SL Uradni list Evropske unije C 144/22

MNENJE SVETA

o posodobljeni različici programa Slovenije za stabilnost, 2009–2013

2010/C 144/05

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1466/97 z dne 7. julija 1997 o okrepitvi nadzora nad proračunskim stanjem ter o nadzoru in usklajevanju gospodarskih politik (1) ter zlasti člena 5(3) Uredbe,

ob upoštevanju priporočila Komisije,

po posvetovanju z Ekonomsko-finančnim odborom,

PODAL NASLEDNJE MNENJE:

(1) Svet je 26. aprila 2010 proučil posodobljeno različico programa Slovenije za stabilnost, ki zajema obdobje od leta 2009 do leta 2013.

(2) V letih pred krizo je bila za Slovenijo značilna stabilna gospodarska rast, ki je temeljila na obsežnem izvozu in naložbah. Hitra rast se je ustavila v zadnji četrtini leta 2008, ko je slovensko gospodarstvo močno in precej nenadoma prizadela svetovna kriza, predvsem na področju trgovinskih poti, saj je Slovenija zelo odprta država. Upočasnitev gospodarske rasti po obdobju tveganj pregrevanja in izgube konkurenčnosti omogoča v določeni meri prilagoditev gospodarstva: od konca leta 2008 se je razlika v inflaciji glede na območje evra počasi zmanjšala, prav tako tudi zunanji primanjkljaj, ki je bil v letu 2009 skoraj uravnotežen. Zaradi upada gospodarske rasti, skupaj z ukrepi za oživitev, sprejetimi v skladu z evropskim načrtom za oživitev gospodarstva, ter z močno inherentno dinamiko odhodkov se je proračunsko stanje v Sloveniji hitro poslabšalo. Naglo povišanje javnofinančnega primanjkljaja z 1,8 % BDP leta 2008 na ocenjenih 5,7 % BDP leta 2009 je bilo razlog za sklep Sveta z dne 2. decembra 2009, da ima Slovenija čezmerni primanjkljaj; v njem je določil rok za odpravo nastalega položaja do leta 2013. Ključni izzivi za slovensko gospodarstvo so ponovna vzpostavitev zdravih javnih financ, vključno z nadaljnjimi reformami pokojninskega sistema, krepitev odpornosti gospodarstva in obnova konkurenčnosti, da bo lahko v celoti izkoristilo prednosti oživitve svetovnega gospodarstva. Zato je treba bolje uskladiti razvoj plač in produktivnosti ter izvesti strukturne reforme.

(3) Čeprav je ugotovljeno zmanjšanje dejanskega BDP v kriznih razmerah večinoma ciklično, je negativno vplivalo tudi na raven potencialne proizvodnje. Kriza lahko vpliva tudi na potencialno rast v srednjeročnem obdobju, in sicer z nižjimi naložbami, omejeno razpoložljivostjo kreditov in vse večjo strukturno brezposelnostjo. Poleg tega vpliv gospodarske krize potencira negativne učinke staranja prebivalstva na potencialno proizvodnjo in vzdržnost javnih financ. Zato bo treba pospešiti strukturne reforme, da bi spodbudili potencialno rast. Slovenija mora zlasti povečati produktivnost in omejiti rast stroškov dela na enoto, med drugim z reformami na področju inovacij in raziskav ter na trgu dela.

(4) Makroekonomski scenarij, na katerem temelji program, predvideva, da bo imel realni BDP ponovno pozitivno rast leta 2010, ki bo v primerjavi z – 7,3 % v letu 2009 (7,8 % po oceni statističnega urada, objavljeni 1. marca 2010) znašal 0,9 %, v preostalem programskem obdobju pa se bo povečal in ustalil na povprečni ravni 3,2 %. Zdi se, da ta scenarij, ocenjen na podlagi trenutno razpoložljivih podatkov (2), temelji na uresničljivih predpostavkah o rasti do leta 2011 in optimističnih predpostavkah o rasti za naprej. Napovedani upad zaposlenosti in s tem povezano povečanje stopnje brezposelnosti bi bila lahko večja od pričakovanj po (i) postopni odpravi začasnih shem za podporo trgu dela, če se te, če je to potrebno, ne izvajajo skupaj s politiko aktiviranja in politiko usposabljanja, ki spodbujata spremembo delovnega mesta in prekvalifikacijo delavcev, ter (ii) po načrtovanem postopnem povišanju minimalne plače med letoma 2010 in 2012. Zdi se, da so projekcije inflacije iz programa realistične.

