SL Uradni list Evropske unije L 236/10

ODLOČBA KOMISIJE

z dne 23. oktobra 2007

o državni pomoči C 34/06 (ex N 29/05, ex CP 13/04) ki jo želi izvajati Zvezna republika Nemčija za uvedbo digitalne zemne televizije (DVB-T) v Severnem Porenju-Vestfaliji

(notificirano pod dokumentarno številko C(2007) 5109)

(Besedilo v nemškem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

(2008/708/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti prvega pododstavka člena 88(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi členi (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

I. POSTOPEK

(1) Z dopisom z dne 26. januarja 2004 je Komisija zaprosila zvezno vlado za informacije glede tiskovnih poročil o državni podpori za uvedbo digitalne prizemne televizije (v nadaljnjem besedilu „DVB-T“) v Severnem Porenju-Vestfaliji (v nadaljnjem besedilu „SPV“). Zvezna vlada je na to prošnjo odgovorila z dopisom z dne 23. marca 2004, evidentiranim istega dne. Službe Komisije so se 2. junija 2004 sestale z organom Landesanstalt für Medien Nordrhein-Westfalen (organ Severnega Porenja-Vestfalije za medije, „LfM“), odgovornim za ukrep, 10. decembra 2004 pa s predstavniki vlade zvezne dežele Severno Porenje-Vestfalija).

(2) Z dopisom z dne 13. januarja 2005, evidentiranim istega dne, je zvezna vlada v skladu s členom 88(3) Pogodbe ES obvestila Komisijo o ukrepu glede financiranja uvedbe DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji. Zvezna vlada je ukrep priglasila zaradi pravne gotovosti.

(3) Z dopisom z dne 10. marca 2005 je Komisija zaprosila za dodatne informacije in zvezna vlada je po podaljšanju roka odgovorila z dopisom z dne 29. aprila 2005, evidentiranim istega dne. Službe Komisije so se 23. junija 2005 sestale s predstavniki organa za medije in zvezne dežele Severno Porenje-Vestfalija in na tem sestanku so slednji predložili dodatne informacije.

(4) Komisija je 9. novembra 2005 sprejela končno odločbo, v kateri je javno financiranje DVB-T v Berlin-Brandenburgu razglasila za nezdružljivo s skupnim trgom (2). Glede na podobnosti med obema primeroma sta se Komisija in Nemčija dogovorili za začasno zaustavitev postopka priglasitve (3), da bi tako organom omogočili oceno učinka odločbe v primeru Berlin-Brandenburga na trenutni primer. Hkrati je bil začasno zaustavljen postopek priglasitve glede še enega podobnega ukrepa v zvezi z zvezno deželo Bavarsko, ki je bil priglašen Komisiji 8. decembra 2004 (4).

(5) Z dopisom z dne 12. aprila 2006 je Komisija zaprosila Nemčijo, naj v enem mesecu opredeli svoje mnenje o priglasitvenem postopku, ki poteka. Z dopisom z dne 12. maja 2006, evidentiranim istega dne, je Nemčija obvestila Komisijo, da ne namerava umakniti ali spremeniti priglašenega ukrepa glede SPV.

(6) Z dopisom z dne 19. julija 2006 je Komisija obvestila Zvezno republiko Nemčijo, da se je glede ukrepa odločila sprožiti postopek iz člena 88(2) Pogodbe ES. Odločitev Komisije o sprožitvi postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije (5). Komisija je zainteresirane stranke pozvala, naj predložijo svoje pripombe glede ukrepa.

(7) Po podaljšanju roka je Nemčija na poziv za pripombe v odločitvi o sprožitvi postopka odgovorila z dopisom z dne 4. oktobra 2006, evidentiranim istega dne. Komisija je prejela tudi pripombe Evropskega združenja satelitskih operaterjev (v nadaljnjem besedilu „ESOA“) (6), združenja Verband Privater Kabelnetzbetreiber e.V. (v nadaljnjem besedilu „ANGA“) (7) in družbe ish NRW GmbH (v nadaljnjem besedilu „ish“) (8)

(8) Z dopisom z dne 19. decembra 2006 je Komisija te pripombe predložila Nemčiji, da bi prejela njene pripombe. Organi so svoje pripombe po podaljšanju roka predložili z dopisom z dne 16. februarja 2007, evidentiranim istega dne. Komisija se je 19. aprila 2007 sestala z LfM, da bi omogočila zadnjo izmenjavo mnenj, preden dokonča svojo oceno. Komisija je z elektronsko pošto z dne 24. maja 2007 poslala dodatno neuradno prošnjo za informacije, na katero so nemški organi odgovorili z elektronsko pošto z dne 5. julija 2007, evidentirano 6. julija 2007.

II. PODROBEN OPIS UKREPA

1. OZADJE

(9) Priglašeni ukrep zadeva uvedbo digitalne prizemne televizije v Severnem Porenju-Vestfaliji. Treba ga je obravnavati v ozadju digitalizacije radiodifuzije, ki zadeva vse splošno razpoložljive platforme prenosa za televizijske signale, na primer kabelski, satelitski in prizemni prenos.

(10) Glavna korist digitalizacije je večja prenosna zmogljivost na vseh platformah, dosežena z učinkovitejšo uporaba frekvenčnega spektra. To lahko omogoči ponudbo novih ali izboljšanih radiodifuznih storitev, izklop analogne prizemne televizije pa bi lahko omogočil sprostitev frekvenc, ki bi jih lahko na novo dodelili novim uporabnikom, morebitni prihod novih udeležencev na trg pa bi lahko povečal konkurenco na trgu in inovacije. Ob upoštevanju teh prednosti Komisija dejavno podpira digitalizacijo (9). Ta proces trenutno poteka v Nemčiji in drugih državah članicah, splošni cilj pa je popolnoma izklopiti analogno radiodifuzijo po vsej Evropski uniji do začetka leta 2012 (10).

(11) Zaradi pospeševanja digitalizacije radiodifuznega prenosa v Nemčiji je bila konec leta 1997 z odločbo zvezne vlade sprožena Pobuda za digitalno radiodifuzijo (Initiative Digitaler Rundfunk, v nadaljnjem besedilu „IDR“), sledila pa ji je odločba ministrskih predsednikov zveznih dežel. V skladu s to pobudo so zvezna vlada, zvezne dežele in različni drugi udeleženci na trgu sestavili priporočila glede digitalizacije. Prvotno poročilo IDR je zvezna vlada potrdila avgusta 1998, sledil pa mu je splošni načrt za uvedbo digitalne radiodifuzije, ki se je imenoval Startszenario 2000 (11). Ta načrt je med drugim navajal, da bo digitalizacija kabelske, satelitske in prizemne radiodifuzije v Nemčiji končana najpozneje leta 2010.

(12) V Severnem Porenju-Vestfaliji je projekt preklopa vodil LfM. V skladu s Poglavjem 27(1) Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije (Landesmediengesetz Nordrhein-Westfalen) (12) je LfM pristojen za podporo in usmerjanje preklopa z analognega na digitalni prenos („die LfM unterstützt und begleitet die Umstellung der analogen auf digitale Übertragung“). V smislu digitalnega preklopa mora poskrbeti za zagotovitev raznolikosti programskih ponudb, tako da se prepletejo različna sredstva prenosa pod ustreznimi pogoji („Versorgung mit vielfältigen Programmangeboten durch das Zusammenspiel der verschiedenen Übertragungswege zu angemessenen Bedingungen“). Naslednja splošna naloga LfM vključuje nadzor nad komercialnimi izdajatelji televizijskega programa.

(13) V okviru digitalizacije kabelskega, satelitskega in prizemnega prenosa zadevni ukrep obravnava le preklop na prizemni platformi. Na splošno digitalni prizemni prenos zadeva dve skupini operaterjev, ki sta lahko povezani ali ne: omrežne operaterje, ki skrbijo za prenos radiodifuznih signalov, in izdajatelje televizijskega programa, ki proizvajajo in sestavljajo vsebino.

(14) Od pojava kabelske in satelitske radiodifuzije v osemdesetih letih prejšnjega stoletja je tržni delež prizemne radiodifuzije v Nemčiji kot celoti strmo padel. Po informacijah nemških organov so bila kabelska televizijska omrežja uvedena ob precejšnji podpori države v osemdesetih letih (13). Nemški organi trdijo, da dejansko lahko vsako gospodinjstvo v Nemčiji prek satelita sprejema brezplačne televizijske programe.

(15) To zmanjšanje tržnega deleža je prikazano na naslednjem grafu, ki je bil tudi vključen v odločitev o sprožitvi postopka. Prikaz 1 Tržni delež prizemne platforme v Nemčiji in SPV (14)

(16) Leta 2004, po digitalnem preklopu, se je začelo upadanje tržnega deleža prizemne platforme ustaljevati in trend se je z letom 2005 obrnil. Po informacijah iz Poročila o digitalizaciji 2007 (15) so bili podatki o sprejemu v gospodinjstvih v Nemčiji sredi leta 2007 naslednji: 53,7 % kabelski, 42,5 % satelitski, 11,5 % prizemni (povečanje za dve odstotni točki v primerjavi z letom 2006). Delež digitalne prizemne televizije se je precej povečal: 3,6 milijona gospodinjstev je uporabljalo DVB-T, kar je skoraj dvakrat toliko kot v preteklem letu. Prizemni prenos je dosegel skoraj 90-odstotno raven digitalizacije. Poročilo o digitalizaciji navaja tudi razčlenitev televizijskega sprejema DVB-T po regijah (16). Po teh podatkih so se v SPV tržni deleži sprejema v gospodinjstvih v tako imenovanih „jedrnih območjih“ (Kerngebiete), ki vključujejo le tista območja, kjer je na voljo DVB-T, povečali z 9,5 % leta 2005 na 16,5 % leta 2007 (glej Prikaz 2). Prikaz 2 Tržni delež digitalne prizemne platforme v Nemčiji in SPV po preklopu

(17) S tehničnega vidika zahteva razvoj digitalnega prizemnega prenosa posodobitev opreme za prenos s strani omrežnega operaterja in dodelitev frekvenc, ki se bodo uporabljale za prenos. Da bi imeli koristi od digitalizacije, je treba postopoma opustiti obstoječe analogne prenose. V obdobju vzporedne analogne in digitalne radiodifuzije (tako imenovanem obdobju sočasnega oddajanja) lahko preklop dejansko poslabša omejenost spektra (17). Akterji na trgu se morajo dogovoriti o skupnem datumu preklopa na digitalni prenos in izklopa analognega, da tako premagajo pomanjkanje frekvenčnega spektra in čim bolj znižajo stroške vzporednega oddajanja. Ker je prizemni preklop zapleten, je začetni scenarij (Startszenario 2000) predvidel postopno uvedbo DVB-T v različnih zveznih deželah, začeli pa naj bi na območjih, kjer je gostota prebivalstva večja (18).

(18) V okviru prve pobude v Severnem Porenju-Vestfaliji se je LfM (19)27. novembra 1998 odločil za začetek preizkusnega projekta DVB-T (DVB-T Feldversuch), ki je v letih 1999 in 2000 potekal v Kölnu. Glede na cilje iz začetneka scenarija so se organi v Severnem Porenju-Vestfaliji pozneje dogovorili, da bodo sodelovali s pristojnimi organi v severnih zveznih državah Spodnji Saški, Schleswig-Holsteinu, Hamburgu in Bremnu ter hkrati zaradi večje učinkovitosti hkrati digitalizirali prizemni prenos.

(19) Dne 20. oktobra 2003 so LfM, javni izdajatelji televizijskega programa (v nadaljnjem besedilu „JITP“) ARD, ZDF in WDR Köln (20), komercialni izdajatelji televizijskega programa (v nadaljnjem besedilu „KITP“) RTL Television (v nadaljnejem besedilu „RTL“), VOX Film in Fernseh-GmbH & Co. KG (v nadaljnjem besedilu „VOX“) ter ProSiebenSat.1 Media AG (v nadaljnjem besedilu „ProSiebenSat.1“) podpisali splošni sporazum (Vereinbarung zur Einführung des digitalen terrestrischen Fernsehens (DVB-T) in Nordrhein-Westfalen) o uvedbi DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji. Sporazum je Köln/Bonn in Ruhr/Düsseldorf opredelil kot območji, na katerih naj bi DVB-T uvedli takoj po uspešnem preklopu na območju Berlina/Potsdama, ter določil zavezujoč časovni razpored preklopa. Sporazum ni vseboval nobenih specifičnih podrobnosti o predvidenem ukrepu financiranja. V njem je bilo navedeno le, da „LfM v obliki podpornega ukrepa zagotavlja finančna sredstva za tehnično infrastrukturo za prenos DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji“. Poleg tega je priloga vsebovala sklicevanje na oblikovanje načrta financiranja za socialno šibke državljane (21).

(20) Splošni sporazum z dne 20. oktobra 2003 je bil dopolnjen s sporazumom o sodelovanju (Kooperationsvereinbarung zur Einführung des digitalen terrestrischen Fernsehens (DVB-T) in Nordrhein-Westfalen), ki so ga 10. decembra 2003 podpisale iste stranke (WDR je zastopal tudi izdajatelje televizijskega programa iz ARD) in zvezna dežela Severno Porenje-Vestfalija. Sporazum o sodelovanju je opredelil skupna načela za komunikacijo o DVB-T ter imenoval organe, odgovorne za izvajanje sporazuma, predvsem usmerjevalni odbor (Lenkungsausschuss) za odločanje in projektni urad (Projektbüro) za izvajanje. Projektni urad je bil ustanovljen s pogodbo med LfM (LfM Nova GmbH), WDR (ki je zastopal tudi izdajatelje televizijskega programa iz ARD) in ZDF z dne 14. januarja 2004.

