UREDBA (EU) 2020/1783 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 25. novembra 2020

o sodelovanju med sodišči držav članic pri pridobivanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah (pridobivanje dokazov)

(prenovitev)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 81(2) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

po posvetovanju z Odborom regij,

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (2),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Uredba Sveta (ES) št. 1206/2001 (3) je že bila spremenjena. Ker so potrebne nadaljnje bistvene spremembe, bi bilo treba zaradi jasnosti navedeno uredbo prenoviti.

(2) Unija si je za cilj postavila ohranjati in razvijati se kot območje svobode, varnosti in pravice, na katerem je zagotovljeno prosto gibanje oseb. Za vzpostavitev takšnega območja Unija med drugimi ukrepi sprejema ukrepe v zvezi s pravosodnim sodelovanjem v civilnih zadevah, ki so potrebni za pravilno delovanje notranjega trga.

(3) Za namene pravilnega delovanja notranjega trga in razvoja območja civilnega pravosodja v Uniji je treba nadalje izboljšati in pospešiti sodelovanje med sodišči različnih držav članic v zvezi s pridobivanjem dokazov. Namen te uredbe je izboljšati učinkovitost in hitrost sodnih postopkov s poenostavitvijo in racionalizacijo mehanizmov sodelovanja pri pridobivanju dokazov v čezmejnih postopkih, hkrati pa pripomoči k zmanjšanju zamud in stroškov za posameznike in podjetja. Zagotavljanje večje pravne varnosti ter preprostejši, bolj racionalizirani in digitalizirani postopki bodo posameznike in podjetja spodbudili k čezmejnim transakcijam, kar bo krepilo trgovino v Uniji in s tem delovanje notranjega trga.

(4) Ta uredba določa pravila za sodelovanje med sodišči različnih držav članic v zvezi s pridobivanjem dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah.

(5) V tej uredbi bi moral izraz „sodišče“ pomeniti tudi organe, ki izvajajo sodne funkcije, ki delujejo na podlagi pooblastil, ki jih nanje prenese sodni organ, ali delujejo pod nadzorom sodnega organa in so po nacionalnem pravu pristojni za pridobivanje dokazov za namene sodnih postopkov v civilnih ali gospodarskih zadevah. To vključuje zlasti organe, ki se štejejo za sodišča na podlagi drugih pravnih aktov Unije, kot so Uredba Sveta (EU) 2019/1111 (4) ter uredbi (EU) št. 1215/2012 (5) in (EU) št. 650/2012 (6) Evropskega parlamenta in Sveta.

(6) Za zagotovitev kar največje jasnosti in pravne varnosti bi moralo biti zaprosilo za pridobivanje dokazov poslano na obrazcu, izpolnjenem v jeziku države članice zaprošenega sodišča ali v drugem jeziku, ki ga je sprejela ta država članica. Iz istih razlogov bi bilo treba obrazce v največji možni meri uporabljati tudi za nadaljnje sporočanje med zadevnimi sodišči.

(7) Za zagotovitev hitrega pošiljanja zaprosil in sporočil med državami članicami za namene pridobivanja dokazov bi bilo treba uporabiti vse ustrezne sodobne komunikacijske tehnologije. Zato bi moralo praviloma vse sporočanje in izmenjava dokumentov potekati prek varnega in zanesljivega decentraliziranega sistema IT, ki ga sestavljajo povezani in tehnično interoperabilni nacionalni sistemi IT, na primer – in brez poseganja v nadaljnji tehnološki napredek – na podlagi eCodexa. Za izmenjavo podatkov na podlagi te uredbe bi bilo zato treba vzpostaviti decentralizirani sistem IT. Decentralizirana narava tega sistema IT bi omogočila izmenjavo podatkov izključno med eno in drugo državo članico, ne da bi bila pri teh izmenjavah vključena katera od institucij Unije.

(8) Brez poseganja v morebitni nadaljnji tehnološki napredek se ne bi smelo razumeti, da varni decentralizirani sistem IT in njegove komponente nujno pomenijo „kvalificirano storitev elektronske priporočene dostave“, kot je opredeljena v Uredbi (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (7).

(9) Komisija bi morala biti odgovorna za oblikovanje, vzdrževanje in prihodnji razvoj referenčne izvedbene programske opreme, ki bi jo države članice lahko uporabile namesto nacionalnega sistema IT, v skladu z načeli vgrajenega in privzetega varstva podatkov. Komisija bi morala zasnovati, razviti in vzdrževati referenčno izvedbeno programsko opremo v skladu z zahtevami in načeli varstva podatkov iz uredb (EU) 2018/1725 (8) in (EU) 2016/679 (9) Evropskega parlamenta in Sveta, zlasti načeli vgrajenega in privzetega varstva podatkov. Referenčna izvedbena programska oprema bi morala vključevati tudi ustrezne tehnične ukrepe in omogočiti organizacijske ukrepe, potrebne za zagotovitev ravni varnosti in interoperabilnosti, ki je ustrezna za izmenjavo informacij v okviru pridobivanja dokazov.

(10) V zvezi s komponentami decentraliziranega sistema IT, za katere je odgovorna Unija, bi moral imeti upravljavski subjekt dovolj sredstev, da bi zagotovil pravilno delovanje tega sistema.

(11) Organ ali organi, pristojni po nacionalnem pravu, bi morali biti kot upravljavci v smislu Uredbe (EU) 2016/679 odgovorni v zvezi z obdelavo osebnih podatkov, ki jo izvajajo na podlagi te uredbe za namene pošiljanja zaprosil in drugih sporočil med državami članicami.

(12) Pošiljanje prek decentraliziranega sistema IT bi bilo lahko onemogočeno zaradi motenj v sistemu ali zaradi narave dokaza, na primer pri pošiljanju vzorcev DNK ali vzorcev krvi. Druga komunikacijska sredstva bi lahko bila ustreznejša tudi v izjemnih okoliščinah, ki bi lahko zajemale primere, v katerih bi pretvorba obsežne dokumentacije v elektronsko obliko pomenila nesorazmerno upravno breme za pristojne organe ali kadar je izvirnik potreben v papirni obliki, da se oceni njegova pristnost. Kadar decentralizirani sistem IT ne bi bil uporabljen, bi bilo treba pošiljanje izvesti z drugimi najustreznejšimi sredstvi. Taka druga sredstva bi med drugim morala omogočiti izvedbo čim hitrejšega in varnega pošiljanja prek drugih varnih elektronskih sredstev ali poštnih storitev.

(13) Da bi bilo čezmejno elektronsko pošiljanje dokumentov prek decentraliziranega sistema IT pogosteje uporabljeno, se takim dokumentom ne bi smel odreči pravni učinek in se jih ne bi smelo šteti za nedopustne kot dokaz v postopkih le zato, ker so v elektronski obliki. To načelo pa ne bi smelo posegati v oceno pravnih učinkov takih dokumentov ali njihove dopustnosti kot dokaz v skladu z nacionalnim pravom. Prav tako ne bi smelo posegati v nacionalno pravo glede pretvorbe dokumentov.