(5) Po ocenah iz programa se je javnofinančni primanjkljaj povišal z 1,8 % BDP leta 2008 na 5,7 % BDP leta 2009. Medtem ko so po napovedih odhodki za obresti ostali razmeroma stabilni kot delež BDP, se je primarni saldo močno poslabšal. Kot je že bilo navedeno, se je to zgodilo zaradi delovanja avtomatskih stabilizatorjev, močne inherentne dinamike socialnih transferjev in odhodkov za plače v javnem sektorju ter raznih diskrecijskih ukrepov, vključno z ukrepi za odziv na krizo, ki znašajo približno 1,5 % BDP in ki jih je vlada sprejela v skladu z evropskim načrtom za oživitev gospodarstva. Po programu naj bi fiskalna politika v letu 2010 postala delno, v naslednjih letih pa bolj restriktivna, in sicer v skladu z izhodno strategijo, ki jo zagovarja Svet, s čimer naj bi bil do leta 2013 odpravljen čezmerni primanjkljaj.

(6) V skladu s programom za leto 2010 naj bi bil javnofinančni primanjkljaj predvidoma stabiliziran pri 5,7 % BDP. Glede na hitro povečanje bremena obresti naj bi se primarni primanjkljaj zmanjšal za 0,7 odstotne točke, kar je nekoliko manj kot 4 % BDP. Na prvi pogled je proračunska strategija v letu 2010 na splošno v skladu s priporočilom po členu 126(7), ki ga je Svet sprejel 2. decembra 2009 za izvedbo konsolidacijskih ukrepov v letu 2010, kot je bilo načrtovano. Diskrecijski ukrepi v zvezi s prihodki – in sicer nadaljnje znižanje stopnje davka na dohodek pravnih oseb in dodatna davčna olajšava za socialno ranljive osebe na eni strani ter dodatno povišanje trošarin in revidiran davek na emisije CO2 (ki mora biti še določen in sprejet) na drugi strani – imajo precej nevtralen vpliv na proračun. Kljub temu naj bi se po projekcijah prihodek povečal za 0,8 odstotne točke BDP v primerjavi z ocenjenim rezultatom za leto 2009, in sicer zaradi pričakovanih visokih prihodkov iz posrednih davkov (3) in rahlega povišanja drugih prihodkov. Načrtovani ukrepi v zvezi z odhodki za leto 2010 – vključno z nadaljnjo odložitvijo povišanja plač v javnem sektorju, strožjimi pravili za indeksacijo socialnih prejemkov, vključno s pokojninami, in nižjimi transferji kapitala – bi morali ustvariti prihranke v višini približno 1,25 % BDP v primerjavi s scenarijem nespremenjene politike, vendar naj bi se v letu 2010 zaradi močne inherentne dinamike odhodkov delež primarnih odhodkov po načrtih še vedno rahlo povišal. Strukturni saldo, tj. ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov, izračunan po skupno dogovorjeni metodologiji, se bo tako le malce izboljšal, in sicer za 0,25 odstotne točke BDP, potem ko se je v letu 2009 poslabšal za 0,25 odstotne točke BDP.