(21) Skupna prenosna zmogljivost omrežja DVB-T vključuje šest multipleksov (22), ki lahko skupaj nosijo 24 programskih kanalov na območjih Kölna/Bonna in Düsseldorfa/Ruhra. Za začetek digitalnega prizemnega prenosa je bilo treba dodeliti frekvence z izdajo dovoljenj izdajateljem televizijskega programa za prenos njihovih programov in omrežnim operaterjem za upravljanje platforme DVB-T. Glede razširjanja programov na območjih Kölna/Bonna in Düsseldorfa/Ruhra je bil vsakemu od javnih izdajateljev televizijskega programa (ARD, ZDF in WDR) dodeljen po en multipleks. Za zmogljivosti, rezervirane za komercialne izdajatelje televizijskega programa, je LfM objavil javni razpis, zadevna dovoljenja za DVB-T pa so bila dodeljena 14. maja 2004. V zvezi z upravljanjem omrežja je Regulativni organ za telekomunikacije in pošto (Regulierungsbehörde für Telekommunikation und Post, RegTP – zdaj Bundesnetzagentur für Elektrizität, Telekommunikation, Post und Eisenbahn, BNetzA) izdal dovoljenja leta 2004 (za več informacij o postopkih dodelitve glej uvodne izjave 24–30 spodaj).

(22) V skladu z datumi, določenimi v splošnem sporazumu z dne 20. oktobra 2003, so bili digitalni prizemni prenosi na območju Kölna/Bonna uvedeni 24. maja 2004, na območju Düsseldorfa/Ruhra pa 8. novembra 2004. Analogni prizemni prenos („APP“) komercialnih izdajateljev televizijskega programa je bil od zadevnih datumov uvedbe zaustavljen. Analogni prizemni prenos treh kanalov javnih izdajateljev televizijskega programa ARD-Das Erste, ZDF in WDR se je približno pet mesecev nadaljeval vzporedno v fazi sočasnega oddajanja in je bil na območju Kölna/Bonna izklopljen 8. novembra 2004, na območju Düsseldorfa/Ruhra pa 4. aprila 2005. LfM je 19. novembra 2004 izdal Direktivo o finančni podpori za DVB-T (Förderrichtlinie DVB-T) z učinkom za nazaj od 3. maja 2004.

(23) Po začetku na območjih Kölna/Bonna in Düsseldorfa/Ruhra se je DVB-T postopno uvajal na drugih območjih Severnega Porenja-Vestfalije. Prenosi DVB-T so bili 29. maja 2006 uvedeni še na dveh območjih (Wuppertal in Ostwestfalen-Lippe). V Münsterlandu je bil DVB-T uveden 12. junija 2007, novembra 2007 pa se načrtuje uvedba digitalne prizemne televizije v Aachnu in Južni Vestfaliji. Obratno kot pri območjih Kölna/Bonna in Düsseldorfa/Ruhra poteka preklop na teh območjih samo pri javnih izdajateljih televizijskega programa brez sodelovanja komercialnih izdajateljev televizijskega programa (23).

(24) V skladu z Oddelkom 52a(1) Meddeželnega sporazuma o radiodifuziji (Staatsvertrags über den Rundfunk im vereinten Deutschland (RStV)) (24) Oddelek 28 Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije navaja, da „je treba pri prvi dodelitvi zmogljivosti digitalne prizemne radiodifuzije dati prednost tistim izdajateljem televizijskega programa, ki imajo programske kanale, ki se na zadevnem območju prenosa oddajajo v analogni obliki“.

(25) LfM je 14. novembra 2003 izdal pravila za dodeljevanje prenosne zmogljivosti prizemne radiodifuzije (Zuweisungssatzung). Vendar pa je digitalizacija zahtevala tudi uporabo obstoječih analognih prizemnih televizijskih kanalov, dodeljenih RTL Television (RTL Television GmbH), VOX/DTCP (VOX Film-und Fernseh GmbH & Co. KG, ki tudi pripada skupini RTL z DTCP GmbH) in SAT1 (Sat1 Satelliten Fernsehen GmbH, v nadaljevanju ProSiebenSat.1). LfM je zadevna analogna dovoljenja izdal v letih 2002 in 2003 ter bi potekla 21. julija 2008 za RTL Television, 31. januarja 2007 za VOX in 31. oktobra 2010 za SAT1. Z dopisi z dne 13. novembra 2003 je LfM zaprosil komercialne izdajatelje televizijskih programov RTL, VOX in ProSiebenSat.1, naj pisno potrdijo svojo pripravljenost vrniti analogne kanale, da bi lahko nadaljevali dodeljevanje prenosne zmogljivosti. Po prejeti potrditvi izdajateljev televizijskega programa (25) je bila napoved LfM z dne 4. decembra 2003 o prvi dodelitvi prenosnih zmogljivosti DVB-T komercialnim izdajateljem televizijskega programa za območje Kölna/Bonna in Düsseldorfa/Ruhra objavljena v Deželnem uradnem listu (Landesministerialblatt) 30. decembra 2003 (26).

(26) Javni razpis je vključeval tisti del prenosne zmogljivosti, ki je bil rezerviran za komercialne izdajatelje televizijskega programa, to je tri multiplekse ali 12 programskih kanalov na vsakem od ciljnih območij. Specifikacija javnega razpisa je opredelila izbirna merila, če bi število prosilcev presegalo število razpoložljivih programskih kanalov in bi se bilo treba odločati med različnimi kandidati. V skladu z določbami Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije so merila vključevala prispevek programskega kanala k uravnoteženi skupni programski ponudbi (Programmvielfalt) in pluralizmu izdajateljev televizijskega programa (Anbietervielfalt) ter navzočnost izdajateljev televizijskega programa v omrežju analognega prizemnega prenosa (27). Razpis ni opredelil stroškov prenosa programskega kanala DVB-T ali kakršnega koli namena za finančno podpiranje preklopa. Rok za predložitev ponudb je bil 3. marec 2004.

(27) LfM je v odziv na objavljeni razpis prejel 21 ponudb izdajateljev televizijskega programa in ponudnikov medijskih storitev. ProSiebenSat.1 in skupina RTL sta s skupkom programov (Programmbouquets) zaprosila vsak za en multipleks (28). Komisija za medije (Medienkommission) pri LfM je 23. aprila 2004 odločila o dodelitvi programskih kanalov, rezerviranih za komercialne izdajatelje televizijskega programa. Na podlagi te odločitve je LfM 14. maja 2004 izdal odlok o dodelitvi zadevnih dovoljenj za DVB-T. Skladno s to odločitvijo je bil po en multipleks dodeljen skupinama komercialnih izdajateljev televizijskega programa RTL in ProSiebenSat.1, zmogljivost preostalega multipleksa pa izdajateljem posameznih programskih kanalov: VIVA (VIVA Fernsehen GmbH), CNN (Turner Broadcasting Systems Deutschland GmbH), Eurosport (Eurosport S.A.) in onyx.tv/TerraNova (Onyx Television GmbH) (29).

(28) V skladu z Oddelkom 12(2) Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije, ki je bil naveden tudi v objavi razpisa, je dovoljenja, ki se izdajo prvič, mogoče dodeliti za obdobje štirih do desetih let. Z odredbo LfM z dne 14. maja 2004 so bila dovoljenja izdana programskim kanalom ProSiebenSat.1, RTL in CNN za pet let, VIVA do 2. decembra 2008, Eurosport S.A. za tri leta in TerraNova do 17. junija 2009. Vendar pa je s 1. julijem 2007 TerraNova prenehala oddajati prek platforme DVB-T in je bila nadomeščena s Tele 5 (TM-TV GmbH) (30), ki ga je LfM izbral med sedmimi prosilci. Tabela 1 prikazuje proces preklopa na območju Kölna/Bonna, vključno z obdobjem sočasnega oddajanja za javne izdajatelje televizijskega programa, za komercialne izdajatelje televizijskega programa pa ne, kot je navedeno v uvodni izjavi 23 zgoraj. Tabela 1 Prizemni prenos v Kölnu/Bonnu pred preklopom in po njem Kanal prenosa Analogna TV Storitveno področje omrežja dne 4.4.2005 Programi dne 24.5.2004 Programi dne 8.11.2004 Programi dne 4.4.2005 K 05 Sat.1 ARD — Simulcast X X K 26 ZDF po vsej državi ZDF Bouquet ZDF Bouquet ZDF Bouquet K 29 ZDF D ZDF — Simulcast RTL Bouquet RTL Bouquet K 34 VOX ZDF bouquet X X K 36 RTL E Viva/Eurosport/CNN/Terra Nova (Tele5 od 1.7.2007) K 43 ARD C RTL/VOX/ProSieben/Sat.1 Pro7Sat.1 Bouquet Pro7Sat.1 Bouquet K 49 WDR B WDR — Simulcast WDR Bouquet WDR Bouquet K 65 X A ARD Bouquet ARD Bouquet ARD Bouquet K 66 X N24/Kabel 1/RTL II/Super RTL Viva/Eurosport/CNN/Terra Nova X Razlage: Omrežne storitve za kanale prenosa DVB-T K26, K29, K36 in K43 zagotavlja družba T-Systems, medtem ko sta bila kanala prenosa K49 in K65 dodeljena WDR, vendar pa del prenosa še vedno zagotavlja T-Systems. Analogni prenosi so v ležeči pisavi. „Bouquet“ pomeni skupek štirih programov, prenašanih prek enega digitalnega multipleksa. Dodelitev kanalov DVB-T izdajateljem televizijskega programa v Düsseldorfu/Ruhru ni predstavljena v tej tabeli. Preklop na območju Kölna/Bonna je bil končan 8. novembra 2004, vendar pa je 4. aprila 2005 prišlo do nekaterih manjših tehničnih prilagoditev v zvezi z dodelitvijo kanalov zaradi preklopa na območju Düsseldorfa/Ruhra. Po obdobju simultanega oddajanja se oddajni kanali K05, K65 in K66, po informacijah, ki jih ima na voljo Komisija, trenutno ne uporabljajo za televizijski prenos. Pregled je namenjen samo v ponazoritev.

(29) Na zahtevo urada ministrskega predsednika zvezne dežele Severno Porenje-Vestfalija je Regulativni organ za telekomunikacije in pošto (RegTP) 4. februarja 2004 (31) začel odprti postopek za dodelitev frekvence. Tako kot izdajatelji televizijskega programa so se tudi operaterji analognega prizemnega omrežja predhodno odpovedali svojim analognim dovoljenjem, katerih trajanje je bilo neomejeno. Celotna zahteva glede digitalnega prenosa je bila razdeljena na pet storitvenih področij omrežja (Versorgungsbedarfe A do E), ki so ustrezala posameznim prenosnim kanalom (multipleksom v digitalnem načinu). V ustreznem zakonodajnem aktu (Verfügung) ni bilo navedeno, da je obstajalo še eno storitveno področje s pokritjem po vsej deželi, ki je že bilo objavljeno 27. novembra 2002 (32). To storitveno področje je bilo dodeljeno T-Systems, odvisnemu podjetju družbe Deutsche Telekom, in se uporablja za prenos programskih kanalov ZDF.

(30) V postopku dodelitve v Severnem Porenju-Vestfaliji je družba T-Systems zaprosila za frekvence za storitvena področja C, D in E, ki ustrezajo multipleksom, namenjenim komercialnim izdajateljem televizijskega programa, družba WDR pa za frekvence za storitveni področji A in B, ki sta bili rezervirani za javne izdajatelje televizijskega programa. Ker je za vsako od petih storitvenih področij prispela samo ena vloga, je RegTP dodelil frekvence po tako imenovanem postopku za obravnavanje vlog in mu ni bilo treba izvesti druge faze postopka za dodelitev frekvence, to je razpisnega postopka. Ker sta bila T-Systems in WDR že operaterja v omrežju analognega prizemnega prenosa in sta tako imela telekomunikacijsko dovoljenje, je bila izpolnjena tudi ta zahteva za dodelitev frekvenc prek postopka za obravnavanje vlog. Pravice za upravljanje omrežja DVB-T so bile dodeljene za približno dvajset let do 31. decembra 2025.

2. PODROBNOSTI O UKREPU POMOČI

(31) Predmet priglasitve je finančna pomoč, ki jo želi LfM odobriti komercialnim izdajateljem televizijskega programa za digitalni prizemni prenos njihovih programskih kanalov na območjih Kölna/Bonna in Düsseldorfa/Ruhra. Nemški organi so ocenili, da lahko z uvedbo DVB-T sprejema DVB-T na teh območjih približno 14 milijonov prebivalcev od skupaj 18 milijonov v tej zvezni deželi (33).

(32) Pravna podlaga za to pomoč sta Oddelek 40(1)(2) Meddeželnega sporazuma o radiodifuziji (Rundfunkstaatsvertrag) in Oddelek 88(3) Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije, v skladu s katerima so organi za medije v zvezni deželi in v tem primeru LfM med drugim odgovorni za pospeševanje razvoja tehnične infrastrukture za radiodifuzijo in projekte za nove radiodifuzne tehnologije iz svojega deleža licenčnine. Proračun LfM se financira predvsem z dvema odstotkoma naročnine na javno radiotelevizijo, zbrane v Severnem Porenju-Vestfaliji v skladu z Oddelkom 40 Meddeželnega sporazuma o radiodifuziji, branim v povezavi z Oddelkom 55 tega Sporazuma, oddelkoma 10 in 11 Meddeželnega sporazuma o financiranju radiodifuzije (Rundfunkfinanzierungs-Staatsvertrag) in Oddelkom 116(1) Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije (34). Naročnine nemških gospodinjstev zbira Nemški urad za zbiranje televizijskih naročnin (Gebühreinziehungszentrale) in jih prenaša prejemnim organizacijam, kot je LfM.

(33) Direktiva o finančni podpori za DVB-T (Förderrichtlinie DVB-T) (35), izdana 19. novembra 2004, določa splošne pogoje finančne pomoči, ki jo LfM dodeli komercialnim izdajateljem televizijskega programa. Člen 2 te direktive navaja, da finančna pomoč zadeva pristojbine za prenos, ki jih izdajatelji televizijskega programa plačajo omrežnemu operaterju. V skladu s členom 3 so prejemniki lahko tisti komercialni izdajatelji televizijskega programa ali ponudniki medijskih storitev, ki so prejeli zmogljivosti za digitalni prizemni prenos. Člen 4 določa, da se sredstva zagotavljajo v obliki subvencij. Člen 5(1) omejuje trajanje financiranja na pet poslovnih let. Člen 5(2) določa, da „sredstva v povprečju ne smejo preseči 30 % pristojbin za prenos, plačljivih za upravljanje omrežja, in so dodeljena po padajoči lestvici. Sredstva v prvem poslovnem letu znašajo 40 % pristojbin za prenos, plačljivih za upravljanje omrežja, potem pa se vsako leto zmanjšajo za pet odstotnih točk, tako da znaša v petem poslovnem letu delež teh sredstev le 20 %.“ Poleg tega člen 5(3) določa, da „bodo prihranki, ki izhajajo iz izklopa analognih prenosov, odbiti od finančnih sredstev“.

