje, pomenijo „neposreden prenos sredstev“ v smislu člena 3(1)(a)(i) osnovne uredbe.

(63) V zvezi s tem je treba zavrniti trditev vlade Indonezije, da finančna sredstva, ki jih agencija za upravljanje izplača proizvajalcu biodizla, prihajajo v celoti iz zasebnih virov in da zato ni bilo nobenega finančnega prispevka. Komisija je dejansko ugotovila, da osnovna uredba v skladu s Sporazumom o subvencijah in izravnalnih ukrepih ne upošteva porekla ali narave (javne ali zasebne) sredstev, ki jih prenese vlada. Namesto tega ocena obstoja finančnega prispevka vključuje upoštevanje narave transakcije, s katero vlada prenese nekaj, kar ima gospodarsko vrednost. Z drugimi besedami, pomembno je, da se prenos sredstev lahko pripiše državi (v nasprotju z zasebnimi sredstvi, ki se uporabljajo po presoji zasebnih subjektov) (8). Pojem „finančni prispevek“ iz člena 1.1(a)(1) zajema zelo raznovrstne transakcije. V skladu z odstavkoma (i) in (ii) člena 1.1(a)(1) se finančni prispevek lahko opravi z neposrednim prenosom sredstev s strani vlade ali opuščenimi prihodki vlade, ki so sicer zapadli (9). Kot je bilo že pojasnjeno, je agencija za upravljanje kot javni organ izvedla neposredne prenose sredstev proizvajalcem biodizla iz sklada OPPF, ki pridobiva sredstva z obveznim pobiranjem izvoznih dajatev in izvoznih davkov od javnih in zasebnih subjektov, in je zato v celoti ravnala v skladu z opredelitvijo finančnega prispevka, ki ga je določil pritožbeni organ.

(64) Poleg navedenega je Komisija ugotovila še, da sredstva, ki so na voljo skladu OPPF, izvirajo iz pobiranja izvoznih dajatev in izvoznih davkov na surovo palmovo olje in njegove derivate. Vlada Indonezije je med preveritvenim obiskom pojasnila, da izvozno dajatev pobirajo carinski organi pred izvozom blaga, in čeprav je trdila, da se pobira izključno za financiranje sklada OPPF, ni mogla dokazati, da pobiranje ni vključeno v posebne knjigovodske račune njenega proračuna. Ob pomanjkanju nasprotnih dokazov je Komisija sklenila, da je pobrana dajatev del splošnega proračuna države. Dejstvo, da se nato usmeri v sklad OPPF, je samo način, kako vlada Indonezije uporablja javni prihodek, ki ga zbere iz izvoznih dajatev in izvoznih davkov. Sklad OPPF v vsakem primeru sestavljajo sredstva, zbrana z izvoznimi dajatvami in izvoznimi davki, ki jih predpiše vlada Indonezije, ta sredstva pa nadzoruje agencija za upravljanje. Zato so to javna sredstva, ne glede na to, ali so sestavni del državnega proračuna.

(65) V zvezi s trditvijo vlade Indonezije, da prenos sredstev proizvajalcem biodizla iz sklada OPPF prejemnikom ne prinaša nobenih ugodnosti, saj so proizvajalci biodizla v sklad OPPF vplačali več, kot so prejeli, Komisija ugotavlja naslednje. Prvič, pooblastilo sklada OPPF ne obsega samo zagotavljanja podpore industriji biodizla. Sklad OPPF je izraz širše politike vlade Indonezije in zajema celotno vrednostno verigo palmovega olja. Vsi izvozniki surovega palmovega olja (in predelanega blaga) dejansko vplačajo dajatev v sklad ob izvozu svojega izdelka. Surovo palmovo olje se lahko uporablja na številne različne načine, na primer v prehrani, kozmetiki in kemijski industriji. Izvozne dajatve, ki se poberejo za sklad OPPF, torej niso izključno povezane s prenosom sredstev industriji biodizla in zato ni možna nikakršna samodejna izravnava.

(66) Drugič, kot je že pojasnjeno v uvodni izjavi 64 zgoraj, sredstva, ki jih uporablja agencija za upravljanje, izvirajo v celoti iz splošnega proračuna vlade Indonezije (in so dodeljena skladu OPPF). Izvozne dajatve pobirajo carinski organi, vplačujejo pa se v splošni proračun države. Uporabljena sredstva torej niso enaka prostovoljnim vplačilom proizvajalcev biodizla, ki se nato v celoti uporabljajo za zagotavljanje ugodnosti proizvajalcem biodizla (brez vsake diskrecije proizvajalcev biodizla, ki ne odločajo o tem, kako se sredstva sklada OPPF uporabljajo). Vlada Indonezije jih pobira prek obveznih izvoznih dajatev in izvoznih davkov: nekatere od teh plačajo proizvajalci biodizla in proizvajalci surovega palmovega olja ter drugi proizvajalci povezanih izdelkov iz surovega palmovega olja. Vlada Indonezije se nato odloči, da bo ta sredstva uporabila za zagotavljanje ugodnosti proizvajalcem biodizla prek sklada OPPF.

(67) Komisija je ugotovila še, da so proizvajalci izvozniki v svojih odgovorih na vprašalnik navedli, da je večina surovega palmovega olja, ki se uporablja v proizvodnji biodizla, lokalnega izvora, zato zanj ne veljata ne izvozni davek ne izvozna dajatev. Komisija je zato domnevala, da se izvoz surovega palmovega olja, za katerega proizvajalci izvozniki (ali, natančneje, z njimi povezani proizvajalci surovega palmovega olja) plačujejo izvozne davke in dajatve, nanaša na vrednostno verigo, ki ni vrednostna veriga biodizla.

(68) Komisija je zato sklenila, da izvozni davki in izvozne dajatve, ki jih pri takih izvozih pobira vlada Indonezije, torej niso povezani z industrijo biodizla kot tako, zato se trditev vlade Indonezije, da sklad OPPF prejemnikom ne prinaša nobenih ugodnosti, saj so proizvajalci biodizla v sklad OPPF vplačali več, kot so prejeli, zavrne. V nasprotju s trditvijo vlade Indonezije so proizvajalci izvozniki v vrednostni verigi biodizla imeli večje koristi, saj so iz sklada OPPF prejeli več, kot so vanj vplačali.

(69) Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da izplačila proizvajalcem biodizla, ki jih izvede agencija za upravljanje, pomenijo „finančni prispevek v obliki neposrednega prenosa sredstev od vlade“ v smislu člena 3(1)(a)(i) osnovne uredbe. Nesporno je, da je agencija za upravljanje v primeru nakupov biodizla, ki sta jih družbi Pertamina in AKR opravili v skladu z zahtevami v zvezi z mešanjem goriv, poravnala razliko med ceno, ki sta jo plačali navedeni družbi (na podlagi referenčne cene mineralnega dizla), in (višjo) referenčno ceno biodizla. V tem smislu so proizvajalci biodizla od vlade Indonezije prejeli nepovratna sredstva v višini, ki je enaka tej razliki (10).

3.2.2.2. Ugodnost

(70) Komisija je iz spodaj navedenih razlogov menila, da neposredni prenosi, ki jih izvede agencija za upravljanje, prinašajo ugodnost proizvajalcem izvoznikom.

(71) Proizvajalci izvozniki so dejansko v boljšem položaju, kot bi bili brez te sheme. Preprosto povedano, sredstva, katerih prenos izvede agencija za upravljanje, pomenijo nepovratna sredstva, ki jih trg ne zagotavlja. Navedena nepovratna sredstva postavljajo proizvajalce biodizla v boljši položaj, kot bi ga sicer imeli na trgu (11). Brez te sheme bi proizvajalci biodizla prejeli samo plačilo od družb Pertamina in AKR, in sicer v višini cene mineralnega dizla.

(72) Na podlagi navedenega je Komisija menila, da denar, ki ga agencija za upravljanje izplača proizvajalcem biodizla za prodani biodizel, da bi s tem pokrila razliko med referenčno ceno dizla, ki jo plača družba Pertamina, in referenčno ceno biodizla, pomeni za proizvajalce biodizla ugodnost v smislu člena 3(2) osnovne uredbe.

3.2.2.3. Specifičnost

(73) Prvič, Komisija je ugotovila, da je sklad OPPF na voljo omejenemu številu industrij, ki so vse povezane z vrednostno verigo surovega palmovega olja. Ta omejitev izhaja neposredno iz veljavne zakonodaje. Prvič, podpora vrednostni verigi palmovega olja je glavni izrecni cilj predsedniške uredbe št. 61/2015 o ustanovitvi sklada OPPF. V njeni uvodni izjavi je navedeno, da sklad OPPF za zagotavljanje neprekinjenega razvoja nasadov oljnih palm potrebuje nacionalno strategijo za neprekinjen razvoj teh nasadov ob podpori uprave sklada. Navedena uredba v členu 1 določa še, da nasad oljnih palm pomeni vse dejavnosti upravljanja naravnih virov, človeške vire, proizvodni obrat, opremo in stroje, gojenje, spravilo pridelka, predelavo in trženje, povezano z nasadom oljnih palm.

(74) V členu 11 pa je določeno, da se zbrana sredstva sklada […] uporabijo za: a. razvoj človeških virov za nasad oljnih palm, b. raziskave in razvoj v zvezi z nasadom oljnih palm, c. promocijo nasada oljnih palm, d. pomladitev nasada oljnih palm in e. objekte in infrastrukturo nasada oljnih palm.

(75) Komisija je zato sklenila, da je sklad OPPF s pravnega vidika specifičen v smislu člena 4(2)(a) osnovne uredbe, saj zakonodaja, v skladu s katero ravna organ, ki dodeljuje subvencije, dostop do subvencije izrecno omogoča le nekaterim družbam, tj. tistim, ki so dejavne v vrednosti verigi surovega palmovega olja.

(76) V vsakem primeru, če specifičnosti s pravnega vidika ne bi bilo, je Komisija menila, da vlada Indonezije daje agenciji za upravljanje navodilo, naj dejansko podporo zagotavlja samo industriji biodizla. Dokazi, zbrani med preiskavo in navedeni v odstavku 122 v nadaljevanju, dejansko kažejo, da je velika večina denarja, ki ga izplačuje agencija za upravljanje, namenjena, da se proizvajalcem biodizla plača razlika med MOPS in referenčno ceno biodizla.