(7) Glavni cilj srednjeročne proračunske strategije programa je do leta 2013 zmanjšati primanjkljaj pod referenčno vrednost za primanjkljaj, ki sicer znaša 3 % BDP, kar je v skladu s priporočilom Sveta iz člena 126(7), pri čemer so ciljni primanjkljaji 4,2 % BDP za leto 2011, 3,1 % BDP za leto 2012 in 1,6 % BDP za leto 2013. Srednjeročna konsolidacijska strategija temelji na široko zastavljenem omejevanju primarnih odhodkov. V programu so okvirno predstavljeni širši ukrepi, ki so načrtovani za podporo tej strategiji, vendar jih je treba še v celoti opredeliti in sprejeti. Odvisni so od boljše učinkovitosti javnega sektorja ter racionalizacije javnih služb in socialnega varstva. Poleg tega proračunske projekcije v programu vključujejo popolno odpravo začasnih ukrepov spodbude, ki se bodo sicer začeli postopno odpravljati v letu 2010. Za obdobje 2010–2013 je napovedana povprečna letna strukturna izboljšava malo pod 0,75 odstotne točke BDP, kar je na splošno v skladu s priporočilom Sveta iz člena 126(7). Prilagoditev je neenakomerno porazdeljena čez obdobje, restriktivna proračunska naravnanost pa je predvidena za leti 2011 in 2013. Program kot srednjeročni cilj za proračunsko stanje Slovenije v zvezi s strukturnim primanjkljajem potrjuje 1 % BDP, kakor je bilo prvotno določeno v letu 2005. Glede na najnovejše projekcije in višino dolga se zdi, da v srednjeročnem cilju niso dovolj upoštevane posredne obveznosti, povezane s staranjem prebivalstva, čeprav je dolg nižji od referenčne vrednosti 60 % BDP. Strukturni saldi, ki ustrezajo ciljnim primanjkljajem iz programa, pomenijo, da srednjeročni cilj v programskem obdobju ne bo dosežen.

(8) Proračunski rezultati bi lahko bili slabši od ciljnih rezultatov iz programa in ta možnost se skozi programsko obdobje povečuje. V letu 2010 se zdi, da je napovedana precejšnja rast posrednih davkov le delno utemeljena z ukrepi iz programa, hkrati pa previsoka glede na umirjene obete o zasebni porabi. Rast odhodkov je v zadnjih letih presegla načrtovane, kar bi se lahko ponovilo. Po letu 2011 je tveganje, da bodo odhodki prekoračeni, večje, ker osnovni ukrepi še niso bili v celoti določeni ali sprejeti, nekateri od njih pa bodo odvisni od rezultata pogajanj s socialnimi partnerji. Predvideno omejevanje je poleg tega odvisno od močne inherentne dinamike odhodkov v preteklih letih, zlasti pri odhodkih za plače in socialnih transferjih (vključno s pokojninami). Oboje naj bi veliko prispevalo k zmanjšanju primanjkljaja. Opazno znižanje odhodkov za naložbe v osnovna sredstva, predvideno za celotno programsko obdobje, naj bi odražalo povečanje uporabe strukturnih skladov EU, kar je lahko izziv glede na vrzeli v sposobnosti črpanja sredstev. Tveganja v zvezi s prihodki so povezana z optimističnim makroekonomskim scenarijem po letu 2011.

(9) Bruto državni dolg se je po ocenah iz programa z 22,5 % BDP leta 2008 izrazito povečal na 34,4 % BDP leta 2009 (ob upoštevanju nižjega nominalnega BDP v oceni statističnega urada, ki je bila objavljena 1. marca 2010, bi bil lahko bruto dolg v letu 2009 nekoliko višji, in sicer za približno 1 odstotno točko BDP). Glavna vzroka za to povečanje sta zvišanje primarnega primanjkljaja in precejšnje usklajevanje stanj in tokov, kar je odraz dokapitalizacij in operacij za povečanje likvidnosti za podporo finančnemu sektorju. Delež dolga naj bi po napovedih v celotnem programskem obdobju ostal nižji od referenčne vrednosti iz Pogodbe, vendar naj bi se do leta 2012 povečal za več kot 8 odstotnih točk na skoraj 43 % BDP, predvsem zaradi primarnih primanjkljajev in boljših obetov glede nominalnega BDP, leta 2013 pa naj bi bil po napovedih zabeležen blag upad zaradi ponovnega primarnega presežka. Ob upoštevanju negativnih tveganj za proračunske cilje, ki jih povečuje negotovost glede usklajevanja stanj in tokov iz podpore finančnemu sektorju, bi bil lahko razvoj deleža dolga manj ugoden od napovedanega v programu.