(34) Podrobnosti v zvezi s konkretnim izvajanjem Direktive o finančni podpori so bile opredeljene v priglasitvi. V primeru izdajateljev televizijskega programa na programskih kanalih Viva, Eurosport, CNN in TerraNova (od 1. julija 2007 Tele5), ki niso sodelovali v analognem prizemnem prenosu, ostaja predvidena finančna podpora enaka: postopoma se vsako leto zmanjšuje za 5 odstotnih točk s 40 % pristojbin za prenos DVB-T v prvem letu na 20 % pristojbin za prenos v petem letu, v skladu s členom 5(2) Direktive o finančni podpori.

(35) V primeru skupine RTL in ProSiebenSat.1, komercialnih izdajateljev televizijskega programa, ki sta bila predhodno navzoča na analogni prizemni platformi, priglasitev ne predvideva uporabe padajočega deleža podpore iz člena 5(2) Direktive o finančni podpori. V primeru teh izdajateljev televizijskega programa, katerima je bil vsakemu dodeljen po en multipleks, temelji izračun subvencije na razliki med skupnim zneskom pristojbin za prenos v analognem in digitalnem načinu v Severnem Porenju-Vestfaliji ter v drugih zveznih deželah severne Nemčije. Po navedbah nemških organov želi obračunska metoda tako upoštevati prihranke, ki izhajajo iz izklopa analognih prenosov, kot določa člen 5(3) Direktive o finančni podpori.

(36) V priglasitvi so nemški organi predložili tudi informacije o predvidenem znesku sredstev, ki temelji na ocenjenih pristojbinah za prenos DVB-T. Hkrati so poudarili, da naj bi izračun državne podpore temeljil na dejanskih pristojbinah za prenos, ki jih je omrežni operater zaračunal komercialnemu izdajatelju televizijskega programa ob odobritvi sredstev. V skladu z Zveznim zakonom o telekomunikacijah (Telekommunikationsgesetz) določa pristojbine za prenos regulativni organ BNetzA samo, če ugotovi, da ima omrežni operater precejšnjo tržno moč na upoštevnem trgu. Julija 2006 je BNetzA opredelil upoštevni trg za prenos radiodifuznih signalov v skladu s predpisi Skupnosti. Posledično je bilo ugotovljeno, da je imel omrežni operater za komercialne izdajatelje televizijskega programa, T-Systems, večjo tržno moč le na trgu prizemnega radijskega prenosa prek FM (36). Zato lahko prosto določa znesek pristojbin za prenos za komercialne izdajatelje televizijskega programa na platformi DVB-T.

(37) V priglasitvi so nemški organi ocenili, da bi v primeru multipleksa pristojbine za prenos DVB-T znašale 2,7 milijona EUR letno. Tako so bile pristojbine za prenos enega programskega kanala ocenjene na 0,675 milijona EUR letno in na 3,375 milijona EUR za celotno petletno obdobje sheme (37). Te številke so nižje od pristojbin za analogni prizemni prenos na programski kanal.

(38) Na podlagi teh podatkov je bila načrtovana skupna finančna podpora, dodeljena posameznim programskim kanalom Viva, Eurosport, CNN in TerraNova (od 1. julija 2007 Tele5) v znesku 4 050 000 EUR. Stopnja financiranja, predvidena za vsak programski kanal v petletnem obdobju, je prikazana v tabeli 2. Tabela 2 Ocenjene pristojbine za prenos in sredstva za Vivo, Eurosport, CNN, TerraNovo (Tele5) (v EUR) Leta Pristojbina za prenos na programski kanal Intenzivnost pomoči Znesek sredstev Leto 1 675 000 40 % 270 000 Leto 2 675 000 35 % 236 250 Leto 3 675 000 30 % 202 500 Leto 4 675 000 25 % 168 750 Leto 5 675 000 20 % 135 000 Skupni znesek na programski kanal 3 375 000 1 012 500

(39) Pri skupini RTL in ProSiebenSat.1 je izračun iz priglasitve predstavljen v tabeli 3. Druge upoštevane zvezne dežele severne Nemčije so v priglasitvi skupaj imenovane „Sever“ (38). Tabela 3 Izračun nemških organov glede „dodatnih stroškov“ za ProSiebenSat.1 in RTL (39) (v EUR) Skupina RTL ProSiebenSat.1 SPV „Sever“ SPV „Sever“ Analogni programski kanali/ letna pristojbina za prenos v EUR RTL, VOX RTL Sat1 Sat1, Pro7 2,2 milijona 3,9 milijona 0,8 milijona 4,6 milijona Digitalni programski kanali/ letna pristojbina za prenos v EUR RTL, VOX, RTL2, S.RTL RTL, VOX, RTL2, S.RTL Sat1, Pro7, N24, K1 Sat1, Pro7, N24, K1 2,7 milijona 3,3 milijona 2,7 milijona 3,3 milijona Razlike v pristojbinah analogno/digitalno – 0,5 milijona + 0,6 milijona – 1,9 milijona + 1,3 milijona Skupaj + 0,1 milijona – 0,6 milijona

(40) Na podlagi tega izračuna LfM ne namerava dodeliti subvencije skupini RTL. Po eni strani je za skupino RTL ugotovljeno, da ima pozitivno skupno bilanco. Po drugi strani pa priglasitev navaja, da se je skupina RTL izrecno odpovedala financiranju v okviru pogajanj, ki zadevajo vračilo analognih dovoljenj. Za ProSiebenSat.1 velja, da bo imel „dodatne stroške“ v znesku do 600 000 EUR letno, in nemški organi predvidevajo financiranje v znesku do 550 000 EUR letno v petletnem obdobju (skupaj do 2,75 milijona EUR). To pomeni približno 28 % celotnih pristojbin za prenos DVB-T, ki jih plača ProSiebenSat.1 v Severnem Porenju-Vestfaliji.

(41) V skladu z zgornjimi izračuni je petletni skupni proračun za subvencioniranje prenosa DVB-T pri komercialnih izdajateljih televizijskega programa ocenjen na 6,8 milijona EUR.

(42) LfM dodeljuje zgoraj opisano finančno pomoč samo programskim kanalom komercialnih izdajateljev televizijskega programa. Javni izdajatelji televizijskega programa financirajo stroške prenosa DVB-T s prejetim prihodkom iz naročnine. Po informacijah, ki so jih predložili nemški organi, ima WDR na voljo projektni proračun v znesku približno 40,8 milijona EUR za obdobje med letoma 2001 in 2008, da pokrije stroške preklopa. Pri ZDF je znesek proračuna za preklop na DVB-T po vsej državi znašal 36,8 milijona EUR za obdobje med letoma 2001 in 2004 ter 33,2 milijona EUR za obdobje med letoma 2005 in 2008.

(43) Direktiva o financiranju je z učinkom za nazaj začela veljati 3. maja 2004. Vendar pa so se z odločitvijo Komisije LfM za medije nemški organi zavezali, da financiranja ne bodo izvedli, dokler Komisija ne izda svoje odobritve v skladu s pravili o državni pomoči. Tako do zdaj komercialnim izdajateljem televizijskega programa še niso bila dodeljena nobena finančna sredstva v skladu z ukrepom.

III. RAZLOGI ZA SPROŽITEV URADNEGA POSTOPKA PREISKAVE

(44) V odločitvi o sprožitvi postopka je Komisija zavzela predhodno stališče, da je bilo glede subvencij LfM videti, da izpolnjujejo vse pogoje iz člena 87(1) Pogodbe ES in tako pomenijo državno pomoč. Za ukrep je bilo videti, da je odobren iz državnih sredstev in ga je mogoče pripisati državi. Videti je bilo, da pomeni prednost za komercialne izdajatelje televizijskega programa kot neposredne prejemnike in bi lahko pomenil posredno korist tudi za omrežnega operaterja T-Systems.

(45) Odločitev o sprožitvi postopka je tudi sprožila dvome o tem, ali so bili postopki za dodelitev radiodifuznih in omrežnih dovoljenj taki, da so čim bolj zmanjšali ali odpravili selektivno gospodarsko prednost, ki izhaja iz subvencije, ter s tem preprečili izkrivljanje konkurence. Komisija je menila, da je ukrep pomenil sektorsko pomoč in da je zanj videti, da izkrivlja konkurenco med različnimi platformami prenosa (prizemno, kabelsko in satelitsko). Navedla je tudi, da bi ukrep lahko izkrivil konkurenco med komercialnimi izdajatelji televizijskega programa. Glede na mednarodno konkurenco med izdajatelji televizijskega programa in omrežnimi operaterji je Komisija menila, da bi ukrep lahko vplival na trgovino med državami članicami.

(46) Komisija je tudi izrazila dvome o združljivosti ukrepa s Pogodbo ES. V odločitvi o sprožitvi postopka je ugotovila, da pogoji za uporabo členov 87(3)(c), 87(3)(d) in 86(2) Pogodbe ES niso bili videti izpolnjeni. Komisija je predvsem menila, da ni videti nobenega kazalnika, da bi v razmerah na trgu, ki prevladujejo v Severnem Porenju-Vestfaliji, ta ukrep lahko štel za ustreznega, potrebnega in sorazmernega za premagovanje kakršne koli specifične tržne nepopolnosti, ki bi lahko ovirala preklop na digitalno televizijo. V odločitvi o sprožitvi postopka je bilo predstavljeno mnenje, da finančna podpora ni bila povezana z nobeno posebno kulturno vsebino. Komisija je tudi podvomila, da lahko ukrep šteje kot nadomestilo za storitev splošnega gospodarskega pomena.

(47) Na koncu je Komisija sprožila formalni postopek preiskave tudi zato, da bi Nemčiji in zainteresiranim strankam dala možnost, da predložijo svoje pripombe o njenih začasnih ocenah opisanega ukrepa in dajo Komisiji na voljo vse ustrezne informacije, povezane z ukrepom.

IV. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANK (40)

(48) ANGA (Verband Privater Kabelnetzbetrieber e.V.), združenje zasebnih operaterjev kabelskih omrežij, je poudarila, da je finančna podpora za prenos DVB-T izkrivljala konkurenco med različnimi načini prenosa v škodo kabelskih operaterjev. Menila je, da je uvedba DVB-T že pripeljala do izgube strank za kabelske operaterje v zadevnih zveznih deželah. Selitev uporabnikov prizemnega prenosa med uporabnike kabelskega prenosa, do katere je prišlo po izklopu analogne prizemne televizije, je bila zelo omejena in še zdaleč ni nadomestila stalne izgube uporabnikov kabelskega prenosa. Po mnenju ANGE je bil ukrep namenjen zmanjšanju deleža kabelskega prenosa, kljub močni konkurenci s satelitskimi in širokopasovnimi operaterji (IPTV) ter med različnimi operaterji znotraj kabelskega sektorja. Poleg tega je ANGA izpodbijala odprtost postopkov za izdajanje radiodifuznih in omrežnih dovoljenj. Glede dodeljevanja dovoljenj za radiodifuzijo je trdila, da je postopek dajal prednost tistim podjetjem, ki so že bila navzoča v analognem omrežju (ProSiebenSat.1 in skupini RTL), saj jim je dodelil celotne multiplekse, ki so se uporabljali tudi za prenos programov, ki jih analogno niso oddajala. Glede dodeljevanja omrežnih dovoljenj je dejala, da je bilo od začetka jasno, da bodo dovoljenje dobili javni izdajatelji televizijskega programa pri ARD in T-Systems. Trdila je, da so subvencije pomenile prednost za Deutsche Telekom, kar bi lahko izkrivilo konkurenco ne le v sektorju radiodifuzije, temveč tudi v sektorju elektronskih komunikacij, če bi Deutsche Telekom povezal ponudbo svoje odvisne družbe T-Systems s svojimi ponudbami širokopasovnih storitev za stranke. Na koncu je uveljavljala mnenje, da bi obstajale druge na trgu temelječe alternative za financiranje DVB-T prek kodiranja programov in zaračunavanja pristojbin uporabnikom.

(49) Pripombe, ki jih je predložil ish (ish NRW GmbH), glavni širokopasovni kabelski operater v Severnem Porenju-Vestfaliji, so podobne pripombam ANGE in na splošno podpirajo mnenje Komisije, ki ga je ta izrazila v odločitvi o sprožitvi postopka. V svojih pripombah je ish trdil, da je utrpel precejšnje izgube strank (približno 500 000 v letu 2005) zaradi uvedbe DVB-T in predvsem zaradi „brezplačnega“ (subvencioniranega) sprejema DVB-T v primerjavi z uporabo kabelskega prenosa, ki temelji na naročnini (41). Omejeno povečanje števila strank po izklopu analognega prizemnega prenosa ni nadomestilo te izgube strank. Po mnenju družbe ish bi lahko število njenih strank stabilizirali le s precejšnjimi naložbami v posodobitev kabelske infrastrukture in obnovo strukture produkta. Družba je menila, da so bile subvencije namenjene ohranitvi tehnologije, katere gospodarska upravičenost je bila dvomljiva ter ki bi jo lahko financirali z drugimi sredstvi, kot so kodiranje in pristojbine uporabnikov. Podobno kot ANGA je tudi ish menil, da bi ukrep okrepil položaj družbe Deutsche Telekom na širokopasovnem trgu. Na koncu je ish menil, da je neposredna finančna podpora povečala prednost, ki so jo že tako imeli izdajatelji televizijskega programa, ki oddajajo prek prizemne platforme zaradi predpisov o obveznosti izvajanja prenosa iz člena 16(2) Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije (Landesmediengesetz Nordrhein-Westfalen), ki je operaterje kabelskega omrežja zavezoval, da na svojem omrežju prenašajo tiste programe, ki so od LfM prejeli dovoljenje za prizemno radiodifuzijo.

