SL Uradni list Evropske unije L 59/194

SKLEP KOMISIJE (EU) 2016/290

z dne 16. decembra 2015

o ukrepih pomoči, ki so bili izvedeni preko združenja Verband der deutschen Milchwirtschaft e.V. v zvezi z Milch- und Fettgesetz (Zakon o mleku in maščobah) SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN))

(notificirano pod dokumentarno številko C(2015) 9052)

(Besedilo v nemškem jeziku je edino verodostojno)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,

po pozivu zainteresiranim stranem, da predložijo svoje pripombe v skladu z navedeno določbo (1),

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Z dopisoma z dne 28. novembra 2011 in z dne 27. februarja 2012 je Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija) Nemčijo zaprosila za dodatna pojasnila v zvezi z letnim poročilom za leto 2010 o državnih pomočeh v kmetijskem sektorju, ki ga je Nemčija predložila v skladu s členom 21(1) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 (2). Nemčija je na vprašanja Komisije odgovorila z dopisoma z dne 16. januarja 2012 in z dne 27. aprila 2012. Glede na odgovore Nemčije je bilo ugotovljeno, da je Nemčija nemškemu sektorju mleka odobrila finančno podporo v skladu z Gesetz über den Verkehr mit Milch, Milcherzeugnissen und Fetten (Zakon o prometu z mlekom, mlečnimi izdelki in maščobami) iz leta 1952 (v nadaljnjem besedilu: Zakon o mleku in maščobah ali MFG).

(2) Komisija je z dopisom z dne 2. oktobra 2012 Nemčijo obvestila, da so bili zadevni ukrepi registrirani kot nepriglašena državna pomoč pod številko SA.35484 (2012/NN). Nemčija je z dopisi z dne 16. novembra 2012, 7., 8., 11., 13., 14., 15. in 19. februarja, 21. marca, 8. aprila, 28. maja, 10. in 25. junija ter 2. julija 2013 sporočila dodatne informacije.

(3) Komisija je z dopisom z dne 17. julija 2013 (K(2013) 4457 final) Nemčijo obvestila o svojem sklepu, da bo sprožila postopek v skladu s členom 108(2) PDEU v zvezi z določenimi podukrepi, ki so bili izvedeni na podlagi MFG (v nadaljnjem besedilu: sklep o začetku postopka). Z istim dopisom je Komisija ugotovila, da so še nekateri podukrepi za obdobje od 28. novembra 2001 do 31. decembra 2006 ali za obdobje od 1. januarja 2007 ali za obe obdobji združljivi z notranjim trgom ali da niso državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU ali da ne spadajo na področje uporabe pravil o državni pomoči (v nadaljnjem besedilu: pozitivni sklep).

(4) Za vse ostale podukrepe, vključno z ukrepom iz tega sklepa, ki jih je združenje Verband der deutschen Milchwirtschaft e.V. (Združenje nemškega sektorja mleka, v nadaljnjem besedilu: VDM) izvedlo v zvezi z MFG v obdobju od 28. novembra 2001, pa je Komisija v sklepu o začetku postopka domnevala, da gre za državno pomoč, in je izrazila dvom o njihovi združljivosti z notranjim trgom.

(5) Z dopisom z dne 20. septembra 2013 je Nemčija podala mnenje o sklepu o začetku postopka.

(6) Sklep o začetku postopka je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije (3). Komisija je pozvala druge zainteresirane strani, da v enem mesecu predložijo mnenje.

(7) Komisija je prejela skupno 19 mnenj zainteresiranih strani. Ena od teh zainteresiranih strani je Komisijo z navedbo tehtnih razlogov zaprosila za zaupno obravnavo svoje identitete. Skupno šest mnenj, ki so prispela od 6. do 10. februarja 2014, se je nanašalo na podukrepe, ki zadevajo VDM.

(8) Prejeta mnenja so bila Nemčiji predložena z dopisi z dne 27. februarja, 3. marca in 3. oktobra 2014, ne da bi bila razkrita identiteta navedene zainteresirane strani.

(9) Nemčija o mnenjih, ki so jih zainteresirane strani predložile februarja 2014, sprva ni dala nobene izjave. Glede dopolnilnega mnenja z dne 8. julija 2014 pa je podala mnenje v dopisu z dne 3. decembra 2014.

(10) Komisija je z zahtevkom za podatke z dne 6. junija 2014 Nemčijo zaprosila za dodatne informacije, Nemčija pa jih je sporočila z dopisom z dne 16. julija 2014.

2. OPIS

(11) V nadaljevanju so opisani ukrepi, v sklepu o začetku postopka označeni kot podukrepi BW 6, BY 9, HE 5, NI 10, NW 9, RP 8, SL 6 in TH 6, ki jih je združenje VDM izvedlo v zvezi z Zakonom o mleku in maščobah in glede katerih Komisija dvomi, da so združljivi z notranjim trgom.

Razlogi Komisije za sprožitev postopka v skladu s členom 108(2) PDEU

(12) MFG je zvezni zakon, ki je začel veljati leta 1952 in je bil od takrat večkrat spremenjen, nazadnje 31. oktobra 2006. Ta zakon je pravni okvir za zadevne ukrepe in velja časovno neomejeno.

(13) MFG v členu 22(1) nemške zvezne dežele pooblašča, da od mlekarn pobirajo dajatev na mleko na podlagi količin dobavljenega mleka. Po informacijah, ki je dala na razpolago Nemčija, je to pooblastilo uporabilo 9 (od 16) zveznih dežel, in sicer Baden-Württemberg, Bavarska, Brandenburg, Hessen, Spodnja Saška, Severno Porenje – Vestfalija, Porenje – Pfalška, Posarje in Turingija. Dajatve, ki jih pobirajo dežele, znašajo do 0,0015 EUR na kilogram mleka.

(14) Nemčija je pojasnila, da se dajatev na mleko, ki se pobira v posameznih zveznih deželah, ne uporablja za uvožene proizvode. Dajatev na mleko pa se lahko uporablja za izvozne proizvode.

(15) Člen 22(2) Zakona o mleku in maščobah določa, da se sredstva iz dajatve na mleko uporabljajo samo za: 1. spodbujanje in ohranjanje kakovosti na podlagi določenih izvedbenih določb; 2. izboljšanje higiene pri pridelavi, dobavi, obdelavi in predelavi ter prodaji mleka in mlečnih izdelkov; 3. preizkuse mlečnosti; 4. svetovanje podjetjem pri vprašanjih s področja sektorja mleka in stalno usposabljanje mladih delavcev v sektorju mleka; 5. oglaševanje za večjo porabo mleka in mlečnih izdelkov; 6. izvajanje nalog, prenesenih v skladu z Zakonom o mleku in maščobah.

(16) Člen 22(2a) Zakona o mleku in maščobah določa, da je mogoče ob odstopanju od odstavka 2 sredstva, zbrana v skladu z odstavkom 1, uporabljati tudi za: 1. zniževanje strukturno povečanih stroškov zbiranja pri dostavi mleka in smetane od proizvajalca do mlekarne; 2. zniževanje povečanih stroškov prevoza pri dostavi mleka med mlekarnami, če je dostava nujna za zagotavljanje oskrbe prodajnega območja oskrbovanih mlekarn s konzumnim mlekom, ter 3. spodbujanje kakovosti pri centralizirani prodaji mlečnih proizvodov.

(17) Člen 22(4) določa, da je mogoče prispevke in pristojbine, ki jih mlekarne ali njihova združenja plačujejo obratom v sektorju mleka za namene iz odstavka 2, v celoti ali delno povrniti s sredstvi iz dajatve na mleko.

(18) Nemčija je izjavila, da gre pri financiranju VDM v okviru točke 6 člena 22(2) MFG za pospeševalno delovanje uprave (Leistungsverwaltung), torej ne za oblastveni poseg uprave, pri katerem se zadevnim subjektom omejujejo pravice (Eingriffsverwaltung), temveč za pozitivno zagotavljanje storitev. Materialna zakonska podlaga po mnenju Nemčije ni potrebna, ker zakonski pridržek iz člena 20(3) nemške ustave ne zajema tega področja. V tem primeru zadostuje prenos pooblastil v vsakokratnem proračunu zveznih dežel in ustrezna dodelitev z upravnim aktom.

(19) V posameznih zveznih deželah je bila zagotovitev sredstev določena z zakoni o proračunu, veljavnimi v teh deželah.

(20) Pravna podlaga za pobiranje dajatve na mleko v zadevnih zveznih deželah so naslednje uredbe:

(21) Baden-Württemberg: Verordnung des Ministeriums für Ernährung und Ländlichen Raum über die Erhebung von milchwirtschaftlichen Umlagen (Uredba Ministrstva za prehrano in podeželje o pobiranju dajatev v sektorju mleka) z dne 18. maja 2004 (Ur. list, str. 350), kot je bila spremenjena z uredbo z dne 24. januarja 2006 (Ur. list, str. 40);

(22) Bavarska: Verordnung über eine Umlage für Milch (Uredba o dajatvi za mleko, BayMilchUmlV) z dne 17. oktobra 2007;

(23) Hessen: Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Uredba o pobiranju dajatve za spodbujanje sektorja mleka) z dne 1. decembra 1981;

(24) Spodnja Saška: Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Uredba o pobiranju dajatve v sektorju mleka) z dne 26. novembra 2004 (Nds. Ur. list Spodnje Saške, št. 36/2004, str. 519), kot je bila nazadnje spremenjena s Verordnung zur Änderung der Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Uredba o spremembi uredbe o pobiranju dajatve v sektorju mleka) z dne 22. decembra 2005 (Ur. list Spodnje Saške, št. 31/2005, str. 475);

(25) Severno Porenje – Vestfalija: Verordnung über Umlagen zur Förderung der Milchwirtschaft (Uredba o dajatvah za spodbujanje sektorja mleka) z dne 30. novembra 1965.

(26) Porenje – Pfalška: LVO über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiete der Milchwirtschaft (Deželna uredba o pobiranju dajatve v sektorju mleka) z dne 15. oktobra 2002, kakor je bila nazadnje spremenjena z 1. LVO zur Änderung der LVO über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiete der Milchwirtschaft (Deželna uredba o spremembi Deželne uredbe o pobiranju dajatve v sektorju mleka) z dne 4. julija 2009;

(27) Posarje: Verordnung über die Erhebung einer Umlage auf dem Gebiet der Milchwirtschaft (Uredba o pobiranju dajatve v sektorju mleka) z dne 9. decembra 1982;

(28) Turingija: Thüringer Verordnung über die Erhebung einer Umlage zur Förderung der Milchwirtschaft (Uredba zvezne dežele Turingije o pobiranju dajatve za spodbujanje sektorja mleka) z dne 29. decembra 1999.

(29) Baden-Württemberg, Bavarska, Hessen, Spodnja Saška, Severno Porenje – Vestfalija, Porenje – Pfalška, Posarje in Turingija za predmetne ukrepe, ki jih izvaja VDM, dodeljujejo finančno podporo. Proračunska sredstva, porabljena v obdobju 2001–2011 (seštevek vseh zveznih dežel), so znašala skupno okrog 4 milijone EUR.

(30) Nemčija je nadalje izjavila, da v zveznih deželah, ki ne pobirajo dajatev na mleko, združenju VDM plačujejo prostovoljne prispevke združenja Milcherzeugervereinigung in Schleswig-Holstein e.V. (Schleswig-Holstein), Arbeitsgemeinschaft Milch e.V. (Mecklenburg – Predpomorjanska), Landeskontrollverband Berlin-Brandenburg e.V. (Berlin – Brandenburg), Interessengemeinschaft der Erzeugerzusammenschlüsse in Sachsen e.V (Saška) in Deželno združenje sektorja mleka na Spodnjem Saškem (Saška – Anhalt). Plačilo se odmeri glede na količino mleka, proizvedenega v zvezni deželi, ob upoštevanju finančnih možnosti navedenih organizacij.

(31) Zvezna dežela Baden-Württemberg je dodatno opozorila, da se v tej zvezni deželi dajatev na mleko od 31. decembra 2012 ne pobira več. Navedla je tudi, da je sektor mleka v Baden-Württembergu v letih 2013 in 2014 prispevke za financiranje VDM plačal preko združenja Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg e.V. (članarine).

(32) Po navedbah Nemčije zajemajo naloge VDM predvsem: — ugotavljanje in podpiranje interesov sektorja mleka, — izčrpno predhodno svetovanje o vseh vprašanjih na področju sektorja mleka na nacionalni in mednarodni ravni, — zastopanje interesov v zakonodajnem postopku v razmerju do ministrstev, parlamentarnih organov, odborov ter delovnih skupin nacionalnih in mednarodnih tehnično usmerjenih združenj in organizacij, — organiziranje prireditev v zvezi z aktualnimi dogodki in trendi.

(33) Po navedbah Nemčije je VDM včlanjeno v Mednarodno mlekarsko združenje (IDF) in v tej organizaciji predstavlja nemški nacionalni odbor. Konkretno je VDM zadolženo za celotno usklajevanje sodelovanja Nemčije v IDF. VDM po pooblastilu združenj, ki so včlanjena vanj, in zvezne vlade imenuje izvedence v organih IDF ter izraža mnenje o mednarodnih poizvedbah, naslovljenih na nemški nacionalni odbor. V IDF v dogovoru s svojimi člani in tesnem sodelovanju z zvezno vlado ter predstavniki zveznih dežel zastopa interese celotnega sektorja mlekarske panoge.

(34) Kot predstavnik celotne panoge v sodelovanju s pristojnimi organizacijami za normiranje, kot so ISO, IDF, CEN in DIN, skrbi tudi za normiranje in standardizacijo na nacionalni in mednarodni ravni. Poleg tega svetuje zvezni vladi in IDF glede Codex alimentarius. Z mnenji, navodili in smernicami bistveno prispeva k temu, da sektor mleka in uradni organi najdejo skupen jezik pri vrednotenju parametrov, ki so pomembni za okolje in varnost. Pripravlja tudi gradivo za usposabljanje v panogi in spremlja celotno tehnično normiranje. Tehnično normiranje je v sektorju mleka nepogrešljivo. Z njim se omogoča proizvodnja varnih, visokokakovostnih živil.

(35) VDM tvori tudi omrežje včlanjenih združenj, predstavnikov države, zveznih dežel in znanstvenikov. Vsem udeležencem svetuje glede usmeritev v nacionalnem in mednarodnem živilskem pravu, na področju znanosti o mleku in njegovi analizi ter na področju prehrane, pa tudi glede vprašanj, povezanih z okoljem, podnebjem in varstvom živali. S tem spodbuja sodelovanje vseh članov panoge. Med cilji združenja sta tudi podpora znanosti o mleku in spodbujanje tehničnega napredka na področju sektorja mleka.