(77) Komisija je zato menila, da vlada Indonezije upravlja sklad OPPF tako, da je ta dejansko specifičen. V skladu s členom 4(2)(c) osnovne uredbe je subvencija lahko dejansko specifična, če so izpolnjena nekatera merila, kot so „subvencijski program uporablja omejeno število nekaterih podjetij; prevladujoča uporaba s strani nekaterih podjetij; dodelitev nesorazmerno velikih zneskov subvencij nekaterim podjetjem; način, kako organ, ki dodeljuje subvencije, diskrecijsko odloči o dodelitvi subvencije“. V tem primeru je Komisija ugotovila, da ravnanje sklada OPPF popolnoma ustreza temu seznamu. Kot je pojasnjeno zgoraj, sklad prevladujoče uporablja predvsem industrija biodizla, organ, ki dodeljuje subvencije, pa o tem odloča diskrecijsko.

(78) Ta ugotovitev je tudi v skladu s sodno prakso STO. Posebna skupina je v zadevi Evropske skupnosti in nekatere države članice – veliki civilni zrakoplovi pojasnila, da običajen pomen besede „prevladujoč“ pomeni „glavni ali najmočnejši element, splošno razširjen“. Tako se izraz „prevladujoča uporaba {programa subvencij} s strani nekaterih podjetij“ lahko preprosto razume kot okoliščina, v kateri program subvencij v glavnem ali v večjem delu uporabljajo nekatera podjetja (12). Posebna skupina je v navedeni odločbi pojasnila še, da kadar se program subvencij izvaja v gospodarstvu z le nekaj industrijami, dejstvo, da so navedene industrije lahko glavne upravičenke programa subvencij, ne pomeni nujno prevladujoče uporabe. Namesto tega lahko uporaba programa subvencij s strani navedenih industrij preprosto izraža omejeno diverzifikacijo gospodarskih dejavnosti znotraj pristojnosti organa, ki dodeljuje subvencije. Na drugi strani bi lahko pri istem programu subvencij, ki se izvaja v močno diverzificiranem gospodarstvu in ga v glavnem ali v večjem delu uporablja samo nekaj industrij, šlo za prevladujočo uporabo (13). V tej zadevi je subvencija na voljo samo za vrednostno verigo palmovega olja, v okviru te industrije pa za zelo raznovrstne načine uporabe. A če bi se utemeljitev posebne skupine uporabila v zvezi z dejstvi iz te zadeve, potem dejstvo, da se večji del sklada OPPF uporablja za financiranje plačil biodizla, po mnenju Komisije pomeni, da gre za „prevladujočo uporabo“, kot je opredeljeno zgoraj, saj je industrija biodizla glavna upravičenka. Komisija ugotavlja še, da je industrija biodizla ena od številnih industrij v diverzificiranem gospodarstvu (14) in da jo sklad OPPF od svoje ustanovitve podpira skoraj izključno.

(79) Na podlagi navedenega je Komisija zato sklenila, da je sklop ukrepov vlade Indonezije namenjen zagotavljanju ugodnosti domači industriji biodizla. Poleg tega, da je specifičen s pravnega vidika v skladu s členom 4(2)(a) osnovne uredbe, je tudi dejansko specifičen v skladu s členom 4(2)(c) osnovne uredbe.

3.2.3. Sklep

(80) Komisija je začasno ugotovila, da vlada Indonezije s sklopom ukrepov zagotavlja podporo industriji biodizla, tudi z neposrednim prenosom sredstev prek sklada za subvencioniranje biodizla. Vlada Indonezije je prejemnikom zagotovila ugodnost, ki je specifična, zato pomeni subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi.

3.2.4. Izračun višine subvencije

(81) V skladu s členom 5 osnovne uredbe je Komisija znesek subvencije, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, za vsakega proizvajalca izvoznika izračunala glede na ugodnost za prejemnika, ki je bila ugotovljena v obdobju preiskave. Komisija je ocenila ugodnost kot skupni znesek nepovratnih sredstev, ki so bila prejeta iz sklada OPPF v obdobju preiskave. V skladu s členom 7(2) osnovne uredbe je Komisija te zneske subvencij dodelila za skupni prihodek od prodaje biodizla proizvajalcev izvoznikov v obdobju preiskave.

(82) Stopnja subvencije, začasno določena v zvezi s tem sklopom ukrepov v obdobju preiskave za proizvajalce izvoznike, znaša: Družba Stopnja subvencije PT Ciliandra Perkasa 7,91 % PT Intibenua Perkasatama in PT Musim Mas (skupina Musim Mas) 11,83 % PT Pelita Agung Agrindustri in PT Permata Hijau Palm Oleo (skupina Permata) 12,76 % PT Wilmar Nabati Indonesia in PT Wilmar Bioenergi Indonesia (skupina Wilmar) 12,23 %

3.3. Podpora vlade za industrijo biodizla, tudi z zagotavljanjem (surovega) palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega

3.3.1. Pritožba in subvencijska shema

(83) V pritožbi je bila navedena trditev, da so cene surovega palmovega olja v Indoneziji izkrivljene zaradi poseganja vlade Indonezije. Zlasti je bilo navedeno, da vlada Indonezije izvaja politiko nalaganja visokih izvoznih davkov na surovo palmovo olje. Surovo palmovo olje je glavna surovina, ki se uporablja za proizvodnjo biodizla v Indoneziji, in predstavlja približno 85 % skupnih proizvodnih stroškov biodizla. V pritožbi je navedeno, da vlada Indonezije pri tem zagotavlja, da cena surovin za proizvodnjo biodizla ostaja precej nižja od svetovnih cen, kar prinaša ugodnosti indonezijskim proizvajalcem biodizla.

(84) Navedeno je tudi, da je vlada Indonezije maja 2015 uvedla izvozno dajatev na surovo palmovo olje v višini 50 USD na tono surovega palmovega olja in nižjo dajatev na izdelke iz predelanega palmovega olja na koncu proizvodne verige, pri čemer je določena stopnja odvisna od izdelka.

(85) Pritožnik je trdil, da vlada Indonezije z nalaganjem visokih izvoznih davkov in dajatev na surovo palmovo olje niža domače cene za palmovo olje v Indoneziji, kar prinaša opazno ugodnost proizvajalcem biodizla. Obenem spodbuja zasebne proizvajalce surovega palmovega olja, da svoje izdelke prodajo indonezijskim proizvajalcem biodizla. Pritožnik na podlagi tega trdi, da vlada Indonezije indonezijskim proizvajalcem palmovega olja daje pooblastilo ali navodilo, da surovo palmovo olje zagotavljajo proizvajalcem biodizla za plačilo, ki je nižje od primernega.

(86) Preiskava je pokazala, da vlada Indonezije dejansko nalaga izvozni davek in izvozno dajatev na surovo palmovo olje.

(87) Izvozni davek se je uvedel leta 1994. Po uvedbi je bil večkrat spremenjen. V svoji zadnji različici (uredba št. 140/PMK.010/2016) izvozni davek vsebuje progresivno carinsko tarifo za surovo palmovo olje in 22 drugih izdelkov, vključno z biodizlom (ki se mu dosledno pripisuje nižja stopnja kot surovemu palmovemu olju). Indonezijski izvozniki plačujejo gibljiv davek, povezan z referenčno izvozno ceno za surovo palmovo olje, ki ga je določila vlada Indonezije. Ko se torej referenčna izvozna cena, ki jo določi vlada Indonezije, zviša, se zviša tudi izvozna tarifa.

(88) Ko je referenčna cena nižja od 750 USD na tono, veljavna stopnja izvoznega davka znaša 0 %. V obdobju preiskave cena surovega palmovega olja ni presegla praga 750 USD na tono, zato izvoznega davka ni bilo treba plačati.

(89) Poleg izvoznega davka je vlada Indonezije v obdobju preiskave nalagala tudi izvozno dajatev na surovo palmove olje in izdelke na koncu proizvodne verige. Izvozna dajatev je v obdobju preiskave znašala 50 USD na tono za surovo palmovo olje in 20 USD na tono za biodizel.

(90) Razen z izvoznim davkom in dajatvijo na surovo palmovo olje in izdelke na koncu proizvodne verige vlada Indonezije posega na trg surovega palmovega olja, prek družbe PTPN v državni lasti, tudi z dejanskim nadzorom domačih cen surovega palmovega olja in zagotavlja, da se surovo palmovo olje prodaja po umetno nizki ceni. Poleg tega vlada Indonezije proizvajalcem surovega palmovega olja zagotavlja subvencije, da bi zagotovila, da ravnajo v skladu s politiko zagotavljanja surovega palmovega olja po umetno nizkih cenah.

3.3.2. Uporaba določb člena 28(1) osnovne uredbe

(91) Komisija je vlado Indonezije obvestila, da bo pri proučevanju obstoja in obsega domnevne podpore, dodeljene industriji biodizla, tudi z zagotavljanjem surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega, morda morala uporabiti razpoložljiva dejstva v skladu s členom 28(1) osnovne uredbe.

(92) Od vlade Indonezije je na začetku zahtevala, naj predloži Dodatek B k protisubvencijskemu vprašalniku (vprašalniku za dobavitelje palmovega olja) vsem proizvajalcem in distributerjem palmovega olja, ki so zagotovili palmovo olje proizvajalcem izvoznikom. Dodatek B je vseboval Wordov dokument (Appendix B_Input supplier Palm Oil (Dodatek B_Dobavitelj palmovega olja)) in Excelovo datoteko (Mini questionnaire intended for Suppliers (Kratek vprašalnik za dobavitelje)). Na zahtevo vlade Indonezije in glede na veliko število družb, ki zagotavljajo glavno surovino za zadevni izdelek, se je Komisija v duhu dobrega sodelovanja in da bi zbrala vsaj nekaj ustreznih podatkov za preiskavo, v elektronski pošti z dne 7. januarja 2019 strinjala, da omeji svojo zahtevo in od vlade Indonezije zahteva, naj Dodatek B in kratek vprašalnik posreduje desetim največjim dobaviteljem surovega palmovega olja glede na količino na proizvajalca izvoznika.

(93) Komisija je v pozivu k dopolnitvi, poslanem vladi Indonezije 1. marca 2019, opozorila, da ni prejela nobenega odgovora na Dodatek B k vprašalniku od dobaviteljev palmovega olja PT Musim Mas, PT Intibenua Perkasatama, PT Pelita Agung Agrindustri in PT Permata Hijau Palm Oleo. Zlasti je poudarila, da odgovora ni prejela niti od dobaviteljev surovega palmovega olja, ki so državni lasti, vključno z družbo PTPN. Drugi dobavitelji surovega palmovega olja, vključno s tistimi, ki so povezani s proizvajalci izvozniku, so zahtevo izpolnili.

