Uredba Komisije (EGS) št. 226/89

z dne 26. januarja 1989

o postopku za ugotavljanje vsebnosti mesa v izdelkih iz oznak KN 1602 49 11, 1602 49 13, 1602 49 15, 1602 49 19, 1602 49 30 in 1602 49 50

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi in o skupni carinski tarifi [1], nazadnje spremenjene z Uredbo (EGS) št. 28/89 [2], in zlasti člena 9 Uredbe,

ker je za zagotavljanje enotne uporabe kombinirane nomenklature treba sprejeti ukrepe o uvrščanju pripravljenega ali konzerviranega mesa ali užitnih klavničnih odpadkov domačih svinj, ki vsebujejo kakršno koli meso ali klavnične odpadke, skupaj z maščobami, ne glede na njihovo vrsto ali poreklo;

ker se pripravljeno ali konzervirano meso, ki vsebuje meso ali klavnične odpadke katere koli vrste, skupaj z vsako maščobo ne glede na njeno vrsto ali poreklo, v skladu z določbami oznak KN 1602 49 11, 1602 49 13, 1602 49 15, 1602 49 19, 1602 49 30 in 1602 49 50, uvrsti v skladu z utežnim deležem teh sestavin;

ker je treba opredeliti postopek za določanje utežnega deleža mesa ali klavničnih odpadkov vseh vrst, skupaj z maščobami, ne glede na njihovo vrsto ali poreklo; ker so izkušnje pokazale, da ponuja postopek, določen v Prilogi, najboljše rešitve;

ker uveljavitev te uredbe zajema razveljavitev Uredbe Komisije (EGS) št. 3530/83 z dne 12. decembra 1983 o postopku za ugotavljanje vsebnosti mesa v izdelkih iz tarifne podštevilke 16.02 B III c) 2 aa), bb) in cc) skupne carinske tarife [3];

ker so ukrepi, določeni v tej uredbi, v skladu z mnenjem Odbora za nomenklaturo,

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

Utežni delež mesa ali klavničnih odpadkov katere koli vrste, skupaj z maščobo, ne glede na njeno vrsto ali poreklo, v pripravljenem ali konzerviranem mesu ali klavničnih odpadkov iz oznak KN 1602 49 11, 1602 49 13, 1602 49 15, 1602 49 19, 1602 49 30 in 1602 49 50 se določi v skladu s postopkom iz Priloge.

Člen 2

Uredba (EGS) št. 3530/83 se razveljavi.

Člen 3

Ta uredba začne veljati 21. dan po objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.

V Bruslju, 26. januarja 1989

Za Komisijo

Christiane Scrivener

Članica Komisije

PRILOGA

ANALITSKI POSTOPEK

Za namene te priloge se šteje, da vsako sklicevanje na meso zajema tudi klavnične odpadke, izraz "skupna vsebnost mesa" pa pomeni meso, kot je opredeljeno zgoraj ter vse maščobe, ne glede na njihovo vrsto in poreklo.

Skupna vsebnost mesa se določi takole:

1. Analitske metode

1.1 Za analizo se morajo pripraviti homogeni in reprezentativni vzorci mesa.

1.2 Uporabijo se naslednje analitske metode:

1.2.1 dušik: določitev vsebnosti dušika v mesu in mesnih izdelkih - Kjeldahlova metoda,

1.2.2 vlaga: določitev vsebnosti vlage v mesu in mesnih izdelkih - ISO 1442 - 1973,

1.2.3 maščobe: določitev skupne vsebnosti maščobe v mesu in mesnih izdelkih - ekstrakcija z lahkim petrolejem po hidrolizi s klorovodikovo kislino,

1.2.4 pepel: določitev vsebnosti pepela v mesu in mesnih izdelkih - ISO 936 - 1978.

1.3 Zahteve zgoraj navedenih standardov ISO v zvezi z vzorčenjem niso zavezujoče za namene te uredbe.

2. Izračun skupne vsebnosti mesa

Skupna vsebnost mesa v izdelku se izračuna po naslednji formuli:

% razmaščenega mesa [FOR THE PRINTER: insert missing formula from the original - point 2, page 12!!!]

% mesa skupaj = DEM + F

pri čemer je

NT = dušik, določen z analizo (%)

Nx = dušik, ki ne izvira iz mesa (%)

f = povprečna vsebnost dušika (%) v mesu brez maščobe, ki ga vsebuje izdelek; vrednost tega koeficienta je 3,5 za vse vrste mesa in mešanice mesa, razen za:

- izdelke, ki ne vsebujejo drugega mesa, razen jezika, pri katerem je vrednost tega koeficienta 3,0,

- izdelke, ki ne vsebujejo drugega mesa, razen ledvic, pri katerih je vrednost tega koeficienta 2,7

F = količina ekstrahirane maščobe (%), določena z analizo.

Skupna vsebnost dušika in ekstrahirana vsebnost maščobe se določi z metodami, navedenimi v odstavkih 1.2.1 in 1.2.3. Določi se lahko tudi vsebnost pepela (1.2.4) in vlage (1.2.2), z odštevanjem pa se lahko določijo tudi druge sestavine.

Za popravo vrednosti dušika, ki ne izvira iz mesa (koeficient Nx), bi bilo treba poznati količino vsake sestavine, ki vsebuje dušik ter vsebnost dušika v teh sestavinah.

Naslednja preglednica prikazuje vsebnost dušika v nekaterih najpogostejših nemesnih sestavinah, ki vsebujejo dušik, ki so ponavadi v mesnih izdelkih:

Izdelki, ki ne izvirajo iz mesa % dušika

Prepečenec 2,0

Kazein 15,8

Natrijev kazeinat 14,8

Sojin izolat 14,5

Teksturirana soja 8,0

Sojina moka 8,0

Mononatrijev glutamat (MSG) 8,3

V zvezi s ponovljivostjo analitskega postopka se je treba sklicevati na ustrezni standard ISO.

Upoštevati se mora povprečni rezultat vsaj dveh določanj.

[1] UL L 256, 7.9.198--7, str. 1.

[2] UL L 4, 6.1.1989, str. 19.

[3] UL L 352, 15.12.1983, str. 34.