(36) V VDM ni včlanjeno nobeno posamezno podjetje, ki deluje v proizvodnji ali predelavi mleka ali trgovini z njim, temveč so vanj včlanjena le združenja in znanstvene ustanove. Po podatkih s spletnega mesta VDM so med njegovimi člani npr. združenja Milchindustrie-Verband e.V., Deutscher Bauernverband e.V., Bundesverband der Privaten Milchwirtschaft e.V., ZV Deutscher Milchwirtschaftler e.V., Bundesverband Molkereiprodukte in Arbeitsgemeinschaft Deutscher Rinderzüchter e.V (4).

(37) Po mnenju Nemčije finančna podpora VDM ne pomeni državne pomoči, ker VDM ni podjetje, tj. ni gospodarski subjekt. VDM ne opravlja gospodarske dejavnosti. Je skupnost akterjev na različnih stopnjah vrednostne verige na področju mleka v Nemčiji, ki pa sama ni gospodarsko dejavna. VDM je v skladu z nemškim pravom na področju davka od dohodkov pravnih oseb priznano kot poklicno združenje in ima zato pravico do določenih davčnih ugodnosti, ki ne veljajo za družbe, ki opravljajo gospodarsko dejavnost.

(38) Nemčija trdi, da sme država članica v skladu s členom 183 Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 (5), brez poseganja v uporabo členov 87, 88 in 89 (sedanji členi 107, 108 in 109) Pogodbe v skladu s členom 180 te uredbe uvesti promocijsko dajatev za svoje proizvajalce mleka za tržene količine mleka ali ekvivalenta mleka za druge proizvode, da bi se financirali ukrepi za pospeševanje porabe v Skupnosti, razširitev trgov za mleko in mlečne izdelke ter izboljšanje kakovosti.

(39) Nemčija je v mnenju z dne 20. septembra 2013 trdila, da se združenja (kakršno je VDM) v praksi izdajanja odločb uvrščajo med podjetja v smislu člena 107(1) PDEU zgolj izjemoma in le v delu, v katerem tudi sama opravljajo gospodarsko dejavnost (npr. dajanje zemljišč v zakup, trženje pravic televizijskih prenosov) (6).

(40) Eno od področij dejavnosti je tudi predstavljanje sektorja mleka na nacionalni in mednarodni ravni (npr. pri Codex Alimentarius in v odboru DIN). VDM zadevnim organom posreduje strokovno znanje neodvisnih zunanjih znanstvenikov in strokovnjakov v skrajšani in pripravljeni obliki. Opravlja vlogo izvedenca in svetovalca za zvezna in deželna ministrstva.

(41) Te dejavnosti ne koristijo posameznim podjetjem. Nasprotno: ustrezajo značilnim (neprofitnim) nalogam združenja. Če bi menili, da VDM za plačilo opravlja dejavnost lobista sektorja mleka, čigar storitve je mogoče kupiti na trgu, bi njegovo dejavnost razumeli narobe. Za storitve, ki jih opravlja, njegovi člani tudi ne morejo izbrati drugega „ponudnika“. Torej ne obstaja konkurenca. VDM potemtakem ne opravlja gospodarske dejavnosti na trgu.

(42) Poleg tega Nemčija meni, da se s storitvami VDM tudi ne daje prednost mlekarnam. VDM predvsem ne nudi „posebej prilagojenih svetovalnih storitev“ za podjetja v sektorju mleka. Nasprotno: njegova dejavnost je splošne narave. Vse zainteresirane, s tem pa pravzaprav splošno javnost, seznanja z usmeritvami v nacionalnem in mednarodnem živilskem pravu, na področju znanosti o mleku in njegovi analizi ter na področju prehrane, pa tudi glede vprašanj, povezanih z okoljem, podnebjem in varstvom živali. Informacije razširja predvsem s splošno dostopnimi publikacijami (na internetu) ter s prirejanjem konferenc. Opravlja torej nalogo „multiplikatorja“, ki je značilna za dejavnosti združenj in je bistvenega pomena za omogočanje splošnega dostopa do informacij.

(43) Ta „odprta“, splošna oblika „svetovanja“ ni storitev tržne narave, ki bi se opravljala za sektor mleka. Ni primerljiva s „posebej prilagojenim“ svetovanjem, kakršno izvajajo npr. podjetja za podjetniško svetovanje. Morebitne prednosti, ki bi jih podjetja v sektorju mleka lahko imela, ker bi poznala te informacije, s pravnega vidika državne pomoči niso pomembne. Prav tako niso znane odločbe Komisije ali sodišč Evropske skupnosti, v katerih bi se državna pomoč razumela tako široko.

(44) Izključiti je mogoče tudi posredno državno pomoč. To bi pomenilo plačilo tretji osebi z namenom dajanja prednosti posrednemu prejemniku pomoči ali pa da je to dajanje prednosti določenemu podjetju ali veji proizvodnje neločljivo povezano z ukrepom. V tem primeru pa ni tako. Morebitne posredne prednosti iz ukrepov, kot so splošno informiranje o usmeritvah v nacionalnem in mednarodnem živilskem pravu, na področju znanosti o mleku in njegovi analizi ter na področju prehrane, pa tudi glede vprašanj, povezanih z okoljem, podnebjem in varstvom živali, niso specifične in zato ne morejo pomeniti državne pomoči. Poleg tega kot splošni ukrepi ne povzročajo izkrivljanja konkurence.

(45) V tem primeru ni elementov, s katerimi bi bilo mogoče upravičiti domnevo, da je obstajal namen dajanja prednosti določenim podjetjem ali da je do takega dajanja prednosti dejansko prišlo. Nasprotno: VDM je s pomočjo prejetih prispevkov lahko opravljalo opisane negospodarske naloge.

Razlogi Komisije za sprožitev postopka v skladu s členom 108(2) PDEU

(46) Komisija je v sklepu o začetku postopka ugotovila, da je VDM ponudnik storitev, saj na različnih ravneh zastopa nemški sektor mleka in poleg tega izvaja posebej prilagojene svetovalne storitve v zvezi s proizvodnjo mleka. S temi storitvami se nazadnje daje prednost celotnemu sektorju mleka v Nemčiji, predvsem mlekarnam, ki pa so podjetja. Poleg tega se je izkazalo, da so izpolnjeni vsi pogoji za obstoj državne pomoči.

Mnenje VDM

(47) VDM je glede dodeljenih plačil, v dopisu z dne 6. februarja 2014 predložilo mnenje, navedeno v nadaljevanju.

(48) Sredstev, ki jih je VDM prejelo iz dajatve na mleko, ni mogoče šteti za pomoči, namenjene VDM. VDM ni podjetje v smislu člena 107 PDEU, vsekakor pa njegove dejavnosti, financirane iz sredstev, zbranih z dajatvijo na mleko, ne pomenijo podjetniške, tj. gospodarske dejavnosti, pri kateri gre za ponujanje blaga ali storitev na trgu. To pomeni, da VDM vsaj glede navedenih dejavnosti, ki se financirajo iz dajatve na mleko, ni mogoče šteti za podjetje, saj se uvrstitev med podjetja vsakokrat določa funkcionalno glede na določeno dejavnost.

(49) VDM ni ponudnik storitev na trgu. Nasprotno, dejavnost VDM je značilna za delovanje združenj. Kot krovno združenje združuje in predstavlja sektor mleka v Nemčiji. Napačno bi bilo dejavnost VDM, ki izhaja iz strukture članstva, šteti za „storitev“ za člane. Nasprotno: naloga, ki jo opravlja VDM na podlagi svoje strukture, ki izhaja iz članstva, je demokratično legitimirano oblikovanje mnenja sektorja mleka na področjih, kot sta npr. zakonodaja in normiranje. Pri tem oblikovanju mnenja sodelujejo tudi predstavniki države, zveznih dežel in znanosti, ki so v združenju (VDM) deloma zastopani kot svetovalci, deloma pa imajo glasovalno pravico. Ta dejavnost oblikovanja volje in predstavljanja članstva, značilna za združenje, ne pomeni ponujanja storitve „na trgu“.

(50) Tudi pri natančnejši preučitvi posameznih področij, podrobneje navedenih spodaj, na katerih VDM izvaja svojo dejavnost združenja, se izkaže, da teh področij dejavnosti, ki se financirajo iz dajatve na mleko, ni mogoče šteti za „gospodarsko dejavnost“ na trgu.

(51) Bistveni del dejavnosti VDM je „izčrpno predhodno svetovanje o vseh vprašanjih na področju sektorja mleka na nacionalni in mednarodni ravni“. Na tem področju se porabi približno 15 % sredstev, ki jih VDM prejema iz dajatve na mleko. Vendar pri tej dejavnosti ne gre za svetovanje podjetjem v sektorju mleka, temveč za svetovanje nacionalnemu in mednarodnemu zakonodajalcu in uredbodajalcu, tj. za posredovanje oblikovane volje in spoznanj sektorja mleka pred začetkom zakonodajnih dejavnosti in drugih dejavnosti na področju normiranja. VDM pri teh postopkih sodeluje kot strokovnjak in predstavnik sektorja mleka v Nemčiji. Tudi na tem področju pa VDM ne nastopa kot „ponudnik storitev“ na trgu. Nasprotno: njegova dejavnost pomeni posredovanje volje, ki je bila demokratično oblikovana v VDM, čigar organizacija temelji na članstvu, v zakonodajni postopek. Zato zastopanja interesov celotnega sektorja mleka v zakonodajnem postopku v razmerju do ministrstev, parlamentarnih organov, odborov ter delovnih skupin nacionalnih in mednarodnih tehnično usmerjenih združenj in organizacij ni mogoče šteti za gospodarsko dejavnost.

(52) Tudi če bi dejavnost svetovanja državnim organom na nacionalni in mednarodni ravni šteli za storitev, ti državni organi kot prejemniki take „svetovalne storitve“ ne bi bili podjetja in zato ne bi bili prejemniki pomoči v smislu člena 107 PDEU. Glede na opisano dejavnost združenja VDM zato ni mogoče šteti za podjetje, torej tudi ne za upravičenca za prejemanje pomoči. Posebej prilagojene svetovalne storitve v obliki selektivnega svetovanja podjetjem v sektorju mleka pa se ne financirajo iz sredstev iz dajatve na mleko, ki jih zvezne dežele dajejo na razpolago VDM.

(53) VDM nadalje kot predstavnik celotne panoge v sodelovanju s pristojnimi organizacijami za normiranje, kot so ISO, IDF, CEN in DIN, skrbi tudi za normiranje in standardizacijo na nacionalni in mednarodni ravni. Poleg tega svetuje zvezni vladi glede Codex alimentarius. VDM kot svetovalec zvezne vlade sodeluje na sejah naslednjih odborov v Codex Alimentarius: — CCMMP – Milk and Milk Products (predvsem v obdobju 2001–2011 so bili predelani vsi standardi za mlečne izdelke CCMMP), — CCFH – Food Higiene, — CCCF – Contaminants in Foods, — CCFA – Food Additives, — CCFICS – Food Import Certificates, — CCFL– Food Labelling, — CCGP – General Principles, — CCMAS – Methods of Analysis and Sampling, — CCNFSDU – Nutrition and Foods for Special Dietary Uses, — CCRVDF – Residues Veterinary Drugs in Food.

(54) Na tem področju normiranja in standardizacije na nacionalni in mednarodni ravni je bilo porabljenega približno 45 % denarja, ki ga VDM prejema iz dajatve na mleko. Tudi tega področja normiranja in standardizacije ni mogoče šteti za gospodarsko dejavnost. VDM tukaj ne opravlja storitev na trgu, temveč kot krovna organizacija predstavlja celotni sektor mleka pri opravljanju naloge, ki je v javnem interesu. O tem, da sta normiranje in standardizacija v skladu z ISO, IDF, CEN, DIN in Codex Alimentarius dejavnost v interesu splošne javnosti in ne selektiven ukrep podpore, obstaja splošno soglasje.

(55) Kot je zapisano v statutu organizacije DIN e.V., je njegova „naloga (namen) […] spodbujanje, organizacija, usmerjanje in moderiranje normiranja in standardizacije v korist splošne javnosti v urejenem in preglednem postopku ter ob upoštevanju javnega interesa. Rezultati njegovega dela pripomorejo k inovacijam, varnosti in sporazumevanju v gospodarstvu, znanosti, upravi in javnosti ter k zagotavljanju kakovosti, racionalizaciji, varstvu pri delu, varstvu okolja in potrošnikov.“

(56) Enako velja za Codex Alimentarius, saj je njegova naloga npr. na njegovi spletni strani opisana takole: „The Codex Alimentarius Commission, established by FAO and WHO in 1963 develops harmonised international food standards, guidelines and codes of practice to protect the health of the consumers and ensure fair practices in the food trade.“

(57) Poleg tega je Codex Alimentarius pomembna podlaga tako za živilsko pravo, tj. pravne določbe in upravne predpise na področju živil, na splošno, posebej pa za varnost hrane na ravni Skupnosti ali na nacionalni ravni. Kot najpomembnejšo mednarodno normo živilskega prava ga morajo zakonodajni organi pri razvoju ali prilagajanju živilskega prava upoštevati ravno glede varnosti hrane in varstva potrošnikov (7).

(58) Zato tudi v tem delu ne gre za gospodarsko dejavnost VDM v smislu ponujanja storitev na trgu. To velja že zato, ker ne obstaja trg za tovrstne dejavnosti normiranja in standardizacije, ki so v javnem interesu, še posebej pa v interesu potrošnikov (8).

(59) Del dejavnosti VDM je tudi informiranje v splošni obliki o mleku in mlečni živinoreji ter v povezavi s tem razširjanje znanstvenih dognanj in novih metod na tem področju v razumljivi obliki. VDM v zvezi s tem pripravlja ustrezna mnenja, navodila in smernice, s katerimi vse zainteresirane kroge, vključno s potrošniki, v lahko razumljivem jeziku seznanja s temami, kot so najboljše razpoložljive tehnike v varstvu okolja, dobra kmetijska praksa, poraba vode, emisije CO2 in varstvo živali v mlečni živinoreji ter sistemi krmljenja v pridelavi mleka. Na tem področju se porabi približno 35 % sredstev, ki jih VDM prejema iz dajatve na mleko.