(10) Srednjeročne projekcije dolga, v skladu s katerimi se bodo stopnje rasti BDP postopoma le vrnile na vrednosti, predvidene pred krizo, deleži davkov pa na ravni pred krizo, in ki vključujejo predvideno povečanje odhodkov, povezanih s staranjem prebivalstva, kažejo, da bi se s proračunsko strategijo, predvideno v programu, v sedanji obliki in brez nadaljnjega spreminjanja politike delež dolga stabiliziral za nekaj let, vendar bi še naprej rahlo naraščal proti letu 2020.

(11) Dolgoročni proračunski vpliv staranja prebivalstva je precej višji od povprečja EU, predvsem zaradi razmeroma velikega povečanja odhodkov za pokojnine glede na delež BDP v prihodnjih desetletjih. Proračunsko stanje leta 2009, kakor je ocenjeno v programu, še potencira proračunski učinek staranja prebivalstva na vrzel v vzdržnosti. Zagotavljanje primarnih presežkov v srednjeročnem obdobju in izvajanje strukturnih reform, vključno z omejevanjem precejšnjega povečanja odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva, naj bi prispevala k zmanjšanju tveganj za vzdržnost javnih financ, ki so bila v poročilu Komisije o vzdržnosti iz leta 2009 (4) ocenjena kot visoka. Koristno izhodišče za te reforme bi lahko bila načrtovana dvostopenjska pokojninska reforma, ki je predstavljena v vladni izhodni strategiji za obdobje 2010–2013, sprejeti februarja 2010.

(12) Sprejetje prilagodljivih dvoletnih proračunov na ravni države ter zgornje meje za skupni dolg lokalnih organov sta pozitivni lastnosti slovenskega fiskalnega okvira. Toda fiskalno upravljanje bi bilo lahko še vedno mogoče izboljšati. Slabost dvoletnega proračunskega načrtovanja je namreč v tem, da se cilji, zastavljeni za drugo leto, spreminjajo v proračunu za naslednje leto. Poleg tega izvajanje proračuna v obdobju 2006–2008 in v določeni meri tudi v letu 2009 pomeni določeno tveganje za prekoračitev pri odhodkih. Ukrepi za krepitev fiskalnega okvira v Sloveniji so bili uvedeni leta 2009 – tj. oblikovanje proračuna glede na uspešnost in ustanovitev neodvisnega fiskalnega sveta – predvideni pa so še drugi ukrepi, in sicer izboljšave v proračunskem računovodstvu in uvedba fiskalnega pravila. Ob doslednem izvajanju lahko te pobude omogočijo načrtovano fiskalno konsolidacijo.