(50) Evropsko združenje satelitskih operaterjev (ESOA) je na splošno prav tako podprlo stališča, ki jih je izrazila Komisija v odločitvi o sprožitvi postopka. Menilo je, da je finančna pomoč LfM izkrivila konkurenco med različnimi platformami prenosa. Načeloma je menilo, da bi morali biti posegi politike države članice za pospešitev preklopa pregledni in utemeljeni, nediskriminacijski in tehnološko nevtralni. Trdilo je, da je podpora prizemnemu prenosu prispevala k izključevanju drugih oblik prenosa s trga. Poudarilo je dejstvo, da so satelitski operaterji uvedli digitalen prenos prek satelita brez državne podpore, in opozorilo, da je imel ta način prenosa, kljub precejšnjim naložbam, potrebnim za delovanje satelitov, številne prednosti pred prizemnim prenosom (na primer velik in celosten doseg, brez visokih infrastrukturnih stroškov).

V. PRIPOMBE ZVEZNE REPUBLIKE NEMČIJE

(51) Nemčija meni, da ukrep ne pomeni državne pomoči. Poleg tega pa zavzema stališče, da bi bila ob ugotovitvi navzočnosti pomoči ta združljiva s skupnim trgom. Poleg posebnih pripomb o razvrstitvi in združljivosti ukrepa uveljavljajo pisne pripombe splošne argumente glede politike Komisije in pristojnosti v skladu s pravili državne pomoči.

(52) Nemčija načeloma meni, da Komisija nima pravice posegati v strateško odločitev zvezne vlade in zveznih dežel, da ohranijo prizemno platformo in jo digitalizirajo. Poleg tega meni, da Komisija nima pravice namesto organov držav članic ocenjevati, ali bi bili morebiti drugi ukrepi ustreznejši. Prav tako meni, da zahteva po tehnološki nevtralnosti ni ustrezno merilo za oceno združljivosti ukrepa pomoči na področju digitalne televizije. Poleg tega dvomi, da sta stališče Komisije in dolžina preiskave obravnavanega ukrepa v skladu z njenimi napovedanimi prizadevanji v podporo digitalizaciji. Pripombe izražajo mnenje, da pri odločanju Komisije manjka doslednost predvsem glede ocenjevanja razlogov za združljivost. Po mnenju Nemčije napotki iz končne odločitve o ukrepu v Berlin-Brandenburgu ne veljajo za trenutni primer in organom ne bi zagotovili dovolj kazalnikov za združljive ukrepe, ki bi pomagali ohraniti prizemno platformo.

(53) Glede razvrstitve obravnavanega ukrepa nemški organi vedno znova poudarjajo, da predvidena plačila pomenijo nadomestilo za storitev splošnega gospodarskega pomena in da so izpolnjena merila iz zadeve Altmark. Hkrati menijo, da ukrep ne izkrivlja konkurence niti med izdajatelji televizijskega programa niti med različnimi platformami prenosa. Poudarjajo, da so bili postopki za dodelitev dovoljenj za radiodifuzijo s strani LfM in omrežnih dovoljenj s strani RegTP pregledni ter popolnoma skladni z veljavnimi nacionalnimi zahtevami. Kljub dejstvu, da financiranje ni bilo omenjeno v objavi razpisa glede dodelitve dovoljenj za radiodifuzijo, ki je temeljil na splošnem sporazumu z dne 20. oktobra 2003, nemški organi menijo, da so prosilci vedeli za predvideni ukrep financiranja.

(54) V odgovoru na pripombe, prejete od kabelske panoge, so nemški organi podvomili o domnevni izgubi strank kabelskih operaterjev in izpodbijali podatke, ki jih je predložil ish. Menijo, da, čeprav se je zmanjšalo število kabelskih uporabnikov, to ni nujno posledica uvedbe DVB-T. Uveljavljajo mnenje, da so bila širokopasovna televizijska kabelska omrežja razvita v osemdesetih letih prejšnjega stoletja z državno podporo in da je kabelski prenos do zdaj tudi imel koristi od regulativnih prednosti (v skladu z Odlokom o dodatnih stroških najema (Mietnebenkostenverordnung)). Poleg tega organi trdijo, da je njihov splošni pristop tehnološko nevtralen in da bi bili po potrebi pripravljeni podpreti tudi digitalizacijo kabelskega prenosa.

(55) Glede na visoka tržna deleža kabelske in satelitske platforme menijo, da ni nobenega tveganja, da bi DVB-T odtegnil izdajatelje televizijskega programa od teh platform ali vplival na izbiro potrošnikov. Menijo, da ukrep ne bi vplival na njihov položaj na trgu, temveč bi prej pozitivno pritisnil na konkurenco kabelskih in satelitskih operaterjev ter s tem pospešil tudi digitalizacijo teh dveh platform. Hkrati je v pripombah izražen tudi dvom, ali kabelski, satelitski in prizemni prenosi spadajo na isti trg glede na tehnološke razlike in stroške preklopa z enega načina prenosa na drugega. Po mnenju nemških organov prizemna televizija ni neposredna tekmica, temveč predvsem dopolnilo satelitskemu in kabelskemu prenosu.

(56) Nemški organi menijo, da ukrep ne zagotavlja neposredne koristi omrežnemu operaterju T-Systems. Menijo, da morebitne prednosti, ki izhaja iz financiranja omrežnega operaterja, ni mogoče niti dokazati, niti količinsko opredeliti in da ne zadošča za mnenje, da je T-Systems posredni prejemnik v skladu s pravili o državni pomoči. Ugotavljajo, da zagotovljena uporaba omrežja ne izhaja iz ukrepa, temveč iz izdaje dovoljenj za radiodifuzijo. Poleg tega menijo, da ni nujno, da družbi T-Systems omogoča zaračunavanje višjih pristojbin in doseganje višjih prihodkov. Glede učinka ukrepa na trgovino med državami članicami nemški organi menijo, da samo dejstvo, da so izdajatelji televizijskega programa in omrežni operaterji v mednarodni konkurenci, ne zadošča za ugotovitev o prizadetosti trgovine v Skupnosti.

(57) Čeprav bi ukrep obveljal za državno pomoč, nemški organi menijo, da bi moral biti razglašen za združljivega s skupnim trgom v skladu s členom 86(2), 87(3)(c) ali (b) Pogodbe ES. Ponavljajo mnenje, da je uvedba digitalne prizemne televizije storitev splošnega gospodarskega pomena. Po njihovem mnenju je bila ta storitev zaupana komercialnim izdajateljem televizijskega programa z dodelitvijo zmogljivosti prenosa DVB-T.

(58) Poleg tega nemški organi glede člena 87(3)(c) Pogodbe ES trdijo, da Komisija ni ustrezno pretehtala pozitivnih vidikov uvedbe DVB-T. Komisija predvsem ni upoštevala prispevka DVB-T k pluralnosti medijev, primernosti prizemne platforme za prenos regionalnih in lokalnih programov, inovacijskega potenciala DVB-T (predvsem za mobilni sprejem) ter prispevka ukrepa k zagotavljanju pokritja DVB-T na podeželskih in odročnih območjih. Poleg tega Komisija ni upoštevala učinkovitosti, ki jo je dosegel LfM s spodbujanjem hitrega preklopa in usklajevanjem tega procesa z zveznimi deželami severne Nemčije. Po njihovem mnenju dejstvo, da se na drugih območjih Severnega Porenja-Vestfalije DVB-T uvaja brez sodelovanja komercialnih izdajateljev televizijskega programa, kaže, da zasebni operaterji niso zainteresirani za sodelovanje pri tej platformi brez dodatnih spodbud. Na splošno menijo, da je ukrep združljiv s Sporočilom Komisije o prehodu z analogne na digitalno radiodifuzijo („Sporočilo o preklopu“) (42). Prepričani so, da finančna sredstva obravnavajo težave, ki jih je ugotovila Komisija, in deloma nadomeščajo precejšnje kratkoročne stroške preklopa, prav tako navedene v Sporočilu.

(59) Poleg tega nemški organi menijo, da bi morala Komisija preučiti tudi združljivost ukrepa glede na člen 87(3)(b) Pogodbe ES. Po njihovem mnenju gre pri ukrepu za pomemben projekt skupnega evropskega interesa. Menijo, da to izhaja tudi iz Sporočila o preklopu in širokega razpona gospodarskih, socialnih in političnih koristi, povezanih z digitalizacijo.

VI. OCENA UKREPA

1. OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI V SKLADU S ČLENOM 87(1) POGODBE ES

(60) Komisija je preučila, ali bi bil lahko ukrep opredeljen kot državna pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, ki določa, da „je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, oziroma kakršna koli vrsta pomoči iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva s skupnim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“. V skladu s tem bo ukrep opredeljen kot državna pomoč, če so izpolnjeni naslednji kumulativni pogoji: (a) ukrep mora biti odobren iz državnih sredstev in ga je mogoče pripisati državi; (b) zagotavljati mora gospodarsko prednost za podjetja; (c) prednost mora biti selektivna in izkrivljati konkurenco oziroma pomeniti nevarnost izkrivljanja konkurence in (d) ukrep mora vplivati na trgovino znotraj Skupnosti.

1.1 UKREP, KI JE ODOBREN IZ DRŽAVNIH SREDSTEV IN GA JE MOGOČE PRIPISATI DRŽAVI

(61) V skladu z uveljavljeno sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti morajo biti prednosti, če naj bi bile opredeljene kot pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, prvič odobrene neposredno ali posredno iz državnih sredstev in drugič pripisljive državi (43). Razlikovanje med pomočjo, ki jo odobri država, in pomočjo, odobreno iz državnih sredstev, je namenjeno temu, da se v definicijo pomoči poleg pomoči, ki jo neposredno odobri država, vključi tudi pomoč, ki jo odobrijo javni ali zasebni organi, ki jih je imenovala ali ustanovila država (44). Zakonodaja Skupnosti ne more dovoliti, da bi pravila o državni pomoči zaobšli samo z oblikovanjem avtonomnih ustanov, pristojnih za dodeljevanje pomoči (45).

(62) Med postopkom so nemški organi uveljavljali mnenje, da sredstva niso bila dodeljena iz državnih virov, ker so bila financirana iz naročnin, zbranih od posameznih televizijskih gledalcev, in tako ukrep ni pomenil bremena za državni proračun. Po njihovem mnenju to sledi iz sodb Sodišča v zadevah PreussenElektra (46), Sloman Neptun (47) in Pearle in drugi (48).

(63) Nemški organi niso ugovarjali, da je LfM javni organ, ustanovljen s strani države, ki opravlja javne naloge, in da se finančna sredstva dodeljujejo iz njegovega proračuna. LfM je javni organ, ustanovljen po Zakonu o medijih Severnega Porenja-Vestfalije. Zakon opredeljuje organizacijsko strukturo LfM ter mu poverja širok razpon javnih nalog na področju radiodifuzije in upravljanja frekvenc. Za LfM je podrejen pravnemu nadzoru zvezne dežele Severno Porenje-Vestfalija (49), njegov proračun pa nadzoruje Računsko sodišče te zvezne dežele (50). Javna naloga, ki je pomembna za ta primer, to je pospeševanje tehnične infrastrukture za radiodifuzijo in projektov za nove tehnologije radiodifuznega prenosa, je določena v nacionalnem Meddeželnem sporazumu o radiodifuziji (51). Glede digitalnega preklopa Zakon o medijih Severnega Porenja-Vestfalije izrecneje določa, da mora LfM podpirati in usmerjati preklop z analognega na digitalni prenos (52). Tako LfM velja za javni organ, ki ga je ustanovila država zaradi splošnega interesa.

(64) Jasno je, da financiranje, načrtovano v skladu z obravnavanim ukrepom, pomeni breme za proračun LfM. Dejstvo, da proračunska sredstva LfM izhajajo iz naročnin, zbranih od zasebnih gospodinjstev, ne preprečuje uvrstitve proračunskih sredstev LfM med državna sredstva. Dejstvo, da so subvencije dodeljene iz proračuna javnega organa, samo po sebi zadošča za sklepanje, da so vpletena državna sredstva. Poleg tega je naročnina obvezna dajatev, naložena lastnikom radijskih/televizijskih sprejemnikov, pobiranje naročnine pa poteka po postopkih, podobnih postopkom pri pobiranju davkov. O višini naročnine skupaj odločajo zvezne dežele, določena pa je v ustreznih pravnih aktih. Delež naročnin, ki se steče v LfM, je opredeljen v Meddeželnem sporazumu o radiodifuziji, Meddeželnem sporazumu o financiranju radiodifuzije in Zakonu o medijih Severnega Porenja-Vestfalije, kot je opisano v uvodni izjavi 32. Tako so naročnine obvezne dajatve, ki so pod javnim nadzorom in pomenijo državna sredstva (53).

(65) Na podlagi zgornjega in v skladu z uveljavljeno sodno prakso o davkom podobnih dajatvah (54) Komisija meni, da je obravnavani ukrep dodeljen iz državnih virov. Ta ugotovitev je skladna s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti, na katero se sklicujejo nemški organi. Primeri, na katere se sklicujejo nemški organi, so zadevali različne vrste ukrepa, ki niso vključevale prednosti, dodeljene iz proračuna javnih organov.

(66) Nadalje so nemški organi zagovarjali stališče, da obravnavanega ukrepa ni bilo mogoče pripisati državi. S sklicevanjem na Stardust Marine (55) ter Pearle in drugi (56) so menili, da dejstvo, da je bil LfM javni organ pod nadzorom države, samo po sebi ni pomenilo, da je bilo ukrep mogoče pripisati državi. Trdili so, da glede na neodvisnost LfM v skladu z nemško zakonodajo („Staatsferne der LfM“) država ni imela nobenega vpliva na ukrep.

(67) Komisija meni, da neodvisnost LfM v skladu z nemškim zakonom ne preprečuje, da bi zadevni ukrep obravnavali kot pripisljivega državi z vidika uporabe pravil o državni pomoči. Informacije, ki so jih predložili nemški organi, kažejo, da LfM dodeljuje ukrep v okviru svojih javnih nalog, kot so opredeljene v Meddeželnem sporazumu o radiodifuziji in Zakonu o medijih Severnega Porenja-Vestfalije. Čeprav določbe zagotavljajo LfM določeno stopnjo avtonomije zaradi varovanja neodvisnosti radiodifuzije, določajo omejeno diskrecijo glede uporabe njegovih proračunskih sredstev.