(60) Tudi te dejavnosti ni mogoče šteti za gospodarsko dejavnost, saj ne gre za opravljanje posebnih storitev v konkurenci z drugimi ponudniki. Ker tu ne gre za opravljanje posebnih dejavnosti v korist podjetij v sektorju mleka, temveč za informiranje katere koli zainteresirane tretje osebe, tj. splošne javnosti, o temah s področja mleka in mlečne živinoreje, gre za brezplačno ponudbo VDM, ki je tudi nobena tretja oseba ne bi mogla izvesti odplačno. Zgolj za določene publikacije se zaračunava simbolična cena.

(61) VDM nadalje podpira znanstvenike na državnih visokih šolah, predvsem mlade znanstvenike, in sicer tako, da jim na njihovo prošnjo povrne del potnih stroškov za prireditve na področju mlekarske znanosti. Ker gre tu za podporo fizičnim osebam, ki ne opravljajo gospodarske dejavnosti, na negospodarskem področju, tudi v tem delu niso izpolnjeni pogoji za državno pomoč.

(62) Poleg tega sta dva zaposlena VDM predavala na Visoki strokovni šoli v Hannovru, te dejavnosti pa prav tako ni mogoče šteti za gospodarsko dejavnost. Na tem področju (podpora mladim znanstvenikom in predavanja zaposlenih VDM) je bilo skupno porabljenih povprečno okrog 5 % sredstev, ki jih VDM prejema od dajatve na mleko.

(63) V delu, v katerem so bili iz sredstev dajatve na mleko financirani stroški dejavnosti VDM v IDF in njegova funkcija kot državni odbor za Nemčijo v IDF, npr. mnenje o mednarodnih vprašanjih, spada ta dejavnost v svetovanje VDM javnim ustanovam ali v normiranje ali v splošno informiranje. Sicer pa je udeležba predstavnikov VDM na sestankih IDF zgolj dejavnost združenja in torej ni gospodarska dejavnost. Pri delu v okviru IDF je poudarek na sodelovanju pri mednarodnem normiranju (Codex Alimentarius, ISO, CEN) in splošnem, generičnem informiranju.

(64) Prav tako ne gre za državno pomoč podjetjem v sektorju mleka. Če državni organi sodelujejo z VDM kot s svetovalcem v fazi priprave ali v okviru zakonodajnih ali drugih normativnih postopkov in pri tem urejajo njegovo financiranje z obvezno dajatvijo, da bi zagotovili njegovo neodvisnost, država s tem ne daje prednosti podjetjem, ki morajo preko obvezne dajatve državnim organom financirati pridobivanje informacij.

(65) Enako velja za področje normiranja, ki se izvaja v javnem interesu, in podporo znanstvenikom na univerzah, predvsem mladim znanstvenikom. Nazadnje tudi pri informiranju ni mogoče govoriti o dajanju posebne prednosti podjetjem v sektorju mleka. Njegov namen je splošno ozaveščanje o temah s področja sektorja mleka ter posredovanje znanja o veljavnih pravnih določbah, normah, standardih in najnovejšem tehničnem razvoju, da bi v javnem interesu zagotovili upoštevanje visokih standardov na področju kakovosti in varstva okolja. Če pa imajo podjetja v sektorju mleka kakšne koristi od ukrepov VDM, so to posredne koristi, ki jih ni mogoče meriti in ne zadostujejo za to, da bi se ukrepi, izvedeni z drugačnimi cilji, zaradi njih šteli za državno pomoč. In tudi če bi domnevali, da gre v tem primeru za pomoč sektorju mleka, tukaj s pravnega vidika državne pomoči ne bi bilo mogoče zahtevati vračila, saj ne bi bilo mogoče niti v osnovi ugotoviti, katera podjetja so imela koristi od ukrepov in kolikšne so bile te koristi, še zlasti ker pozitivni učinki nikakor niso bili omejeni samo na podjetja v nemškem sektorju mleka, temveč so koristili tudi tujim podjetjem vsaj takrat, kadar so delovala v Nemčiji, oziroma imajo dejavnosti, kot je npr. dejavnost mednarodnega normiranja in v okviru Codex alimentarius, nasploh učinke na mednarodni ravni.

(66) Če pa bi se v nasprotju z zgornjimi izvajanji uporaba sredstev od dajatve na mleko, ki jih je VDM prejelo v okviru ukrepov BW 6, BY 9, HE 5, NI 10, NW 9, RP8, SL 6 in TH 6, štela za državno pomoč, bi bili ti ukrepi vsekakor v skladu z ustreznimi določbami sekundarnega prava.

(67) Če bi v nasprotju s stališčem, ki se zastopa tukaj, vlogo svetovalca, ki jo ima VDM, šteli za državno pomoč podjetjem v sektorju mleka, bi šlo v tem primeru za dovoljeno tehnično pomoč v smislu točke 14 Smernic skupnosti o državni pomoči v kmetijskem sektorju 2000–2006 (9) (v nadaljnjem besedilu: smernice Skupnosti 2000–2006) oziroma oddelka IV.K Smernic Skupnosti o državni pomoči v kmetijskem in gozdarskem sektorju 2007–2013 (10) (v nadaljnjem besedilu: smernice 2007–2013).

(68) Glede obdobja 2001–2006 je VDM nadalje navedlo, da so se ukrepi nanašali izključno na mleko kot proizvod iz Priloge I. Predmet ukrepov je razširjanje znanstvenih dognanj, predvsem vsakokratne najsodobnejše tehnologije in dobre prakse, iz česar pa izhajajo tudi norme in standardi, pri katerih nastanku je VDM sodelovalo ali svetovalo, ali razvoj tehnologije, ki naj bi se upošteval pri novih zakonodajnih projektih. Ukrepi VDM na tem področju se zato praviloma nanašajo na nove metode v smislu točke14.1 smernic Skupnosti 2000–2006. S tem spada med tehnično pomoč tudi dejavnost VDM na področju normiranja in standardizacije, saj gre za ugotavljanje in razširjanje znanstvenih dognanj.

(69) Ne glede na to pa je treba razširjanje znanstvenih dognanj in splošnih objektivnih informacij (v smislu oddelka IV.K. smernic 2007–2013) šteti za dovoljeno tudi s časovnega vidika uporabe smernic Skupnosti, če jih uvrstimo na primer pod pojem svetovalnih storitev ali izobraževanja in usposabljanja (11).

(70) Sicer pa bi pri drugačni razlagi smernic nastalo tudi protislovje v razmerju do oglaševalskih ukrepov, ki veliko močneje posegajo v dogajanje na trgu. Ti ukrepi bi bili na podlagi Smernic Skupnosti o državni pomoči za oglaševanje proizvodov dovoljeni tudi pred letom 2007 za proizvode, navedene v Prilogi I Pogodbe ES, in nekatere proizvode, ki niso navedeni v Prilogi I (2001/C-252/03) (v nadaljnjem besedilu: smernice o oglaševanju). Mleko kot presežni proizvod izpolnjuje pozitivna merila, ki se zahtevajo za oglaševanje.

(71) To pomeni, da lahko države članice v sektorju mleka podpirajo splošno oglaševanje mleka, tj. oglaševanje, ki je nevtralno glede porekla in podjetja, z državno pomočjo brez nadaljnjih omejitev v višini 100 %. To so države članice v veliki meri tudi izkoristile (12). Če je bilo torej v obdobju 2001–2006 dovoljeno splošno oglaševanje mleka in mlečnih izdelkov brez omejitev, ni nobenega razloga za to, da bi za splošno objektivno informiranje oziroma razširjanje znanstvenih dognanj o mleku in mlečnih izdelkih, ki v dogajanje na trgu posegata v veliko manjši meri, veljale zahteve, ki so s pravnega vidika državne pomoči strožje.

(72) Namen materialnega prava o državni pomoči niti in namen Komisije pri oblikovanju smernic Skupnosti ni mogel biti, da bi se oglaševalska kampanja z geslom „Pijte več mleka!“, financirana iz državnih sredstev, štela za dovoljeno državno pomoč pri oglaševanju, kampanja, v kateri je potrošnik objektivno obveščen o hranilni vrednosti in pomenu mleka za prehrano otrok, pa bi se štela za nedovoljeno državno pomoč.

(73) Izpolnjeni so tudi drugi pogoji iz točke 14 smernic Skupnosti 2000–2006. Ker gre za splošne ukrepe, ki so nevtralni glede podjetij, iz tega izhaja, da ti ukrepi samodejno niso omejeni na določene skupine (člen 14(2)). Kot je bilo pojasnjeno, ukrepov ni mogoče finančno pripisati posameznim podjetjem, saj ne obstaja neposredna povezava z njimi. Na tem področju je bilo porabljenih razmeroma malo sredstev, podjetij v sektorju mleka pa je toliko, da mejne vrednosti iz člena 14(3) še zdaleč niso bile dosežene.

(74) Glede obdobja od leta 2007 je VDM navedlo, da se ustrezni ukrepi VDM štejejo za razširjanje znanstvenih dognanj v splošno razumljivi obliki in za splošne objektivne informacije v smislu oddelka IV.K smernic 2007–2013 v povezavi s členom 14 Uredbe (ES) št. 1857/2006. Omejitve na mala in srednja podjetja v tem primeru ni mogoče uporabiti, saj pri splošnih objektivnih informacijah, ki so nevtralne glede podjetij, omejitev na mala in srednja podjetja ni mogoča že zaradi nevtralnosti glede podjetij. Poleg tega je treba tudi v tem primeru upoštevati, da se smernice ne smejo uporabljati na protisloven način. Glede na to gotovo ni mogel biti namen smernic, da bi bila pri splošnem oglaševanju za mleko in mlečne izdelke (ki so kmetijski proizvodi) dovoljena pomoč v višini 100 % (gl. točko 157 smernic 2007–2013), medtem ko bi za splošno objektivno informiranje in razširjanje znanstvenih dognanj, ki bistveno manj posegata v konkurenco, veljale strožje zahteve. V nasprotnem primeru bi države članice skoraj spodbujali k temu, da bi skušale objektivno informiranje ali razširjanje znanstvenih dognanj povezati s spodbujanjem k nakupu, saj bi ga tako spremenili v oglaševanje, ki je brez dvoma dovoljeno.

(75) Zaradi navedenih argumentov je VDM zaprosilo, da Komisija ponovno razmisli o svojih dosedanjih domnevah glede statusa VDM kot podjetja ter o dopustnosti njegove dejavnosti po pravilih o državnih pomočeh. Ker je postopek zapleten, si je VDM poleg tega pridržalo pravico, da med postopkom predloži še nadaljnja mnenja.

Pripombe drugih zainteresiranih strani

(76) Komisija je od 6. do 10. februarja 2014 prejela skupaj šest dopisov zainteresiranih strani, ki so izrazile mnenje o zadevnih ukrepih, izvedenih s strani VDM.

(77) Združenje Landesvereinigung der Bayerischen Milchwirtschaft e.V. (dopis z dne 7. februarja 2014) je obširno navedlo, da se mednarodna izmenjava izkušenj preko VDM glede preventivnega varstva potrošnikov spodbuja s pomočjo novih spoznanj iz drugih držav in je zelo cenjena. S tem se ne daje prednost posameznim podjetjem.

(78) Združenje Landesvereinigung Thüringer Milch e.V. se je v mnenju z dne 6. februarja 2014 sklicevalo na mnenje VDM in ga podprlo.

(79) Združenje Milchprüfring Baden-Württemberg e.V. je v mnenju z dne 6. februarja 2014 obširno navedlo, da VDM spada med ustanove, ki so v zvezni deželi Baden-Württemberg prejele sredstva iz dajatve na mleko. Vse ustanove, navedene v mnenju, so sprejele ukrepe v smislu sektorja mleka v skladu s členom 22 Zakona o mleku in maščobah. Iz dajatve za mleko je bilo dodeljenih samo toliko sredstev, kolikor jih je bilo potrebnih za izvedbo ukrepov.

(80) Združenje Milchwirtschaftliche Arbeitsgemeinschaft Rheinland-Pfalz e.V. je v mnenju z dne 10. februarja 2014 navedlo argumente, ki jih je navedla že Nemčija v mnenju z dne 20. septembra 2013.

(81) Združenje Milchwirtschaftlicher Verein Baden-Württemberg e.V se je v mnenju z dne 6. februarja 2014 pridružilo navedbam združenja Milchprüfrings Baden-Württemberg e.V. (gl. uvodno izjavo 79).

(82) Združenje Landesvereinigung der Milchwirtschaft Niedersachsen е. V. (LVN) se v svojem dopisu z dne 7. februarja 2014 sicer ni neposredno opredelilo glede pomoči, dodeljenih VDM, vendar je načeloma zanikalo obstoj državne pomoči za vse podukrepe v skladu z MFG.

(83) LVN je konkretno trdilo, da ukrepi, financirani iz dajatve na mleko, ne obremenjujejo državnega proračuna, da država ni pristojna za razpolaganje s sredstvi iz dajatve na mleko ter da država ne nadzoruje niti višine dajatve niti vsebine ukrepov. Državi torej ni mogoče pripisati zadevnih pomoči. Poleg tega država niti ne nadzira višine pomoči niti ni organizacijsko vključena v LVN.

(84) Prav tako je bilo navedeno, da LVN ne preverjajo državni organi, temveč hannovrska kmetijska zbornica, ki je samoupravna organizacija javnega prava in tako ni organ neposredne državne uprave.

(85) LVN se je v dopolnilnem mnenju z dne 8. julija 2014 med drugim skliceval na sklep Komisije v zadevi Val'Hor (13). Kot trdi LVN, je Komisija v tem sklepu priznala, da niti iz pristojnosti države, da prizna medpanožno organizacijo, niti iz njene regulativne podpore pri pobiranju „prispevkov“, ki se nanašajo na panogo (v tedanjem primeru z možnostjo izjave o splošni obveznosti), ni mogoče sklepati, da je treba ukrepe, ki jih je izvedla panožna organizacija, pripisati državi. Ali ima državna udeležba v parafiskalnem sistemu financiranja za posledico, da je mogoče dajanje prednosti pripisati državi kot „državno pomoč“, je odvisno od okoliščin posameznega primera in skupne obravnave na tej podlagi. Za preverjanje vprašanja, ali gre za državno pomoč, so odločilni predvsem naslednji vidiki, ki so se izoblikovali v sodni praksi: — Kdo odloča o pobiranju in uporabi sredstev? — Kakšen je vpliv države, če odloča zasebnopravna organizacija? — Iz katerih sredstev se financirajo pomoči? — Katera vrsta ukrepov se financira? — Od koga se pobirajo sredstva? — Kdo daje pobudo za ukrep?