(13) Prilagoditev na podlagi odhodkov, zastavljena v posodobljeni različici programa, je odvisna od boljše učinkovitosti javnega sektorja ter racionalizacije javnih služb in socialnega varstva. Učinkovitejša poraba postaja vse bolj pomembna pri zadrževanju rasti odhodkov, ne da bi bila pri tem ogrožena visoka raven zagotovljenih storitev. V ta namen je predvidenih več pobud, kot so poenoten informacijski sistem in enotna vstopna točka za socialne transferje ter ponovna opredelitev standardov za javne službe, pri čemer se upoštevajo vidiki kakovosti, po možnosti z večjo udeležbo uporabnikov pri sofinanciranju. V programu je predvideno, da bodo te novosti, skupaj s postopnim oživljanjem gospodarstva, omogočile upad socialnih odhodkov v BDP po letu 2011. V zvezi s prihodki je bil cilj davčne reforme iz leta 2006, ki je postopno znižala stopnje davka na dohodek fizičnih oseb in podjetij, postopno odpravila davek na izplačane plače in uvedla davčne olajšave za investicije, okrepiti pobude za ponudbo delovne sile in spodbuditi ustvarjanje kapitala. S proračunom za leto 2010 je bila uvedena dodatna davčna olajšava za osebe z nizkimi prihodki. Te spremembe se deloma financirajo s povečanjem trošarin, pri čemer so v programu napovedana nadaljnja povišanja, tako da bo davčna obremenitev prihodkov, predvsem oseb z nizkimi prihodki, postopoma prenesena na posredne davke. Druge pobude na področju obdavčevanja se nanašajo na nove določbe za lažje preprečevanje davčnih utaj in izogibanja plačilu davkov, da se izboljša pobiranje davkov.

(14) Proračunska strategija za leto 2010, določena v programu, je kot celota okvirno skladna s priporočilom Sveta po členu 126(7) z dne 2. decembra 2009. Po letu 2011 proračunska strategija ob upoštevanju navedenih tveganj morda ne bo več povsem v skladu s temi priporočili. Predvsem je treba v celoti določiti, sprejeti in izvajati obsežne konsolidacijske ukrepe, določene za obdobje 2011–2013, konsolidacijske načrte za celotno obdobje pa je treba izboljšati, da bodo upoštevali tveganja zaradi manj ugodne rasti BDP in odstopanj pri odhodkih ali prihodkih. Takšno izboljšanje se zdi utemeljeno tudi zaradi navedenih tveganj za dolgoročno vzdržnost. Povprečna fiskalna prilagoditev v obdobju 2010–2013 je ob upoštevanju tveganj lahko nekoliko nižja od 0,75 odstotne točke BDP, kot priporoča Svet.

(15) Kar zadeva predpisane podatke, določene v kodeksu ravnanja za programe za stabilnost in konvergenco, v programu manjkajo nekateri obvezni in neobvezni podatki (5). Svet je v svojih priporočilih po členu 126(7) z dne 2. decembra 2009 za odpravo čezmernega primanjkljaja tudi pozval Slovenijo, naj v posebnem poglavju posodobljenih različic programov za stabilnost poroča o doseženem napredku pri izvajanju priporočil Sveta. Slovenija je to priporočilo na splošno upoštevala.

Splošni sklep je, da naj bi se delež javnofinančnega primanjkljaja v letu 2010 v skladu s programom stabiliziral pri 5,7 % BDP in se nato zaradi konsolidacijske prilagoditve, ki temelji na odhodkih in je usmerjena predvsem v zadnji del obdobja, začel postopno zmanjševati na raven precej pod 3 % BDP v letu 2013, ki ga je Svet določil za rok za odpravo čezmernega primanjkljaja. Bruto delež javnega dolga naj bi se po načrtih do leta 2011 nadalje povečeval s 34,4 % BDP v letu 2009 in se nato ustalil na približno 42 % BDP. Deleža primanjkljaja in dolga sta lahko v celotnem programskem obdobju višja od zastavljenih. Ta možnost se sčasoma povečuje in je povezana z: (i) optimističnimi napovedmi glede prihodka za leto 2010 ter optimističnimi predpostavkami o rasti po letu 2011; (ii) možnimi presežki pri odhodkih zaradi obsega predvidenega omejevanja, skupaj z ugotovljeno močno dinamiko v zadnjih letih, predvsem pri sredstvih za plače in socialnih transferjih, vključno s pokojninami, in (iii) dejstvom, da ukrepi za omejitev odhodkov še niso v celoti določeni in sprejeti: o nekaterih izmed njih so še vedno v teku pogajanja s socialnimi partnerji. Vlada je kljub temu sprejela ukrepe za krepitev nadzora nad odhodki in fiskalnega okvira, da bi s tem podprla načrtovano omejitev rasti odhodkov. Načrtovane pobude za izboljšanje učinkovitosti javnega sektorja in racionalizacijo javnih služb ter zagotavljanja socialnega varstva bi morale biti poleg tega medsebojno usklajene.