(94) Vlada Indonezije je v odgovoru na poziv k dopolnitvi navedla, da je izpolnila svojo obveznost posredovanja Dodatka B in kratkih vprašalnikov zadevnim dobaviteljem surovega palmovega olja. V dokaz je predložila poštno evidenco s potrdili o dostavi zadevnim indonezijskim dobaviteljem surovega palmovega olja. Drugi dokazi o poskusih vlade Indonezije, da vzpostavi stik s temi dobavitelji, zlasti z družbo PTNP, niso bili predloženi. Podobno pojasnilo je bilo podano med preveritvenim obiskom pri vladi Indonezije. Ne glede na navedeno družba PTNP Komisiji ni nikoli poslala ustrezno izpolnjenega Dodatka B.

(95) Zato vlada Indonezije v zvezi z domnevnim vladnim zagotavljanjem surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega, ni zagotovila potrebnih informacij in dokazov, ki jih je Komisija zahtevala v svojem vprašalniku in med preveritvenim obiskom.

(96) Zaradi nezadostnega sodelovanja Komisija ni mogla zbrati vseh informacij, ki so bile po njenem mnenju pomembne za njene ugotovitve v tej preiskavi. Od vlade Indonezije zlasti ni mogla pridobiti informacij o trgu palmovega olja, ki temeljijo na neposrednih informacijah, ki jih zagotavljajo dobavitelji surovega palmovega olja, obenem pa nima niti popolnih informacij o vlogi družbe PTPN na tem trgu v zvezi z industrijo biodizla.

(97) Vlada Indonezije je trdila, da je predložila zbirne podatke o družbi PTPN, vključno s podatki, ki se zahtevajo v Dodatku B k vprašalniku. Komisija je v zvezi s tem ugotovila, da je vlada Indonezije predložila podatke o družbi PTPN v odgovoru na vprašalnik in da so ti vključevali podatke o njeni upravljavski strukturi, letna poročila in podatke o transakcijah. Vendar je opozorila, da ni prejela nikakršnih podrobnih informacij, ki jih je zahtevala v Dodatku B k vprašalniku in ki bi ji omogočili, da bi v celoti razumela vlogo družbe PTPN in drugih zadevnih proizvajalcev na trgu palmovega olja.

(98) Po prejemu dopisa, v katerem je vlada Indonezije obveščena o možni uporabi člena 28 osnovne uredbe, je vlada Indonezije 30. junija 2019 poslala odgovor na Dodatek B v zvezi z družbo PTPN. Vendar je Komisija ugotovila, da je bil odgovor poslan dolgo po izteku roka za predložitev navedenih informacij (tj. 12. marca 2019, Komisija pa je ta rok podaljšala do 14. marca 2019) in po preveritvenem obisku, ki je potekal v prostorih vlade Indonezije. Komisija je zato menila, da informacije niso bile predložene pravočasno, da jih ni mogoče preveriti in da vlada Indonezije ne deluje po najboljših močeh v skladu s členom 28 osnovne uredbe.

(99) Ker Komisija, nasprotno, od vlade Indonezije informacij ni prejela, se je glede svojih ugotovitev v zvezi s tistimi vidiki preiskave, ki so v skladu s členom 28 osnovne uredbe, delno oprla na razpoložljiva dejstva.

3.3.3. Analiza

(100) Da bi se ugotovilo, ali gre za subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, so potrebni trije elementi: (a) finančni prispevek ali dohodkovna/cenovna podpora, (b) ugodnost in (c) specifičnost (člen 3 osnovne uredbe) (15).

(101) V zvezi s prvim elementom je Komisija proučila, ali je bil na podlagi sklopa ukrepov, ki jih je sprejela vlada Indonezije, izveden finančni prispevek v obliki zagotavljanja surovega palmovega olja indonezijskim proizvajalcem izvoznikom biodizla s strani vlade za plačilo, ki je nižje od primernega, v skladu s členom 3(1)(a) osnovne uredbe, in/ali sklop ukrepov, ki jih je sprejela vlada Indonezije, spada v kategorijo dohodkovne/cenovne podpore industrije biodizla, v skladu s členom 3(1)(b) osnovne uredbe.

3.3.3.1. Finančni prispevek

(102) Komisija je na začetku ugotovila, da so vsi proizvajalci izvozniki kupovali surovo palmovo olje na domačem trgu od povezanih ali nepovezanih družb ter ga predelovali v rafinirano beljeno razdišavljeno palmovo olje in nato v biodizel.

(103) V drugi alinei člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe je navedeno, da finančni prispevek obstaja, če vlada „zaupa ali ukaže zasebnemu organu, da opravi eno ali več vrst funkcij, opisanih v točkah (i), (ii) in (iii), ki so običajno zaupane vladi, in se ta praksa dejansko ne razlikuje od običajnih praks vlad“. Vrsta funkcij, opisanih v členu 3(1)(a)(iii) osnovne uredbe, se pojavi, „kadar vlada dobavi blago ali storitve, ki niso splošna infrastruktura, ali kupi blago“. Te določbe temeljijo na odstavkih (iii) in (iv) člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ter bi jih bilo treba razlagati in uporabljati ob upoštevanju ustrezne sodne prakse STO.

(104) Posebna skupina STO je v zadevi ZDA – Omejitve izvoza (16) odločila, da morajo zaradi običajnega pomena besed „pooblastilo“ in „navodilo“ iz člena 1.1(a)(1)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ukrepi vlade vključevati pojem delegiranja (v primeru pooblastitve) ali ukaza (v primeru navodil). Zavrnila je „argument vzroka in posledice“ ZDA ter prosila za izrecno in pozitivne ukrepe v smislu delegiranja ali ukaza.

(105) Vendar je pritožbeni organ v poznejši zadevi (17) menil, da je zamenjava besed „pooblastilo“ in „navodilo“ z „delegiranjem“ in „ukazom“ kot standard preveč toga. Po mnenju pritožbenega organa se „pooblastilo“ pojavi, kadar vlada zasebnemu organu naloži odgovornost, „navodilo“ pa se nanaša na primere, kadar vlada nad zasebnim organom izvaja pooblastila.

(106) Vlada v obeh primerih uporablja zasebni organ kot pooblaščenca za izvedbo finančnega prispevka, pri čemer bi se v večini primerov […] pričakovalo, da pooblastilo ali navodilo zasebnega organa vključuje neko obliko grožnje ali spodbude. Hkrati članice v skladu z odstavkom (iv) člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih ne smejo uvesti izravnalnih ukrepov za izdelke, kadar vlada le izvaja svoje splošne regulativne pristojnosti ali kadar ima poseganje države lahko ali pa tudi ne določen učinek zgolj na podlagi navedenih dejanskih okoliščin in uveljavljanja proste izbire akterjev na zadevnem trgu. Pooblastitev in dajanje navodil pomenita aktivnejšo vlogo vlade, in ne le spodbude.

(107) Poleg tega STO ni menila, da je prepuščanje proste presoje zasebnemu organu nujno v nasprotju s tem, da se takemu zasebnemu organu da pooblastilo ali navodilo […] (18). Čeprav lahko obstajajo primeri, ko ima zasebni organ tako široko polje proste presoje, da ni mogoče ustrezno sklepati, da mu je bilo zaupano ali ukazano (naj izvede določeno nalogo), je to dejstvo/dokaz, ki ga je treba obravnavati za vsak primer posebej.

(108) V skladu z navedenimi odločitvami STO ni mogoče enačiti vseh ukrepov vlade, na podlagi katerih se lahko podelijo ugodnosti, s finančnim prispevkom na podlagi člena 3 osnovne uredbe in člena 1.1(a) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih. Obstajati morajo dokazi o politiki ali programu vlade za spodbujanje industrije v preiskavi (v zadevnem primeru industrije biodizla/biogoriv) z izvajanjem pooblastil nad javnimi ali zasebnimi organi ali dodelitvijo odgovornosti tem organom (v tem primeru proizvajalcem surovega palmovega olja) za zagotavljanje surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega.

(109) Na kratko, zadevne odločitve STO določajo, da: (i) bi se moralo ugotavljanje, ali obstaja „finančni prispevek“ iz člena 1.1(a)(1) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih, osredotočati na naravo vladnih ukrepov, in ne na učinke ali rezultate vladnih ukrepov (19). Z drugimi besedami, dobro je znano, da vlade posredujejo na trgu kot regulatorji ter pri tem povzročajo učinke na trg in udeležence na trgu. V tem smislu lahko na primer vlada zakonito uvede izvozne davke, da bi ustvarjala prihodke v primeru zelo konkurenčnega primarnega proizvoda na mednarodnih trgih. Nasprotno pa uvedba omejitev izvoza ni upravičena, če postane očitno, da je uporaba takega instrumenta skupaj z drugimi mehanizmi za ohranjanje primarnih proizvodov na domačem trgu in izvajanje pritiska na dobavitelje, da prodajajo po cenah, nižjih od tržnih cen, del širše sheme, ki jo je vlada ustvarila za podpiranje določene industrije ali sklopa industrij, da bi povečala svojo konkurenčnost. Zato je narava ukrepa vlade, vključno z njegovim okvirom, ciljem in namenom, pomembna pri ocenjevanju elementa „finančnega prispevka“; (ii) „pooblastilo“ ali „navodilo“ vključuje izrecno in pritrdilno dejanje, namenjeno določeni strani v zvezi z določeno nalogo ali dolžnostjo, kar se zelo razlikuje od razmer, v katerih država posega na trg na določen način, kar lahko vodi do določenega rezultata ali ne, glede na dejanske okoliščine in uveljavljanje proste izbire s strani akterjev na zadevnem trgu. Ne nazadnje, ključno vprašanje, ki se skriva za pojmom pooblastilo ali navodilo, je, ali je zadevno ravnanje, tj. finančni prispevek v obliki zagotavljanja blaga za plačilo, ki je nižje od primernega, mogoče pripisati vladi ali je še vedno svobodna izbira zasebnih udeležencev na trgu glede na dogajanje na trgu, kot so regulativne omejitve (20); (iii) člen 1.1(a)(1)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih je v bistvu določba proti izogibanju, zato mora biti za ugotovitev pooblastitve ali navodila izpolnjen pogoj, da vlada prenese odgovornost na zasebni organ ali izvaja pooblastila nad zasebnim organom za izvedbo finančnega prispevka. V večini primerov bi se pričakovalo, da pooblastilo ali navodilo, dano zasebnemu organu, vključuje neko obliko grožnje ali spodbude, ki bi se lahko uporabila kot dokaz pooblastila ali navodila (21). Vendar imajo vlade verjetno na voljo druga sredstva za izvajanje pooblastil nad zasebnim organom, pri čemer so nekatera od njih lahko „bolj prefinjena“ od ukaza ali morda ne vključujejo enake stopnje prisile (22); (iv) med vladnim aktom in ravnanjem zasebnega organa mora biti „dokazljiva povezava“ (23). Ni razloga, zakaj primer vladnega pooblastila ali navodila ne bi smel temeljiti na posrednih dokazih (kot so implicitna in neformalna dejanja delegiranja ali ukaza), če ima dokazno vrednost in je utemeljen (24). V zvezi s tem so dokazi o nameri vlade, da podpre industrijo na koncu proizvodne verige (npr. prek javno objavljenih politik ali odločitev vlade ali drugih vladnih ukrepov), ali obstoju drugih vladnih ukrepov, ki zagotavljajo določen rezultat na trgu (npr. omejitev izvoza skupaj z vladnim ukrepom, ki udeležencem na trgu, za katere veljajo take omejitve, preprečuje, da bi kopičili zaloge svojih izdelkov), lahko pomembni za ugotavljanje obstoja „finančnega prispevka“ iz člena 1.1(a)(1)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih (zlasti kot posredni način, s katerim vlada zagotavlja blago, kot je določeno v pododstavku (iii)). V nekaterih okoliščinah lahko„smernice“ vlade pomenijo navodilo (25). Lahko se upošteva tudi obstoj določenih učinkov na trgu (kot je znižanje cen), skupaj z vsemi drugimi razpoložljivimi dokazi, vključno z možnostjo predvidevanja takih učinkov v določenem okviru. Nazadnje, zasebni organ se lahko, odvisno od okoliščin, odloči, da ne bo opravil naloge, za katero mu je bilo dano pooblastilo ali navodilo, kljub možnim negativnim posledicam, ki lahko sledijo. Vendar to samo po sebi ne izraža, da zasebnemu organu ni bilo dano pooblastilo ali navodilo (26).