(86) Pravni zastopnik LVN je preučil pravni položaj v drugih zveznih deželah in tudi ugotovil, da indici o obstoju državne pomoči, izoblikovani v sodni praksi, niso podani, tako da MFG v celoti nikakor ni mogoče pripisati značaja pomoči.

(87) Po mnenju LVN deželna združenja merodajno odločajo o pobiranju dajatve pri mlekarnah. V skladu s prvim stavkom člena 22(1) MFG je mogoče dajatev pobirati samo v posvetovanju z deželnimi združenji. V skladu z drugim stavkom člena 22(1) MFG je za zvišanje dajatve potreben predlog deželnega združenja.

(88) Načine in višino dajatve v Spodnji Saški in Turingiji določa uredba o pobiranju dajatve (UmlErhVO), ki je sprejeta „v posvetovanju“ z deželnim združenjem.

(89) Poleg tega deželno združenje usmerja uporabo sredstev iz dajatve, ki jih je treba upravljati ločeno (glej prvi stavek člena 22(3) MFG) in ki se zato včasih celo zbirajo na posebnem računu posameznega deželnega združenja (glej npr. člen 3(1) UmlErhVO zvezne dežele Turingije). Tako so deželna združenja na lastno strokovno odgovornost pripravila predloge za uporabo sredstev. V Turingiji to na primer poteka na podlagi predlogov, ki jih dajo člani združenja Landesvereinigung Thüringer Milch (LVTM) (glej točko 6.3 turinških smernic za delo).

(90) Predloge za uporabo, ki so jih pripravila deželna združenja, sicer „določi“ (tako v Spodnji Saški v skladu s točko 6.2 Smernic za finančno pomoč), v Turingiji pa v skladu s členom 4 UmlErhVO zvezne dežele Turingije) ali „odobri“ oz. „dovoli“ (tako v Severnem Porenju – Vestfaliji in na Bavarskem) državni organ. Vendar to še ne pomeni odločilnega državnega vpliva, kajti merilo za državno „preverjanje“ so zgolj pogoji iz člena 22(2) MFG. S tem se pristojnost za usmerjanje dodeljevanja denarnih sredstev ali vpliv nanj z ustreznimi ureditvami ne prenaša na državne organe nič bolj kot v zadevi Doux Élevage (14).

(91) Tudi dejansko se sredstva iz dajatve v vseh zveznih deželah uporabljajo v skladu s predlogi za uporabo, ki jih dajo deželna združenja. Že to ne glede na konkretno pravno formulacijo kaže, da sredstev iz dajatev ni mogoče pripisati državi (15).

(92) Po mnenju LVN imajo deželna združenja popolnoma zasebnopravni status. Kot je navedeno v njihovih statutih, je treba deželna združenja razumeti kot zastopnike interesov članov, ki prihajajo izključno iz sektorja mleka (vključno s predstavniki potrošnikov).

(93) V skladu s členom 14 MFG so deželna združenja „prostovoljna“ združenja gospodarskih krogov, ki so udeleženi v sektorju mleka, in potrošnikov z namenom skupnega zastopanja njihovih gospodarskih interesov.

(94) Deželna združenja se razlikujejo od združenja Hoofdbedrijfschap Ambachte, ki je bilo sporno v zadevi Pearle, poklicnega združenja optikov, ki sta mu bila zaupana pobiranje in uporaba obvezne dajatve za oglaševanje. Čeprav je to poklicno združenje optikov imelo javnopravni status, je Sodišče presodilo, da ne gre za državno pomoč, ker oglaševanje ni bilo financirano iz sredstev, ki so bila dana na razpolago državnim organom, temveč iz dajatev, pobranih pri podjetjih v panogi (16).

(95) Deželna združenja kot odločujoči organi v zvezi s pobiranjem in uporabo dajatve na mleko se razlikujejo tudi od kmetijskih odborov v zadevi Plans de Campagne, ki niso bili udeleženi pri določitvi ukrepov in tudi niso imeli nobenega manevrskega prostora pri izvajanju ukrepov (17).

(96) Deželna združenja so nedržavni, zgolj zasebni organi, ki kot taki na lastno odgovornost odločajo o dajatvi na mleko in njeni uporabi.

(97) Dajanje prednosti sektorju mleka nadalje ni povezano z nobeno obremenitvijo državnega proračuna, ker se dajatev na mleko pobira pri pripadnikih sektorja mleka, zaradi česar je selektivna „prednost“ v sorazmerju s selektivno obremenitvijo, s katero se izravna. Zato ni mogoče govoriti o dajanju prednosti in izkrivljanju konkurence, ker se „prednosti“ mlekarn in proizvajalcev mleka popolnoma izravnajo z obremenitvijo iz dajatve.

(98) V zadevi Vent de Colère je Sodišče potrdilo državni značaj sistema dajatev med drugim zato, ker se obremenitve niso več, kot je veljalo v skladu s prejšnjo zakonodajo, izravnavale samo z dajatvami pripadnikov zadevne panoge (v tem primeru: energetike), temveč, potem ko je bil zakon spremenjen, z dajatvami vseh končnih odjemalcev električne energije s prebivališčem na nacionalnem ozemlju (18).

(99) Prav tako po mnenju LVN ne gre za državno pomoč, če gre za „kolektivno usmerjene ukrepe“, ki se izvajajo v interesu določene panoge in se financirajo s prispevki, pobranimi od pripadnikov panoge.

(100) Vsi sporni ukrepi so namenjeni spodbujanju „proizvoda mleko“ in so zato v kolektivnem interesu sektorja mleka. Delno ti ukrepi hkrati varujejo interese potrošnikov, kajti ta namena sta zaradi obstoječe skladnosti ciljev neločljiva.

(101) Vloga države je omejena na to, da sektorju mleka z MFG daje na razpolago zakonski izravnalni mehanizem, s katerim se zagotavlja, da pripadniki sektorja mleka, ki imajo že po naravi stvari korist od ukrepov, izvedenih za „proizvod mleko“, plačajo ustrezen prispevek za stroške. Država ima tako kot v zadevah Pearle, Doux Élevage in Val'Hor zgolj vlogo instrumenta, s katerim izravnalni mehanizem, ki je nastal na pobudo zasebnega sektorja, postane obvezen, tako da se obremenitev pravično porazdeli (19).

(102) Pobuda za dajatev je prišla od deželnih združenj, torej iz zasebnega sektorja. Tako se dajatev v skladu s členom 22 MFG pobira samo v „posvetovanju“ z deželnimi združenji. Deželna združenja sama prav tako niso bila ustanovljena zaradi državnih predpisov, temveč so „prostovoljna“ združenja pripadnikov sektorja mleka (člen 14 MFG). V tem delu je nazorno dokumentiran položaj v zvezni deželi Turingiji, kjer je bilo deželno združenje priznano šele leta 1999. Na prošnjo kmetijskega združenja zvezne dežele Turingije je pristojno ministrstvo „naložilo izvedbo potrebnih formalnih upravno-tehničnih ukrepov“, s katerimi bi bilo omogočeno pobiranje dajatve od mlekarn in zbirnih centrov za mleko. S tem je induktivno ponazorjeno, da gre pri dajatvi na mleko le za izravnalni mehanizem zasebnega sektorja, pri katerem ima država zgolj vlogo „instrumenta“, s katerim obveznost dajatve postane zavezujoča (20).

(103) LVN je v preglednici opozorilo na skupne značilnosti oziroma razlike med različnimi zadevami na eni strani in MFG na drugi strani, ki obstajajo po njegovem mnenju.

(104) V zadevi Val'Hor (Sklep 2014/416/EU) (sklep: ne gre za državno pomoč), kot pri dajatvi na mleko, sredstva v glavnem pobirajo in dodeljujejo državno priznane zasebne in prostovoljno združene panožne organizacije, s prispevki pripadnikov panoge se financirajo kolektivno usmerjeni ukrepi v korist panoge, zakonsko določena možnost državnega priznavanja zasebne panožne organizacije sama ne pomeni, da gre za državni nadzor, država dejansko ne more uporabljati sredstev, da bi pomagala določenim podjetjem, panožna organizacija pa sama odloča o uporabi sredstev.

(105) V zadevi Vent de Colère (C-262/12) (sklep: gre za državno pomoč) je, za razliko od dajatve na mleko, višina dajatve določena enostransko z ministrskim odlokom brez sodelovanja pripadnikov zasebnega sektorja, obstaja državno jamstvo, sredstva upravlja javni organ in obstajajo državni mehanizmi sankcij.

(106) V zadevi Doux Élevage (C-677/11) (sklep: ne gre za državno pomoč), kot pri dajatvi na mleko, sredstva v glavnem pobirajo in dodeljujejo državno priznane zasebne in prostovoljno združene panožne organizacije; zgolj zaradi zakonsko določene možnosti državnega priznavanja zasebne panožne organizacije še ni mogoče domnevati, da gre za državni nadzor, sredstva se v celoti črpajo iz zneskov, pobranih od gospodarskih subjektov, država dejansko ne more uporabljati sredstev, da bi podprla določena podjetja, panožna organizacija pa sama odloča o uporabi sredstev.

(107) V zadevi Plans de Campagne (T-139/09) (sklep: gre za državno pomoč) za razliko od dajatve na mleko o višini prispevkov odloča uradni organ, zbrani prispevki se dopolnjujejo z državnimi sredstvi, ukrepe določa država (žig državnega nadzornika itd.), odbori gospodarske panoge pri določanju ne sodelujejo in tudi nimajo nikakršnega manevrskega prostora pri uporabi ukrepov, sej odborov pa se udeležuje delegat ministra.

(108) V zadevi Pearle (C-345/02) (sklep: ne gre za državno pomoč) se, kot pri dajatvi na mleko, sredstva uporabljajo izključno za namene posamezne gospodarske panoge, združenje določene gospodarske panoge je pri javnem organu dalo predlog za zbiranje prispevkov, da je lahko izvajalo določene ukrepe v korist te gospodarske panoge, za razliko od dajatve na mleko pa je pri pobiranju in uporabi obvezne dajatve odločilno udeleženo javnopravno in ne zasebno poklicno združenje, tako da se zdi zadeva Pearle v tem delu težavnejša od dajatve na mleko.

Mnenje Nemčije z dne 3. decembra 2014

(109) Nemčija o mnenjih, ki so jih zainteresirane strani predložile februarja 2014, sprva ni dala nobene izjave. Glede dodatnega mnenja LVN z dne 8. julija 2014 pa je z dopisom z dne 3. decembra 2014 navedla, kot je prikazano v nadaljevanju.

(110) Zadevne zvezne dežele so se v svojih navedbah v postopku preiskave za dajatev na mleko v skladu z MFG osredotočile predvsem na dvoje, in sicer prvič, pri dokazovanju skladnosti izvedenih ukrepov, na materialne določbe o državni pomoči (zlasti glede združljivosti ukrepov z določbami uredbe o izjemah v kmetijstvu in veljavnih kmetijskih smernic) ter drugič, glede dejanskega stanu, na vprašanje, ali obstaja prednost, pomembna s pravnega vidika državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU.

(111) Mnenje LVN z dne 8. julija 2014 ter sedanja praksa odločanja evropskih sodišč in Evropske komisije pomenijo priložnost za dopolnilne izhodiščne navedbe glede vprašanja, ali tukaj sploh obstaja dejanski stan državne pomoči v smislu člena 107(1) PDEU in zlasti, ali tukaj obstaja element dejanskega stanu „dodeljeno iz državnih sredstev“.

(112) Pripombe LVN z dne 8. julija 2014 in pregled zgoraj navedenih odločitev vzbujajo vsaj dvom o tem, ali je v obravnavanem primeru izpolnjen element dejanskega stanu „dodeljeno iz državnih sredstev“, tako da pri pobiranju in uporabi dajatve na mleko ne bi šlo za državno pomoč. To je mogoče utemeljiti, kot je navedeno v nadaljevanju.

(113) Kot izhaja iz zadeve Val'Hor (Sklep 2014/416/EU) in zadeve Doux Élevage (C-677/11), pri ukrepih, ki so jih financirale in izvajale zasebne panožne organizacije, ne gre za državne pomoči. Pri deželnih združenjih za mleko, ki obstajajo v posameznih zveznih deželah, gre za organizacije, ki bi lahko bile primerljive z organizacijami iz navedenih odločb. Državni organi niso bili nikoli člani teh deželnih združenj. Udeležujejo se sej brez pravice glasovanja, tako rekoč kot zunanji gosti. Ne glede na udeležbo državnega organa v okviru pobiranja dajatve na mleko oz. nadzora nad upoštevanjem pravnih pogojev iz MFG so deželna združenja organ, ki odloča o izbiri projektov.

(114) V praksi posamezna deželna združenja upravljajo z zneski, zbranimi z dajatvijo, in odločajo o uporabi sredstev iz dajatve. Državnega vpliva na podlagi „preverjanja“ oz. „določitve“ predlogov deželnih združenj s strani državnih organov v praksi ni, saj to ostaja v okviru člena 22(2) MFG in je namenjeno preverjanju, ali se upoštevajo pravne določbe člena 22 MFG. Sredstva iz dajatve se uporabljajo v skladu s predlogi za uporabo, ki jih dajo deželna združenja, kar v skladu s sodbo Sodišča z dne 16. maja 2002 v zadevi Stardust Marine (C-482/99) nedvomno kaže, da ne gre za državna sredstva.

(115) Deželna združenja so popolnoma zasebne organizacije. To dejstvo in ugotovitev, da deželna združenja upravljajo dajatev na mleko in njeno uporabo, je odločilen razlog za to, da se dajatev na mleko, podobno kot v navedeni zadevi, ne uvrsti med državno pomoč.

(116) Dodaten razlog za to, da ne gre za državno pomoč, je dejstvo, da so sredstva dajatve na mleko v celoti zasebna sredstva. Gre za sredstva, ki izvirajo iz premoženja zasebnih podjetij, ki jih bremeni dajatev. Za razliko od zadev Vent de Colère (C-262/12) in Plans de Campagne (T-139/09), v katerih je bil obstoj državne pomoči zaradi tega razloga potrjen, pri dajatvi na mleko ne obstaja državna subvencija ali prevzem jamstva.

(117) Poleg tega je dajatev na mleko kolektiven ukrep za celotno panogo, kar je v skladu s sedanjim pravnim položajem (Sklep 2014/416/EU (Val'Hor) in C-677/11 (Doux Élevage)) razlog za to, da ne gre za državno pomoč.