Tudi če popolno in dosledno izvajanje načrtovane fiskalne konsolidacije pomeni primarni presežek do leta 2013, so tveganja v zvezi z dolgoročno vzdržnostjo javnih financ še vedno velika. Ta tveganja bi bilo mogoče obvladati z določitvijo ambicioznejšega srednjeročnega cilja, sprejetjem in izvajanjem napovedane spremenjene indeksacijske formule ter nadaljevanjem pokojninske reforme, namenjene omejevanju precejšnjega povišanja odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva. Koristno izhodišče za te reforme bi lahko bila načrtovana dvostopenjska pokojninska reforma. Ključni izzivi za slovensko gospodarstvo so ponovna vzpostavitev zdravih javnih financ, krepitev odpornosti gospodarstva in obnova konkurenčnosti, da bo lahko v celoti izkoristilo prednosti oživitve svetovnega gospodarstva. Zato je treba bolje uskladiti razvoj plač in produktivnosti ter izvesti strukturne reforme.

Ob upoštevanju zgornje ocene in priporočila v skladu s členom 126(7) PDEU z dne 2. decembra 2009 naj Slovenija:

(i) v letu 2010 dosledno izvaja predvidene konsolidacijske ukrepe in do leta 2013 po načrtih zmanjša primanjkljaj pod referenčno vrednost 3 % BDP, in sicer tako, da ob upoštevanju priporočila Sveta na podlagi člena 126(7) v celoti določi, sprejme in izvede omenjene ukrepe za omejitev odhodkov v skladu s povprečno letno fiskalno prilagoditvijo, pri čemer naj bo pripravljena sprejeti dodatne konsolidacijske ukrepe, če se uresničijo tveganja, povezana z dejstvom, da je makroekonomski scenarij programa ugodnejši od scenarija, na katerem temelji priporočilo v skladu s členom 126(7);

(ii) si prizadeva za izboljšanje nadzora nad odhodki in izvršljivosti svojih večletnih proračunskih načrtov ter izboljša učinkovitost in uspešnost javne porabe;

(iii) zaradi precejšnjega napovedanega povišanja odhodkov v zvezi s staranjem prebivalstva nadaljuje reformo pokojninskega sistema in si zastavi ambicioznejši srednjeročni cilj, ki ustrezno upošteva posredne obveznosti, povezane s staranjem.