(110) Komisija je v skladu s to sodno prakso zelo natančno proučila značilnosti posredovanja vlade Indonezije, tj. ali posredovanje vlade Indonezije vključuje pooblastilo ali navodilo, dano proizvajalcem surovega palmovega olja, značilnosti pooblaščenih organov, tj. ali so proizvajalci surovega palmovega olja zasebni organi v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe, in delovanje organov, ki jim je bilo dano pooblastilo ali navodilo, tj. ali proizvajalci surovega palmovega olja, ki jim je bilo dano pooblastilo ali navodilo, zagotavljajo surovo palmovo olje indonezijski industriji biodizla za plačilo, ki je nižje od primernega, in ali s tem delujejo kot pooblaščenec indonezijske vlade. Poleg tega je Komisija preverila, ali bi bila opravljena naloga običajno v pristojnosti vlade, tj. ali je zagotavljanje surovega palmovega olja proizvajalcem biodizla v Indoneziji za plačilo, ki je nižje od primernega, običajna dejavnost vlade in ali se taka naloga res ne razlikuje od praks, ki jih vlade običajno uporabljajo, tj. ali se dejansko zagotavljanje surovega palmovega olja s strani proizvajalcev res razlikuje od tistega, kar bi vlada storila sama.

3.3.3.2. Pooblastilo ali navodilo vlade Indonezije, dano proizvajalcem surovega palmovega olja

(111) Komisija je ob upoštevanju sodne prakse STO iz uvodnih izjav od 104 do 109 najprej analizirala, ali je podpora vlade Indonezije indonezijski industriji biodizla dejansko cilj vladne politike, in ne le „stranski učinek“ izvajanja splošnih regulativnih pristojnosti. V preiskavi je bilo zlasti proučeno, ali so bila ugotovljena izkrivljanja cen del ciljev vlade ali pa so bile nižje cene surovega palmovega olja „nenameren“ stranski produkt splošnih vladnih predpisov.

(112) Podpora industriji biodizla se zagotavlja s številnimi ukrepi, predvsem pa prek izvoznega davka in dajatve na surovo palmovo olje ter prek sklada za subvencioniranje biodizla.

(113) Sistem izvoznega davka na surovo palmovo olje je vlada Indonezije uvedla leta 1994, do takrat pa se je večkrat pomembno spremenil.

(114) Prvotno je bil namen izvoznega davka zagotoviti lokalno povpraševanje po kuhinjskem olju in stabilnost cen tega olja. Cilj uredbe št. 128/PMK.011/2011 je bil zaščititi domačo ponudbo kuhinjskega olja in razviti proizvodne industrije na koncu proizvodne verige. V zakonodaji je izrecno navedeno: v okviru podpiranja prizadevanj industrije palmovega olja na koncu proizvodne verige za povečanje dodane vrednosti v tem delu verige je potrebno prestrukturiranje tarife izvozne dajatve.

(115) Indonezijski sistem izvoznega davka se je po letu 1994 večkrat spremenil, kar je vključevalo tudi spremembe minimalne cene surovega palmovega olja, pri kateri bi se izvozni davek še obračunal, spremembe stopnje in spremembe načina izračunavanja nominalne davčne stopnje na podlagi odstotka prodajnih cen. Izvozni davek je bil prvotno uveden z uredbo ministrstva za finance št. 439/KMK.017/1994. Julija 1997 se je z uredbo št. 300/KMK.01/1997 spremenila metodologija izračunavanja izvoznega davka, za izvoz surovega palmovega olja pa je bil predpisan davek v višini od 7,5 % do 22,5 %, odvisno od referenčne cene, ki jo je določila vlada Indonezije. Septembra 2007 se je metodologija izračunavanja dodatno spremenila z uredbama št. 94/PMK.011/2007 in št. 128/PMK.011/2011. V zadnji uredbi št. 13/2017, ki je veljala v obdobju preiskave, ministrstvo za finance opredeli progresivno tarifo izvoznega davka od 0 USD/tono, kadar mednarodna cena surovega palmovega olja znaša manj kot 750 USD, do 200 USD/tono, kadar cena surovega palmovega olja znaša več kot 1 250 USD.

(116) V obdobju preiskave in v skladu z uredbo št. 13/2017 se izvozni davki na surovo palmovo olje in druge izdelke iz palmovega olja izrazijo v ameriških dolarjih namesto v odstotku cene. Poleg tega se bo izvozni davek Indonezije uporabil, ko bo referenčna cena, ki jo določi vlada, presegla določeno raven cene. Na podlagi tega in kot je vlada Indonezije navedla v okviru preiskave ZDA (27), višje izvozne cene narekujejo višje tarifne stopnje. Vlada Indonezije je zato ta izvozni sistem povezala neposredno z mednarodnimi cenami surovega palmovega olja, in ne z drugimi vprašanji, kot so ravni proizvodnje ali vpliv na okolje. Iz tega sledi, da učinki na cene, ki jih plačajo proizvajalci izvozniki, niso naključni, temveč so neposreden in načrtovan rezultat ukrepov vlade Indonezije (28). V skladu z zakonodajo, ki je veljala v obdobju preiskave, je veljavna stopnja izvoznega davka na surovo palmovo olje znašala: Preglednica 1 Izvozni davek na surovo palmovo olje Razpon cen (v USD) Nov sistem (v USD/tono) < 750 0 750–800 3 800–850 18 850–900 33 900–950 52 950–1 000 74 1 000 –1 050 93 1 050 –1 100 116 1 000 –1 150 144 1 150 –1 200 166 1 200 –1 250 183 > 1 250 200 Vir: Pritožba.

(117) Kot je pojasnjeno zgoraj, je vlada Indonezije uvedla tudi izvozno dajatev na surovo palmovo olje in njegove derivate. Stopnja izvozne dajatve je v obdobju preiskave znašala 50 USD na tono za surovo palmovo olje in 30 USD na tono za rafinirane izdelke. Uvedba izvozne dajatve je sovpadla z obdobjem, v katerem so bile indonezijske cene skoraj povsem enake svetovnim cenam. Uvedba izvozne dajatve proizvajalcem biodizla omogoča, da kupujejo surovo palmovo olje po nižjih cenah, kot bi sicer bile na voljo. Domača poraba se je v letu 2016 dejansko močno povečala v primerjavi z letom 2015 (glej preglednico 2).

(118) Več dokumentov kaže, da si je vlada Indonezije izrecno prizadevala za podporo in razvoj industrije biodizla kot političnega cilja, zlasti s prizadevanjem za znižanje domače cene surovin (surovega palmovega olja) in s tem za zagotovitev finančnega prispevka proizvajalcem biodizla.

(119) V zvezi s tem je vlada Indonezije javno izjavila, da je podpora industriji biodizla zares cilj ali eden od glavnih ciljev sistema izvoznega davka. Indonezijski generalni direktorat za carino in trošarine je javno pojasnil, da so cilji izvoznih dajatev […] zagotoviti razpoložljivost surovin in spodbuditi rast domače industrije palmovega olja na koncu proizvodne verige (29). Komisija je zato opozorila, da je bil sistem izvoznega davka razvit in izveden prav zaradi podpore industrijam na koncu proizvodne verige, ki uporabljajo palmovo olje in katerih sestavni del je proizvodnja biodizla.

(120) To ugotovitev podpirajo tudi drugi javni viri, ki so analizirali sistem izvoznega davka, ki ga je uvedla vlada Indonezije. Na primer, STO je v svojem zadnjem pregledu trgovinske politike, ki se nanaša na Indonezijo, sklenil, da cilji politike v zvezi z izvoznimi davki na primarne proizvode vključujejo stabilizacijo cen, spodbujanje razvoja predelovalnih zmogljivosti na koncu proizvodne verige in znižanje stopnje izčrpavanja neobnovljivih virov v rudarstvu. V svojem poročilu je opozoril še, da se izvozni davki na primarno blago v skladu z določbami organov [vlade Indonezije] lahko uporabljajo za znižanje domače cene primarnih proizvodov, da bi se domačim predelovalnim industrijam zagotovila dobava vmesnih surovin po cenah, ki so nižje od svetovnih tržnih cen. Izvozni davki tako z izvozom z višjo dodano vrednostjo zagotavljajo spodbudo za razvoj domače proizvodne ali predelovalne industrije.

(121) OECD je sprejel enak sklep v svojem poročilu iz leta 2010 o vplivu omejitev izvoza surovin na gospodarstvo in ugotovil, da so bili izvozni davki na palmovo olje v Indoneziji in Maleziji uvedeni zato, da bi se podprl razvoj industrij biodizla in kuhinjskega olja, Evropski parlament pa je ugotovil, da Indonezija in Tajska uporabljata izvozni davek tudi zato, da bi znižali domačo ceno palmovega olja oziroma riža (30).