(68) Ne glede na avtonomnost LfM gre – kot je navedeno zgoraj – za javni organ, čigar dejavnosti so jasno usmerjene z javno-političnimi premisleki. Za predvideno dodelitev nepovratnih subvencij komercialnim izdajateljem televizijskega programa v skladu z obravnavanim ukrepom brez neposredne gospodarske koristi za LfM ne more veljati, da jo poganjajo komercialni premisleki. Po mnenju Komisije te okoliščine dokazujejo, da je finančna sredstva, ki jih dodeli LfM, mogoče pripisati državi. Zadeve Sodišča Evropskih skupnosti, na katere se sklicujejo nemški organi, zadevajo drugačne situacije (dajatve, pobrane v čisto komercialni namen, v zadevi Pearle in drugi in javna podjetja, ki izvajajo komercialne dejavnosti, v zadevi Stardust Marine) in ne podpirajo mnenja nemških organov.

(69) Glede na zgornje premisleke Komisija meni, da je obravnavani ukrep dodeljen iz državnih virov in ga je mogoče pripisati državi.

1.2 GOSPODARSKA PREDNOST ZA PODJETJA

(70) Da bi ukrep opredelili kot državno pomoč v skladu s členom 87(1) Pogodbe ES, mora ta zagotavljati gospodarsko prednost enemu ali več podjetjem. V odločitvi za sprožitev postopka je Komisija zavzela predhodno stališče, da je bilo videti, da ukrep daje prednost komercialnim izdajateljem televizijskega programa, ki so prejeli sredstva kot neposredni prejemniki, in da bi lahko tudi posredno koristil operaterju omrežja DVB-T za komercialne izdajatelje televizijskega programa, družbi T-Systems. V svojih ugotovitvah so nemški organi zagovarjali mnenje, da ukrep ni zagotovil niti neposredne prednosti komercialnim izdajateljem televizijskega programa, niti posredne prednosti omrežnemu operaterju.

(71) Nemški organi menijo, da financiranje ne pomeni gospodarske prednosti za komercialne izdajatelje televizijskega programa, ki prejemajo sredstva v skladu z ukrepom. Prvič, trdijo, da financiranje ne pomeni prednosti, ker je za izdajatelje televizijskega programa samo nadomestilo za gospodarska tveganja, ki so posledica njihovega sodelovanja v DVB-T. Drugič, trdijo, da ukrep pokriva le „dodatne stroške“ digitalne prizemne radiodifuzije v primerjavi z analognim načinom.

(72) Informacije, ki so jih predložili nemški organi, kažejo, da ukrep subvencionira pristojbine za prenos, ki jih komercialni izdajatelji televizijskega programa plačujejo omrežnemu operaterju. Ti stroški so del komercialnega poslovanja izdajateljev televizijskega programa. S pokritjem dela teh pristojbin ukrep izdajatelje televizijskega programa razbremeni stroškov, ki so del njihovih običajnih obratovalnih stroškov. Zato Komisija meni, da predvidena javna sredstva pomenijo gospodarsko prednost za prejemnike, ne glede na to, ali so namenjena nadomestitvi „gospodarskih tveganj“ ali domnevnih „dodatnih stroškov“.

(73) Poleg tega Komisija ugotavlja, da, v nasprotju z argumentom, ki so ga predložili nemški organi, za ukrep ne more veljati, da pokriva dejanske „dodatne stroške“ izdajateljev televizijskega programa v odnosu do DVB-T. Ta argument po eni strani ni bil utemeljen glede tistih izdajateljev televizijskega programa, ki predhodno niso bili navzoči na analogni prizemni platformi in zato niso imeli stroškov z analognim prizemnim prenosom v Severnem Porenju-Vestfaliji. V njihovem primeru ni bilo opravljene nobene primerjave in nemški organi niso predložili nobene utemeljitve za delež pristojbin za prenos, ki ga zajema ukrep.

(74) Poleg tega v primeru tistih komercialnih izdajateljev televizijskega programa, ki so predhodno bili navzoči na analogni prizemni platformi, za obračunsko metodo, ki so jo uporabili nemški organi, ne more veljati, da izraža dejanske dodatne stroške, povezane s preklopom na digitalni prizemni prenos. Primerjano po programskih kanalih so pristojbine za prenos dejansko nižje za DVB-T kot v analognem načinu. Domnevni „dodatni stroški“ izhajajo samo iz povečanja števila kanalov, ki jih prenašajo ti izdajatelji televizijskega programa (glede pregleda višine pristojbin za prenos v Severnem Porenju-Vestfaliji in načrtovanih subvencij glej tabelo 4). Tabela 4 Pregled stroškov prenosa na programski kanal in načrtovane javne podpore v Severnem Porenju-Vestfaliji (v EUR) Izdajatelji televizijskega programa/programski kanali Letne pristojbine za prenos Skupna razlika med stroški digitalnega/analognega prenosa na leto (57) Povprečna načrtovana državna podpora na leto (58) Povprečna intenzivnost pomoči analogno (59) digitalno (60) RTL 1 351 640 675 000 – 676 640 VOX 783 663 675 000 – 108 663 RTL2 nu 675 000 675 000 SUPER RTL nu 675 000 675 000 Skupaj RTL 2 135 303 2 700 000 564 697 0 0 SAT 1 722 789 675 000 –47 789 Pro 7 nu 675 000 675 000 N 24 nu 675 000 675 000 Kabel 1 nu 675 000 675 000 Skupaj P7Sat1 722 789 2 700 000 1 977 211 550 000 28 % TerraNova nu 675 000 nu 202 500 30 % Eurosport nu 675 000 nu 202 500 30 % CNN nu 675 000 nu 202 500 30 % VIVA nu 675 000 nu 202 500 30 %

(75) Tretjič, nemški organi tudi menijo, da je subvencija nadomestilo za tiste izdajatelje televizijskega programa, ki so se odpovedali svojim analognim dovoljenjem pred datumom poteka, da bi omogočili uvedbo DVB-T. Komisija najprej ugotavlja, da tega argumenta ni mogoče uporabiti za tiste izdajatelje televizijskega programa, ki predhodno niso bili navzoči na analogni platformi in niso imeli analognih dovoljenj.

(76) Glede izdajateljev televizijskega programa, ki so bili navzoči na analogni platformi, pa predloženi dokumenti nemških organov tudi navajajo, da posedovanje in preostalo trajanje dovoljenj ne vplivata neposredno na znesek subvencije, saj po njihovem mnenju ni mogoče točno ugotoviti gospodarske prednosti zaradi vračila zmogljivosti za analogni prenos. Organi menijo, da je bilo vračilo analognih dovoljenj namesto tega upoštevano v okviru dodelitve digitalnih multipleksov zadevnim izdajateljem televizijskega programa (61). Posledično sta tako skupina RTL kot ProSiebenSat.1 prejela dovoljenje za štiri programske kanale, namesto dveh APP programov pri skupini RTL in enega APP programa za ProSiebenSat.1. Da subvencija ni povezana z vračilom dovoljenj, je razvidno tudi iz dejstva, da je le ProSiebenSat.1 upravičen do prejetja finančnih sredstev v skladu z obračunsko metodo, ki so jo predložili nemški organi. Zato Komisija meni, da ukrepa ni mogoče obravnavati kot nadomestila za gospodarsko vrednost preostalega trajanja analognih dovoljenj, ki so jih vrnili RTL Television, VOX/DTCP in Sat1.

(77) Na koncu, sklicujoč se na pripombe ProSiebenSat.1 v primeru Berlin-Brandenburga (62), nemški organi v svojem odgovoru na sprožitev formalnega postopka preiskave tudi navajajo, da bi po logiki odločitve Komisije o sprožitvi postopka komercialni izdajatelji televizijskega programa vse gospodarske prednosti, podeljene z javnimi sredstvi, v vsakem primeru prenesli na omrežnega operaterja T-Systems v obliki pristojbin za prenos.

(78) Komisija ugotavlja, da ta argument nasprotuje argumentom Nemčije v zvezi z navzočnostjo gospodarske prednosti za omrežnega operaterja in ga nemški organi niso utemeljili. Kot je bilo razloženo v uvodnih izjavah 80 in 88, Komisija meni, da bi omrežni operater T-Systems od ukrepa lahko imel posredno korist. Vendar pa ni nobenega znaka, da bi to pomenilo popoln prenos gospodarske prednosti izdajateljev televizijskega programa, ki izhajajo iz neposrednega financiranja njihovih običajnih obratovalnih stroškov. Zato po mnenju Komisije tudi tega argumenta ni mogoče sprejeti.

(79) Poleg tega Komisija ugotavlja, da za postopek za dodelitev dovoljenj za radiodifuzijo, opisan v uvodnih izjavah 24 in 28, ne more veljati, da je odpravil ali celo zmanjšal gospodarsko prednost, podeljeno komercialnim izdajateljem televizijskega programa. Objava razpisa ni vsebovala nobenega sklicevanja na financiranje. V splošnem sporazumu z dne 20. oktobra 2003 med LfM ter javnimi in komercialnimi izdajatelji televizijskega programa, navzočimi na analogni platformi, so bili morebitni podporni ukrepi le nedoločno omenjeni, brez kakršnih koli podrobnosti glede predvidene finančne pomoči. Zato izdajatelji televizijskega programa niso imeli nobene možnosti, da bi ta znesek finančnih sredstev upoštevali pri oddaji svojih vlog za izdajo dovoljenja.

(80) Nemški organi menijo, da finančna sredstva, zagotovljena komercialnim izdajateljem televizijskega programa, ne pomenijo posredne prednosti za omrežnega operaterja T-Systems. Po njihovem mnenju je mogoče kategorijo posrednega prejemnika uporabiti le v izrednih okoliščinah. S sklicevanjem na sodbe Sodišča Evropskih skupnosti v zadevah Nemčija proti Komisiji (63) in Nizozemska proti Komisiji (64) zagovarjajo stališče, da mora udeleženo podjetje, če naj bi obveljalo za posrednega prejemnika po pravilih o državni pomoči, imeti korist od prednosti, ki avtomatično izhaja iz ukrepa. Poleg tega menijo, da je mogoče koncept posrednega prejemnika – obratno kot v obravnavanem primeru – uporabiti samo, če je prednost mogoče dokazati in količinsko opredeliti.

(81) V okoliščinah obravnavanega primera nemški organi menijo, da ni nujno, da ukrep omrežnemu operaterju T-Systems omogoča zaračunavanje pristojbin za prenos izdajateljem televizijskega programa, ki so višje od tržne cene. Menijo, da je raven pristojbin za prenos odvisna od številnih drugih dejavnikov in da regulator (BNetzA, prej RegTP) v vsakem primeru nadzira kakršne koli morebitne zlorabe v zvezi s pristojbinami za prenos. Poleg tega, v povezavi s prejšnjim argumentom glede prednosti za izdajatelje televizijskega programa, organi menijo, da izdajatelji televizijskega programa nimajo nobenega interesa za plačevanje pristojbin za prenos, ki so višje od tržne cene, saj prejemajo nadomestilo samo za „dodatne stroške“ zaradi preklopa.

(82) Nemški organi tudi izpodbijajo mnenje, da bi ukrep pripeljal do zajamčenega prihodka za T-Systems. Po njihovem mnenju pritekajo „zajamčeni prihodki“ iz uporabe omrežne infrastrukture, kar je posledica dodelitve dovoljenj za radiodifuzijo in ne financiranja. Poleg tega tudi menijo, da bi, čeprav bi zaradi ukrepa prišlo do večjega zanimanja za uporabo omrežja, bili posledični dodatni prihodki izravnani z dodatnimi stroški omrežnih storitev, ki bi jih imel T-Systems.

(83) Obratno argumentom, ki so jih predložili nemški organi, Komisija meni, da bi T-Systems lahko dobil posredno prednost iz ukrepa, saj ukrep neposredno subvencionira pristojbine za prenos, ki jih komercialni izdajatelji televizijskega programa plačajo T-Systems, kjer gre za korist, ki je odvisna od uporabe platforme DVB-T, in ciljno promocijo platforme, ki jo upravlja T-Systems.

(84) Po mnenju Komisije ni mogoče sprejeti restriktivne razlage kategorije posrednega prejemnika, ki so jo predlagali nemški organi. V obeh sodbah, ki so ju navedli nemški organi, je Sodišče Evropskih skupnosti podprlo opis udeleženih podjetij kot posrednih prejemnikov. V zadevi Nemčija proti Komisiji je menilo, da dejstvo, da je bila posredna prednost posledica neodvisnih odločitev neposrednih prejemnikov, ni odpravilo povezave med ukrepom in posredno prednostjo, ki je izhajala iz spremembe tržnih pogojev zaradi ukrepa (65). Ker v tem primeru pomoč ni bila dodeljena, dejansko ni mogoče količinsko opredeliti posredne prednosti, ki bi je bila lahko deležna družba T-Systems. Vendar pa Komisiji v nobenem primeru ni treba količinsko opredeliti točnega zneska prednosti, da bi ugotovila navzočnost gospodarske prednosti za podjetje v skladu s pravili o državni pomoči.

(85) V obravnavanem primeru Komisija meni, da financiranje pristojbin za prenos, ki jih plačujejo komercialni izdajatelji televizijskega programa, spremeni pogoje, pod katerimi poslujejo, in jim navsezadnje omogoči, da prenesejo višje pristojbine za prenos. Kot je razloženo v uvodnih izjavah 73 in 74, za ta finančna sredstva ne more veljati, da pokrijejo dejanske dodatne stroške komercialnih izdajateljev televizijskega programa v zvezi z uvedbo DVB-T. Čeprav je raven pristojbine za prenos dejansko odvisna od številnih dejavnikov, je zmožnost komercialnih izdajateljev televizijskega programa, da prenesejo višje stroške, dejansko eden ključnih komercialnih premislekov z vidika omrežnega operaterja pri določanju višine pristojbine za prenos. V skladu z nemškim Zakonom o telekomunikacijah (Telekommunikationsgesetz) izvaja BNetzA nadzor samo prek pristojbin za prenos, ki jih zaračunajo operaterji z precejšnjo tržno močjo. Kot je navedeno v uvodni izjavi 36 T-Systems, po mnenju BNetzA doslej ni imel večje tržne moči glede prizemnega televizijskega prenosa. Zato lahko prosto določa znesek pristojbin za prenos za komercialne izdajatelje televizijskega programa na platformi DVB-T.