(118) Prav tako obstaja dvom o dajanju prednosti, ki je nujen pogoj za domnevo, da gre za državno pomoč. To bi bilo mogoče utemeljiti s tem, da so se prednosti, ki so jih imele mlekarne in proizvajalci mleka, popolnoma izničile oziroma „nevtralizirale“ z dajatvami, pobranimi pri mlekarnah, s tem pa posredno tudi pri proizvajalcih mleka. V prid tej razlagi govori tudi sodba Sodišča z dne 19. decembra 2013 (C-262/12, Vent de Colère), v kateri se dejanski stan državne pomoči šteje kot izpolnjen prav zato, ker se obveznosti ne pobirajo več samo pri pripadnikih panoge, ampak tudi pri vseh domačih odjemalcih električne energije.

(119) Iz navedenih točk, ki deloma izhajajo iz ponovne preučitve sistema dajatve na mleko, in ob ohranjanju dosedanjega stališča zadevnih zveznih dežel je treba sklepati, da obstajajo dvomi glede vprašanja, ali gre pri sistemu dajatve na mleko za državno pomoč. Na vprašanje, ali gre za državno pomoč, zlasti pa, ali je tukaj izpolnjen element dejanskega stanu „državna sredstva“, mora odgovoriti Evropska komisija.

3. OCENA

Podukrepi, ki ne pomenijo državne pomoči

Podpora znanstvenikom

(120) Glede podpore znanstvenikom (gl. uvodno izjavo 61) Komisija ugotavlja, da imajo od nje koristi fizične osebe, ki ne opravljajo gospodarske dejavnosti. Komisija nadalje domneva, da so se navedeni znanstveniki ukvarjali z neodvisnimi raziskavami in razvojem z namenom poglabljanja znanja in razumevanja v smislu točke 19 Sporočila Komisije o uporabi pravil Evropske unije o državni pomoči za nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (21). Komisija v tem primeru domneva, da gre za negospodarsko dejavnost.

(121) Za podjetje v smislu člena 107(1) PDEU se šteje samo subjekt, ki opravlja gospodarsko dejavnost. Iz tega sledi, da podpora znanstvenikom, dodeljena v okviru tega podukrepa, ni državna pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.

Predavanja na Visoki strokovni šoli v Hannovru

(122) Glede predavanj zaposlenih VDM na Visoki strokovni šoli v Hannovru (gl. uvodno izjavo 62) Komisija ugotavlja, da študijski programi na javnih strokovnih šolah spadajo na področje državno organiziranega javnega izobraževanja.

(123) V skladu s sodno prakso se sistem javnega izobraževanja, ki se organizira v okviru nacionalnega sistema izobraževanja ter ga financira in nadzira država, lahko obravnava kot negospodarska dejavnost. Glede tega je Sodišče ugotovilo, da država „z vzpostavitvijo in ohranjanjem takega sistema javnega izobraževanja, načeloma financiranega iz javnega proračuna in ne iz prispevkov učencev ali njihovih staršev, […] nima namena sodelovati v pridobitnih dejavnostih, temveč izpolnjuje naloge, ki jih ima do svojih prebivalcev na socialnem, kulturnem in izobraževalnem področju“ (22).

(124) Predmetna predavanja so del študijskega programa javne visoke strokovne šole. Javno izobraževanje, ki ga organizira navedena visoka strokovna šola, se šteje za negospodarsko dejavnost (gl. uvodno izjavo 123). Kar zadeva dejavnost poučevanja, Komisija domneva, da se izvaja kot postranska dejavnost in kot taka ne pomeni gospodarske dejavnosti (23). Če ne gre za gospodarsko dejavnost, ni mogoče govoriti o dajanju prednosti podjetjem v smislu člena 107(1) PDEU. Iz tega sledi, da ne gre za državno pomoč v smislu te določbe.

Podukrepi, ki pomenijo državno pomoč

(125) Člen 107(1) PDEU določa, da je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga in ki prizadene trgovino med državami članicami, nezdružljiva z notranjim trgom.

Pomoči, ki jih dodeli država, oziroma pomoči iz državnih sredstev

(126) Na podlagi informacij, ki so na razpolago, predvsem pa mnenj, ki so jih predložile zainteresirane strani in organi Nemčije, je treba preveriti, ali gre pri sredstvih iz dajatve na mleko za državna sredstva v smislu člena 107(1) PDEU.

(127) V skladu z ustaljeno sodno prakso ni primerno razlikovati med primeri, v katerih pomoč dodeli neposredno država, in primeri, v katerih to pomoč dodeli javna ali zasebna ustanova, ki jo je za to določila ali ustanovila država (24). Da bi bilo dodeljene ugodnosti mogoče šteti za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU, morajo biti, prvič, dodeljene neposredno ali posredno iz državnih sredstev, in, drugič, tako, da jih je mogoče pripisati državi (25).

(128) Glede ukrepov, opisanih v oddelku 2 tega sklepa, velja, da se podpora dodeljuje na podlagi zakonodaje zveznih dežel, katere pravni okvir pa je MFG.

(129) Prvi stavek člena 22(1) MFG konkretno določa, da lahko deželne vlade za spodbujanje sektorja mleka v posvetovanju z deželnim združenjem ali poklicnimi organizacijami skupaj pobirajo dajatve od mlekarn, zbirnih centrov za mleko in postaj za zbiranje smetane v višini do 0,1 centa na kilogram dobavljenega mleka. V skladu z drugim stavkom člena 22(1) MFG lahko deželne vlade na predlog deželnega združenja ali poklicnih organizacij skupaj pobirajo dajatve v višini do 0,2 centa na kilogram dobavljenega mleka, če dajatve iz prvega stavka ne zadostujejo za opravljanje nalog.

(130) Deželne vlade sicer pobirajo dajatev na mleko „v posvetovanju“ z deželnim združenjem. Toda posvetovanje pomeni bistveno šibkejšo obliko udeležbe od soglasja. Medtem ko soglasje pomeni, da je nujen pogoj za sprejetje akta (za njegovo zakonitost) strinjanje drugega organa (npr. zakonodajni organ, uradni organ), odločitev, ki jo je treba sprejeti v „posvetovanju“ z drugim organom, v končni fazi ni odvisna od njegovega strinjanja. Oblike udeležbe se v nemškem upravnem pravu včasih stopenjsko razvrščajo na tak način (26). Ker je v prvem stavku člena 22(1) MFG kot oblika udeležbe določeno posvetovanje, so za pobiranje dajatve pristojne in o njem odločajo izključno deželne vlade (27). Nasprotno so deželna združenja zgolj vključena v pripravo in tehnično izvajanje ukrepov, ki jih je treba sprejeti v skladu s členom 22 (člen 14(1) MFG), pri čemer jih nadzira najvišji deželni organ (člen 14(2) in (4) MFG).

(131) Glede na to so pravna podlaga za pobiranje dajatve na mleko v posameznih zveznih deželah uredbe dežel, ki urejajo podrobnosti pobiranja dajatve, med drugim njeno višino (28). Pobiranje dajatve ureja torej država (ki jo predstavlja deželna vlada). Kot je obrazloženo v uvodni izjavi 130, ni v nasprotju s tem niti dejstvo, da so bile uredbe sprejete v posvetovanju s posameznim deželnim združenjem sektorja mleka.

(132) V obravnavanem primeru se dajatev pobira pri zasebnih podjetjih. Preden se prihodki iz te dajatve uporabijo za financiranje različnih podpornih ukrepov, se stekajo v deželni proračun, v katerem jih je treba v skladu s prvim stavkom člena 22(3) MFG upravljati ločeno. V skladu s členom 23 posameznih deželnih zakonov o proračunu (glej uvodno izjavo 19) se smejo izdatki in odobritve za prevzem obveznosti za dajatve organom izven deželne uprave za izpolnjevanje določenih namenov (pomoči) načrtovati samo, če ima dežela za izpolnjevanje preko takih organov velik interes, ki ga brez pomoči ni mogoče zadovoljiti ali ga ni mogoče zadovoljiti v potrebnem obsegu. Ta določba pomeni, da obstaja državni interes za izvajanje ukrepov. Dejstvo, da se v Turingiji dajatve, ki zapadejo v plačilo, plačajo na fiduciarni račun z nazivom „dajatev na mleko“ združenja Landesvereinigung Thüringer Milch e. V. (uvodna izjava 89, člen 3(1) UmlErhVO zvezne dežele Turingije), ni v nasprotju z navedenim državnim interesom. Zaostale dajatve in obresti se tudi v Turingiji izterjujejo v skladu z določbami Davčnega zakonika in njegovih izvedbenih določb (člen 3(4) UmlErhVO zvezne dežele Turingije). Poleg tega že iz narave fiduciarnega računa izhaja, da imetnik računa z razpoložljivimi sredstvi ne more razpolagati poljubno, temveč le v okviru veljavnih pravnih določb, ki jih je v obravnavanem primeru sprejela država.

(133) Komisija v odgovor na argumente zainteresiranih strani in organov Nemčije ugotavlja, kot je navedeno v nadaljevanju.

(134) V zvezi s trditvijo LVN, da deželna združenja merodajno odločajo o pobiranju dajatve od mlekarn (uvodne izjave 83–87 in 91), Komisija ugotavlja, da je zveza za pobiranje dajatve na mleko s členom 22(1) MFG, torej zakonsko, pooblastila deželne vlade. Določba med drugim določa, da sme dajatev na mleko praviloma znašati do 0,1 centa na kilogram in da lahko deželne vlade na predlog deželnega združenja ali poklicnih organizacij skupaj pobirajo dajatve do 0,2 centa na kilogram dobavljenega mleka.

(135) MFG v točkah 1–6 člena 22(2) še določa, v katere namene je dovoljeno uporabljati sredstva iz dajatve na mleko.

(136) V skladu s tretjim stavkom člena 22(3) MFG se je treba z deželnimi združenji ali poklicnimi organizacijami pred uporabo sredstev zgolj posvetovati.

(137) Iz tega izhaja, da je država (na zvezni ravni) deželnim združenjem sicer priznala določene pravice do sodelovanja, vendar je hkrati postavila jasen zakonski okvir pri določitvi višine stopnje dajatve na mleko in uporabi sredstev, tako da morajo nazadnje o tem odločati posamezne deželne vlade (ali po prenosu pristojnosti najvišji deželni organi). Tako na primer ne bi bilo mogoče, da bi se na predlog deželnih združenj stopnja dajatve zvišala na več kot 0,2 centa na kilogram ali da bi se sredstva uporabila za drugačne namene od tistih iz točk 1–6 člena 22(2) MFG. Poleg tega obveznost posvetovanja, ki je določena glede uporabe (tretji stavek člena 22(3) MFG), nikakor ne pomeni, da je treba mnenje udeležencev v posvetovanju upoštevati. Dokončno odločitev o uporabi sredstev sprejmejo deželni organi, torej država.

(138) To je bistvena razlika v primerjavi z zadevo Doux Élevage, ki jo je navedlo LVN. Pobiranje dajatve na mleko in ustrezno uporabo sredstev ureja država na dveh ravneh, in sicer na zvezni in deželni ravni. Zakonodajalec v Nemčiji ni samo določil pristojnosti deželne vlade za pobiranje, ampak je tudi z zveznim zakonom omejil manevrski prostor za razpolaganje s sredstvi iz dajatev na deželni ravni. Deželna združenja tudi ne morejo npr. poskušati s predlogom spremeniti namene podpore iz točk 1–6 člena 22(2) MFG. Take državne omejitve v dejanskem stanu v zadevah Val'Hor in Doux Élevage ni bilo.

(139) MFG nadalje tudi ni mogoče šteti samo za sredstvo za izvajanje zgolj gospodarskih interesov panožne organizacije. Tako je v členu 14 MFG sicer določeno, da morajo biti v njih zastopane poklicne organizacije s področja kmetijstva, mlekarn in trgovine z mlekom, če želijo sodelovati, vendar mora biti v organih združenja zagotovljena tudi primerna zastopanost potrošnikov. Zakonodajalec (tj. država) s temi pogoji za sodelovanje in zastopanje zagotavlja, da so pri uresničevanju ciljev splošne blaginje, o katerih je govora v MFG, v največji meri zastopani vsi interesi, ki presegajo zgolj spodbujanje gospodarske panoge.

(140) V nasprotju z zadevo Doux Élevage pri ciljih podpore, navedenih v MFG, tudi ne gre za cilje, ki so jih panožne organizacije postavile in uvedle same (29). Zlasti cilji iz točke 1 člena 22(2) („spodbujanje in ohranjanje kakovosti na podlagi predpisov, sprejetih v skladu s členom 10 tega zakona ali členom 37 Zakona o mleku (Milchgesetz) z dne 31. julija 1930 (Reichsgesetzbl. I str. 421)“) in točke 2 („izboljšanje higiene pri pridelavi, dobavi, obdelavi, predelavi ter prodaji mleka in mlečnih izdelkov“) kažejo v nasprotju z zadevo Doux Élevage značilnosti, ki so del politike, opredeljene s strani državnih organov (30), ter se sklicujejo na naloge javnih organov, ki jih v skladu s členom 14(3) MFG od vsega začetka ni dovoljeno prenesti na deželna združenja. V delu, v katerem se Nemčija v obravnavanem primeru opira na točko 6 člena 22(2) MFG, že iz besedila zakona izhaja, da gre za „naloge, prenesene v skladu z Zakonom o mleku in maščobah“ (torej ne za naloge, ki bi jih VDM določilo samo).

(141) Prav tako se za razliko od zadeve Doux Élevage v primeru neplačila zapadlih dajatev na mleko za njihovo izterjavo ne sproži običajen civilni ali gospodarski sodni postopek (31). Člen 23(2) MFG namreč določa, da je dajatve mogoče izterjati v skladu z določbami Davčnega zakonika in njegovimi izvedbenimi določbami. Zadevne dežele so v ustreznih uredbah o pobiranju dajatve na mleko določile ustrezno izterjavo v skladu z določbami Davčnega zakonika in njegovimi izvedbenimi določbami (32). Davčni zakonik v nemškem pravnem sistemu spada v javno pravo. Javnopravne terjatve se v Nemčiji izterjujejo po upravni, civilnopravne terjatve pa po sodni poti. Upravna pot je pri tem v primerjavi s sodno potjo učinkovitejša metoda izvedbe, ker si lahko javna uprava s sprejetjem upravnega akta sama ustvari izvršilni naslov (33), ki bi ga bilo treba pri civilnopravnih terjatvah pridobiti šele po sodni poti (34). To kaže, da je v interesu države karseda učinkovito in v celoti pobrati (in po potrebi izterjati) zapadle dajatve, da bi bilo zagotovljeno pravočasno uresničevanje državnih ciljev, ki se financirajo iz sredstev iz dajatve.