(122) V zvezi z izvozno dajatvijo, kot je pojasnjeno zgoraj v uvodnih izjavah 64 in 65, je vlada Indonezije, ne da bi za to trditev zagotovila kakršnih koli dokazov, pojasnila, da se dajatev pobira zaradi financiranja sklada OPPF. Vendar je Komisija menila, da gre v resnici za mehanizem podpore za industrijo biodizla. Čeprav pooblastilo sklada OPPF ne obsega le zagotavljanja podpore industriji biodizla, kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 77, je Komisija našla dokaze, da je bila to dejansko glavna dejavnost sklada OPPF v obdobju preiskave: velika večina denarja iz sklada OPPF se je dejansko uporabila za zagotavljanje podpore industriji biodizla.

(123) Na podlagi navedenih vidikov je Komisija menila, da je cilj sistema omejitev izvoza, ki ga je uvedla vlada Indonezije, dejansko zagotoviti neposredno in posredno podporo industriji biodizla in da ne gre le za stranski učinek izvajanja splošnih regulativnih pristojnosti. Vlada Indonezije je oblikovala, uvedla in spremljala omejitve izvoza s posebnim namenom ohranjanja cen surovega palmovega olja na nižji ravni v korist industrijam na koncu proizvodne verige, ki še zdaleč niso bile regulativni ukrep, namenjen prihodkom vlade (31).

(124) Poleg tega, da je uvedla sistem omejitev izvoza, vlada Indonezije dodatno posega na trg prek družbe PTPN v državni lasti, da bi dejansko nadzirala cene surovega palmovega olja.

(125) Vlada Indonezije trdi, da družba PTPN ravna kot razumen udeleženec na trgu, ko prodaja surovo palmovo olje na domačem trgu, in da je na trgu neodvisna. Vendar dokazi, ki jih ima na voljo Komisija, kažejo, da je družba PTPN pri prodaji surovega palmovega olja na domačem trgu pod močnim vplivom vlade Indonezije in da je dejansko določevalec cen.

(126) Komisija je že v uvodu, v skladu z uvodnimi izjavami 93–96, poudarila, da družba PTPN ne sodeluje v preiskavi in da ni predložila zahtevanih informacij. So pa bili predstavniki družbe PTPN prisotni med preveritvenim obiskom pri vladi Indonezije. Ob tej priložnosti sta družba PTPN in vlada Indonezije podali nekaj pojasnil v zvezi z delovanjem družbe PTPN, toda za svoje trditve nista zagotovili nobenih dokazov. Zato je Komisija utemeljila svojo analizo na razpoložljivih dejstvih.

(127) Komisija je želela pridobiti informacije o državnem lastništvu in formalne indice vladnega nadzora v družbi PTPN. Analizirala je tudi, ali se je nadzor izvajal na smiseln način. V ta namen se je morala delno zanašati na razpoložljiva dejstva, ker vlada Indonezije in družba PTPN nista hoteli predložiti dokazov o postopku odločanja v okviru struktur družbe PTPN.

(128) Družba PTPN je skupina družb, ki so v 100-odstotni lasti države, ki proizvaja različne vrste primarnih proizvodov, vključno s surovim palmovim oljem. Poleg tega je Komisija ugotovila, da je družba PTPN pod neposrednim nadzorom vlade Indonezije. Med preveritvenim obiskom sta vlada Indonezije in družba PTPN pojasnili, da vlada imenuje vse organe družbe PTPN. Natančneje, pojasnili sta, da: (a) vlada Indonezije neposredno imenuje celoten upravni odbor družbe PTPN; (b) je upravni odbor pod nadzorom t. i. odbora komisarjev, ki ga prav tako izrecno imenuje vlada Indonezije, in (c) vsi organi družbe poročajo vladi Indonezije.

(129) Preiskava je poleg navedenega pokazala še, da je upravni odbor odgovoren za vse zadevne odločitve, ki jih sprejme skupina družb PTPN, vključno z odločitvijo o strategiji za določanje cen za prodajo surovega palmovega olja in sprejemanju ponudb za surovo palmovo olje v okviru sistema dražb, ki je dodatno opisan v uvodni izjavi 132. Na podlagi zgoraj opisanega sistema korporativnega upravljanja je Komisija zato sklenila, da vlada Indonezije dejansko daje navodila za celoten postopek odločanja v družbi PTPN, zato nanjo odločilno vpliva.

(130) Komisija je zato na podlagi razpoložljivih informacij sklenila, da je družba PTPN pod nadzorom vlade Indonezije.

(131) S preiskavo so bili pridobljeni tudi dokazi, da ima vlada Indonezije precejšen nadzor nad družbo PTPN pri določanju in sprejemanju cen surovega palmovega olja in da družba PTPN deluje kot določevalec indonezijskih domačih cen surovega palmovega olja.

(132) Družba PTPN dejansko vsak dan organizira dražbe za svoje surovo palmovo olje. Družbe, ki želijo pridobiti dostop do spletne platforme, se morajo registrirati. Dokazi, zbrani med preiskavo, kažejo, da je edina zahteva, ki jo morajo družbe izpolniti, da bi se lahko registrirale, finančne narave, saj morajo zagotoviti svojo plačilno sposobnost. Komisija je sklenila, da ceno, po kateri se na teh dražbah prodaja surovo palmovo olje, določa vlada Indonezije in ta ne izraža neizkrivljenih tržnih razmer.

(133) Komisija je tako menila zaradi postopka odločanja v družbi PTPN. Vlada Indonezije je pojasnila zlasti, da družba PTPN pred objavo dnevnega postopka zbiranja ponudb opredeli načrt cen, ki velja za ta dan. Vendar je Komisija potrdila, da družba PTPN ni dolžna zavrniti ponudb, ki tega načrta cen ne bi dosegale. Nasprotno, kadar cena, ki jo ponudi morebitni kupec, ne dosega načrta cen, se ta zadeva posreduje v obravnavo upravnemu odboru, ki se lahko odloči, da ponudbo sprejme. Komisija je med preveritvenim obiskom potrdila, da se taka sprejemanja redno izvajajo. V vsakem primeru dejstvo, da odločitve o cenah sprejema upravni odbor družbe PTPN, ki jo sestavljajo izključno predstavniki vlade Indonezije, kaže, da vlada Indonezije izvaja znaten nadzor nad družbo PTPN in njenim ravnanjem pri odločitvah o določitvi cen.

(134) Glede na dejstvo, da upravni odbor PTPN imenuje vlada Indonezije, ki ji odbor tudi poroča, je Komisija sklenila, da vlada Indonezije dejansko določa ceno surovega palmovega olja na domačem trgu.

(135) Preiskava je pokazala še, da družba PTPN zaradi precejšnjega nadzora vlade Indonezije ne deluje kot razumen udeleženec na trgu. Na podlagi razpoložljivih informacij se zdi, da družba PTPN s tem, ko upošteva navodila vlade Indonezije, v zadnjih letih ustvarja izgubo. Vsak razumni udeleženec ali, celo še bolj, razumen udeleženec s tako osrednjim pomenom na trgu surovega palmovega olja, ki ravna razumno, bi svoj dobiček povečal, namesto da ustvarja izgubo.

(136) Preiskava je pokazala tudi, da vlada Indonezije z uvedbo izvoznega davka in izvozne dajatve na surovo palmovo olje dodatno postavlja družbo PTPN v ekonomsko nerazumen položaj, saj jo spodbuja k prodaji surovega palmovega olja na domačem trgu po nižji ceni, kot bi jo lahko dosegla brez teh omejitev izvoza. Družba PTPN je torej prikrajšana za razumno odločitev in spodbujeni k temu, da upoštevajo cilj politike, na katerem temeljita izvozni davek in dajatev.

(137) Na podlagi navedenega je Komisija zato sklenila, da je družba PTPN javni organ (32). Razpoložljivi dokazi kažejo, da družba PTPN izvaja vladne funkcije, ko prodaja surovo palmovo olje na trgu in določa ceno, ki jo morajo upoštevati vsi drugi dobavitelji surovega palmovega olja na trgu in ki se dosledno in sistematično upošteva. Kot je pojasnjeno v uvodni izjavi 142 zgoraj, je preiskava dejansko pokazala, da noben dobavitelj surovega palmovega olja, ki dobavlja proizvajalcem izvoznikom, ni prodajal po ceni, ki bi bila višja od cene, ki jo je določila družba PTPN. To določanje cen je v skladu s področjem uporabe in vsebino politik vlade Indonezije, ki veljajo za sektor surovega palmovega olja in sektor biodizla. Ker dobavitelji surovega palmovega olja niso zagotovili dovolj informacij o nasprotnem, je Komisija sklenila, da so svoje cene uskladili s cenami, ki jih določa družba PTPN, da bi upoštevali navedene cilje politike, tj. ohranjanje umetno nizkih cen surovega palmovega olja.

(138) V vsakem primeru, če bi družba PTPN veljala za zasebni organ, bi isti dokazi kazali, da je vlada Indonezije družbi PTPN dala vsaj pooblastilo ali navodilo, naj ohrani cene surovega palmovega olja na umetno nizki ravni v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

(139) Preiskava je pokazala še, da dnevna tržna cena surovega palmovega olja močno izraža dodeljeno ceno na dnevnih dražbah družbe PTPN.

(140) Komisija je ugotovila, da so razpisni podatki javno dostopni vsem družbam, registriranim v računalniškem sistemu družbe PTPN, ne glede na to, ali sodelujejo na posameznih razpisih in ali so njihove ponudbe uspešne. Komisija je lahko potrdila, da družba PTPN vedno objavi rezultat dnevnega razpisa na svoji spletni platformi ob 15.30 na dan razpisa, pri čemer navede točno dodeljeno ceno na enoto za surovo palmovo olje.

(141) Vsi proizvajalci izvozniki so potrdili, da vsak dan potekajo pogajanja za nakup surovega palmovega olja z dobaviteljem, ki ni v državni lasti, in da se navedena pogajanja na splošno izvajajo, ko so na voljo rezultati razpisov družbe PTPN in ko je izklicna cena pri pogajanjih enaka dnevnim cenam družbe PTPN. Proizvajalci izvozniki so pojasnili še, da so razlike med cenami, ki jih določi družba PTPN, in ceno, dogovorjeno z neodvisnim dobaviteljem surovega palmovega olja, v glavnem posledica različnih logističnih stroškov. V zvezi s tem so pojasnili, da so razpisi družbe PTPN objavljeni za dobave predvsem v kraja Dumai (na otoku Sumatra) in Belawan, ki ima z vidika logistike najboljši položaj. Drugi neodvisni dobavitelji so lahko na bolj oddaljenih območjih, kot je na primer otok Borneo, zato se logistični stroški povečajo. Proizvajalci izvozniki so pojasnili, da je cena, ki jo določi družba PTPN, prilagojena stroškom prevoza.