(86) Glede argumenta, da „zajamčeni prihodki“ za T-Systems izhajajo iz dodelitve dovoljenj in ne iz ukrepa, Komisija potrjuje, da sta zanimanje komercialnih izdajateljev televizijskega programa za navzočnost na platformi in njihova pripravljenost, da nosijo ustrezne stroške, dokazana že z velikim številom vlog za dovoljenja. Vendar pa Komisija meni, da financiranje dela njihovih obratovalnih stroškov za obdobje petih let povečuje njihovo pripravljenost, da plačajo še višje stroške, da bi bili ves čas navzoči na platformi. Posledično lahko ukrep pripelje do dodatnih prihodkov za T-Systems, ki izhajajo iz pristojbin za prenos, ki jih plačujejo komercialni izdajatelji televizijskega programa. Za te prihodke ne more veljati, da se popolnoma izravnajo z omrežno storitvijo, ponujeno v zameno, brez kakršnega koli dobička za omrežnega operaterja, ki posluje pod tržnimi pogoji.

(87) V skladu s tem Komisija meni, da bi T-Systems od podpornega ukrepa lahko imel posredno korist. Javno financiranje dela pristojbin za prenos bi družbi T-Systems omogočilo, da doseže višje prihodke kot v situaciji, ko ni nobene pomoči.

(88) Poleg tega Komisija ugotavlja, da za postopek za dodelitev omrežnih dovoljenj, ki ga je organiziral RegTP, ne more veljati, da je odpravil ali celo zmanjšal posredno korist, ki bi lahko iz ukrepa izhajala za omrežnega operaterja T-Systems. Obravnavani postopek se na noben način ni skliceval na ukrep financiranja, ki ga je predvidel LfM. Zato T-Systems ni mogel upoštevati razpoložljivosti teh finančnih sredstev za komercialne izdajatelje televizijskega programa, ko je predložil svojo vlogo za omrežno dovoljenje. Poleg tega je videti, da je bil T-Systems, prvotni operater in lastnik analognega prizemnega omrežja po vsej Nemčiji, deležen konkurenčne prednosti pred morebitnimi novimi udeleženci na trgu pri dodeljevanju omrežnih licenc. V postopku, sproženem leta 2002, mu je že bilo dodeljeno dovoljenje za upravljanje multipleksa DVB-T po vsej državi. Poleg tega sta od roka za postopek za dodelitev frekvenc (17. marec 2004) do začetka operacij DVB-T (24. maj 2004) minila komaj dva meseca, kar bi morebitnim novim udeležencem na trgu pustilo bolj malo časa za uvedbo omrežja in pravočasni začetek prenosov DVB-T.

(89) V svojih ugotovitvah so se nemški organi sklicevali tudi na sodbo v zadevi Altmark (66), s čimer so utemeljevali, da načrtovana plačila niso pomenila državne pomoči, temveč samo nadomestilo za storitev splošnega gospodarskega pomena. V tej sodbi je Sodišče Evropskih skupnosti navedlo, da nadomestilo za javno storitev ne pomeni prednosti v smislu člena 87(1) Pogodbe ES, če so izpolnjeni vsi štirje naslednji pogoji: (a) prvič, podjetje, ki je prejelo pomoč, mora dejansko imeti obveznosti iz opravljanja javnih storitev, ki jih mora izpolniti, in obveznosti morajo biti jasno opredeljene; (b) parametri nadomestila morajo biti objektivno in pregledno določeni vnaprej; (c) nadomestilo ne sme presegati stroškov, nastalih pri izpolnjevanju obveznosti iz opravljanja javnih storitev, in (d) za zagotovitev kar najnižjih stroškov za skupnost je treba družbo, ki bo izpolnjevala obveznosti iz opravljanja javnih storitev, izbrati v skladu z javnim razpisnim postopkom; sicer se stroški opravljanja storitev splošnega gospodarskega pomena določijo na podlagi stroškov značilnega, dobro upravljanega podjetja.

(90) V skladu s prvim merilom iz zadeve Altmark je treba presoditi, ali so prejemna podjetja jasno opredelila obveznosti iz opravljanja javnih storitev, ki jih je treba izpolniti.

(91) Nemški organi menijo, da prenos programov s strani zasebnih izdajateljev televizijskega programa prek digitalne prizemne platforme pomeni storitev splošnega gospodarskega pomena, ki je skladna s Sporočilom o preklopu. Po njihovem mnenju izhaja splošni interes DVB-T iz prispevka digitalne prizemne televizije k prenosu regionalnih in lokalnih programov ter k pospeševanju inovacij, pluralnosti medijev in infrastrukturne konkurence med različnimi platformami prenosa. Poleg tega tudi menijo, da obveznost iz opravljanja javnih storitev izhaja iz Zakona o medijih Severnega Porenja-Vestfalije, ki LfM izrecno zadolžuje za podporo in usmerjanje preklopa z analogne na digitalno prizemno televizijo (67).

(92) Nemški organi trdijo, da je z dodelitvijo dovoljenj za digitalno prizemno radiodifuzijo komercialnim izdajateljem televizijskega programa zaupana storitev splošnega gospodarskega pomena in da so zavezani za izvedbo te storitve. Uveljavljajo mnenje, da imajo glede na „dvojni sistem radiodifuzije“, ki v Nemčiji vključuje tako javne kot zasebne izdajatelje televizijskega programa, tudi komercialni operaterji vlogo v javnem interesu in da jih vežejo pravne zaveze glede njihovih programov. Organi nadalje trdijo, da brez javne finančne podpore nekateri komercialni izdajatelji televizijskega programa (predvsem ProSiebenSat.1) ne bi sodelovali v DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji. Menijo, da bi pomanjkanje javnega financiranja oviralo izvajanje te storitve in ogrozilo obstoj prizemne platforme (68).

(93) Komisija ni enakega mnenja kot nemški organi. Ne dvomi, da je digitalizacija radiodifuznega prenosa v javnem interesu. Vendar pa navzočnost ciljev javnega interesa v povezavi s preklopom ne zadošča za dokaz obstoja obveznosti iz opravljanja javnih storitev, ki jo imajo komercialni izdajatelji televizijskega programa v zvezi s prenosom svojih programov prek digitalne prizemne platforme v Severnem Porenju-Vestfaliji. Poleg tega samo dejstvo, da so komercialni izdajatelji televizijskega programa del dvojnega sistema radiodifuzije v Nemčiji ali da za njihove programe veljajo pravne obveznosti, ki so posledica radiodifuzne zakonodaje v Nemčiji, ne vodi v sklepanje, da morajo izpolnjevati obveznosti iz opravljanja javnih storitev glede prenosa njihovih programov prek digitalne prizemne platforme (69).

(94) Po mnenju Komisije splošne določbe v zvezi z javnimi nalogami LfM glede preklopa za komercialne izdajatelje televizijskega programa ne vsebujejo jasno opredeljenih obveznosti iz opravljanja javnih storitev. Komisija nadalje ugotavlja, da nobeden od uradnih dokumentov, ki se nanašajo na uvedbo DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji (sporazumi v zvezi s preklopom, uradni dokumenti v zvezi z dovoljenji za DVB-T), ne vsebuje sklicevanja na obveznosti iz opravljanja javnih storitev. Tudi pogoji glede dovoljenj za radiodifuzijo ne vsebujejo nobene specifične obveznosti iz opravljanja javnih storitev (70). Poleg tega, obratno kot trdijo nemški organi, izdajatelji televizijskega programa niso zavezani, da svoje programe prenašajo prek DVB-T: kot je razvidno iz primera TerraNove, je mogoče dovoljenja vrniti na podlagi odločitve izdajatelja televizijskega programa, da bo vrnil dovoljenje.

(95) Zato je videti, kot je že bilo navedeno v odločitvi o sprožitvi postopka (71), da so nemški organi argument o navzočnosti storitve splošnega gospodarskega pomena oblikovali na ad hoc podlagi, po dodelitvi dovoljenj in začetku prenosa prek digitalnega prizemnega omrežja. Po mnenju Komisije pri komercialnih izdajateljih televizijskega programa prenos programov prek digitalnega prizemnega omrežja ni obveznost iz opravljanja javnih storitev, temveč del njihovih običajnih poslovnih dejavnosti.

(96) Skladno s tem Komisija meni, da obravnavani ukrep predvideva podporo običajnim poslovnim dejavnostim komercialnih podjetij, ne pa nadomestilo za stroške, nastale pri izpolnjevanju obveznosti iz opravljanja javnih storitev. Iz tega sledi, da prvo merilo iz zadeve Altmark ni izpolnjeno.

(97) Glede drugega merila iz zadeve Altmark Komisija ugotavlja, da parametri domnevnega „nadomestila“ niso bili vnaprej določeni na objektiven in pregleden način. Direktiva o finančni podpori je bila izdana 19. novembra 2004 (z retroaktivnim učinkom od 3. maja 2004), medtem ko so bila dovoljenja dodeljena z odlokom z dne 14. maja 2004. Tako ne more veljati za vnaprejšnjo opredelitev parametrov financiranja. Poleg tega v direktivi ni jasno opredeljeno, kako bi se izračunavala finančna sredstva pri tistih izdajateljih televizijskega programa, ki so bili predhodno navzoči na analogni platformi. To je mogoče ugotoviti samo iz priglasitve. Zato parametri niso bili pregledno določeni. Poleg tega po mnenju Komisije izračun ne more veljati za objektivnega, saj določitev finančne podpore za posamezne komercialne izdajatelje televizijskega programa ne upošteva niti povečanja števila programskih kanalov tistih izdajateljev televizijskega programa, ki so bili predhodno navzoči na analogni platformi, niti morebitnih dodatnih prihodkov iz oglaševanja zaradi navzočnosti na prizemni platformi (glej tudi uvodno izjavo 123). Zato Komisija ocenjuje, da drugo merilo iz zadeve Altmark ni izpolnjeno.

(98) Glede tretjega merila iz zadeve Altmark, v skladu s katerim nadomestilo ne sme presegati stroškov, nastalih pri izpolnjevanju obveznosti iz opravljanja javnih storitev, nemški organi menijo, da je to merilo uporabno samo v tistih primerih, kjer je mogoče izračunati stroške, prihodke in primeren dobiček. Menijo, da bi morala v situacijah, kot je obravnavani primer, kjer gre za dodelitev zagonskih finančnih sredstev zaradi zmanjšanja gospodarskih tveganj udeležencev na trgu, veljati druga merila pri odločanju, ali ukrep pomeni državno pomoči. V tem okviru trdijo, da je obravnavani ukrep omejen na potrebni minimum in tvori del tehnološko nevtralne politike.

(99) Po mnenju Komisije zahtev iz sodbe v zadevi Altmark ni mogoče nadomestiti z drugimi premisleki, kot trdijo nemški organi. Kot je navedeno v uvodni izjavi 97 zgoraj, predvidena javna sredstva niso opredeljena na objektivno določenih merilih, ki upoštevajo ustrezne prihodke izdajateljev televizijskega programa, finančna sredstva pa ne ustrezajo dejanskim dodatnim stroškom, ki so jih imeli komercialni izdajatelji televizijskega programa (glej uvodni izjavi 73 in 74).

(100) Na koncu Komisija v zvezi s četrtim merilom iz zadeve Altmark ugotavlja, da glede na pomanjkanje jasno opredeljene obveznosti iz opravljanja javnih storitev ni mogoče ugotoviti, ali višina nadomestila za obveznost iz opravljanja javnih storitev ustreza stroškom značilnega, dobro upravljanega podjetja. Komisija ugotavlja, da nemški organi niso predložili nobenih argumentov v zvezi s tem. Subvencija dejansko pokriva del pristojbin za prenos, ki jih je določil operater omrežja komercialnih izdajateljev televizijskega programa, T-Systems. Ker so bila omrežna dovoljenja dodeljena v tako imenovanem postopku za obravnavanje vlog, brez razpisnega postopka, za stopnjo teh pristojbin za prenos ne more veljati, da je bila predmet konkurenčnega razpisnega postopka.

(101) Skladno s tem Komisija meni, da v obravnavanem primeru ni bilo izpolnjeno nobeno od štirih meril iz sodbe v zadevi Altmark.

1.3 SELEKTIVNOST IN IZKRIVLJANJE KONKURENCE

(102) V skladu s členom 87(1) Pogodbe ES mora biti ukrep selektiven in izkrivljati konkurenco oziroma pomeniti nevarnost izkrivljanja konkurence, da je opredeljen kot državna pomoč. V odločitvi o sprožitvi postopka je Komisija zavzela predhodno stališče, da je ukrep pomenil sektorsko pomoč, ker je platformi DVB-T dal prednost pred drugimi platformami prenosa. Poleg tega je Komisija menila, da bi različna stopnja javnega financiranja lahko imela za posledico izkrivljanje konkurence med izdajatelji televizijskega programa, ki sodelujejo v DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji. Po njenem mnenju postopki za dodelitev zadevnih radiodifuznih in omrežnih dovoljenj niso bili taki, da bi izključili selektivnost ukrepa in izkrivljanje konkurence, ki izhaja iz njega.

(103) Nemški organi menijo, da ukrep ne izkrivlja konkurence, ker so bila zadevna radiodifuzna in omrežna dovoljenja dodeljena z odprtimi in preglednimi postopki v skladu z ustreznimi pravnimi zahtevami na nacionalni ravni. Zagovarjajo stališče, da bi načeloma lahko vsak izdajatelj televizijskega programa ali omrežni operater imel korist od financiranja, saj ukrep ne more veljati za selektivnega.

(104) Glede dodelitve dovoljenj za radiodifuzijo nemški organi menijo, da je bilo prednostno obravnavanje izdajateljev televizijskega programa, ki so bili predhodno navzoči na analogni platformi, nadomestilo za vračilo njihovih analognih dovoljenj in kot tako potrebno za uresničitev preklopa.

(105) LfM je dejansko organiziral odprti postopek za dodelitev dovoljenj za radiodifuzijo za vse kanale DVB-T, rezervirane za komercialne izdajatelje televizijskega programa, kot je opisano v uvodnih izjavah od 24 do 28. Izbirna merila so se nanašala na pluralnost programov in izdajateljev televizijskega programa ter dala prednost izdajateljem televizijskega programa, predhodno navzočim na analogni platformi. Skladno s to prednostno obravnavo sta ProSiebenSat.1 in skupina RTL prejela celotna multipleksa za skupek programov. Od 21 vlog, prejetih v odgovor na objavo razpisa, so jih obdržali 6.