(142) S tem je ovržena trditev LVN, da sredstva iz dajatve na mleko niso državna sredstva v smislu člena 107(1) PDEU.

(143) Iz tega sledi, da je treba zadevne prihodke iz dajatve šteti za prihodke, ki so pod javnim nadzorom (35), ter da so bili ukrepi, financirani s sredstvi iz dajatve na mleko, plačani z državnimi sredstvi in jih je mogoče pripisati državi.

Selektivna prednost/podjetja

(144) VDM je ustanova, ki opravlja storitve v korist podjetjem v sektorju mleka, predvsem mlekarnam.

(145) Nemčija in VDM prerekata trditev, da to združenje ponuja storitve na trgu kot podjetje. Opozarjata zlasti na dejavnost združenja, ki jo opravlja VDM in je bila v sodni praksi le izjemoma ocenjena kot podjetniška dejavnost (gl. uvodni izjavi 39 in 49).

(146) V sodbi v zadevi Piau/Komisija, T-193/02, na katero se sklicuje Nemčija, je bilo ugotovljeno ravno to, da združenje, namreč FIFA, opravlja gospodarsko dejavnost. Obratno pa se Nemčija ni mogla sklicevati na nobeno sodno prakso, v kateri bi bilo izrecno ugotovljeno nasprotno, namreč, da združenje (nujno) ne opravlja gospodarske dejavnosti oz. da za to dejavnost združenja ne velja nadzor državne pomoči.

(147) Nesporno je, da VDM opravlja dejavnosti v interesu in v korist svojih članov. Ta ugotovitev ustreza predstavi, ki jo ima VDM o sebi, kot izhaja iz različnih izjav o njegovem področju dejavnosti, objavljenih na njegovem spletnem mestu, npr. „VDM v IDF zastopa interese nemškega sektorja mleka“, „ugotavljanje in podpiranje interesov sektorja mleka“, „zastopanje interesov v zakonodajnem postopku v razmerju do ministrstev“. Tudi LVN v skladu s tem domneva, da je skupni namen spornih ukrepov spodbujanje „proizvoda mleko“ in je s tem v kolektivnem interesu sektorja mleka (gl. uvodni izjavi 99 in 100).

(148) Komisija vztraja pri mnenju, da imajo ustrezne dejavnosti, ki jih je izvajalo VDM, značilnosti storitev. Te storitve so v korist mlekarnam v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko.

(149) Več dejavnosti, ki jih pojasnjuje VDM na svojem spletnem mestu, ima značilnosti storitev v smislu, da se z njimi skuša doseči cilj zastopanja interesov zadevnih mlekarn in proizvajalcev mleka v razmerju do organov Nemčije, zakonodajalca in v mednarodnih organih (36).

(150) Opravljanje takih storitev koristi zadevnim mlekarnam in jim pomaga pri izvajanju njihove osnovne dejavnosti, tj. proizvodnje in prodaje mleka in mlečnih izdelkov, ki sta nedvomno gospodarski dejavnosti.

(151) Dejavnosti „dejavnost svetovanja državnim organom“, „sodelovanje pri normiranju in standardizaciji“ ter „splošno informiranje“ ki jih izvaja VDM, se opravljajo v interesu in po naročilu njegovih članov, so neposredno povezane z njihovo gospodarsko dejavnostjo in mlekarne razbremenjujejo tega, da bi morale same dajati take pobude in priskrbeti potrebna sredstva, z namenom, da bi tako ustvarile ugodno (tržno) okolje za prodajo svojih proizvodov. Člana VDM sta med drugimi Milchindustrie-Verband e.V. (Združenje mlekarske industrije, MIV) in Deutscher Bauernverband e.V. (Nemško kmetijsko združenje, DBV). Članice MIV pa so nemške mlekarne, tudi mlekarne, ki jih zadeva ta sklep, v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko.

(152) Poleg tega „dejavnost svetovanja državnim organom“ in „sodelovanje pri normiranju in standardizaciji“ pomenita zastopanje interesov v političnem procesu, ki je usmerjeno v različne kanale oblikovanja odločitev (zakonodaja, sprejemanje tehničnih norm itd.). S tem se v končni fazi vpliva na zakonodajni okvir lastne proizvodne in trženjske dejavnosti. Tudi ukrep „splošno informiranje“ koristi zadevnim mlekarnam, saj jih seznanja s prednostmi proizvoda mleko in je s tem namenjen pospeševanju prodaje.

(153) Trditev VDM, da gre pri njegovi dejavnosti za „posredovanje volje, ki je bila demokratično oblikovana v VDM, čigar organizacija temelji na članstvu, v zakonodajni postopek“ ne povzroča pomislekov o tej ugotovitvi. Kajti VDM ne zastopa splošnih interesov, temveč interese svojih članov, njegov cilj pa je vključiti stališče sektorja mleka v postopek zakonodaje in normiranja, da bi tako nanj vplivalo.

(154) Glede dejavnosti „normiranje in standardizacija“ je VDM izjavilo, da kot predstavnik celotne panoge v sodelovanju s pristojnimi organizacijami za normiranje, kot so ISO, IDF, CEN in DIN, skrbi za normiranje in standardizacijo na nacionalni in mednarodni ravni (gl. uvodno izjavo 53).

(155) Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da so za normiranje in standardizacijo v prvi vrsti pristojne navedene organizacije za normiranje. VDM pri tem ne sodeluje kot nepristranski organ v postopku normiranja (nima položaja neodvisnega svetovalca), temveč v njem posreduje stališče sektorja mleka.

(156) Tudi tukaj komisija posledično ugotavlja, da VDM ponuja storitve kot zasebno združenje. Korist od te storitve, če že niso bile njene prejemnice, pa so imele spet mlekarne v zadevnih zveznih deželah (tj. članice združenj, ki so včlanjena v VDM), katerih interese VDM zastopa v razmerju do organizacij za normiranje.

(157) Tudi posredovanje splošnih informacij (gl. uvodni izjavi 59 in 60) je storitev. Za ugotovitev, da se s takim posredovanjem spodbuja gospodarska dejavnost sektorja mleka, ni odločilno, ali gre za splošnejše ali posebne informacije.

(158) S predmetnimi storitvami, ki jih opravlja VDM, se selektivno daje prednost določenim podjetjem, in sicer podjetjem gospodarskega sektorja predelave in trženja mleka v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko. V zvezi s tem se Komisija ne strinja z mnenjem VDM, da to združenje kot krovna organizacija zastopa splošne interese. Nasprotno: Komisija meni, da je dejavnost VDM zastopanje sektorskih interesov v korist mlekarn, ki so v zadevnih zveznih deželah njegove članice preko združenj, ki so včlanjena vanj.

Izkrivljanje konkurence in vpliv na trgovino

(159) V skladu s sodno prakso Sodišča okrepitev konkurenčnega položaja podjetja po dodelitvi državne pomoči na splošno povzroča izkrivljanje konkurence v škodo drugih konkurenčnih podjetij, ki te pomoči ne prejemajo (37). Vsaka državna pomoč podjetju, ki posluje na trgu, na katerem poteka trgovanje znotraj Unije, lahko prizadene trgovino med državami članicami (38), in sicer celo takrat, kadar podjetja, ki so prejemniki pomoči, sama sploh ne sodelujejo pri trgovini znotraj Skupnosti (39). V obdobju 2001–2012 je trgovina s kmetijskimi proizvodi v Uniji dosegla znaten obseg. Tako je na primer uvoz, ki se uvršča pod tarifno številko 0401 kombinirane nomenklature (mleko in smetana, nekoncentrirana, ki ne vsebujeta dodanega sladkorja ali drugih sladil) (40), znotraj Skupnosti v Nemčijo v letu 2011 znašal 1 200 milijonov EUR, izvoz pa 957 milijonov EUR (41).

(160) Namen ukrepov, ocenjenih v tem sklepu, je podpora dejavnostim v kmetijskem sektorju. Zlasti gre za dejavnost mlekarn. V zvezi s proizvodi mlekarn poteka trgovina znotraj Unije, kot je opisano zgoraj. Komisija zato meni, da bi zadevni ukrepi lahko prizadeli trgovino med državami članicami.

(161) Glede na obsežno trgovino z mlečnimi izdelki je mogoče zato domnevati, da zadevni podukrepi izkrivljajo konkurenco ali grozi, da jo bodo izkrivljali, in da bi lahko prizadeli trgovino med državami članicami.

Veljavna pomoč/nova pomoč

(162) Komisija mora v skladu s členom 108(1) PDEU redno pregledovati veljavne pomoči v sodelovanju z državami članicami. V ta namen lahko od držav članic zahteva vse potrebne podatke za pregled veljavnih shem pomoči in po potrebi predlaga ustrezne ukrepe.

(163) V skladu s členom 1(b)(i) Uredbe (ES) št. 659/1999 pojem „veljavna pomoč“ pomeni vso pomoč, ki je obstajala pred začetkom veljavnosti Pogodbe v zadevnih državah članicah in se tudi po začetku njene veljavnosti še vedno uporablja.

(164) V skladu s členom 1(c) Uredbe (ES) št. 659/1999 pa vsaka sprememba veljavne pomoči povzroči, da ta postane „nova pomoč“. V skladu s členom 4 Uredbe Komisije (ES) št. 794/2004 (42) velja za preoblikovanje veljavne pomoči „katera koli sprememba, razen preoblikovanja povsem formalne ali upravne narave, ki ne more vplivati na ocenjevanje združljivosti ukrepa pomoči s skupnim trgom“.

(165) V skladu s sodno prakso (43) se prvotna shema pretvori v novo shemo pomoči, samo če se sprememba nanaša na njeno bistvo; ne more pa iti za tako vsebinsko spremembo, če je mogoče novi element jasno ločiti od prvotne sheme.

(166) V skladu s členom 108(3) PDEU je treba vse nove pomoči priglasiti pri Komisiji in jih ni dovoljeno izvajati, dokler jih Komisija ne odobri (prepoved izvajanja).

(167) V skladu s členom 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 je nova pomoč, ki se izvaja v nasprotju s členom 108(3) PDEU, nezakonita.

(168) Z izjemo MFG (ki je samo okvirni zakon in določba o pristojnosti, ne pa pravna podlaga za zadevne ukrepe) organi Nemčije niso predložili nobenih podatkov, ki bi dokazovali, da obstaja pravna podlaga, sprejeta pred letom 1958, ki bi se v obdobju preiskave uporabljala še s svojo prvotno vsebino. To velja že za uredbe o pobiranju dajatve, s katerimi se ureja podlaga za financiranje predmetnih državnih pomoči (npr. ureditvi, ki se uporabljata v zveznih deželah Baden-Württemberg in Bavarska, izvirata iz leta 2004 (Baden-Württemberg) oziroma 2007 (Bavarska), glej uvodni izjavi 21 in 22), pa tudi za zakone o proračunu zveznih dežel, ki so pravna podlaga za uporabo dajatve in, kar zadeva namen uporabe, zgolj ne smejo prekoračiti okvira iz člena 22(2) MFG. Deželni organi na tej podlagi nato v posameznem proračunskem letu odobrijo uporabo sredstev z odločbo o uporabi.

(169) Zadevni ukrepi so torej nove pomoči, ki jih je treba priglasiti v skladu s členom 108(3) PDEU. Ker pa Nemčija zadevne sheme pomoči ni nikoli priglasila, je ta nezakonita (člen 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999).

Ocena združljivosti

Veljavne določbe

(170) V skladu s členom 107(3)(c) PDEU se pomoči za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar ne spreminjajo trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi, lahko štejejo za združljive z notranjim trgom.

(171) V skladu s sporočilom Komisije o določitvi pravil, ki se uporabljajo za presojo nezakonitih državnih pomoči (44), je treba nezakonite državne pomoči v smislu člena 1(f) Uredbe (ES) št. 659/1999 preučiti v skladu s pravili in smernicami, ki veljajo ob dodelitvi pomoči.

(172) Od od 1. januarja 2000 se za kmetijski sektor uporabljajo posebne smernice. Državne pomoči, ki so bile odobrene v obdobju od 28. novembra 2001 do 31. decembra 2006 (v nadaljnjem besedilu: obdobje 2001–2006), se ocenjujejo glede na smernice Skupnosti 2000–2006.

(173) Državne pomoči, ki so bile dodeljene od 1. januarja 2007 (v nadaljnjem besedilu: obdobje od leta 2007), se preverjajo v skladu s smernicami 2007–2013.

Prvi podukrep (obdobje 2001–2006): „položaj svetovalca državnim organom“ ter „normiranje in standardizacija“

(174) Glede morebitne združljivosti državnih pomoči za spodbujanje dejavnosti svetovanja državnim organom z notranjim trgom (gl. uvodni izjavi 51 in 52) ter dejavnosti VDM v okviru normiranja in standardizacije (gl. uvodne izjave 53–58) se je VDM sklicevalo na določbe o zagotavljanju tehnične pomoči (uvodni izjavi 67 in 68).

(175) Zagotavljanje tehnične pomoči je urejeno v oddelku 14 smernic Skupnosti 2000–2006. V skladu s tretjo alineo točke 14.1 smernic Skupnosti 2000–2006 so honorarji za svetovanje načeloma lahko združljivi z notranjim trgom. Mlekarne so podjetja sektorja predelave in trženja kmetijskih proizvodov. Državne pomoči v korist temu sektorju spadajo med drugim na področje uporabe Smernic Skupnosti 2000–2006 (točka 2.1 smernic Skupnosti 2000–2006). Smisel in namen ureditve iz tretje alinee točke 14.1 je, da se za združljivo z notranjim trgom šteje tista podpora, katere neposredni cilj je izboljšati predelavo kmetijskih proizvodov s posredovanjem potrebnega znanja. Svetovalne storitve, ki jih je opravilo VDM, pa so bile namenjene državnim organom. Člani VDM, med katerimi so mlekarne v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko, so imeli od njih zgolj posredno korist, torej so imeli posredno prednost zaradi državne pomoči. Komisija ugotavlja, da predmetnih državnih pomoči ni mogoče šteti za združljive z notranjim trgom v skladu z oddelkom 14 smernic Skupnosti 2000–2006.