(14) Ta uredba ne bi smela posegati v zmožnost organov, da si izmenjujejo informacije v okviru sistemov, vzpostavljenih na podlagi drugih instrumentov Unije, na primer Uredbe (EU) 2019/1111 ali Uredbe Sveta (ES) št. 4/2009 (10), tudi kadar imajo te informacije dokazno vrednost, s čimer je izbira najustreznejše metode prepuščena organu, ki je zaprosil.

(15) Zaprosila za pridobivanje dokazov bi bilo treba izvršiti hitro. Če zaprošeno sodišče zaprosila ne more izvršiti v devetdesetih dneh po njegovem prejemu, bi moralo zaprošeno sodišče o tem ustrezno obvestiti sodišče, ki je zaprosilo, in navesti razloge, ki mu preprečujejo hitro izvršitev zaprosila.

(16) Za zagotovitev učinkovitosti te uredbe bi bilo treba okoliščine, v katerih je mogoče odkloniti izvršitev zaprosila za pridobivanje dokazov, omejiti na strogo omejene izjemne primere.

(17) Zaprošeno sodišče bi moralo zaprosilo za pridobivanja dokazov izvršiti v skladu s svojim nacionalnim pravom.

(18) Strankam v postopku in njihovim zastopnikom, če jih imajo, bi morala biti omogočena navzočnost pri pridobivanju dokazov, če tako določa pravo države članice sodišča, ki je zaprosilo, da bi lahko sledili postopku na primerljiv način, kot če bi bili dokazi pridobljeni v državi članici sodišča, ki je zaprosilo. Prav tako bi morali imeti pravico zaprositi, da se jim omogoči sodelovanje pri pridobivanju dokazov, ki jim zagotavlja dejavnejšo vlogo pri pridobivanju dokazov. Vendar pa bi moralo pogoje, pod katerimi lahko sodelujejo, določiti zaprošeno sodišče v skladu s svojim nacionalnim pravom.

(19) Predstavniki sodišča, ki je zaprosilo, bi morali imeti možnost, da so navzoči pri pridobivanju dokazov, če je to združljivo s pravom države članice sodišča, ki je zaprosilo, da bi imeli boljše možnosti za oceno dokazov. Prav tako bi morali imeti pravico zaprositi, da sodelujejo pri pridobivanju dokazov pod pogoji, ki jih določi zaprošeno sodišče v skladu s svojim nacionalnim pravom, da bi imeli dejavnejšo vlogo pri pridobivanju dokazov.

(20) Za lažje pridobivanje dokazov bi moralo biti sodišču države članice v skladu z njenim nacionalnim pravom omogočeno, da dokaze pridobi neposredno v drugi državi članici, če slednja sprejme zaprosilo za neposredno pridobivanja dokazov in pod pogoji, ki jih določi osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice.

(21) Sodobne komunikacijske tehnologije, na primer videokonference, ki so pomembno sredstvo za poenostavitev in pospešitev pridobivanja dokazov, trenutno niso v celoti izkoriščene. Kadar je treba pridobiti dokaze z zaslišanjem osebe, kot je priča, stranka v postopku ali izvedenec, ki je v drugi državi članici, bi moralo sodišče, ki je zaprosilo, te dokaze pridobiti neposredno z uporabo videokonference ali druge tehnologije komuniciranja na daljavo, kadar je ta tehnologija sodišču na voljo in če sodišče meni, da je uporaba take tehnologije ustrezna glede na specifične okoliščine zadeve ter za pošteno izvedbo postopka. Videokonferenco bi lahko uporabili tudi za zaslišanje otroka, kot je določeno v Uredbi (EU) 2019/1111. Kadar pa osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice meni, da so potrebni določeni pogoji, bi moralo biti neposredno pridobivanje dokazov izvedeno pod takšnimi pogoji v skladu s pravom te države članice. Osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice bi moral imeti možnost, da pridobivanje dokazov v celoti ali delno odkloni, če bi bilo tako neposredno pridobivanje dokazov v nasprotju s temeljnimi načeli prava te države članice.

(22) Kadar je treba pridobiti dokaze z zaslišanjem osebe z uporabo videokonference ali druge tehnologije komuniciranja na daljavo, bi bilo treba sodišču, ki je zaprosilo, po predložitvi zaprosila zagotoviti pomoč pri iskanju tolmača, tudi sodnega, kadar se zanj posebej zaprosi.

(23) Sodišče, pred katerim poteka postopek, bi strankam in njihovim pravnim zastopnikom moralo zagotoviti navodila v zvezi s postopkom predložitve dokumentov ali drugega gradiva, kadar se zaslišanja izvedejo z uporabo videokonference ali druge ustrezne tehnologije komuniciranja na daljavo.

(24) Da bi olajšali pridobivanje dokazov s strani diplomatskih predstavnikov ali konzularnih funkcionarjev, bi te osebe morale imeti možnost, da na ozemlju druge države članice in na območju, kjer so akreditirane, v okviru postopka pred sodišči države članice, ki jo zastopajo, brez vnaprejšnjega zaprosila pridobijo dokaze z zaslišanjem, brez uporabe prisilnih ukrepov, državljanov države članice, ki jo zastopajo. Vendar bi moralo biti prepuščeno presoji države članice, ali svoje diplomatske predstavnike ali konzularne funkcionarje pooblasti za pridobivanje dokazov v okviru njihovih nalog.

(25) Diplomatski predstavniki ali konzularni funkcionarji bi morali dokaze pridobivati v prostorih diplomatskega predstavništva ali konzulata, razen v izjemnih okoliščinah. Takšne okoliščine bi lahko vključevale dejstvo, da oseba, ki jo je treba zaslišati, ne more priti v zadevne prostore zaradi hude bolezni.

(26) Izvršitev zaprosila za pridobivanje dokazov v skladu s to uredbo ne bi smela povzročiti zahteve po povračilu taks ali stroškov. Če zaprošeno sodišče kljub temu zahteva povračilo, plačila izvedencem in tolmačem ter stroški, ki nastanejo zaradi izvršitve v skladu s posebnim postopkom, ki ga določa nacionalno pravo, ali uporabe tehnologije komuniciranja na daljavo, ne bi smeli bremeniti tega sodišča. V takšnem primeru bi moralo sodišče, ki je zaprosilo, sprejeti potrebne ukrepe za zagotovitev takojšnjega povračila. Kadar je potrebno mnenje izvedenca, bi moralo zaprošeno sodišče imeti možnost, da pred izvršitvijo zaprosila od sodišča, ki je zaprosilo, zahteva ustrezen polog ali predujem za kritje stroškov.

(27) Za posodabljanje obrazcev iz Priloge I k tej uredbi ali za tehnične spremembe navedenih obrazcev bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte v zvezi s spremembami navedene priloge. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje (11). Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se sistematično lahko udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov.