(142) Komisija je lahko potrdila, da je bila cena na enoto, ki jo proizvajalci izvozniki plačajo proizvajalcem surovega palmovega olja, ki so v lasti države, v obdobju preiskave vedno enaka ali nižja od cene, ki jo družba PTPN določi za navedeni dan.

(143) Zato je Komisija na podlagi vseh razpoložljivih dokazov sklenila, da dejansko vsi neodvisni dobavitelji surovega palmovega olja v Indoneziji, ne glede na svojo velikost, usklajujejo svoje cene z dnevnimi cenami, ki jih določi družba PTPN, in da so odstopanja od njih v glavnem posledica logističnih stroškov.

(144) V sodni praksi STO je obrazložen pojem navodila, danega zasebnemu organu, v zvezi z izvajanjem pooblastil vlade nad zasebnim organom. Pritožbeni organ je v zadevi ZDA – Izravnalna dajatev na DRAMS pojasnil, da navodilo dejansko pomeni izvajanje pooblastil vlade, vendar je tudi pojasnil, da bi bila razlaga pojma „navodilo“, ki bi bila omejena na pojem „ukaz“, preozka, saj […] imajo vlade verjetno na voljo druga sredstva za izvajanje pooblastil nad zasebnim organom. Nekatera od njih do lahko bolj prefinjena od ukaza ali morda ne vključujejo enake stopnje prisile.

(145) Komisija je menila, da vlada Indonezije z vzpostavljanjem mehanizma za pregledno določanje cen izvaja enega od bolj prefinjenih sredstev za dajanje navodil indonezijskim dobaviteljem surovega palmovega olja, ki ga omenja pritožbeni organ. Na podlagi razpoložljivih dokazov je Komisija menila, da vlada Indonezije z javno objavo dnevne cene enote surovega palmovega olja določa najvišjo ceno, po kateri se bo primarni proizvod prodal na ta določeni dan. Obstoječa preglednost na trgu omogoča kupcem, da uskladijo svoje ravnanje v praksi in ne kupujejo surovega palmovega olja od dobaviteljev, ki zahtevajo višjo ceno od tiste, ki jo določi vlada Indonezije.

(146) Preiskava je pokazala še, da se z vidika pogajalske moči trg močno preveša v korist kupcem surovega palmovega olja. Trg surovega palmovega olja je dejansko dokaj razdrobljen: 40 % dobave ustvarijo posamezni kmetovalci, približno 6 % do 9 % družba PTPN, preostali del pa „večji“ dobavitelji (v primerjavi s posameznimi kmetovalci), ki pa imajo kljub temu skromen tržni delež. V nasprotju s tem in zlasti ob upoštevanju industrije biodizla so kupci večja podjetja s potrebo po znatnih količinah surovin, ki je na splošno ne morejo izpolniti s svojimi internimi zalogami. V tem okviru bo vsak kupec dosegal pomembno raven kupne moči, s katero se bo lahko uprl vsakemu poskusu svojega dobavitelja, da zahteva višjo ceno od tiste, ki jo je določila vlada Indonezije. Komisija je zato sklenila, da vlada Indonezije s preglednim sporočanjem dnevnih cen surovega palmovega olja dejansko določa najvišje dnevne cene surovega palmovega olja v Indoneziji prek družbe PTPN. Taka referenčna cena pomeni navodilo za dobavitelje surovega palmovega olja, naj surovo palmovo olje prodajajo v Indoneziji v skladu z zastavljenimi cilji javne politike.

(147) Poleg tega je Komisija menila, da vlada Indonezije z uvedbo izvoznega davka in izvozne dajatve na surovo palmovo olje postavlja indonezijske proizvajalce surovega palmovega okolja v ekonomsko nerazumen položaj, ki jih spodbuja k prodaji blaga na domačem trgu po nižji ceni, kot bi jo lahko dosegli brez teh omejitev izvoza. Zato so prikrajšani za razumno odločitev in spodbujeni k temu, da upoštevajo cilj politike, na katerem temeljita izvozni davek in dajatev.

(148) Čeprav v obdobju preiskave ni bilo treba plačati izvoznega davka, je bilo treba plačati izvozno dajatev. S tem je bilo omejeno ravnanje dobaviteljev surovega palmovega olja, ker vlada Indonezije z uvedbo navedene dajatve dejansko omejuje svobodo delovanja dobaviteljev surovega palmovega olja, saj v praksi dejansko omejuje njihovo poslovno odločanje glede tega, po kakšni ceni naj prodajajo svoje izdelke. Brez izvozne dajatve bi proizvajalci surovega palmovega olja, ki ravnajo razumno, poskusili povečati svoj dobiček tako, da bi prodajali še večje količine surovega palmovega olja na izvoznem, ne na domačem trgu.

(149) Vlada Indonezije z uvedbo teh omejitev torej dobaviteljem surovega palmovega olja onemogoča, da povečajo svoj prihodek, ki bi ga lahko ustvarili brez izvozne dajatve.

(150) V skladu s sklepom pritožbenega organa v zadevi ZDA – Izravnalna dajatev na DRAMS je Komisija menila, da vlada Indonezije daje navodila dobaviteljem surovega palmovega olja v smislu člena 1.1.(a)(iv) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih. Pritožbeni organ je v navedeni zadevi dejansko sklenil, da je teoretično težko natančno opredeliti vrste ukrepov vlade, ki pomenijo pooblastilo ali navodilo, in tiste, ki tega ne pomenijo. Oznaka, ki se uporablja za opis ukrepa vlade, ni nujno odločilna. Kot potrjuje Koreja, v nekaterih okoliščinah lahko „navodila“ vlade dejansko pomenijo usmerjanje. V večini primerov bi se pričakovalo, da pooblastilo ali navodilo, dano zasebnemu organu vključuje neko obliko grožnje ali spodbude, ki bi se lahko uporabila kot dokaz pooblastila ali navodila. Določitev pooblastila ali navodila bo odvisna od konkretnih dejstev v zadevi. V tem primeru je Komisija, prav tako na podlagi razpoložljivih dokazov, sklenila, da je vlada Indonezije ustvarila sistem, ki dobavitelje spodbuja, da surovo palmovo olje prodajajo po določeni ceni, s čimer jim za to daje navodilo. Kot je pojasnjeno v uvodnih izjavah 168 in 169 v nadaljevanju, je Komisija ugotovila, da cena, ki jo objavi družba PTPN, pomeni najvišjo ceno na domačem trgu Indonezije in da jo dejansko upoštevajo vsi proizvajalci surovega palmovega olja in biodizla na trgu. V zvezi z zahtevo po nekakšni udeležbi vlade je treba na koncu ponovno navesti, da je družba PTPN javni organ in da zato njeno ravnanje lahko šteje za ravnanje vlade Indonezije na trgu ter da delovanje družbe PTPN jasno pomeni tisto „dokazljivo povezavo“ med politiko in ravnanjem vključenih zasebnih organov, ki delujejo kot pooblaščenci vlade Indonezije in izvajajo njeno politiko.

(151) Zato vlada Indonezije s temi ukrepi spodbuja dobavitelje surovega palmovega olja, naj zadržijo surovo palmovo olje v Indoneziji, ker ga ne morejo prodajati po višjih cenah, ki bi prevladovale v Indoneziji brez teh ukrepov.

(152) V tem smislu vlada Indonezije daje proizvajalcem surovin „pooblastilo“ ali „navodilo“, da dobavljajo blago domačim uporabnikom surovega palmovega olja in zlasti proizvajalcem biodizla, za plačilo, ki je nižje od primernega. Proizvajalci surovega palmovega olja soje so odgovorni za ustvarjanje umetnega nizkocenovnega domačega trga v Indoneziji.

(153) Z drugimi besedami, vlada Indonezije pri uporabi opisanega sklopa ukrepov ve, kako se bodo dobavitelji surovega palmovega olja odzvali na ukrepe in kakšne bodo posledice teh ukrepov. Komisija je našla tudi dokaze, da vlada Indonezije proaktivno posega na trg surovega palmovega olja, da bi zasebne dobavitelje surovega palmovega olja spodbudila k upoštevanju pooblastila, ki jim je bilo dano. V enem od časopisnih člankov je bilo na primer pojasnjeno, da \vlada Indonezije še naprej zagotavlja podporo trajnostnemu upravljanju nasadov oljnih palm z izplačevanjem 6,35 milijarde IDR v obliki sredstev za ponovno zasaditev 135 azijskim malim partnerskim kmetovalcem. V navedenem členu je predsednik sklada OPPF dejal, da je sektor oljnih palm najpomembnejši sektor, ki pomembno prispeva k indonezijskemu gospodarstvu. Po 25 letih je čas, da pomladimo industrijo palmovega olja in zagotovimo visoko produktivnost v skladu s potrebami industrije, trajnostni razvoj in večjo blaginjo za male kmetovalce in skupnosti (33). Ta izjava jasno kaže, da vlada Indonezije podpira proizvajalce surovega palmovega olja predvsem v korist proizvajalcev biodizla.

(154) Še en časopisni članek navaja, da Indonezija trenutno izvaja subvencionirani program za ponovno nasaditev palm, namenjen malim kmetovalcem, da bi pomagala povečati donos brez širjenja nasadov. Vlada namerava do leta 2025 ponovno zasaditi 2,4 milijona hektarov obdelovalnega zemljišča za palme (34), kar dodatno kaže, da vlada Indonezije subvencionira proizvajalce surovega palmovega olja, da bi jih spodbudila k uresničevanju ciljev politike.

(155) Čeprav lahko dobavitelji surovega palmovega olja nekoliko zmanjšajo svojo domačo proizvodnjo, da se odzovejo na izvozne davke in druge omejevalne ukrepe, se proizvodnja ni niti ustavila niti se ni močno zmanjšala. V nasprotju s tem in razen v letu 2015 se je indonezijska proizvodnja surovega palmovega olja vztrajno povečevala za več kot 5 % na leto in leta 2018 dosegla 41 500 metričnih ton. V zvezi s tem je v časopisnem članku navedeno, da je cilj programa B20, poleg ponovnega uravnoteženja javnih financ, tudi spodbuditi domačo porabo palmovega olja glede na padec cen v tem letu (35), kar je dokaz, da vlada Indonezije podpira dobavitelje surovega palmovega olja z umetnim povečevanjem njihove prodaje, da bi zagotovila, da dobavitelji surovega palmovega olja upoštevajo pooblastilo, ki jim je bilo dano.

(156) Komisija je sklenila, da je to rezultat dejstva, da je vlada Indonezije proizvajalcem surovega palmovega olja dala pooblastilo in navodilo, naj zagotavljajo surovo palmovo olje za plačilo, ki je nižje od primernega.