(106) Komisija ne dvomi o skladnosti postopka dodelitve z ustreznimi nacionalnimi zahtevami. Vendar pa po njenem mnenju to ne odpravlja selektivnosti obravnavanega ukrepa z vidika ocene državne pomoči. Prvič, na podlagi tega postopka je bilo mogoče izbrati le omejeno število izdajateljev televizijskega programa. V izbirnem postopku je bila dana prednost tistim izdajateljem televizijskega programa, ki so že bili navzoči na analogni platformi (72). Dejansko imajo od financiranja v skladu z ukrepom lahko korist samo tisti izdajatelji televizijskega programa, ki so prejeli dovoljenje za DVB-T. Drugič, dodelitev dovoljenj je specifično zadevala prenos radiodifuznih programov na platformi DVB-T.

(107) V zvezi z dodelitvijo omrežnih dovoljenj je ustrezni postopek organiziral RegTP, kot je opisano v uvodnih izjavah 29 in 30. Ker je bila za vsako od petih storitvenih področij, opredeljenih v Severnem Porenju-Vestfaliji, prejeta le po ena vloga (T-Systems za področja, ki zadevajo zasebne izdajatelje televizijskega programa, in WDR za področja, ki zadevajo člane skupine ARD), so bila dovoljenja dodeljena brez razpisnega postopka po tako imenovanem postopku za obravnavanje vlog.

(108) Tako kot pri dodelitvi dovoljenj za radiodifuzijo Komisija meni, da z vidika državne pomoči za postopek za dodelitev omrežnih dovoljenj ne more veljati, da izključuje selektivnost ukrepa. Postopek je specifično zadeval delovanje omrežja DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji. Poleg tega je bil T-Systems kot prvotni operater v še posebej ugodnem položaju pri vlogi za omrežno dovoljenje.

(109) V odločitvi o sprožitvi postopka je Komisija zavzela predhodno stališče, da je ukrep pomenil sektorsko pomoč televizijski radiodifuziji prek DVB-T, ker je bila subvencija odobrena samo izdajateljem televizijskega programa, ki uporabljajo digitalno prizemno platformo, in, na primer, ni podprl oddajanja prek drugih platform prenosa.

(110) Nemški organi menijo, da ukrep ne izkrivlja konkurence med kabelskim, satelitskim in prizemnim prenosom. Trdijo, da so si ti načini prenosa konkurenčni le v omejenem obsegu. Po njihovem mnenju je prizemni prenos dopolnilen kabelskemu in satelitskemu, saj pokriva tudi območja, kjer kabelskega ni na voljo, omogoča prenos regionalnih in lokalnih programov ter pomeni podlago za razvoj mobilnega sprejema.

(111) Po mnenju Nemčije, glede na visok tržni delež kabelske in satelitske ter nizek delež prizemne televizije, pospeševanje DVB-T ne bi smelo vplivati na tržni položaj drugih platform. Po njenem mnenju prizemna televizija zaradi nizkega tržnega deleža ni zmožna pritegniti izdajateljev televizijskega programa z drugih platform. Poleg tega ukrep prav tako ne bi vplival na izbiro potrošnikov, predvsem zaradi tehničnih, pravnih in finančnih ovir pri preklopu z enega načina prenosa na drugega. Nemčija hkrati zagovarja stališče, da pospeševanje DVB-T ne bo nadomestilo kabelskega ali satelitskega prenosa, temveč bo pomenilo „pozitiven konkurenčni pritisk“ na druge načine prenosa, pospešilo konkurenčnost infrastrukture in s tem omogočilo tudi digitalizacijo drugih platform.

(112) Nemški organi tudi izpodbijajo podatke, ki so jih predložili kabelski operaterji v zvezi z učinkom uvedbe DVB-T na število kabelskih uporabnikov. Podatki, ki jih ima na voljo LfM, se razlikujejo od podatkov, ki jih je predložil ish, in kažejo manjše zmanjšanje (81 000 gospodinjstev v nasprotju s 147 000 med letoma 2003 in 2006). Nemški organi menijo, da upad števila kabelskih uporabnikov, če bi do njega prišlo, ne bi bil nujno posledica uvedbe DVB-T. V zvezi s tem tudi poudarjajo, da ukrep ni namenjen spodkopavanju kabelskega prenosa. Poudarjajo dejstvo, da je bila širokopasovna kabelska infrastruktura vzpostavljena z državno podporo v osemdesetih letih prejšnjega stoletja in ima še vedno koristi od regulativnih prednosti, vključno s kabelskimi pristojbinami (v skladu z Odlokom o dodatnih stroških najema (Mietnebenkostenverordnung)). Menijo, da je celotna shema financiranja tehnološko nevtralna: po potrebi bi bili pripravljeni podpreti tudi digitalizacijo kabelskega prenosa. Kot primer svojega pozitivnega pristopa do kabelskega prenosa so navedli, da je LfM 17. februarja 2007 privolil v digitalizacijo analognega kabelskega kanala družbe ish (73).

(113) Komisija meni, da premisleki iz uvodnih izjav 110 do 112 ne morejo postaviti pod vprašaj narave ukrepa kot sektorske pomoči, ki podpira izdajatelje televizijskega programa na platformi DVB-T in ima lahko za posledico tudi posredno korist za operaterja omrežja T-Systems. Predvideni ukrep je posebej povezan z enim sektorjem dejavnosti, to je prenosom radiodifuznih signalov, in selektivno podpira predvsem digitalni prizemni prenos. Selektiven je na strani povpraševanja, to je komercialnih izdajateljev televizijskega programa, ki poslujejo na platformah DVB-T, in tudi na strani ponudbe, to je operaterja digitalnega prizemnega omrežja T-Systems.

(114) Komisija meni, da so si različni načini prenosa radiodifuznih signalov, to je kabelski, satelitski, prizemni in vedno bolj tudi IPTV, neposredno konkurenčni. Čeprav imajo različne platforme prenosa svoje prednosti in pomanjkljivosti, se v bistvu uporabljajo za isti namen, to je za prenos radiodifuznih programov, ter so medsebojno zamenljive na veleprodajni ravni z vidika komercialnih izdajateljev televizijskega programa in tudi na maloprodajni ravni z vidika gledalcev. V Nemčiji ponujajo kabelska, satelitska in prizemna platforma veliko število brezplačnih kanalov, in to kaže na določeno podobnost ponudbe. Povedano natančneje, trenutna ponudba skupaj 24 digitalnih prizemnih televizijskih kanalov je videti primerljiva ponudbi analognega kabelskega prenosa, ki je najobičajnejša platforma prenosa v Severnem Porenju-Vestfaliji, čeprav se digitalni kabelski prenos hitro razvija.

(115) Razmeroma majhen delež prizemne televizije v primerjavi s kabelsko in satelitsko v Nemčiji na splošno in zlasti v severnem Porenju-Vestfaliji ne odpravlja konkurenčnega razmerja med različnimi platformami prenosa. Informacije, ki so jih predložili kabelski operaterji, kažejo, da je uvedba DVB-T v Severnem Porenju-Vestfaliji vplivala na število kabelskih uporabnikov. Poleg tega kabelski operaterji v svojih predloženih dokumentih ugotavljajo, da se je po preklopu z analognega prizemnega omrežja rahlo povečalo število kabelskih uporabnikov, in to tudi kaže na medsebojno zamenljivost obeh oblik prenosa z vidika končnih uporabnikov. Ko nemški organi trdijo, da bo ukrep pomenil „pozitiven konkurenčni pritisk“ na druge platforme in pospešil infrastrukturno konkurenco, sami molče priznavajo konkurenčno razmerje med različnimi oblikami prenosa. Dejstvo, da je imela v preteklosti tudi kabelska infrastruktura korist od državne podpore, in navzočnost določenih regulativnih prednosti ne zmanjšata selektivnosti in izkrivljanja konkurence, ki izhajata iz obravnavanega ukrepa.

(116) Izkrivljanje konkurence, ki je neločljivo povezano z ukrepom, lahko vpliva tudi na druge trge in ne samo na trg televizijskega prenosa. Z vidika izdajateljev televizijskega programa obravnavani ukrep sektorske pomoči pomaga doseči širše občinstvo in pritegniti oglaševalce. S pritegnitvijo oglaševalcev od drugih medijev lahko spodbujanje DVB-T vpliva tudi na številne družbe v drugih medijskih sektorjih.

(117) Poleg tega lahko glede omrežnega operaterja spodbujanje omrežja DVB-T vpliva tudi na druge trge. Prek DVB-T bi potencialno lahko ponudili storitve plačljive televizije, kot kaže razvoj dogodkov v drugih državah članicah, vključno z Italijo, Francijo, Švedsko in Združenim kraljestvom.

(118) V odločitvi o sprožitvi postopka je Komisija zavzela stališče, da bi ukrep lahko izkrivil konkurenco med različnimi komercialnimi izdajatelji televizijskega programa, navzočimi na platformi DVB-T, saj delež zajetih stroškov prenosa ni bil enak za vse komercialne izdajatelje televizijskega programa.

(119) Nemški organi menijo, da ukrep ne izkrivlja konkurence med komercialnimi izdajatelji televizijskega programa, ker so načela za določitev zneska subvencije enaka. Trdijo, da razlike v financiranju temeljijo na različnem položaju izdajateljev televizijskega programa in različnih obremenitvah zaradi preklopa na digitalno televizijo.

(120) Kot je opisano v uvodnih izjavah od 34 do 40, obstaja razlika pri izračunu subvencije za izdajatelje televizijskega programa, predhodno navzoče na analogni platformi (skupina RTL in ProSiebenSat.1, ki imata vsak po štiri digitalne programske kanale), in izdajatelje televizijskega programa, ki vstopajo na platformo prizemnega prenosa prek DVB-T, ki imajo vsak po en programski kanal.

(121) Za zadnje znaša finančna podpora v povprečju 30 % pristojbine za prenos na kanal za pet let, kar se vsako leto zniža za pet odstotnih točk s 40 % v prvem letu na 20 % v petem. To velja enako za vse štiri zadevne komercialne izdajatelje televizijskega programa.

(122) Pri skupini RTL in ProSiebenSat.1 je subvencija izračunana na podlagi razlike v njunih skupnih stroških med analognim in digitalnim prizemnim prenosom v Severnem Porenju-Vestfaliji ter v zveznih deželah severne Nemčije (glej tabelo 3 ter uvodne izjave 35, 39 in 40). Po mnenju nemških organov skupina RTL ne velja za upravičeno, ker znižanje njenih skupnih stroškov prenosa v digitalnem načinu v drugih zveznih deželah severne Nemčije vpliva na skupno povečanje stroškov v Severnem Porenju-Vestfaliji. Poleg tega nemški organi navajajo, da skupina RTL ni zaprosila za finančna sredstva.

(123) Komisija meni, da metoda za izračunavanje subvencije ne more veljati za objektivno utemeljeno, saj ne temelji na podrobni predstavitvi stroškov izdajatelja televizijskega programa v povezavi s prenosom prek digitalne prizemne platforme in njihovimi prihodki. Poleg tega, kot je že razloženo v uvodni izjavi 74, za izdajatelje televizijskega programa, ki so bili predhodno navzoči na analogni platformi, te obračunske metode ni mogoče obravnavati kot objektivne za izračun potencialnih dodatnih stroškov digitalnega prenosa, saj ne upošteva povečanja števila programskih kanalov, ki poganjajo te stroške. Poleg tega je poljuben tudi izračun iz tabele 3, saj sta imela skupina RTL in ProSiebenSat.1 različno število analognih programskih kanalov v Severnem Porenju-Vestfaliji in severni Nemčiji, z različnimi stroški zaradi različnega geografskega pokritja. Dejansko so, kot kažejo tudi podatki nemških organov, stroški prenosa na kanal v obravnavanem primeru nižji v digitalnem načinu kot na analogni platformi (glej tabelo 4). Kot so navedli nemški organi, sta imela ProSiebenSat.1 in RTL dostop do dveh celotnih multipleksov, kar je bila posledica postopka za dodelitev dovoljenj za radiodifuzijo in prednostnega obravnavanja izdajateljev televizijskega programa, navzočih na analogni platformi, kot nadomestilo za vračilo njihovih analognih dovoljenj pred datumom poteka. Poleg tega jim finančna sredstva dajejo možnost radiodifuzije večjega števila kanalov v Severnem Porenju-Vestfaliji za bolj ali manj enake skupne stroške kot v analognem načinu. Nemški organi niso zagotovili nobene razlage, zakaj se delež zajetih stroškov za ProSiebenSat.1 razlikuje od deleža za tiste izdajatelje televizijskega programa, ki predhodno niso bili navzoči na analogni platformi.

(124) Skladno s tem Komisija meni, da prednost, ki izhaja iz dodelitve dovoljenj za radiodifuzijo tistim izdajateljem televizijskega programa, ki so bili predhodno navzoči na analogni platformi, in izračun subvencije, ki ni objektivno utemeljen, uvajata izkrivljanje med temi izdajatelji televizijskega programa in tistimi, ki so prenos prek prizemne platforme začeli šele z uvedbo platforme DVB-T.

1.4 VPLIV NA TRGOVINO

(125) V skladu s členom 87(1) Pogodbe ES mora državna intervencija vplivati na trgovino med državami članicami, da velja za državno pomoč. V postopku odločanja je Komisija zavzela stališče, da bi ukrep lahko vplival na trgovino znotraj Skupnosti, saj so bili komercialni izdajatelji televizijskega programa mednarodno dejavni, omrežni operater pa je tekmoval z mednarodnimi kabelskimi operaterji in medijskimi korporacijami ter satelitskimi operaterji.

(126) Nemški organi so zagovarjali mnenje, da ukrep ne bi utegnil vplivati na trgovino med državami članicami. Trdijo, da je znesek pomoči tako nizek, da bi bili vpliv na trgovino zanemarljiv. Poleg tega se ne strinjajo, da zaradi samega dejstva, da so udeležena podjetja mednarodno dejavna, nujno obstaja vpliv na trgovino med državami članicami. Po njihovem mnenju ni nobenega vpliva na trgovino, kar zadeva položaj komercialnih izdajateljev televizijskega programa.