(28) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (12).

(29) Ta uredba bi morala prevladati nad določbami iz dvostranskih ali večstranskih sporazumov ali dogovorov, ki jih sklenejo države članice, kadar imajo take določbe isto področje uporabe kot ta uredba. Ta uredba državam članicam ne preprečuje, da ohranjajo ali sklepajo sporazume ali dogovore za nadaljnje olajševanje sodelovanja pri pridobivanju dokazov, pod pogojem, da so ti sporazumi ali dogovori združljivi s to uredbo.

(30) Bistveno je, da so na voljo učinkovita sredstva za pridobivanje, hrambo in predložitev dokazov ter da se spoštujejo pravice obrambe in varujejo zaupni podatki. V zvezi s tem je pomembno spodbujati uporabo sodobne tehnologije.

(31) Postopki za pridobivanje, hrambo in predložitev dokazov bi morali zagotoviti, da so postopkovne pravice, pa tudi zasebnost ter celovitost in zaupnost osebnih podatkov zaščiteni v skladu s pravom Unije in nacionalnim pravom.

(32) Pomembno je zagotoviti, da se ta uredba uporablja v skladu s pravom Unije o varstvu podatkov in da uporaba te uredbe spoštuje varstvo zasebnosti, kot je določeno v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. Pomembno je tudi zagotoviti, da je vsaka obdelava osebnih podatkov na podlagi te uredbe v skladu z Uredbo (EU) 2016/679 in Direktivo 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta (13), kakor tudi z Uredbo (EU) 2018/1725. Osebne podatke bi bilo treba na podlagi te uredbe obdelovati le za specifične namene, določene v tej uredbi.

(33) V skladu z odstavkoma 22 in 23 Medinstitucionalnega sporazuma z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje bi morala Komisija izvesti vrednotenje te uredbe na podlagi informacij, zbranih v okviru posebne ureditve za spremljanje, da se ocenijo dejanski učinki te uredbe in potreba po nadaljnjem ukrepanju. Kadar države članice zbirajo podatke o številu poslanih in izvršenih zaprosil ter o številu zadev, v katerih je bilo pošiljanje opravljeno drugače kot prek decentraliziranega sistema IT, bi morale te podatke posredovati Komisiji za namene spremljanja. Referenčna izvedbena programska oprema, ki jo razvije Komisija kot zaledni sistem, bi morala programsko zbirati podatke, potrebne za spremljanje, takšne podatke pa bi bilo treba poslati Komisiji. Kadar se države članice odločijo za uporabo nacionalnega sistema IT namesto referenčne izvedbene programske opreme, ki jo razvije Komisija, je ta sistem lahko opremljen za programsko zbiranje teh podatkov in bi bilo treba v takšnem primeru te podatke poslati Komisiji.

(34) Ker ciljev te uredbe države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi vzpostavitve poenostavljenega pravnega okvira, ki zagotavlja neposredno, učinkovito in hitro pošiljanje zaprosil in sporočil v zvezi s pridobivanjem dokazov, lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev.

(35) V skladu s členom 42(1) Uredbe (EU) 2018/1725 je bilo opravljeno posvetovanje z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov, ki je mnenje podal 13. septembra 2019 (14).

(36) Zaradi lažje dostopnosti in berljivosti njenih določb bi bilo treba Uredbo (ES) št. 1206/2001 razveljaviti in jo nadomestiti s to uredbo.

(37) V skladu s členom 3 in členom 4a(1) Protokola št. 21 o stališču Združenega kraljestva in Irske glede območja svobode, varnosti in pravice, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, je Irska podala uradno obvestilo, da želi sodelovati pri sprejetju in uporabi te uredbe.

(38) V skladu s členoma 1 in 2 Protokola št. 22 o stališču Danske, ki je priložen Pogodbi o Evropski uniji in Pogodbi o delovanju Evropske unije, Danska ne sodeluje pri sprejetju te uredbe, ki zato zanjo ni zavezujoča in se v njej ne uporablja –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

POGLAVJE I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1 Področje uporabe 1. Ta uredba se uporablja v civilnih ali gospodarskih zadevah, v katerih sodišče države članice v skladu s pravom te države članice zaprosi: (a) pristojno sodišče druge države članice, da pridobi dokaze, ali (b) za neposredno pridobivanje dokazov v drugi državi članici. 2. Zaprosilo ne sme biti podano za pridobitev dokaza, ki ni namenjen uporabi v začetem ali predvidenem sodnem postopku.

Člen 2 Opredelitev pojmov V tej uredbi se uporabljata naslednji opredelitvi pojmov: (1) „sodišče“ pomeni sodišča in druge organe v državah članicah, kot so sporočeni Komisiji v skladu s členom 31(3), ki izvajajo sodne funkcije in delujejo na podlagi pooblastil, ki jih nanje prenese sodni organ, ali delujejo pod nadzorom sodnega organa ter so po nacionalnem pravu pristojni za pridobivanje dokazov za namene sodnih postopkov v civilnih ali gospodarskih zadevah; (2) „decentralizirani sistem IT“ pomeni mrežo nacionalnih sistemov IT in interoperabilnih točk dostopa, obratujočih pod individualno odgovornostjo in upravljanjem vsake države članice, ki omogoča varno in zanesljivo čezmejno izmenjavo informacij med nacionalnimi sistemi IT.

Člen 3 Neposredno pošiljanje med sodišči 1. Zaprosila iz točke (a) člena 1(1) sodišče, pred katerim se je začel ali je predviden postopek (v nadaljnjem besedilu: sodišče, ki je zaprosilo), pošlje neposredno pristojnemu sodišču druge države članice (v nadaljnjem besedilu: zaprošeno sodišče), da bi pridobilo dokaze. 2. Vsaka država članica sestavi seznam sodišč, pristojnih za pridobivanje dokazov v skladu s to uredbo. Na seznamu se navede tudi krajevna in po potrebi posebna pristojnost teh sodišč.

Člen 4 Osrednji organ 1. Vsaka država članica imenuje osrednji organ, odgovoren za: (a) oskrbovanje sodišč s podatki; (b) iskanje rešitev morebitnih težav, ki lahko nastopijo v zvezi z zaprosilom; (c) posredovanje zaprosila pristojnemu sodišču v izjemnih primerih na prošnjo sodišča, ki je zaprosilo. 2. Zvezne države članice, države članice, v katerih velja več pravnih sistemov in države članice z avtonomnimi teritorialnimi enotami lahko imenujejo več kot en osrednji organ. 3. Vsaka država članica imenuje tudi osrednji organ iz odstavka 1 tega člena ali enega ali več pristojnih organov, odgovornih za odločanje o zaprosilih, ki so podana na podlagi člena 19.