(176) Podobno je namen dejavnosti VDM v okviru normiranja in standardizacije svetovanje državnim (oz. s strani države priznanim) organom, katerih cilj je zgolj zastopanje interesov članov VDM. Normiranje in standardizacija pa pravzaprav spadata med naloge državnih organov, ki norme in standarde, oblikovane zlasti na mednarodni ravni, izvajajo preko zakonodaje in uprave. Združenje, kakršno je VDM, lahko (pogajanja v mednarodnih organih, zakonodaja) zgolj kot svetovalec vpliva na ustrezne postopke. Iz teh razlogov združljivost z notranjim trgom v skladu z oddelkom 14 Smernic Skupnosti 2000–2006 ni možna.

(177) Poleg določb, ki so jih navedle zainteresirane strani, združljivost z notranjim trgom ni možna niti v skladu z drugimi določbami (pa tudi Nemčija se ni sklicevala na druge predpise o združljivosti). Zato Komisija ugotavlja, da državne pomoči, dodeljene podjetjem iz sektorja predelave in trženja v obdobju 2001–2006, niso združljive z notranjim trgom.

Prvi podukrep (obdobje od leta 2007): „položaj svetovalca državnim organom“ ter „normiranje in standardizacija“

(178) Za obdobje od leta 2007 so se določbe o združljivosti zagotavljanja tehnične pomoči z notranjim trgom spremenile.

(179) Zagotavljanje tehnične pomoči je urejeno v oddelku IV.K smernic 2007–2013. Državne pomoči so koristile mlekarnam v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko. Mlekarne so podjetja sektorja predelave in trženja kmetijskih proizvodov (gl. tudi uvodno izjavo 175).

(180) Glede državnih pomoči, od katerih so imela korist podjetja za predelavo in trženje, bi kot določba, ki bi pomenila podlago za združljivost z notranjim trgom, veljala točka 105 smernic 2007–2013 v povezavi s členom 5 Uredbe Komisije (ES) št. 70/2001 (45). Za obdobje od začetka veljavnosti Uredbe Komisije (ES) št. 800/2008 (46) se točka 105 šteje za sklic na njena člena 26 in 27.

(181) Tako člen 5 Uredbe (ES) št. 70/2001 kot tudi člena 26 in 27 Uredbe (ES) št. 800/2008 se nanašajo na storitve v obliki svetovanja. V obravnavanem primeru pa z vidika mlekarn ne gre za svetovanje, temveč, kot je bilo obširno navedeno že v uvodnih izjavah 175–177, za zastopanje interesov.

(182) Združljivost z notranjim trgom poleg tega ni možna niti v skladu z drugimi določbami poleg tistih, ki so jih navedle zainteresirane strani (pa tudi Nemčija se ni sklicevala na druge predpise o združljivosti). Dejavnosti VDM na področjih „položaj svetovalca državnim organom“ ter „normiranje in standardizacija“ v obdobju 2007–2013 torej niso združljive z notranjim trgom.

(183) Zato Komisija ugotavlja, da državne pomoči, dodeljene podjetjem iz sektorja predelave in trženja v obdobju od 2007, niso združljive z notranjim trgom.

Drugi podukrep (obdobje 2001–2006): Splošno informiranje

(184) Združljivost državnih pomoči, dodeljenih za splošno informiranje (uvodni izjavi 59 in 60), z notranjim trgom bi morda lahko izhajala iz določb o zagotavljanju tehnične pomoči.

(185) Kot je bilo navedeno že v uvodni izjavi 175, je zagotavljanje tehnične pomoči urejeno v oddelku 14 smernic Skupnosti 2000–2006.

(186) Oddelek 14 se uporablja med drugim za državne pomoči v zvezi z dejavnostmi za predelavo in trženje kmetijskih izdelkov (gl. uvodno izjavo 175).

(187) Komisija domneva, da je ukrep dolgoročno prispeval h gospodarski sposobnosti preživetja sektorja, medtem ko je bil njegov vpliv na konkurenčne pogoje najbrž zelo majhen (drugi stavek točke 14.1 smernic Skupnosti 2000–2006).

(188) Državna pomoč se je dodeljevala za kritje stroškov za razširjanje splošnih informacij.

(189) Stroški, ki bi se lahko upoštevali za državno pomoč v okviru zagotavljanja tehnične pomoči, so taksativno našteti v petih alineah točke 14.1 smernic Skupnosti 2000–2006. Predmetno informiranje je mogoče šteti za ukrep za razširjanje novih metod v smislu pete alinee. Pri besedilu pete alinee je glede pojma „razširjanje novih metod“ možna široka razlaga. Dodatka „kot npr. pilotni ali demonstracijski projekti v primernem, manjšem obsegu“ ne gre razumeti kot omejitev, temveč v skladu z besedilom (kot npr.) zgolj kot primer. V tem delu je mogoče šteti, da je posredovanje splošnih informacij, predvsem objav znanstvenih dognanj ter splošnih objektivnih informacij o mleku v splošno razumljivi obliki, primerljivo z razširjanjem novih metod. Dejansko je bil namen pravila glede združljivosti iz točke 14.1 dovoliti spodbujanje ukrepov, ki kot ukrepi, obravnavani tukaj, prejemnike seznanjajo z novimi tehnikami na različnih področjih, pomembnih za kmetijstvo, kot npr. dobra kmetijska praksa ali varstvo živali v mlečni živinoreji (gl. uvodno izjavo 59).

(190) Komisija domneva, da so bile te državne pomoči načeloma na razpolago vsem fizičnim in pravnim osebam, ki so „upravičene do podpore“, na zadevnem območju na podlagi objektivno opredeljenih meril (prvi stavek točke 14.2 smernic Skupnosti 2000–2006), tj. da so lahko imele navedene osebe korist od informiranja brez omejitev.

(191) Nemčija je zatrdila, da skupni znesek državne pomoči, dodeljene v obdobju 2001–2006, ni presegel 100 000 EUR na prejemnika v obdobju treh let. Kadar je bil podjetjem, za katera se uporablja opredelitev malih in srednjih podjetij, kot jo je določila Komisija (47), dodeljen znesek nad 100 000 EUR, pa najvišja dovoljena stopnja pomoči ni presegla 50 % upravičenih stroškov. Pri izračunu zneska pomoči so se za prejemnike štele osebe, ki so take storitve uporabljale, tj. mlekarne v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko.

(192) Komisija ugotavlja, da so državne pomoči, ocenjene v tem oddelku, izpolnjevale zadevne pogoje smernic Skupnosti 2000–2006 in da so bile zato v obdobju 2001–2006 združljive z notranjim trgom.

Drugi podukrep (obdobje od leta 2007): Splošno informiranje

(193) Enako kot pri prejšnjem obdobju se za državne pomoči za dejavnosti splošnega informiranja upoštevajo določbe o zagotavljanju tehnične pomoči.

(194) Zagotavljanje tehnične pomoči je urejeno v oddelku IV.K smernic 2007–2013. Državne pomoči so koristile mlekarnam v zveznih deželah, ki pobirajo dajatev na mleko. Mlekarne so podjetja sektorja predelave in trženja kmetijskih proizvodov (gl. tudi uvodno izjavo 175).

(195) V smernicah 2007–2013 je najprej določeno, da Komisija v nobenem primeru ne dovoljuje državnih pomoči velikim podjetjem (točka 106 smernic 2007–2013) in da zato za velika podjetja ni možno dati izjave o združljivosti. Preučiti je treba še, ali so z notranjim trgom združljive državne pomoči, ki so bile dodeljene malim in srednjim podjetjem. Zato se ocena združljivosti v nadaljevanju omejuje na državne pomoči, ki so bile dodeljene malim in srednjim podjetjem.

(196) Glede državnih pomoči mlekarnam, tj. podjetjem iz sektorja predelave in trženja, se smernice 2007–2013 v točki 105 sklicujejo na zadevne določbe člena 5 Uredbe (ES) št. 70/2001. Za obdobje od začetka veljavnosti Uredbe (ES) št. 800/2008 se ta določba šteje za sklic na njena člena 26 in 27.

(197) Razširjanje splošnih informacij ni bilo predvideno v nobeni od navedenih določb uredb (ES) št. 70/2001 in (ES) št. 800/2008.

(198) Komisiji tudi niso znane nobene druge določbe prava Unije, v katerih bi bila v določenih okoliščinah predvidena združljivost z notranjim trgom za take državne pomoči, dodeljene podjetjem iz sektorja predelave in trženja (pa tudi Nemčija se ni sklicevala na druge predpise o združljivosti).

(199) Komisija ugotavlja, da državne pomoči, dodeljene podjetjem za predelavo in trženje, tj. mlekarnam, za obdobje od leta 2007 niso združljive z notranjim trgom.

Parafiskalne dajatve

(200) Državne pomoči so bile financirane s parafiskalno dajatvijo (gl. uvodne izjave 13–17), zato mora Komisija preučiti ukrepe, za katere je bila dodeljena pomoč, torej državne pomoči, in način njihovega financiranja. Če je način financiranja državnih pomoči, zlasti z obveznimi prispevki, sestavni del ukrepov pomoči, mora Komisija pri oceni ukrepa pomoči upoštevati tudi način financiranja pomoči (48).

(201) Da bi se dajatev ali del dajatve lahko štela za sestavni del ukrepa pomoči, mora v skladu z zadevno nacionalno ureditvijo obstajati nujna povezava med dajatvijo in državno pomočjo glede uporabe v takem smislu, da se sredstva, zbrana z dajatvijo, obvezno uporabljajo za financiranje državne pomoči (49) višina dajatve pa mora neposredno vplivati na višino državne pomoči (50).

(202) Navedeni merili je treba uporabiti za celotno obdobje ocenjevanja.

(203) Prvo merilo je, kot se zdi, izpolnjeno, saj imajo zvezne dežele v skladu s členom 22(1) MFG možnost pobiranja zadevnih parafiskalnih dajatev. Hkrati je v členu 22(2) in (2a) MFG konkretno določeno, kateri ukrepi se lahko financirajo z dajatvijo. Komisija zato ugotavlja, da so prihodki iz dajatve namenski in jih je dovoljeno uporabljati le za namene, ki so konkretno določeni z zakonom. Glede na pozitivni sklep in ta sklep Komisija domneva, da gre pri podpornih ukrepih, izvedenih v tem okviru, pretežno za državne pomoči. Poleg tega je z določitvijo namena izključeno, da bi se sredstva iz dajatve uporabljala za druge naloge države, ki niso navedene v členu 22(2) in (2a) MFG.

(204) Glede vprašanja, ali višina dajatve neposredno vpliva na višino državne pomoči, je treba opozoriti na člen 22(3) MFG, v skladu s katerim morajo biti prihodki iz dajatve ločeni in jih ni dovoljeno uporabljati za upravne izdatke deželnih organov. Po podatkih, ki jih je predložila Nemčija, so sredstva iz dajatve na mleko edina državna sredstva, s katerimi se financirajo ukrepi, ki se ocenjujejo v tem sklepu. Komisija zato ugotavlja, da višina dajatve dejansko neposredno vpliva na višino državne pomoči.

(205) Če so dajatve sestavni del ukrepa pomoči, mora Komisija preučiti, ali pri tem prihaja do diskriminacije med uvoženimi in domačimi proizvodi (51) ali izvoženimi domačimi proizvodi in domačimi proizvodi, ki se tržijo na domačem trgu (52).

(206) Dajatev na mleko se ne pobira za uvožene proizvode. Ukrepi pomoči v okviru MFG uvoženih proizvodov torej ne postavljajo v slabši položaj.

(207) Poleg tega bi lahko dajatev na mleko šteli za diskriminatorno uvedbo notranjega davka, s katero bi bil kršen člen 110 PDEU, če bi se dajatev na mleko v obsegu obveznosti za dajatev na mleko, ki bi nastala za blago, proizvedeno in predelano na nacionalnem ozemlju, le deloma izravnala s prednostmi, ki izhajajo iz uporabe prihodkov iz te dajatve, zaradi česar bi bili izvoženi domači proizvodi postavljeni v slabši položaj. Organi Nemčije so izjavili, da, kolikor jim je znano, podjetja, ki izvažajo mlečne izdelke, niso v slabšem položaju zaradi pobiranja dajatve. Če pa bi v prihodnje kakšno podjetje, ki je izvozilo mlečne izdelke, dokazalo, da je bilo zaradi pobiranja dajatve v slabšem položaju, mu bodo po zatrjevanju Nemčije ustrezni zneski dajatve povrnjeni. Na tej podlagi Komisija ugotavlja, da je diskriminacija izključena.

(208) Komisija zato ugotavlja, da dajatev ne predstavlja kršitve člena 110 PDEU (53).

(209) Poleg tega je treba preučiti, ali pobiranje dajatve na mleko ni v nasprotju s cilji skupne ureditve trga v kmetijskem sektorju. V zvezi s tem je treba ugotoviti, ali dajatve na mleko vplivajo na cene domačih končnih proizvodov in ali zaradi tega prihaja do diskriminiranja domačih proizvodov glede na uvožene proizvode (54). Komisija v zvezi s tem ugotavlja, da maloprodajna cena mleka v Nemčiji očitno ni nižja od 0,45 EUR za liter. Dajatev na mleko znaša največ 0,0015 EUR za kilogram, torej predstavlja le neznaten del prodajne cene. Komisija zato ugotavlja, da pobiranje dajatve na mleko ni v nasprotju s cilji zadevne skupne ureditve trga.

Zaključek

(210) V skladu s členom 15(1) Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 imajo pooblastila Komisije zahtevati vračilo pomoči desetletni zastaralni rok. V skladu s členom 15(2) Uredbe (ES) št. 659/1999 „kakršen koli ukrep glede nezakonite pomoči, ki ga sprejme Komisija …, prekine zastaralni rok“.

(211) Potem ko je Nemčija predložila letno poročilo za leto 2010 o državnih pomočeh v kmetijskem sektorju, jo je Komisija z dopisom z dne 28. novembra 2011 zaprosila za dodatne podatke o shemi. S tem ukrepom Komisije je bil zastaralni rok prekinjen. Zato se ta sklep glede na desetletni zastaralni rok iz prejšnje uvodne izjave nanaša na obdobje od 28. novembra 2001.

(212) Komisija ugotavlja, da je Nemčija nezakonito dodeljevala državne pomoči, s čimer je kršila člena 107 in 108 PDEU. Te pomoči so koristile podjetjem iz sektorja predelave in trženja mleka v celotni Nemčiji. Pomoči so deloma združljive z notranjim trgom (uvodna izjava 192), deloma pa nezdružljive z notranjim trgom (uvodne izjave 177, 183 in 199).