(157) V zvezi s tem je Komisija menila, da le dejstvo, da izvozni davki kot taki niso izrecno navedeni v členu 3(1)(a) osnovne uredbe, ne pomeni, da ne morejo imeti narave finančnega prispevka, zato bi lahko spadali v opredelitev subvencije iz osnovne uredbe ter Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih. Komisija je predložila več dokazov, da sta se izvozni davek in dajatev na surovo palmovo olje uporabljala kot orodje za spodbujanje proizvajalcev surovega palmovega olja, da bi izpolnili cilje politike države, tako da sta pomenila subvencijo, proti kateri se lahko uvedejo izravnalni ukrepi, kot je opredeljena v členu 3(1)(a) osnovne uredbe.

3.3.3.3. Pooblastilo ali navodilo zasebnih organov v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe

(158) Nato je Komisija ocenila, ali so proizvajalci surovega palmovega olja v Indoneziji zasebni subjekti, ki jim je vlada Indonezije dala pooblastilo ali navodilo v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

(159) Preiskava je pokazala, da so razen družbe PTPN vsi proizvajalci surovega palmovega olja v Indoneziji neodvisni kmetovalci ali zasebne korporacije, ki niso povezane z vlado Indonezije. Neodvisni proizvajalci surovega palmovega olja predstavljajo več kot 90 % trga: pri njih kupujejo vsi proizvajalci izvozniki, da bi pokrili del svojih potreb po surovem palmovem olju.

(160) Zato je Komisija menila, da so na podlagi razpoložljivih informacij vsi proizvajalci surovega palmovega olja zasebni subjekti, ki jim je vlada Indonezije v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe dala pooblastilo za zagotavljanje surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega.

3.3.3.4. Zagotavljanje surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega

(161) V naslednjem koraku je Komisija preverila, ali so proizvajalci surovega palmovega olja dejansko izvajali navedeno indonezijsko vladno politiko glede zagotavljanja surovega palmovega olja za plačilo, ki je nižje od primernega. To je zahtevalo podrobno analizo razvoja trga v Indoneziji glede na ustrezno referenčno vrednost.

(162) Vlada Indonezije je proizvajalce surovega palmovega olja s sklopom ukrepov spodbudila, da so prodajali lokalno po nižjih cenah, kot bi sicer, tj. če ne bi bilo teh ukrepov, bi proizvajalci izvažali surovo palmovo olje po višji svetovni tržni ceni ali pa bi preprosto prilagodili svojo ponudbo in cene omejitvam trga.

(163) Komisija je menila še, da so domače cene v Indoneziji nižje od tržnih cen kljub trditvi vlade Indonezije, da je cena, ko jo družba PTPN določi za svoje surovo palmovo olje, poštena, ker načrt cen temelji na malezijskem indeksu za surovo palmovo olje. Za tak sklep je Komisija primerjala indonezijske domače cene surovega palmovega olja z malezijskimi cenami. Rezultat te primerjave je pokazal, da so indonezijske domače cene surovega palmovega olja dosledno nižje od malezijskih cen surovega palmovega olja: povprečna cena surovega palmovega olja v obdobju preiskave je bila 540 USD na tono v Indoneziji in 599 USD na tono v Maleziji.

(164) V zvezi s tem je vlada Indonezije v svojem odgovoru na vprašalnik predložila pretekle podatke o razvoju domačih cen surovega palmovega olja v primerjavi z mednarodnimi cenami.

(165) Komisija ni preverila metodologije za prilagoditev CIF, ki jo je vlada Indonezije uporabila za pripravo zgornje preglednice. Vendar predloženi podatki jasno kažejo, da so bile indonezijske domače cene nenehno nižje od mednarodnih tržnih cen, tudi če bi bila uporabljena metodologija ugodna za vlado Indonezije.

(166) Podobno je mogoče ugotoviti tudi s primerjanjem razvoja cen surovega palmovega olja v obdobju preiskave z razvojem cen surovega palmovega olja, ki se izvaža iz Indonezije.

(167) Indonezijske domače cene surovega palmovega olja so na podlagi informacij, ki jih je zagotovila vlada Indonezije, v obdobju preiskave bile v skladu z indonezijskimi statističnimi podatki o izvozu za približno 10 % vztrajno nižje od indonezijskih izvoznih cen surovega palmovega olja.

(168) V zvezi s cenami surovega palmovega olja, ki jih zaračunavajo dobavitelji, ki niso v lasti države, je preiskava pokazala tudi, da se vsi nakupi surovega palmovega olja v Indoneziji izvajajo po dnevnih cenah družbe PTPN, prilagojenih prevoznim stroškom. Cena, ki jo določi družba PTPN za nakupe na kraju samem, je bila dejansko najvišja cena surovega palmovega olja v navedenem dnevu. To ugotovitev so potrdili podatki, ki so jih proizvajalci izvozniki zagotovili v svojih odgovorih na vprašalnik. Komisija je preverila več transakcij in pri vseh ugotovila, da je bila cena na enoto, plačana zadevnemu neodvisnemu dobavitelju, nižja ali enaka dnevni ceni, ki jo določi družba PTPN. V nobenem primeru preverjenih transakcij ni odkrila cene, ki bi bila višja od cene, ki jo določi družba PTPN, za navedeni dan.

(169) Komisija je zato menila, da vlada Indonezije s svojimi ukrepi dejanske določitve najvišje cene na indonezijskem domačem trgu surovega palmovega olja daje navodilo dobaviteljem surovega palmovega olja, naj med drugim proizvajalcem biodizla zagotovijo surovo palmovo olje za plačilo, ki je nižje od primernega.

3.3.3.5. Naloga, ki bi bila običajno v pristojnosti vlade, in praksa, ki se dejansko ne razlikuje od praks, ki jih običajno izvajajo vlade.

(170) V zvezi z merilom „običajne pristojnosti“, ki ga posebna skupina še ni dodatno pojasnila, je Komisija menila, da je zagotavljanje surovin, ki so v državi, nacionalnim družbam naloga, ki je običajno v pristojnosti vlade. Po splošnem mednarodnem pravu imajo države suverenost nad svojimi naravnimi viri. Čeprav imajo široko diskrecijsko pravico glede organizacije izkoriščanja svojih naravnih virov, se njihova suverenost običajno spremeni v regulativno vladno pristojnost za opravljanje te naloge. V zvezi s tem ni pomembno, ali bi vlada običajno opravljala to nalogo ali ne. Komisija je zato ugotovila, da je zagotavljanje surovega palmovega olja, ki je na indonezijskem ozemlju, indonezijski industriji biodizla naloga, ki je običajno v pristojnosti vlade.

(171) Kar zadeva merilo „se dejansko ne razlikuje“, je Komisija ugotovila, da to besedilo izhaja iz poročila posebne skupine o pregledu v skladu s členom XVI:5 iz leta 1960, v katerem je bilo uporabljeno podobno besedilo v zvezi z dajatvami, ki jih financira proizvajalec, za katere se je štelo, da se dejansko ne razlikujejo od vladnih praks obdavčitve in subvencioniranja. Ob upoštevanju navedenega to merilo zahteva pozitivno ugotovitev, da se zagotavljanje blaga s strani pooblaščenih zasebnih organov dejansko ne razlikuje od hipoteze, da je tako blago zagotavljala prav vlada. Komisija je menila, da je ta zahteva v tem primeru izpolnjena. Namesto da bi vlada Indonezije zagotavljala surovine neposredno industriji biodizla, da bi se dosegli cilji javne politike vlade Indonezije glede spodbujanja razvoja industrije biodizla, vključno z njenim izvoznim potencialom, s sklopom ukrepov zasebne subjekte spodbuja, naj to počnejo v njenem imenu. Poleg tega bi bilo treba tak ukrep v takšnem obsegu, v katerem tako vladno zagotavljanje blaga vključuje določeno porabo dohodkov (kot je zagotavljanje subvencij za surovine ali opustitev dohodka zaradi zagotavljanja blaga za plačilo, ki je nižje od primernega), razumeti kot značilne funkcije, ki so običajno zaupane vladi (36).

3.3.3.6. Sklep

(172) Na podlagi navedenega je Komisija sklenila, da sklop ukrepov, ki jih je sprejela vlada Indonezije, ustvarja finančni prispevek v obliki zagotavljanja surovega palmovega olja indonezijskim proizvajalcem izvoznikom biodizla s strani vlade za plačilo, ki je nižje od primernega, v skladu s členom 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe.

3.3.3.7. Cenovna ali dohodkovna podpora

(173) Poleg navedenega in zaradi spodaj navedenih razlogov je Komisija menila, da bi sklop ukrepov, ki ga je sprejela vlada Indonezije, ki posega na trg surovega palmovega olja, lahko štel tudi kot dohodkovna in cenovna podpora, ki jo vlada Indonezije odobri v korist indonezijskim proizvajalcem biodizla v smislu člena 3(1)(b) osnovne uredbe.

(174) Kategoriji „finančni prispevek“ in „dohodkovna ali cenovna podpora“ se medsebojno dejansko ne izključujeta. Dejansko je pritožbeni organ potrdil, da so različni vladni ukrepi, ki lahko zagotavljajo subvencije [v okviru finančnega prispevka], dodatno razširjeni s pojmom „dohodkovna ali cenovna podpora“ iz odstavka (2) člena 1.1(a) (37). Ta razlaga je tudi skladna s ciljem in namenom Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih, tj. povečati in izboljšati pravila iz Splošnega sporazuma o carinah in trgovini v zvezi z uporabo subvencij in izravnalnih ukrepov (38). Zato ugotovitev, da ukrep pomeni finančni prispevek, ne preprečuje, da bi se isti ukrep opredelil kot dohodkovna ali cenovna podpora. Podobno se lahko ugotovitev, da ukrep ne izpolnjuje potrebnih zahtev, da bi se lahko opredelil kot pooblastilo ali navodilo v smislu člena 3(1)(a)(iv) osnovne uredbe, uvrsti v širšo kategorijo dohodkovne ali cenovne podpore na podlagi člena 3(1)(b) osnovne uredbe.

(175) Pojem „dohodkovna ali cenovna podpora“ izvira iz člena XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini, na določbe katerega se sklicuje člen 3(1)(b) osnovne uredbe. Člen XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994 se nanaša na vse subvencije, vključno s kakršno koli obliko dohodkovne ali cenovne podpore, ki se uporablja neposredno ali posredno za povečanje izvoza katerega koli izdelka z ozemlja [države članice STO] ali zmanjšanje uvoza katerega koli izdelka na njeno ozemlje. V tem smislu je dohodkovna ali cenovna podpora druga oblika subvencioniranja (39).