POGLAVJE II

POŠILJANJE IN IZVRŠITEV ZAPROSIL

ODDELEK 1

Pošiljanje zaprosil

Člen 5 Oblika in vsebina zaprosil 1. Zaprosila se podajo na obrazcu A ali, kadar je to ustrezno, na obrazcu L iz Priloge I. Vsako zaprosilo mora vsebovati naslednje podatke: (a) sodišče, ki je zaprosilo, in, kadar je to ustrezno, zaprošeno sodišče; (b) imena in naslove strank v postopku in njihovih zastopnikov, če jih imajo; (c) vrsto in vsebino zadeve ter kratko navedbo dejstev; (d) opis zaprošenega pridobivanja dokazov; (e) kadar zaprosilo zadeva zaslišanje osebe: — ime in naslov osebe, ki jo je treba zaslišati, — vprašanja, ki jih je treba zastaviti osebi, ki se zasliši, ali navedbo dejstev, o katerih jo je treba zaslišati, — kadar je ustrezno, navedbo pravice do odklonitve pričanja po pravu države članice sodišča, ki je zaprosilo, — morebitne zahteve, da je treba zaslišanje opraviti pod prisego ali z izjavo namesto prisege, ter morebitni posebni obrazec, ki ga je treba uporabiti za tako prisego ali izjavo, — kadar je ustrezno, druge podatke, ki jih sodišče, ki je zaprosilo, šteje za potrebne; (f) kadar se zahteva druga oblika pridobivanja dokazov od tiste iz točke (e), dokumente ali druge predmete, ki jih je treba pregledati; (g) kadar je ustrezno, vsako zaprosilo v skladu s členom 12(3) ali (4) ali členom 13 ali 14 ter vse potrebne informacije za njegovo izvršitev. 2. Zaprosila in vseh pripadajočih dokumentov ni treba overjati ali opravljati kakšnih drugih tovrstnih formalnosti. 3. Dokumentom, za katere sodišče, ki je zaprosilo, šteje, da jih je treba priložiti za izvršitev zaprosila, se priloži prevod dokumentov v jezik, v katerem je bilo napisano zaprosilo.

Člen 6 Jezik Zaprosila in sporočila, podana na podlagi te uredbe, se sestavijo v uradnem jeziku zaprošene države članice ali, če je v tej državi članici več uradnih jezikov, v uradnem jeziku ali v enem od uradnih jezikov kraja, kjer se bodo pridobivali dokazi, ali v drugem jeziku, za katerega je ta država članica navedla, da ga bo sprejela. Vsaka država članica sporoči Komisiji morebitni uradni jezik Unije, ki ni njen uradni jezik, v katerem se lahko izpolnijo obrazci iz Priloge I.

Člen 7 Pošiljanje zaprosil in drugih sporočil 1. Zaprosila in sporočila, podana na podlagi te uredbe, se pošiljajo prek varnega in zanesljivega decentraliziranega sistema IT, ob ustreznem spoštovanju temeljnih pravic in svoboščin. Ta decentralizirani sistem IT temelji na interoperabilni rešitvi, kot je e-CODEX. 2. Za zaprosila in sporočila, ki se pošiljajo prek decentraliziranega sistema IT, se uporablja splošni pravni okvir za uporabo kvalificiranih storitev zaupanja iz Uredbe (EU) št. 910/2014. 3. Kadar zaprosila in sporočila iz odstavka 1 tega člena potrebujejo ali vsebujejo žig ali lastnoročni podpis, se namesto tega lahko uporabijo kvalificirani elektronski žigi ali kvalificirani elektronski podpisi, kot so opredeljeni v Uredbi (EU) št. 910/2014. 4. Kadar pošiljanje v skladu z odstavkom 1 ni mogoče zaradi motnje decentraliziranega sistema IT ali narave zadevnih dokazov ali zaradi izjemnih okoliščin, se pošiljanje izvede z drugimi najhitrejšimi in najustreznejšimi sredstvi, pri čemer se upošteva potreba po zagotavljanju zanesljivosti in varnosti.

Člen 8 Pravni učinki elektronskih dokumentov Dokumentom, ki se pošiljajo prek decentraliziranega sistema IT, se ne odreče pravni učinek oziroma se taki dokumenti ne štejejo za nedopustne kot dokaz v postopku le zato, ker so v elektronski obliki.

ODDELEK 2

Prejem zaprosil

Člen 9 Prejem zaprosil 1. V sedmih dneh od prejema zaprosila zaprošeno pristojno sodišče sodišču, ki je zaprosilo, pošlje potrdilo o prejemu, pri čemer uporabi obrazec B iz Priloge I. Kadar zaprosilo ne izpolnjuje pogojev iz členov 6 in 7, zaprošeno sodišče o tem doda opombo v potrdilo o prejemu. 2. Kadar zaprošeno sodišče ni pristojno za izvršitev zaprosila, ki je podano na obrazcu A iz Priloge I in izpolnjuje pogoje iz člena 6, to sodišče zaprosilo posreduje pristojnemu sodišču svoje države članice in o tem obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri čemer uporabi obrazec C iz Priloge I.

Člen 10 Nepopolna zaprosila 1. Če zaprosilo ne more biti izvršeno, ker ne vsebuje vseh potrebnih podatkov iz člena 5, zaprošeno sodišče o tem brez odlašanja in najpozneje v 30 dneh od prejema zaprosila obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri čemer uporabi obrazec D iz Priloge I in ga zaprosi, da pošlje manjkajoče podatke ter te manjkajoče podatke čim bolj natančno opiše. 2. Če zaprosilo ne more biti izvršeno, ker je bil za izvršitev zahtevan polog ali predujem v skladu s členom 22(3), zaprošeno sodišče o tem brez odlašanja najpozneje v 30 dneh od prejema zaprosila obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri čemer uporabi obrazec D iz Priloge I, in ga obvesti, kako je treba založiti polog ali predujem. Zaprošeno sodišče prejem pologa ali predujma potrdi brez odlašanja najpozneje v 10 dneh od prejema pologa ali predujma, pri čemer uporabi obrazec E iz Priloge I.

Člen 11 Dopolnitev zaprosila 1. Če je zaprošeno sodišče v potrdilu o prejemu v skladu s členom 9(1) navedlo, da zaprosilo ne izpolnjuje pogojev iz členov 6 in 7, ali je v skladu s členom 10 obvestilo sodišče, ki je zaprosilo, da zaprosilo ne more biti izvršeno, ker ne vsebuje vseh potrebnih podatkov iz člena 5, začne rok iz člena 12 teči od trenutka, ko zaprošeno sodišče prejme ustrezno dopolnjeno zaprosilo. 2. Kadar je zaprošeno sodišče zahtevalo polog ali predujem v skladu s členom 22(3), začne rok iz člena 12 teči od trenutka, ko je polog ali predujem založen.