(213) Komisija meni, da je smiselna naslednja metoda zahteve za vračilo državnih pomoči, ki niso združljive z notranjim trgom: plačila VDM za ukrepe, ki jih je izvedlo, iz sredstev iz dajatve na mleko naj se razdelijo na zadevne mlekarne v sorazmerju z zneski dajatve na mleko, ki so jih plačale, da bi ugotovili znesek državnih pomoči za vračilo. Komisija je pripravljena skupaj z Nemčijo preučiti druge metode razdelitve predmetnih sredstev na prejemnike pomoči –

SPREJELA NASLEDNJI SKLEP:

Člen 1

Finančna podpora, ki jo je Nemčija preko združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. dodelila znanstvenikom, se ne šteje za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.

Finančna podpora, ki jo je Nemčija preko združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. dodelila v zvezi s predavanji na Visoki strokovni šoli v Hannovru, se ne šteje za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.

Finančna podpora, ki jo je Nemčija dodelila v zvezi z dejavnostjo združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. kot posrednika pri splošnem informiranju in s položajem združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. kot svetovalca državnim organom ter glede normiranja in standardizacije, se šteje za državno pomoč v smislu člena 107(1) PDEU.

Člen 2

Državne pomoči, ki jih je Nemčija nezakonito dodelila v zvezi z dejavnostjo združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. kot posrednika pri splošnem informiranju v obdobju od 28. novembra 2001 do 31. decembra 2006, pri čemer je kršila člen 108(3) PDEU, so združljive z notranjim trgom.

Člen 3

Državne pomoči, ki jih je Nemčija nezakonito dodelila v zvezi z dejavnostjo združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. kot svetovalca državnim organom ter glede normiranja in standardizacije, pri čemer je kršila člen 108(3) PDEU, so nezdružljive z notranjim trgom.

Državne pomoči, ki jih je Nemčija nezakonito dodelila v zvezi s položajem združenja Verband der Milchwirtschaft e.V. kot posrednika pri splošnem informiranju v obdobju od 1. januarja 2007, pri čemer je kršila člen 108(3) PDEU, so nezdružljive z notranjim trgom.

Člen 4

1. Nemčija od prejemnikov izterja pomoči, nezdružljive z notranjim trgom, ki so bile dodeljene na podlagi sheme pomoči iz člena 3.

2. V znesku za vračilo so zajete obresti za čas od dne, od katerega so bile pomoči prejemnikom na razpolago, do njihovega dejanskega vračila.

3. Obresti se v skladu s poglavjem V Uredbe (ES) št. 794/2004 in v skladu z Uredbo Komisije (ES) št. 271/2008 (55) o spremembi Uredbe (ES) št. 794/2004 izračunajo z obrestno obrestnim računom.

4. Nemčija z dnem sprejetja tega sklepa ustavi vsa neizvedena izplačila na podlagi sheme pomoči iz člena 3.

Člen 5

1. Pomoči, dodeljene na podlagi sheme pomoči iz člena 3, se takoj in dejansko izterjajo.

2. Nemčija zagotovi, da se ta sklep izvede v štirih mesecih od datuma uradnega obvestila o tem sklepu.

Člen 6

1. Nemčija v dveh mesecih od datuma uradnega obvestila o tem sklepu Komisiji predloži naslednje podatke:

(a) seznam prejemnikov, ki so prejeli pomoči na podlagi sheme pomoči iz člena 3, in skupni znesek pomoči, ki jih je vsak od njih prejel na podlagi te sheme;

(b) skupni znesek (glavnica in obresti), ki se izterja od vsakega prejemnika;

(c) podroben opis že sprejetih in načrtovanih ukrepov za izpolnitev tega sklepa;

(d) dokumente, ki dokazujejo, da je bilo od prejemnikov zahtevano vračilo pomoči.

2. Nemčija Komisijo obvešča o napredku svojih ukrepov, sprejetih za izvedbo tega sklepa, dokler ni pomoč, dodeljena na podlagi sheme pomoči iz člena 3, v celoti vrnjena. Nemčija na zahtevo Komisije takoj predloži podatke o ukrepih, ki so bili sprejeti oz. so načrtovani za izpolnitev tega sklepa. Prav tako predloži podrobne informacije o zneskih pomoči in obrestih, ki so jih upravičenci že vrnili.

Člen 7

Ta sklep je naslovljen na Zvezno republiko Nemčijo.

Nemčija je pozvana, da kopijo tega sklepa takoj pošlje prejemnikom pomoči.

V Bruslju, 16. decembra 2015 Za Komisijo Phil HOGAN Član Komisije

(1) UL C 7, 10.1.2014, str. 8.

(2) Uredba Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije (UL L 83 z dne 27.3.1999, str. 1).

(3) Glej opombo 1. Nemčiji je bil pred tem z dopisom z dne 9. decembra 2013 vročen popravek.

(4) http://www.idf-germany.com/der-verband/mitglieder-und-foerderer/

(5) Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode („Uredba o enotni SUT“) (UL L 299, 16.11.2007, str. 1).

(6) Sodba Splošnega sodišča z dne 26.januarja 2005 v zadevi Piau/Komisija, T-193/02, ECLI:EU:T:2005:22, točka 69; Komisija, sklep z dne 26. aprila 2006, N/277/2003 – prenos lastništva na naravovarstvenih zemljiščih.

(7) VDM se v tem delu sklicuje med drugim na člen 5(3) Uredbe (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 28. januarja 2002 o določitvi splošnih načel in zahtevah živilske zakonodaje, ustanovitvi Evropske agencije za varnost hrane in postopkih, ki zadevajo varnost hrane (UL L 31, 1.2.2002, str. 1).

(8) VDM se v tem delu glede negospodarske narave uvajanja in priprave norm sklicuje na sodbo Splošnega sodišča z dne 12. decembra 2006 v zadevi SELEX/Komisija, ECLI:EU:T:2006:387.

(9) UL C 28, 1.2.2000, str. 2.

(10) UL C 319, 27.12.2006, str. 1.

(11) VDM se v tem delu glede razširjanja poročil in statistik sklicuje na sklep Komisije z dne 27. julija 2006, državna pomoč N 425/09, točka 9, zadnji stavek.

(12) VDM se glede Nemčije v tem delu sklicuje na primer na državno pomoč N 571/2002 (zakon o skladu za spodbujanje prodaje).

(13) Sklep Komisije z dne 9. aprila 2014 v zvezi s shemo državnih pomoči SA.23257 (12/C) (ex NN 8/10, ex CP 157/07), ki jo izvaja Francija (medpanožni sporazum, sklenjen v okviru Francoskega združenja za povečanje vrednosti proizvodov in strokovnih sektorjev hortikulture in krajinarstva – Val'Hor) (UL L 192, 1.7.2014, str. 59).

(14) Gl. sodbo Sodišča z dne 30. maja 2013 v zadevi Doux Élevage, C-677/11, ECLI:C:2013:348, točka 38.

(15) Gl. sodbo Sodišča z dne 18. maja 2002 v zadevi Stardust Marine, C-482/99, ECLI:C:2002:294, točka 52.

(16) Sodba Sodišča z dne 15. julija 2004 v zadevi Pearle BV, C-345/02, ECLI:EU:C:2004:448, točka 36.

(17) Sodba Splošnega sodišča z dne 27. septembra 2012 v zadevi Plans de Campagne, T-139/09, ECLI:EU:T:2012:496, točka 62.

(18) Sodba Sodišča z dne 19. decembra 2013 v zadevi Vent de Colère, C-262/12, ECLI:EU:C:2013:851, točka 11 ter sklepni predlogi generalnega pravobranilca Jääskinena z dne 11. julija 2013 v zadevi Vent de Colère, C-262/12, ECLI:EU:C:2013:469, med drugim točka 49.

(19) Gl. sodbo Sodišča z dne 15. julija 2007 v zadevi Pearle BV, C-345/02, ECLI:EU:C:2004:448, točka 37; Sodba Sodišča z dne 30. maja 2013 v zadevi Doux Élevage, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, točka 40; Sklep 2014/416/EU.

(20) Gl. sodbo Sodišča z dne 15. julija 2004 v zadevi Pearle BV, C-345/02, ECLI:EU:C:2004:448, točka 37; sodba Sodišča z dne 30. maja 2013, Doux Élevage, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, točka 40.

(21) UL C 8, 11.1.2012, str. 4.

(22) Sodba Sodišča z dne 11. septembra 2007 v zadevi Komisija proti Zvezni republiki Nemčiji, C-318/05 ECLI:EU:C:2007:495, točka 68. Glej tudi Odločbo Komisije z dne 25. aprila 2001 v zadevi št. N118/00 Državne subvencije profesionalnim športnim klubom in Odločbo Nadzornega organa Efte v zadevi 68123 – Norveška – Nasjonal digital læringsarena, 12. oktober 2011, str. 9.

(23) Sporočilo Komisije o uporabi pravil Evropske unije o državni pomoči za nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena, točka 27 (UL C 198, 27.6.2014, str. 1).

(24) Sodba Sodišča z dne 20. novembra 2003 v zadevi Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, ECLI:EU:C:2003:622, točka 23.

(25) Sodba Sodišča z dne 20. novembra 2003, Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie/GEMO, C-126/01, ECLI:EU:C:2003:622, točka 24.

(26) Npr. tretji stavek člena 37(2) Zakonika o urejanju prostora (Baugesetzbuch, BauGB), člen 17(1) in (2), člen 18(3) in (4). Člen 22(5) Zakona o varstvu narave in ohranjanju krajine (BNatSchG), člen 2(7), člen 11(2) in (3), člen 12(7), točka 2 člena 14(4), člen 26(3), člen 35a(3) Splošnega zakona o železnici (AEG). Za prejšnji člen 9 BNatSchG glej sodbo sodišča Bundesverwaltungsgericht z dne 29. aprila 1993, zadeva: 7 A 4/93, točka 22 („… za odločitev v ‚posvetovanju‘, za razliko od odločitve s ‚soglasjem‘, ni potrebno soglasje volj. Pomeni zgolj (strokovno) posvetovanje z drugim organom, ki s tem dobi priložnost, da v postopek vnese svojo predstavo“) in za prejšnjo točko 2 člena 18(2)(1) AEG sodbe sodišča Bundesverwaltungsgericht z dne 31. oktobra 2000, Az: 11 VR 12/00, točka 5 („Posvetovanje s tožečo stranko, predpisano v točki 2 člena 18(2)(1) AEG, pri katerem za razliko od sporazuma ni potrebno soglasje volj …“) ter z dne 7. februarja 2005, Az: 9 VR 15/04, točka 11 („Posvetovanje s tožečo stranko, ki je potrebno v skladu s tem, […] je organ za odobritev načrta izvedel tako, da je tožeči stranki […] dal priložnost, da izrazi mnenje“).

(27) Gl. tudi šesti stavek člena 22(1) MFG z napotilom na „pristojnosti“ deželnih vlad (in možnost prenosa pristojnosti na najvišje deželne organe) ter člen 23(2) MFG, v skladu s katerim pobiranje dajatev poteka v skladu z Davčnim zakonikom (Abgabenordnung, AO), pogoj za to pa je izdaja odločbe o odmeri dajatev ali podobnega upravnega akta (glej člena 122 in 251 AO). Nasprotno pa v skladu s členom 14(3) MFG ni dovoljeno prenesti nalog javnih organov na deželno združenje.

(28) Posamezne uredbe zveznih dežel so navedene v uvodnih izjavah 21–28.

(29) Sodba Sodišča z dne 30. maja 2013, Doux Élevage, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, točka 40.

(30) Sodba Sodišča z dne 30. maja 2013, Doux Élevage, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, točka 31.

(31) Sodba Sodišča z dne 30. maja 2013, Doux Élevage, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, točka 32.

(32) Glej na primer člen 6(3) Uredbe o dajatvi za mleko (Verordnung über eine Umlage für Milch, BayMilchUmlV) z dne 17. oktobra 2007.

(33) Glej na primer člen 5 Uredbe o dajatvi za mleko (BayMilchUmlV) z dne 17. oktobra 2007.

(34) Gl. sodbo Sodišča z dne 11. septembra 2014 v zadevi Komisija/Nemčija, C-527/12, ECLI:EU:C:2014:2193, točki 41 in 56.

(35) Sodba Sodišča z dne 30. maja 2013, Doux Élevage, C-677/11, ECLI:EU:C:2013:348, točke 32, 35 in 38.

(36) Glej izjave na spletnem mestu VDM (http://www.idf-germany.com/): „VDM v IDF zastopa interese nemškega sektorja mleka“; „ugotavljanje in podpiranje interesov sektorja mleka“; „zastopanje interesov v zakonodajnem postopku v razmerju do ministrstev“; „/…/ svetovanje v vseh vprašanjih s področja sektorja mleka neposredno ali posredno koristi tudi posameznim proizvajalcem mleka ali mlekarnam“; „V vseh mednarodnih organom /…/ tako skrbi, da se upoštevajo interesi Nemčije“; „[njegova naloga je] interese sektorja mleka predstaviti pristojnim zveznim organom kot usklajeno mnenje“; „/…/spodbujati usklajevanje med zveznimi organi in sektorjem mleka“; „VDM bistveno prispeva k temu, da sektor mleka in uradni organi najdejo skupen jezik“; „VDM kot predstavnik celotne panoge skrbi za normiranje in standardizacijo /…/“; „Ker BMELV pošilja delegacije Nemčije na seje odborov Codex alimentarius, VDM tudi tukaj zastopa interese sektorja mleka in s tem združenj, ki so včlanjena vanj“; „VDM zastopa stališče sektorja mleka v razmerju do politike“.

(37) Sodba Sodišča z dne 17. septembra 1980 v zadevi Philip Morris Holland BV/Komisija, C-730/79; ECLI:EU:C:1980:209, točki 11 in 12.

(38) Glej zlasti sodbo Sodišča z dne 13. julija 1988 v zadevi Francoska republika/Komisija, 102/87, ECLI:EU:C:1988:391.

(39) Sodba Sodišča z dne14. januarja 2015 v zadevi Eventech Ltd/Parking Adjudicator, C-518/13, ECLI:EU:C:2015:9, točka 67.

(40) Izvedbena uredba Komisije (EU) št. 927/2012 z dne 9. oktobra 2012 o spremembi Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi (UL L 304, 31.10.2012, str. 1).

(41) Vir: Eurostat.

(42) Uredba Komisije (ES) št. 794/2004 z dne 21. aprila 2004 o izvajanj