(176) Izraz „kakršna koli oblika“ izraža širok obseg te kategorije v smislu, da vključuje vse oblike, ki jih izbere vlada in katerih rezultat je zagotavljanje dohodkovne ali cenovne podpore. V tem smislu se slovarski pomen besede „oblika“ nanaša na „enega od različnih načinov obstoja ali izražanja stvari, vrsto ali sorto“ ter „način, metodo“ (40). Tako izraz „kakršna koli oblika“ vključuje kakršen koli način, kako vlada posamezniku zagotavlja dohodkovno ali cenovno podporo (41).

(177) „Podpora“ pomeni „ukrep, ki prispeva k uspehu ali ohranjanju vrednosti nečesa“ (42). Izraz „podpora“ se pogosto uporablja v okviru kmetijstva, saj se nanaša na vladne programe podpore (43). Zato se pomen izraza „podpora“ iz člena 3(1)(b) osnovne uredbe nanaša na ukrep vlade, ki prispeva k uspehu ali ohranjanju vrednosti cen ali dohodka, ki ga posameznik prejema.

(178) Komisija priznava, da ima lahko vsako ravnanje vlade nenamerne stranske učinke naključnih razsežnosti na dohodek posameznika ali lahko nekako zagotovi cenovno podporo (44). Da bi za tako podporo lahko veljal člen 3(1)(b) osnovne uredbe, mora obstajati dokazljiva povezava med ukrepi vlade in posledičnimi učinki v obliki dohodkovne ali cenovne podpore za posameznika. Tako povezavo bi bilo treba vzpostaviti na podlagi vseh razpoložljivih dokazov, vključno z naravo, zasnovo in pričakovanim delovanjem ukrepov, ki jih sprejme vlada.

(179) Nazadnje, navedba „v smislu člena XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994“ pomeni vse oblike dohodkovne ali cenovne podpore, s katero se neposredno ali posredno poveča izvoz „katerega koli izdelka“ z ozemlja države članice STO ali zmanjša uvoz tega izdelka na njeno ozemlje. Ta možni ali dejanski učinek je izrecno obravnavan v členu XVI:1 Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994: […] vključno s kakršno koli obliko dohodkovne ali cenovne podpore, ki se uporablja neposredno ali posredno za povečanje izvoza katerega koli izdelka z ozemlja [države članice STO] ali zmanjšanje uvoza katerega koli izdelka na njeno ozemlje.

(180) Na kratko, člen 3(1)(b) osnovne uredbe podobno kot člen 1.1(b) Sporazuma o subvencijah in izravnalnih ukrepih zajema vladne ukrepe v kakršni koli obliki, ki posamezniku zagotavljajo dohodkovno ali cenovno podporo in potencialno ali dejansko vplivajo (45) na povečevanje izvoza katerega koli izdelka z ozemlja države članice STO ali zmanjševanje uvoza tega izdelka na njenem ozemlju.

(181) V skladu s to razlago je Komisija poleg tega, da je proučila, ali bi bilo sklop ukrepov, ki jih je sprejela vlada Indonezije, mogoče opredeliti kot „finančni prispevek“, analizirala še, ali bi bilo mogoče sklop ukrepov vlade Indonezije opredeliti tudi kot dohodkovno ali cenovno podporo, ki spada na področje uporabe člena 3(1)(b) osnovne uredbe. Pri tem je Komisija proučila, prvič, ali namerava vlada Indonezije podpreti vzpostavitev in razvoj industrije biodizla, drugič, katere ukrepe je sprejela vlada Indonezije, da bi podprla industrijo biodizla, in, tretjič, ali je zadevne ukrepe mogoče opredeliti kot „kakršno koli obliko dohodkovne/cenovne podpore“ v smislu člena XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994. Na kratko, Komisija bo proučila, ali je vlada Indonezije v okviru začrtanega cilja politike nameravala podpreti razvoj industrije biodizla in instrumente, ki jih vlada pri tem uporablja, ter ali je mogoče navedene instrumente ali ukrepe vlade Indonezije opredeliti kot dohodkovno ali cenovno podporo v smislu člena XVI Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994.

(a) Namera vlade Indonezije, da podpre domačo industrijo biodizla, kot cilj javne politike

(182) Vlada Indonezije na podlagi predsedniške uredbe št. 66/2018 izvaja izrecno politiko zagotavljanja podpore za razvoj domače industrije biodizla. Nekatere javne izjave vlade Indonezije, ki so že omenjene v uvodni izjavi 119 zgoraj, kažejo, da vlada Indonezije namerava nadzirati cene surovega palmovega olja v korist proizvajalcev biodizla: cilji politike v zvezi z izvoznimi davki na primarne proizvode vključujejo stabilizacijo cen, spodbujanje razvoja predelovalnih zmogljivosti na koncu proizvodne verige […] ali cilji izvoznih dajatev zagotoviti razpoložljivost surovin in spodbuditi rast domače industrije palmovega olja na koncu proizvodne verige.

(183) Komisija je našla tudi dokaze, da vlada Indonezije že dolga leta izvaja jasno politiko spodbujanja in podpiranja širjenja industrije biodizla. Generalni direktor za energijo iz obnovljivih virov je v časopisnem članku navedel, da je cilj Indonezije, da 1. septembra 2018 uvede obveznost uporabe mešanice goriv z biodizlom za vsa vozila in težke stroje. V članku je navedeno še, da indonezijske črpalke za gorivo ne bodo smele prodajati nemešanega dizelskega goriva po uvedbi novih pravil, ki dodatno določajo, da bodo družbe, za katere se ugotovi, da prodajajo nemešano gorivo, morale plačati denarno kazen (46). V zvezi s tem drug časopisni članek pojasnjuje, da Indonezija namerava zahtevati, da mora vse dizelsko gorivo, ki se uporablja v državi, vsebovati biodizel od naslednjega meseca [septembra 2018], da se spodbudi potrošnja palmovega olja, zmanjša uvoz goriva in zmanjša ogromna vrzel na tekočem računu (poudarek dodan) (47).

(184) V drugem časopisnem članku je bilo pojasnjeno še, da časopis The Jakarta Post v Indoneziji poroča, da vlada umika vse omejitve, da bi spodbudila povpraševanje po biodizlu iz palmovega olja, pri tem pa proučuje možnosti ponudnika električne energije PLN v državni lasti, da namesto dizla, ki ga uporablja v svojih elektrarnah, začne uporabljati biodizel. Proučuje pa tudi možnost, ki bi zasebnim ponudnikom električne energije, ki namesto fosilnega dizelskega goriva uporabljajo biodizel, omogočila, da proizvajajo električno energijo in jo neposredno posredujejo družbi PLN. Vlada je že povečala količino biodizla v mešanicah za železniški promet in težke stroje poleg cestnega prometa (48).

(185) Zgoraj navedeni cilj zagotavljanja podpore industriji biodizla so dodatno potrdile javne izjave namestnika ministra za prehrano in kmetijstvo. V časopisnem članku je izjavil, da bi se proizvodnja biodizla v Indoneziji zaradi novega programa za spodbujanje lokalne potrošnje biodizla lahko povečala za 40 % in do leta 2019 dosegla 7 milijonov ton v primerjavi s predvidenimi 5 milijoni ton v tem letu [2018]“ (poudarek dodan) (49).

(186) Vlada Indonezije je jasno napovedala svojo podporo industriji biodizla z vzpostavitvijo sklada OPPF, ki na podlagi pooblastila politike zagotavlja podporo dejansko samo industriji biodizla. Ta podpora se je nadaljevala tudi po obdobju preiskave, saj se je denar iz sklada OPPF proizvajalcem biodizla izplačeval v navedenem obdobju in vse do avgusta 2018. Ta cilj sklada OPPF je bila jasno opisan v javnih izjavah. V časopisnem članku je navedeno, da so v skladu OPPF prepričani, da bo sklad v preostalem delu leta lahko prevzel izplačevanje dodatnih subvencij proizvajalcem na podlagi nove politike vlade glede biodizla, predsednik sklada pa je dejal še, da je sklad v prvi polovici leta 2018 zbral 6,4 bilijona Rp iz izvoznih dajatev na palmovo olje, kar je skoraj 60 % letošnjega cilja v višini 10,9 bilijona Rp, od česar se večina sredstev uporablja za spodbude v podporo proizvodnji energije iz obnovljivih virov. V istem članku je bilo tudi pojasnjeno, da se bodo s politiko [obveznostjo mešanja goriv] povečale tudi subvencije, ki se izplačujejo 19 proizvajalcem biogoriva, vključno s skupinama Wilmar in Sinar Mas. Sklad, znan tudi kot BPDPKS, predvideva, da se bo s to politiko v drugi polovici leta podvojilo povpraševanje po biogorivu na 2,1 milijona kilolitrov. (50)

(187) Zato je Komisija sklenila, da je namera vlade Indonezije, da podpre vzpostavitev in razvoj indonezijske industrije biodizla, očitna.

(b) Ukrepi vlade za razvoj industrije biodizla

(188) Vlada Indonezije posega na trg surovega palmovega olja z več instrumenti, da bi spodbudila razvoj industrije biodizla. Prvič, vzpostavila je sistem omejitev izvoza (z izvoznimi davki in izvoznimi dajatvami), ki se uporablja kot orodje za zniževanje cen surovega palmovega olja v Indoneziji v korist industrijam na koncu proizvodne verige, med katerimi so tudi proizvajalci biodizla. Drugič, vlada Indonezije pred družbe PTPN v državni lasti dejansko določa cene surovega palmovega olja tako, da jih spušča na umetno nizko raven, kar drugi dobavitelji surovega palmovega olja upoštevajo v skladu z navedeno politiko podpiranja razvoja industrije biodizla. Vlada Indonezije uporablja tudi druge ukrepe, kot so neposredne subvencije za proizvajalce surovega palmovega olja, s čimer želi zagotoviti, da proizvajalci surovega palmovega olja ravnajo v skladu s cilji politike.

(189) Vse te ukrepe je treba razumeti v širšem okviru spodbujanja razvoja industrije biodizla, na primer prek obveznih zahtev v zvezi z mešanjem goriv in z vzpostavitvijo sklada OPPF, ki prinaša ugodnost proizvajalcem biodizla. Vlada Indonezije je dejansko vzpostavila sistem, ki umetno ustvarja visoko povpraševanje po biodizlu z obveznostjo mešanja goriv. Vlada Indonezije je uvedla tako imenovano obveznost mešanja goriv B20 (51). V okviru tega programa so gospodarski subjekti pri številnih vrstah uporabe, kot je na primer javni prevoz, pravno zavezani k uporabi goriva, ki je mešanic