ODDELEK 3

Pridobivanje dokazov s strani zaprošenega sodišča

Člen 12 Splošne določbe o izvrševanju zaprosila 1. Zaprošeno sodišče zaprosilo izvrši brez odlašanja in najpozneje v 90 dneh od njegovega prejema. 2. Zaprošeno sodišče zaprosilo izvrši v skladu s svojim nacionalnim pravom. 3. Sodišče, ki je zaprosilo, lahko zahteva izvršitev zaprosila v skladu s posebnim postopkom, ki ga določa njegovo nacionalno pravo, pri čemer uporabi obrazec A iz Priloge I. Zaprošeno sodišče takšno zahtevo izvrši v skladu z zadevnim posebnim postopkom, razen če to ne bi bilo združljivo z njegovim nacionalnim pravom ali če tega ne more storiti zaradi večjih praktičnih težav. Če zaprošeno sodišče ne izpolni zahteve za izvršitev zaprosila v skladu s posebnim postopkom zaradi enega od teh razlogov, o tem obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri čemer uporabi obrazec H iz Priloge I. 4. Sodišče, ki je zaprosilo, lahko zahteva, da zaprošeno sodišče pri pridobivanju dokazov uporabi določeno komunikacijsko tehnologijo, zlasti videokonferenco ali telekonferenco. Zaprošeno sodišče uporabi komunikacijsko tehnologijo, določeno na podlagi prvega pododstavka, razen če to ne bi bilo združljivo z njegovim nacionalnim pravom ali če zaprošeno sodišče tega ne more storiti zaradi večjih praktičnih težav. Če zaprošeno sodišče ne uporabi določene komunikacijske tehnologije zaradi enega od navedenih razlogov, o tem obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri tem pa uporabi obrazec H iz Priloge I. Če komunikacijska tehnologija iz prvega pododstavka ni na razpolago na sodišču, ki je zaprosilo, ali na zaprošenem sodišču, se lahko sodišči dogovorita, da si dasta tako komunikacijsko tehnologijo na razpolago.

Člen 13 Pridobivanje dokazov ob navzočnosti in sodelovanju strank 1. Če tako določa pravo države članice sodišča, ki je zaprosilo, imajo stranke in njihovi zastopniki, če jih imajo, pravico biti navzoči, ko zaprošeno sodišče pridobiva dokaze. 2. Sodišče, ki je zaprosilo, v svojem zaprosilu zaprošeno sodišče obvesti, da bodo navzoče stranke in njihovi zastopniki, če jih imajo, ter, kadar je ustrezno, da je zaprošeno za njihovo sodelovanje pri pridobivanju dokazov, pri čemer uporabi obrazec A iz Priloge I. Te informacije se lahko podajo tudi ob katerem koli drugem primernem trenutku. 3. Če je zaprošeno, da stranke in njihovi zastopniki, če jih imajo, sodelujejo pri pridobivanju dokazov, zaprošeno sodišče v skladu s členom 12 določi pogoje, pod katerimi ti lahko sodelujejo. 4. Zaprošeno sodišče obvesti stranke in njihove zastopnike, če jih imajo, o času in kraju pridobivanja dokazov ter, kadar je ustrezno, o pogojih, pod katerimi lahko sodelujejo pri pridobivanju dokazov, pri čemer uporabi obrazec I iz Priloge I. 5. Odstavki 1 do 4 ne posegajo v možnost, da bi zaprošeno sodišče povabilo stranke in njihove zastopnike, če jih imajo, k navzočnosti ali k sodelovanju pri pridobivanju dokazov, če tako določa pravo njegove države članice.

Člen 14 Pridobivanje dokazov ob navzočnosti in sodelovanju predstavnikov sodišča, ki je zaprosilo 1. Kadar je to združljivo s pravom države članice sodišča, ki je zaprosilo, imajo predstavniki sodišča, ki je zaprosilo, pravico biti navzoči pri pridobivanju dokazov s strani zaprošenega sodišča. 2. Za namene tega člena izraz „predstavnik“ vključuje sodno osebje, ki ga imenuje sodišče, ki je zaprosilo, v skladu s svojim nacionalnim pravom. Sodišče, ki je zaprosilo, lahko prav tako imenuje katero koli drugo osebo, na primer izvedenca, v skladu s svojim nacionalnim pravom. 3. Sodišče, ki je zaprosilo, v svojem zaprosilu zaprošeno sodišče obvesti, da bodo navzoči njegovi predstavniki in, kadar je ustrezno, da je zaprošeno za njihovo sodelovanje pri pridobivanju dokazov, pri čemer uporabi obrazec A iz Priloge I. Te informacije se lahko podajo tudi ob katerem koli drugem primernem trenutku. 4. Če je zaprošeno, da predstavniki sodišča, ki je zaprosilo, sodelujejo pri pridobivanju dokazov, zaprošeno sodišče v skladu s členom 12 določi pogoje, pod katerimi ti lahko sodelujejo. 5. Zaprošeno sodišče obvesti sodišče, ki je zaprosilo, o času in kraju pridobivanja dokazov ter, kadar je ustrezno, o pogojih, pod katerimi lahko njegovi predstavniki sodelujejo pri pridobivanju dokazov, pri čemer uporabi obrazec I iz Priloge I.

Člen 15 Prisilni ukrepi Kadar je potrebno, zaprošeno sodišče pri izvršitvi zaprosila uporabi ustrezne prisilne ukrepe v primerih in v obsegu, kot jih določa pravo države članice zaprošenega sodišča za izvršitev zaprosila, ki ga z istim namenom podajo njegovi državni organi ali ena od zadevnih strank.

Člen 16 Odklonitve izvršitev zaprosil 1. Zaprosilo za zaslišanje osebe se ne izvrši, kadar se zadevna oseba sklicuje na pravico do odklonitve pričanja ali zanjo velja prepoved pričanja: (a) po pravu države članice zaprošenega sodišča ali (b) po pravu države članice sodišča, ki je zaprosilo, in je bila takšna pravica ali prepoved navedena v zaprosilu ali jo po potrebi na zahtevo zaprošenega sodišča potrdi sodišče, ki je zaprosilo. 2. Izvršitev zaprosila se na podlagi razlogov, ki niso razlogi iz odstavka 1, lahko odkloni le iz enega ali več od naslednjih razlogov: (a) zaprosilo ne sodi v področje uporabe te uredbe; (b) izvršitev zaprosila ne sodi v pristojnost sodišč v skladu s pravom države članice zaprošenega sodišča; (c) sodišče, ki je zaprosilo, ne izpolni zaprosila zaprošenega sodišča, naj v skladu s členom 10 dopolni zaprosilo za pridobivanje dokazov v 30 dneh po tem, ko ga je za to zaprosilo zaprošeno sodišče, ali (d) polog ali predujem, ki ga je zaprošeno sodišče zahtevalo v skladu s členom 22(3), ni založen v 60 dneh po tem, ko ga je zaprošeno sodišče zahtevalo. 3. Zaprošeno sodišče ne sme odkloniti izvršitve zaprosila zgolj iz razloga, da ima po svojem nacionalnem pravu drugo sodišče te države članice izključno pristojnost za zadevo ali da pravo te države članice ne dopušča ukrepanja v tej zadevi. 4. Če je izvršitev zaprosila odklonjena iz enega od razlogov iz odstavka 2, zaprošeno sodišče v 60 dneh od prejema zaprosila o tem obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri čemer uporabi obrazec K iz Priloge I.

