To merilo upravljanja s kakovostjo podatkov zajema vse delnice investicijskih skladov, lastniške in dolžniške vrednostne papirje, vključno s certifikati, katerih datum zapadlosti ni starejši od treh mesecev.

Omogočiti je treba dostop do razčlenjenih podatkov, navzdol do podatkov o posameznih novih izdajah in odkupih, ki so povzročili spremembo v neporavnanih zneskih. Ta gibanja je treba preveriti, dokler ni dosežen prag za upravljanje s kakovostjo podatkov.

Merilo se opredeli za vsako kombinacijo rezidenčna državo/sektor in zajema nove izdaje, odkupe in neporavnane zneske dolžniških vrednostnih papirjev, navedeno v odstotkih.

Merilo za vsako rezidenčno državo ugotovi instrumente v sporni skupini in jih v odstotnih deležih glede na število ali denarne zneske poveže z vsemi instrumenti za to državo.

Če ponudniki vhodnih podatkov za isti instrument določijo neskladne (nasprotujoče si) identifikacijske oznake izdajateljev, tj. če med njimi ni strinjanja o izdajatelju, instrumenta ni mogoče razporediti k določenemu izdajatelju in pristane v „sporni skupini “ (clash group). Instrumente iz sporne skupine je še vedno mogoče pravilno razvrstiti po državi in sektorju, toda usklajene povezave do zadevnega izdajatelja instrumenta ni.

CSDB povezuje informacije o izdajatelju in instrumentu na podlagi povezave, ki se lahko opiše „od enega izdajatelja k več instrumentom“ (one to many), tj. en izdajatelj se lahko poveže z več instrumenti, nasprotno pa je vsak instrument povezan samo z enim izdajateljem. Ta povezava med instrumentom in izdajateljem se vzpostavi prek posameznih identifikacijskih oznak izdajateljev, ki jih določijo različni ponudniki vhodnih podatkov. Ker skupni standard še ne obstaja, se te identifikacijske oznake med ponudniki podatkov razlikujejo, morale pa bi biti usklajene.

Cilj 3b: Točnost podatkov – podpreti pravilne razporeditev po sektorjih in izvlečke podatkov po izdajateljih

Konceptualno ozadje: CSDB povezuje informacije o izdajatelju in instrumentu na podlagi povezave, ki se lahko opiše „od enega izdajatelja k več instrumentom“ (one to many), tj. en izdajatelj se lahko poveže z več instrumenti, nasprotno pa je vsak instrument povezan samo z enim izdajateljem. Ta povezava med instrumentom in izdajateljem se vzpostavi prek posameznih identifikacijskih oznak izdajateljev, ki jih določijo različni ponudniki vhodnih podatkov. Ker skupni standard še ne obstaja, se te identifikacijske oznake med ponudniki podatkov razlikujejo, morale pa bi biti usklajene. Če za določen instrument noben ponudnik podatkov ne določi identifikacijske oznake izdajatelja, obstaja tveganje, da ta instrument ne bo razporejen k določenemu izdajatelju in bo pristal v „samostojni skupini“ (stand-alone group), ki jo sestavlja samo ta instrument. Instrumente iz samostojnih skupin je še vedno mogoče pravilno razvrstiti po državi in sektorju, toda usklajene povezave do zadevnega izdajatelja instrumenta ni. Instrumenti v samostojnih skupinah onemogočajo pridobitev usklajenih in zanesljivih izvlečkov vseh instrumentov, ki jih je izdal določen izdajatelj. Instrumenti v samostojnih skupinah povečujejo tveganje napačne razvrstitve po rezidenčni državi ali sektorju, saj so informacije o njih pogosto nepopolne. Koncept: Merilo za vsako rezidenčno državo ugotovi instrumente v samostojnih skupinah in jih v odstotnih deležih glede na število ali denarne zneske poveže z vsemi instrumenti za to državo. Zajeti instrumenti: Merilo zajema vse instrumente v CSDB.

Cilj 3b ocenjuje pravilno identifikacijo populacije izdajateljev. Kadar ni zanesljivih informacij o izdajatelju instrumenta, tj. ko obstajajo instrumenti v „samostojnih skupinah“, taki instrumenti ne smejo preseči praga upravljanja s kakovostjo podatkov.

Eksplicitni atributi: identifikacijska oznaka izdajatelja, ki se uporablja za razvrščanje v skupine.