Primerjava ključnih makroekonomskih in proračunskih projekcij

2008 2009 2010 2011 2012 2013 Realni BDP (sprememba v %) PS jan. 2010 3,5 –7,3 0,9 2,5 3,7 3,5 KOM nov. 2009 3,5 –7,4 1,3 2,0 — — PS apr. 2009 3,5 –4,0 1,0 2,7 — — Inflacija po HICP (%) PS jan. 2010 (9) 5,7 1,0 1,5 2,5 2,7 2,7 KOM nov. 2009 5,5 0,9 1,7 2,0 — — PS apr. 2009 — — — — — — Proizvodna vrzel (6) (v % potencialnega BDP) PS jan. 2010 5,7 –3,4 –3,9 –3,2 –1,5 0,1 KOM nov. 2009 (7) 5,7 –3,3 –3,3 –2,8 — — PS apr. 2009 4,4 –2,3 –3,5 –3,1 — — Neto posojanje/izposojanje glede na preostali svet (v % BDP) PS jan. 2010 — — — — — — KOM nov. 2009 –6,0 –0,7 –0,1 –0,5 — — PS apr. 2009 — — — — — — Javnofinančni prihodki (v % BDP) PS jan. 2010 42,4 42,4 43,2 42,9 42,7 42,5 KOM nov. 2009 42,4 43,2 43,2 42,9 — — PS apr. 2009 42,7 41,9 42,4 42,4 — — Javnofinančni odhodki (v % BDP) PS jan. 2010 44,2 48,1 48,9 47,1 45,9 44,2 KOM nov. 2009 44,2 49,5 50,2 49,9 — — PS apr. 2009 43,6 47,1 46,4 45,8 — — Javnofinančni saldo (v % BDP) PS jan. 2010 –1,8 –5,7 –5,7 –4,2 –3,1 –1,6 KOM nov. 2009 –1,8 –6,3 –7,0 –6,9 — — PS apr. 2009 –0,9 –5,1 –3,9 –3,4 — — Primarni saldo (v % BDP) PS jan. 2010 –0,7 –4,6 –3,9 –2,3 –1,1 0,4 KOM nov. 2009 –0,7 –4,8 –5,1 –4,9 — — PS apr. 2009 0,2 –3,6 –2,2 –1,6 — — Ciklično prilagojeni saldo (6) (v % BDP) PS jan. 2010 –4,3 –4,2 –4,0 –2,8 –2,4 –1,6 KOM nov. 2009 –4,5 –4,8 –5,4 –5,6 — — PS apr. 2009 –2,9 –4,1 –2,3 –2,0 — — Strukturni saldo (8) (v % BDP) PS jan. 2010 –4,3 –4,2 –4,0 –2,8 –2,4 –1,6 KOM nov. 2009 –4,5 –4,7 –5,4 –5,6 — — PS apr. 2009 –2,9 –4,1 –2,3 –2,0 — — Bruto javni dolg (v % BDP) PS jan. 2010 — 34,4 39,6 42,0 42,7 42,1 KOM nov. 2009 22,5 35,1 42,8 48,2 — — PS apr. 2009 22,8 30,5 34,1 36,3 — — Program za stabilnost (PS); napovedi služb Komisije iz jeseni 2009 (KOM); izračuni služb Komisije.

(1) UL L 209, 2.8.1997, str. 1. Dokumenti, navedeni v tem besedilu, so na voljo na spletni strani: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_en.htm

(2) V oceni so upoštevane zlasti napoved služb Komisije iz jeseni 2009 in tudi drugi, novi podatki.

(3) V proračunu za leti 2010 in 2011 je razloženo, da naj bi na trošarine za energetske proizvode ugodno vplivala povečana količina prodanih mineralnih olj, prihodki iz DDV pa naj bi se povečali za razliko manjših vračil DDV v letu 2009.

(4) Svet v svojih sklepih z dne 10. novembra 2009 o vzdržnosti javnih financ „poziva države članice, naj se v prihodnjih programih za stabilnost in konvergenco posvetijo predvsem strategijam za doseganje vzdržnosti“ in poleg tega „poziva Komisijo, naj skupaj z Odborom za ekonomsko politiko in Ekonomsko-finančnim odborom še pred objavo naslednjega poročila o vzdržnosti dodatno razvije metodologijo za ocenjevanje dolgoročne vzdržnosti javnih financ“. Naslednje poročilo je predvideno leta 2012.

(5) Predvsem manjkajo podatki o neto posojanju/zadolževanju glede na preostali svet.

(6) Proizvodne vrzeli in ciklično prilagojenih saldi iz programov glede na izračune služb Komisije na podlagi podatkov v programih.

(7) Na podlagi ocenjene potencialne rasti v višini 3,3 %, 1,2 %, 1,2 % oziroma 1,4 % v obdobju 2008–2011.

(8) Ciklično prilagojeni saldo brez enkratnih in drugih začasnih ukrepov. Enkratni in drugi začasni ukrepi znašajo v skladu z najnovejšim programom 0, po jesenskih napovedih služb Komisije iz leta 2009 pa 0,1 % BDP (povečujejo primanjkljaj).

(9) Napovedi inflacije po CPI namesto HICP.

Vir:

Program za stabilnost (PS); napovedi služb Komisije iz jeseni 2009 (KOM); izračuni služb Komisije.