Člen 17 Obvestilo o zamudi Če zaprošeno sodišče ne more izvršiti zaprosila v 90 dneh od njegovega prejema, o tem obvesti sodišče, ki je zaprosilo, pri čemer uporabi obrazec J iz Priloge I. Ob tem navede razloge za zamudo in čas, ki ga bo predvidoma potrebovalo za izvršitev zaprosila.

Člen 18 Postopek po izvršitvi zaprosila Zaprošeno sodišče sodišču, ki je zaprosilo, brez odlašanja pošlje dokumente, ki potrjujejo izvršitev zaprosila, in, kadar je ustrezno, vrne dokumente, ki jih je prejelo od sodišča, ki je zaprosilo. Tem dokumentom se priloži potrditev izvršitve, pri čemer se uporabi obrazec K iz Priloge I.

ODDELEK 4

Neposredno pridobivanje dokazov s strani sodišča, ki je zaprosilo, in pridobivanje dokazov s strani diplomatskih predstavnikov ali konzularnih funkcionarjev

Člen 19 Neposredno pridobivanje dokazov s strani sodišča, ki je zaprosilo 1. Kadar sodišče zaprosi za neposredno pridobivanje dokazov v drugi državi članici, predloži zaprosilo osrednjemu organu ali pristojnemu organu te države članice, pri čemer uporabi obrazec L iz Priloge I. 2. Neposredno pridobivanje dokazov se lahko izvede le, če se lahko izvrši na prostovoljni podlagi brez uporabe prisilnih ukrepov. Kadar neposredno pridobivanje dokazov pomeni, da je treba zaslišati osebo, sodišče, ki je zaprosilo, obvesti zadevno osebo, da se pridobivanje dokazov izvede na prostovoljni podlagi. 3. Neposredno pridobivanje dokazov izvede član sodnega osebja ali katera koli druga oseba, na primer izvedenec, določena v skladu s pravom države članice sodišča, ki je zaprosilo. 4. V 30 dneh od prejema zaprosila za neposredno pridobivanje dokazov, osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice obvesti sodišče, ki je zaprosilo, ali je bilo zaprosilo sprejeto, po potrebi pa tudi, pod kakšnimi pogoji se v skladu s pravom njegove države članice izvede neposredno pridobivanje dokazov, pri čemer uporabi obrazec M iz Priloge I. Osrednji organ ali pristojni organ lahko v svoji državi članici določi sodišče, ki bo sodelovalo pri neposrednem pridobivanju dokazov, da se zagotovi pravilna uporaba tega člena in izpolnjevanje pogojev, pod katerimi se izvede neposredno pridobivanje dokazov. 5. Kadar sodišče, ki je zaprosilo, v 30 dneh po potrdilu o prejemu zaprosila za neposredno pridobivanje dokazov ne prejme informacij o tem, ali je bilo zaprosilo sprejeto, lahko pošlje opomin osrednjemu organu ali pristojnemu organu zaprošene države članice. Če v 15 dneh po potrdilu o prejemu opomina ne prejme odgovora, se šteje, da je zaprosilo za neposredno pridobivanje dokazov sprejeto. Vendar pa se je v izrednih okoliščinah, ko je bilo osrednjemu organu ali pristojnemu organu preprečeno, da bi se odzval na zaprosilo v roku po opominu, izjemoma še vedno mogoče sklicevati na razloge za odklonitev neposrednega pridobivanja dokazov kadar koli po izteku zadevnega roka, vse dokler se neposredno pridobivanje dokazov dejansko ne izvede. 6. Osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice lahko določi sodišče svoje države članice, ki zagotovi praktično pomoč pri neposrednem pridobivanju dokazov. 7. Osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice lahko odkloni zaprosilo za neposredno pridobivanje dokazov le, če: (a) ne sodi v področje uporabe te uredbe; (b) ne vsebuje vseh potrebnih podatkov iz člena 5 ali (c) je zaprošeno neposredno pridobivanje dokazov v nasprotju s temeljnimi načeli prava njegove države članice. 8. Brez poseganja v pogoje, določene v skladu z odstavkom 4, sodišče, ki je zaprosilo, izvede neposredno pridobivanje dokazov v skladu s pravom svoje države članice.

Člen 20 Neposredno pridobivanje dokazov prek videokonference ali druge tehnologije komuniciranja na daljavo 1. Kadar je treba pridobiti dokaze z zaslišanjem osebe, ki se nahaja v drugi državi članici, in sodišče v skladu s členom 19 zaprosi za neposredno pridobivanje dokazov, to sodišče pridobi dokaze z uporabo videokonference ali druge tehnologije komuniciranja na daljavo, če je takšna tehnologija sodišču na voljo in sodišče šteje, da je uporaba takšne tehnologije ustrezna glede na posebne okoliščine zadeve. 2. Zaprosilo za neposredno pridobivanje dokazov z uporabo videokonference ali druge tehnologije komuniciranja na daljavo se poda na obrazcu N iz Priloge I. Sodišče, ki je zaprosilo, in osrednji organ ali pristojni organ zaprošene države članice ali sodišče, ki je bilo določeno, da zagotovi praktično pomoč pri neposrednem pridobivanju dokazov, se dogovorita o praktičnih ureditvah zaslišanja. Na zaprosilo se sodišču, ki je zaprosilo, po potrebi zagotovi pomoč pri iskanju tolmača.

Člen 21 Pridobivanje dokazov s strani diplomatskih predstavnikov ali konzularnih funkcionarjev Države članice lahko v svojem nacionalnem pravu določijo, da njihova sodišča zaprosijo njihove diplomatske predstavnike ali konzularne funkcionarje na ozemlju druge države članice in na območju, kjer so akreditirani, da, razen v izjemnih okoliščinah, v okviru postopkov pred sodišči države članice, ki jo zastopajo, brez vnaprejšnjega zaprosila pridobijo dokaze z zaslišanjem na prostovoljni podlagi in brez uporabe prisilnih ukrepov, državljanov države članice, ki jo zastopajo, v prostorih diplomatskega predstavništva ali konzulata. Zaprošeni diplomatski predstavnik ali konzularni funkcionar zaprosilo izvrši v skladu s pravom svoje države članice.