(127) Iz sodne prakse evropskih sodišč izhaja, da „kadar (…) finančna pomoč, dodeljena s strani države ali prek državnih virov, okrepi položaj podjetja v primerjavi z drugimi podjetji, ki tekmujejo v prometu znotraj Skupnosti, za zadnja velja, da so zaradi te pomoči prizadeta“ (74). Poleg tega tudi velja, da celo pomoč razmeroma nizkega zneska lahko vpliva na trgovino med državami članicami (75), predvsem kadar v sektorju, v katerem posluje prejemnik, obstaja močna konkurenca (76).

(128) Zato Komisija meni, da bi predvideni ukrep utegnil vplivati na trgovino med državami članicami. Kot je razloženo zgoraj, ukrep neposredno daje prednost komercialnim izdajateljem televizijskega programa in bi lahko imel za posledico tudi posredno prednost za omrežnega operaterja T-Systems. Tako komercialni izdajatelji televizijskega programa kot tudi omrežni operater tekmujejo na mednarodni ravni z drugimi podjetji. Vsi komercialni izdajatelji televizijskega programa, ki jih zadeva obravnavani ukrep, tekmujejo z drugimi izdajatelji televizijskega programa in telekomunikacijskimi družbami na trgih za televizijsko oglaševanje in filmske pravice (77). Omrežni operaterji, kot je hčerinsko podjetje T-Systems družbe Deutsche Telekom, tekmujejo s kabelskimi operaterji in medijskimi korporacijami, kot je UPC (Liberty Media), satelitskimi operaterji, kot so SES Astra, NSAB in Eutelsat, ter drugimi podjetji, ki izdajateljem televizijskih programov ponujajo infrastrukturne storitve. Hkrati obstaja konkurenca med prizemnimi, širokopasovnimi kabelskimi in satelitskimi operaterji za končne uporabnike v različnih državah članicah.

(129) Komisija meni, da skupnega zneska pomoči v obravnavanem primeru, ki je ocenjen na 6,8 milijona EUR, ni mogoče obravnavati kot „razmeroma majhnega“. V vsakem primeru lahko v skladu s sodno prakso Sodišča Evropskih skupnosti in Sodišča prve stopnje na trgovino vpliva tudi majhen znesek, zlasti če je konkurenca močna.

1.5 UGOTOVITEV GLEDE ZNAČAJA DRŽAVNE POMOČI UKREPA

(130) Zaradi navedenih razlogov Komisija meni, da subvencije, ki jih je predvidel LfM, izpolnjujejo vse pogoje za državno pomoč v smislu člena 87(1) Pogodbe ES. Neposredni prejemniki so komercialni izdajatelji televizijskega programa, ki prejmejo finančno pomoč. Hkrati bi lahko bil posredne koristi iz ukrepa deležen tudi T-Systems, operater multipleksov, ki jih uporabljajo komercialni izdajatelji televizijskega programa.

2. ZDRUŽLJIVOST UKREPA POMOČI

2.1 SPLOŠNI PREMISLEKI

(131) Komisija dejavno podpira prehod z analogne na digitalno radiodifuzijo. Prednosti digitalnega preklopa so bile poudarjene v akcijskem načrtu „eEvropa 2005: Informacijska družba za vse“ in dveh sporočilih, ki se nanašata na digitalni preklop (78). Digitalni preklop ima precejšnje prednosti v smislu učinkovitejše uporabe spektra in večjih možnosti prenosa. To bo pripeljalo do novih in bolj kakovostnih storitev ter do večje izbire za potrošnike. Kot je Komisija poudarila tudi v svojem Sporočilu i2010 – Evropska informacijska družba za rast in zaposlovanje, bo načrtovani izklop analogne prizemne televizije do leta 2012 izboljšal dostop do spektra v Evropi.

(132) Komisija se tudi zaveda, da bi lahko prišlo do odloga digitalnega preklopa, če bi bil v celoti prepuščen tržnim silam. Zato ne ugovarja načelu javne intervencije na tem področju. Javni organi imajo različna sredstva za pospeševanje in spodbujanje digitalnega preklopa, na primer z usklajevalnimi mehanizmi, obveščevalnimi kampanjami, regulativnimi sredstvi in finančno pomočjo. Če je javna intervencija v obliki državne pomoči, pa mora biti v skladu z ustreznimi določbami Pogodbe ES.

(133) V skladu s splošnim pristopom Komisije do manjše in bolje usmerjene državne pomoči lahko države članice načeloma uporabijo pomoč za premagovanje specifične tržne nepopolnosti ali za zagotovitev socialne oziroma regionalne kohezije. Vendar pa mora biti v vsakem specifičnem primeru dokazano, da je pomoč potrebna za obravnavanje vprašanja, da je ustrezen instrument, omejen na potrebni minimum, in da ne povzroča neupravičenega izkrivljanja konkurence. Sporočilo o preklopu podobno določa, da bi bila na specifičnem področju digitalizacije javna intervencija upravičena pod dvema pogojema: prvič, če gre za splošne interese; drugič, če gre za tržno nepopolnost, kar pomeni, da same tržne sile ne dosegajo rezultatov v smislu kolektivne blaginje. Določa tudi, da mora biti javna intervencija v vsakem primeru podprta z zanesljivo tržno analizo.

(134) Sporočilo o preklopu tudi navaja, da prehod na digitalno radiodifuzijo pomeni velik izziv za panogo, ki ga mora poganjati trg. Načeloma bi moralo vsako omrežje tekmovati po svojih močeh. Da bi ohranili to načelo, si mora vsaka javna intervencija prizadevati, da je tehnološko nevtralna. Izjeme je pri tem načelu mogoče predvideti samo, kot je razloženo zgoraj, če je intervencija usmerjena v specifično tržno nepopolnost ali neravnovesje ter je hkrati potrebna, ustrezna in sorazmerna za premagovanje teh težav.

(135) Na splošno velja, da lahko določene tržne nepopolnosti ovirajo preklop. Poleg tega obstaja nevarnost, da zaradi svojega neugodnega socialnega položaja (problem socialne kohezije) prednosti digitalne televizije ne morejo biti deležni vsi deli prebivalstva. Kot je Komisija poudarila tudi v primeru Berlin-Brandenburga, lahko tržna nepopolnost na primer obstaja, če se akterji na trgu niso pripravljeni dogovoriti o skupnem urniku preklopa na digitalno televizijo, ker čakajo na druge, da naredijo prvi korak (problem usklajevanja), ali če akterji na trgu ne upoštevajo pozitivnih učinkov preklopa na družbo kot celoto, ker nimajo pravih spodbud za to (pozitivni zunanji učinki).

(136) Glede socialne kohezije bodo države članice želele zagotoviti, da imajo po izklopu analogne televizije vsi državljani dostop do digitalne. Ker digitalni preklop pomeni stroške za uporabnike in zahteva spremembo navad, bodo države članice morda želele pomagati predvsem prikrajšanim skupinam v družbi, kot so starejši ljudje, gospodinjstva z nizkimi dohodki ali ljudje, ki živijo na odročnih območjih.

(137) V zadnjih treh letih je Komisija ocenila številne državne ukrepe v različnih državah članicah, namenjene spodbujanju preklopa (79). V več odločbah o državni pomoči, ki temeljijo na sporočilih, povezanih z digitalnim preklopom, je Komisija pojasnila uporabo pravil o državni pomoči v tem sektorju ter zagotovila smernice za javne in zasebne akterje. Države članice imajo več možnosti za dodelitev javnih finančnih sredstev za preklop, če ukrepi ne povzročajo nepotrebnega izkrivljanja med tehnologijami ali družbami in so omejeni na potrebni minimum (80): (a) pilotne projekte in raziskovalne dejavnosti za preizkušanje, na primer, tehnologij digitalnega prenosa in interaktivnih aplikacij; (b) subvencije za posameznike za nakup boksov, ki se lahko postavijo na televizijske sprejemnike, za katero koli platformo, da bi preprečili izključenost gospodinjstev z nizkimi prihodki iz dostopa do televizijskega sprejema in dosegli kritično maso uporabnikov, predvsem na območjih, kjer bo treba zaradi pomanjkanja frekvenčnega spektra izključiti prizemni prenos brez obdobja sočasnega oddajanja; (c) subvencije podjetjem za razvoj inovativnih digitalnih storitev, kot so elektronski programski vodniki in mobilne aplikacije; (d) subvencije za izdajatelje televizijskega programa za nadomestitev dodatnih stroškov prenosa pri vzporedni radiodifuziji analogne in digitalne televizije („faze sočasnega oddajanja“); (e) subvencije za potrošnike za nakup digitalnih dekoderjev. Take subvencije morajo biti tehnološko nevtralne. Pri dodeljevanju subvencij lahko organi spodbujajo uporabo odprtih standardov za interaktivnost. Odprti standardi potrošnikom omogočajo, da imajo koristi od interaktivnih storitev, ki jih ponujajo različni operaterji; (f) financiranje uvedbe omrežja za prenos na območjih, kjer bi bilo televizijsko pokritje sicer nezadostno; (g) finančna sredstva za javne izdajatelje televizijskega programa, da se jim omogoči radiodifuzija prek vseh platform prenosa, da bi dosegli celotno prebivalstvo. V tem okviru morajo države članice jasno določiti vse obveznosti javnih izdajateljev televizijskega programa glede tega, katere platforme prenosa naj bi uporabljali; (h) pošteno nadomestilo za izdajatelje televizijskega programa, od katerih se je zahtevalo, da se odpovedo uporabi analognega spektra pred potekom njihovih dovoljenj, kjer je potrebno in ustrezno. Nadomestilo mora upoštevati dejanske stroške preklopa, ki jih imajo izdajatelji televizijskega programa, na primer, stroške prilagoditve za radiodifuzijo na drugem kanalu/multipleksu, kjer je primerno.

2.2 PRAVNE PODLAGE ZA OCENO ZDRUŽLJIVOSTI NAČRTOVANEGA UKREPA

(138) Nemški organi so zagovarjali mnenje, da je ukrep združljiv s skupnim trgom po členih 87(3)(c), 87(3)(b), 87(3)(d) in 86(2) Pogodbe ES. Komisija spodaj ocenjuje združljivost ukrepa z vidika teh določb, ob upoštevanju zgoraj razloženih splošnih premislekov (81).

2.3 ČLEN 87(3)(c) POGODBE ES

(139) V odločitvi o sprožitvi postopka je Komisija navedla, da ni bila prepričana, da bi ukrep lahko štel za združljivega po členu 87(3)(c) Pogodbe ES. Po oceni pripomb zainteresiranih strank in nemških organov Komisija ostaja tega mnenja.

(140) Člen 87(3)(c) Pogodbe ES zadeva „pomoč za pospeševanje razvoja določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij, kadar taka pomoč ne spreminja trgovinskih pogojev v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi“.

(141) Da bi ukrep pomoči veljal za združljivega s skupnim trgom po členu 87(3)(c), mora slediti cilju skupnega interesa ter veljati za potrebnega in sorazmernega. Ukrep je treba oceniti predvsem z vidika naslednjih vprašanj: 1. Ali je ukrep pomoči načrtovan tako, da bo izpolnil jasno opredeljeni cilj skupnega interesa? 2. Ali je pomoč načrtovana tako, da je v skupnem interesu (tj. ali predlagana pomoč obravnava tržno nepopolnost ali kak drug cilj)? Še zlasti pa: (a) Ali je ukrep pomoči ustrezen instrument? (b) Ali obstaja spodbujevalni učinek, tj. ali pomoč spreminja vedenje podjetij? (c) Ali je ukrep pomoči sorazmeren, tj. ali bi lahko bila enaka sprememba v vedenju dosežena z manj pomoči? 3. Ali so izkrivljanja konkurence in vpliv na trgovino omejeni v takem obsegu, da je skupna bilanca pozitivna?

(142) Nemški organi menijo, da je načrtovani ukrep skladen s členom 87(3)(c) Pogodbe ES. S sklicevanjem na Sporočilo o preklopu trdijo, da je spodbujanje digitalne prizemne platforme v skupnem interesu, saj prispeva k doseganju številnih ciljev splošnega interesa. Zagovarjajo stališče, da je ukrep potreben za ohranjanje prizemne platforme in obravnavanje številnih specifičnih tržnih nepopolnosti. Poleg tega menijo, da je ukrep ustrezen in sorazmeren glede na postavljene cilje.

2.3.1 Cilj skupnega interesa

(143) Kot je razloženo v odstavkih od 131 do 137, se Komisija strinja glede tega, da je prehod z analogne na digitalno radiodifuzijo treba obravnavati kot cilj skupnega interesa. Vendar pa, kot je poudarjeno tudi v Sporočilu o preklopu in nadaljnjih dokumentih politike Komisije, povezanih s preklopom, to ne pomeni splošne utemeljitve, zakaj naj bi podprli le digitalizacijo prizemne platforme. Ravno nasprotno, kot je navedeno zgoraj, velja izhodišče, da mora prehod poganjati trg, vsako omrežje pa naj bi načeloma tekmovalo po svojih močeh. Da bi ohranili to načelo, si mora vsaka javna intervencija prizadevati, da je tehnološko nevtralna. Zahteva po tehnološki nevtralnosti v obravnavanem primeru ni izpolnjena.

(144) V predloženih dokumentih so nemški organi podvomili o ustreznosti načela tehnološke nevtralnosti zaradi ocene državne pomoči in trdili, da tega ni mogoče doseči na ravni posameznega ukrepa državne pomoči. Trdijo, da je njihova celotna politika prav tako tehnološko nevtralna, in navajajo, da bi verjetno zagotovili podporo tudi drugim platformam, če bi bilo potrebno. Vendar pa menijo, da satelitska tehnologija ne potrebuje podpore za izvedbo preklopa in da digitalizacija kabla ni zadosti napredna, da bi upravičila konkretne podporne ukrepe. Komisija do zdaj od nemških organov ni prejela nobenih konkretnih informacij, ki bi kazale, da je javno financiranje načrtovano tudi za druga sredstva prenosa.

(145) Komisija meni, da teh splošnih argumentov v zvezi z neuporabo načela tehnološke nevtralnosti, ni mogoče sprejeti. Obstaja razlika med finančno podporo za preklop z analognega na digitalni pren