ODDELEK 5

Stroški

Člen 22 Stroški 1. Izvršitev zaprosila za pridobivanje dokazov v skladu s členom 12 ne povzroči nobene zahteve po povračilu taks ali stroškov. 2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko zaprošeno sodišče zahteva povračilo taks ali stroškov. Če zaprošeno sodišče tako zahteva, sodišče, ki je zaprosilo, zagotovi, da se brez odlašanja povrnejo: — plačila izvedencem in tolmačem ter — stroški, ki so posledica uporabe člena 12(3) in (4). Obveznost strank, da krijejo taka plačila ali stroške, ureja pravo države članice sodišča, ki je zaprosilo. 3. Kadar je potrebno mnenje izvedenca, lahko zaprošeno sodišče, preden izvrši zaprosilo za pridobivanje dokazov, od sodišča, ki je zaprosilo, zahteva ustrezen polog ali predujem za kritje predvidenih stroškov izvedenskega mnenja. V vseh drugih primerih polog ali predujem nista pogoj za izvršitev zaprosila za pridobivanje dokazov. Stranke založijo polog ali predujem, če tako določa pravo države članice sodišča, ki je zaprosilo.

POGLAVJE III

KONČNE DOLOČBE

Člen 23 Priročnik in spremembe Priloge I 1. Komisija sestavi in redno posodablja priročnik, ki vsebuje informacije, ki jih zagotovijo države članice v skladu s členom 31, ter veljavne sporazume ali dogovore v skladu s členom 29(3). Poskrbi, da je priročnik na voljo v elektronski obliki, zlasti prek Evropske pravosodne mreže v civilnih in gospodarskih zadevah in na evropskem portalu ePravosodje. 2. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 24 za spremembe Priloge I, da posodobi obrazce iz navedene priloge ali da v te obrazce vnese tehnične spremembe.

Člen 24 Izvajanje prenosa pooblastila 1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu. 2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 23(2) se prenese na Komisijo za obdobje petih let od 22. decembra 2020. Komisija pripravi poročilo o prenosu pooblastila najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljšuje za enako dolga obdobja, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja. 3. Prenos pooblastila iz člena 23(2) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila iz navedenega sklepa. Sklep začne učinkovati dan po njegovi objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je določen v navedenem sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov. 4. Komisija se pred sprejetjem delegiranega akta posvetuje s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice, v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje. 5. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet. 6. Delegirani akt, sprejet na podlagi člena 23(2), začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.

Člen 25 Izvedbeni akti, ki jih sprejme Komisija 1. Komisija sprejme izvedbene akte o vzpostavitvi decentraliziranega sistema IT, s katerimi določi: (a) tehnične specifikacije, ki opredeljujejo načine sporočanja z elektronskimi sredstvi za namene decentraliziranega sistema IT; (b) tehnične specifikacije komunikacijskih protokolov; (c) cilje informacijske varnosti in ustrezne tehnične ukrepe, ki zagotavljajo minimalne standarde informacijske varnosti za obdelavo in sporočanje informacij v okviru decentraliziranega sistema IT; (d) minimalne cilje glede razpoložljivosti in morebitne povezane tehnične zahteve za storitve, ki jih zagotavlja decentralizirani sistem IT; (e) ustanovitev usmerjevalnega odbora, ki ga sestavljajo predstavniki držav članic, da se zagotovi delovanje in vzdrževanje decentraliziranega sistema IT za doseganje ciljev te uredbe. 2. Izvedbeni akti iz odstavka 1 tega člena se sprejmejo do 23. marca 2022 v skladu s postopkom pregleda iz člena 26(2).

Člen 26 Postopek v odboru 1. Komisiji pomaga odbor. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011. 2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.

Člen 27 Referenčna izvedbena programska oprema 1. Komisija je odgovorna za oblikovanje, vzdrževanje in prihodnji razvoj referenčne izvedbene programske opreme, za katero se lahko države članice odločijo, da jo uporabijo kot zaledni sistem namesto nacionalnega sistema IT. Oblikovanje, vzdrževanje in prihodnji razvoj referenčne izvedbene programske opreme se financirajo iz splošnega proračuna Unije. 2. Komisija zagotovi, vzdržuje in podpira brezplačno namestitev komponent programske opreme za točke dostopa.

Člen 28 Stroški decentraliziranega sistema IT 1. Vsaka država članica krije stroške namestitve, delovanja in vzdrževanja svojih točk dostopa, ki medsebojno povezujejo nacionalne sisteme IT v okviru decentraliziranega sistema IT. 2. Vsaka država članica krije stroške vzpostavitve in prilagajanja svojih nacionalnih sistemov IT, da ti postanejo interoperabilni s točkami dostopa, ter stroške upravljanja, delovanja in vzdrževanja teh sistemov. 3. Odstavka 1 in 2 ne posegata v možnost držav članic, da v okviru finančnih programov Unije zaprosijo za nepovratna sredstva za podporo dejavnostim iz navedenih odstavkov.

Člen 29 Razmerje do sporazumov ali dogovorov med državami članicami 1. Ta uredba glede zadev, za katere se uporablja, prevlada nad drugimi določbami dvostranskih ali večstranskih sporazumov ali dogovorov, ki so jih sklenile države članice, zlasti nad Haaško konvencijo z dne 1. marca 1954 o civilnem postopku in Haaško konvencijo z dne 18. marca 1970 o pridobivanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah v tujini, v razmerjih med državami članicami, ki so njihove pogodbenice. 2. Ta uredba državam članicam ne preprečuje, da ohranjajo ali sklepajo sporazume ali dogovore za nadaljnje olajšanje pridobivanja dokazov, pod pogojem, da so ti sporazumi ali dogovori združljivi s to uredbo. 3. Države članice Komisiji pošljejo: (a) kopijo vsakega sporazuma ali dogovora iz odstavka 2, sklenjenega med državami članicami, ter osnutke vsakršnih sporazumov ali dogovorov, ki jih nameravajo sprejeti, ter (b) vsako odpoved ali spremembo teh sporazumov ali dogovorov.

Člen 30 Varstvo poslanih informacij 1. Vsaka obdelava osebnih podatkov, ki se izvede na podlagi te uredbe, vključno z izmenjavo ali pošiljanjem osebnih podatkov s strani pristojnih organov, mora biti skladna z Uredbo (EU) 2016/679. Pristojni organi informacije izmenjujejo ali pošiljajo na ravni Unije v skladu z Uredbo (EU) 2018/1725. Osebni podatki, ki niso pomembni za obravnavo posameznega primera, se takoj izbrišejo. 2. Pristojni organ oziroma organi po nacionalnem pravu se v zvezi z obdelavo osebnih podatkov na podlagi te uredbe štejejo za upravljavce v smislu Uredbe (EU) 2016/679. 3. Ne glede na odstavka 1 in 2 zaprošeno sodišče uporablja informacije, poslane na podlagi te uredbe, samo za namen, za katerega so bile poslane. 4. Zaprošena sodišča v skladu s svojim nacionalnim pravom zagotovijo, da se ohrani zaupnost takih informacij. 5. Odstavka 3 in 4 ne posegata v nacionalno pravo, ki omogoča osebam, na katere se osebni podatki nanašajo, da so obveščene o uporabi informacij, poslanih na podlagi te uredbe. 6. Ta uredba ne posega v Direktivo 2002/58/ES.

Člen 31 Sporočanje 1. Države članice Komisiji sporočijo naslednje: (a) seznam, sestavljen na podlagi člena 3(2), ki navaja krajevno in, kadar je ustrezno, posebno pristojnost sodišč; (b) nazive in naslove osrednjih organov in pristojnih organov, imenovanih na podlagi člena 4(3), in njihovo krajevno pristojnost; (c) tehnična sredstva za sprejem zaprosil, ki so na voljo sodiščem na seznamu, sestavljenem na podlagi člena 3(2); (d) jezike, ki jih sprejemajo za podajanje zaprosil, kot je navedeno v členu 6. 2. Države članice obvestijo Komisijo o vseh naknadnih spremembah informacij iz odstavka 1. 3. Vsaka država članica sporoči Komisiji podatke o drugih organih, ki so pristojni za pridobivanje dokazov za namene sodnih postopkov v civilnih ali gospodarskih zadevah. Države članice obvestijo Komisijo o vseh naknadnih spremembah teh podatkov. 4. Države članice lahko uradno obvestijo Komisijo, če lahko decentralizirani sistem IT v njih deluje prej, kot se zahteva s to uredbo. Komisija to informacijo da na voljo v elektronski obliki, zlasti prek evropskega portala ePravosodje.

Člen 32 Spremljanje 1. Komisija do 2. julija 2023 vzpostavi podroben program za spremljanje dosežkov, rezultatov in učinkov te uredbe. 2. V programu za spremljanje se določijo ukrepi, ki jih sprejmejo Komisija in države članice za spremljanje dosežkov, rezultatov in učinkov te uredbe. V njem se določi, kdaj je treba prvič zbrati podatke iz odstavka 3, kar mora biti najpozneje 2. julija 2026, in v kakšnih nadaljnjih časovnih presledkih je treba zbrati te podatke. 3. Države članice Komisiji predložijo naslednje podatke, potrebne za namene spremljanja, kadar so na voljo: (a) število zaprosil za pridobivanje dokazov, poslanih v skladu s členom 7(1) oziroma členom 19(1); (b) število zaprosil za pridobivanje dokazov, izvršenih v skladu s členom 12 oziroma členom 19(8); (c) število zadev, v katerih je bilo zaprosilo za pridobivanje dokazov v skladu s členom 7(4) poslano na drug način kot prek decentraliziranega sistema IT. 4. Referenčna izvedbena programska oprema in, kadar je opremljen za tako nalogo, nacionalni zaledni sistem programsko zbirata podatke iz točk (a) in (b) odstavka 3 ter jih redno pošiljata Komisiji.

Člen 33 Vrednotenje 1. Komisija najpozneje pet let po začetku uporabe člena 7 v skladu s členom 35(3) izvede vrednotenje te uredbe ter Evropskemu parlamentu, Svetu in Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru predloži poročilo o svojih glavnih ugotovitvah, po potrebi skupaj z zakonodajnim predlogom. 2. Države članice Komisiji predložijo potrebne informacije za pripravo poročila iz odstavka 1.

Člen 34 Razveljavitev 1. Uredba (ES) št. 1206/2001 se razveljavi z dnem začetka uporabe te uredbe, z izjemo člena 6 Uredbe (ES) št. 1206/2001, ki se razveljavi z učinkom od datuma začetka uporabe člena 7 iz člena 35(3) te uredbe. 2. Sklicevanje na razveljavljeno uredbo se šteje za sklicevanje na to uredbo in se bere v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge III.

Člen 35 Začetek veljavnosti in uporaba 1. Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije. Uporablja se od 1. julija 2022. 2. Člen 31(3) se uporablja od 23. marca 2022. 3. Člen 7 se uporablja od prvega dne meseca, ki sledi obdobju treh let po datumu začetka veljavnosti izvedbenih aktov iz člena 25.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v državah članicah v skladu s Pogodbama. V Bruslju, 25. novembra 2020 Za Evropski parlament Predsednik D. M. SASSOLI Za Svet Predsednik M. ROTH

(1) UL C 62, 15.2.2019, str. 56.

(2) Stališče Evropskega parlamenta z dne 13. februarja 2019 (še ni objavljeno v Uradnem listu) in stališče Sveta v prvi obravnavi z dne 4. novembra 2020 (še ni objavljeno v Uradnem listu). Stališče Evropskega parlamenta z dne 23. novembra 2020 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(3) Uredba Sveta (ES) št. 1206/2001 z dne 28. maja 2001 o sodelovanju med sodišči držav članic pri pridobivanju dokazov v civilnih ali gospodarskih zadevah (UL L 174, 27.6.2001, str. 1).

(4) Uredba Sveta (EU) 2019/1111 z dne 25. junija 2019 o pristojnosti, priznavanju in izvrševanju odločb v zakonskih sporih in sporih v zvezi s starševsko odgovornostjo ter o mednarodnem protipravnem odvzemu otrok (UL L 178, 2.7.2019, str. 1).

(5) Uredba (EU) št. 1215/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2012 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (UL L 351, 20.12.2012, str. 1).

(6) Uredba (EU) št. 650/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju odločb in sprejemljivosti in izvrševanju javnih listin v dednih zadevah ter uvedbi evropskega potrdila o dedovanju (UL L 201, 27.7.2012, str. 107).

(7) Uredba (EU) št. 910/2014 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. julija 2014 o elektronski identifikaciji in storitvah zaupanja za elektronske transakcije na notranjem trgu in razveljavitvi Direktive 1999/93/ES (UL L 257, 28.8.2014, str. 73).

(8) Uredba (EU) 2018/1725 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2018 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v institucijah, organih, uradih in agencijah Unije in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 45/2001 in Sklepa št. 1247/2002/ES (UL L 295, 21.11.2018, str. 39).

(9) Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov ter o razveljavitvi Direktive 95/46/ES (Splošna uredba o varstvu podatkov) (UL L 119, 4.5.2016, str. 1).

(10) Uredba Sveta (ES) št. 4/2009 z dne 18. decembra 2008 o pristojnosti, pravu, ki se uporablja, priznavanju in izvrševanju sodnih odločb ter sodelovanju v preživninskih zadevah (UL L 7, 10.1.2009, str. 1).

(11) UL L 123, 12.5.2016, str. 1.

(12) Uredba (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije (UL L 55, 28.2.2011, str. 13).

(13) Direktiva 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. julija 2002 o obdelavi osebnih podatkov in varstvu zasebnosti na področju elektronskih komunikacij (Direktiva o zasebnosti in elektronskih komunikacijah) (UL L 201, 31.7.2002, str. 37).

(14) UL C 370, 31.10.2019, str. 24.