Skupni ukrep

z dne 22. decembra 1998

Sveta na podlagi člena K.3 Pogodbe o Evropski uniji o korupciji v zasebnem sektorju

(98/742/PNZ)

SVET EVROPSKE UNIJE JE

ob upoštevanju Pogodbe o Evropski uniji in zlasti členov K.1(7) in K.3(2)(b) Pogodbe,

ob upoštevanju poročila skupine visokih strokovnjakov za organizirani kriminal, ki ga je potrdil Evropski Svet na zasedanju v Amsterdamu dne 16. in 17. junija 1997, in zlasti Priporočila št. 6 Akcijskega načrta za boj proti organiziranemu kriminalu z dne 28. aprila 1997 [1], ki predvideva razvijanje celovite politike proti korupciji,

ker države članice pripisujejo poseben pomen boju proti korupciji v zasebnem sektorju na mednarodni ravni;

ob upoštevanju sklepov Konference o oblikovanju okolja brez korupcije - prispevek EU (Bruselj, april 1998),

ob upoštevanju Resolucije Sveta z dne 21. decembra 1998 o preprečevanju organiziranega kriminala v zvezi z oblikovanjem celovite strategije za boj proti njemu [2],

ker države članice poudarjajo dejstvo, da v celostnem pristopu h korupciji v zasebnem sektorju preprečevanje ni nič manj pomembno od zatiranja;

ob upoštevanju Protokola, ki ga je Svet sprejel dne 27. septembra 1996, h Konvenciji o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti [3], Drugega Protokola, ki ga je Svet sprejel dne 19. junija 1997, h Konvenciji o zaščiti finančnih interesov Evropskih skupnosti [4] in Konvencije o boju proti korupciji med državnimi uradniki Evropskih skupnosti ali državnimi uradniki držav članic Evropske unije, ki jo je Svet sprejel dne 26. maja 1997 [5],

ker ta skupni ukrep ni namenjen korupciji, ki jo že zajemajo omenjeni instrumenti;

ob upoštevanju Sporočila z dne 21. maja 1997 Komisije Evropskemu parlamentu in Svetu o politiki Unije proti korupciji,

ker korupcija izkrivlja lojalno konkurenco in ogroža načela odprtosti in svobode trgov ter zlasti nemoteno delovanje notranjega trga in tudi preprečuje preglednost in odprtost v mednarodni trgovini;

ker je za namen tega skupnega ukrepa pomembno, da se koncept "kršitve dolžnosti" dovolj široko zajame v nacionalni zakonodaji držav članic;

po preučitvi stališč Evropskega parlamenta [6], ki je sledila posvetovanjem, ki jih je izvedlo predsedstvo v skladu s členom K.6 Pogodbe,

SPREJEL NASLEDNJI SKUPNI UKREP:

Člen 1

Pomen izrazov

V tem skupnem ukrepu uporabljeni izrazi imajo naslednji pomen:

- "oseba" je uslužbenec ali druga oseba, če odloča ali dela na katerikoli funkciji za ali v imenu fizične ali pravne osebe, ki posluje v zasebnem sektorju,

- "pravna oseba" je katerikoli subjekt s takšnim statusom po veljavni nacionalni zakonodaji, razen državnih ali drugih javnih organov, ki izvajajo državno oblast, in javnih mednarodnih organizacij,

- "kršitev dolžnosti" se tolmači v skladu z nacionalno zakonodajo. Koncept kršitve dolžnosti v nacionalni zakonodaji mora zajemati najmanj vsako nelojalno vedenje, ki pomeni kršitev zakonske dolžnosti, ali, odvisno od primera, kršitev strokovnih pravil ali navodil, ki se uporabljajo v poslovanju "osebe", kot je določena v prvi alinei.

Člen 2

Pasivna korupcija v zasebnem sektorju

1. V tem skupnem ukrepu namerno dejanje osebe, ki med svojo poslovno dejavnostjo neposredno ali prek posrednika zahteva ali dobi kakršno koli neupravičeno prednost ali sprejme obljubo za takšno prednost, v svojem imenu ali v imenu tretjega, da bo opravila ali ne bo opravila kakšnega dejanja, ki pomeni kršitev njenih dolžnosti, pomeni pasivno korupcijo v zasebnem sektorju.

2. V skladu s členom 4(2) vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da zagotovi, da se ravnanje, opisano v odstavku 1, obravnava kot kaznivo dejanje. Ti ukrepi pokrivajo vsaj takšno ravnanje, ki obsega ali bi lahko obsegalo izkrivljanje konkurence najmanj na skupnem trgu, in ki povzroči ali bi lahko drugim povzročilo gospodarsko škodo z neupravičeno sklenitvijo ali neupravičenim izvrševanjem pogodbe.

Člen 3

Aktivna korupcija v zasebnem sektorju

1. V tem skupnem ukrepu namerno dejanje kogar koli, ki obljubi, ponudi ali da, neposredno ali prek posrednika, kakršno koli neupravičeno prednost osebi, v svojem imenu ali imenu tretjega, med izvajanjem poslovnih dejavnosti navedene osebe, da bi oseba opravila ali ne bi opravila kakšnega dejanja, kar pomeni kršitev njenih dolžnosti, pomeni aktivno korupcijo v zasebnem sektorju.

2. V skladu s členom 4(2) vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da zagotovi, da se ravnanje, opisano v odstavku 1, obravnava kot kaznivo dejanje. Ti ukrepi pokrivajo vsaj takšno ravnanje, ki obsega ali bi lahko obsegalo izkrivljanje konkurence najmanj na skupnem trgu, in ki povzroči ali bi lahko drugim povzročilo gospodarsko škodo z neupravičeno sklenitvijo ali neupravičenim izvrševanjem pogodbe.

Člen 4

Kazni

1. Vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da zagotovi, da se ravnanje, določeno v členih 2 in 3, ter sostorilstvo v takem ravnanju ali napeljevanje k njemu kaznuje z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi kaznimi, ki v težjih primerih vključujejo tudi odvzem prostosti, kar lahko vodi v izročitev.

2. V lažjih primerih aktivne ali pasivne korupcije v zasebnem sektorju lahko država članica določi drugačne vrste kazni od tistih, navedenih v odstavku 1.

Člen 5

Odgovornost pravnih oseb

1. Vsaka država članica sprejme potrebne ukrepe, da zagotovi, da pravne osebe lahko odgovarjajo za aktivno korupcijo, kot je določena v členu 3, če jo v njihovo korist stori vsaka oseba, ki deluje bodisi sama bodisi kot del organa pravne osebe, ki ima vodilni položaj znotraj pravne osebe, in sicer na podlagi naslednjega:

- pooblastila za zastopanje pravne osebe; ali

- pooblastila za odločanje v imenu pravne osebe; ali

- pooblastila za izvajanje nadzora znotraj pravne osebe,

kot tudi sostorilstvo pri takšnem kaznivem dejanju ali napeljevanje k njemu.

2. Poleg primerov, ki so določeni v odstavku 1, vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da zagotovi, da pravna oseba lahko odgovarjajo, kadar je pomanjkljiv nadzor oziroma kontrola osebe iz odstavka 1 omogočila, da je v korist te pravne osebe njej podrejena oseba storila dejanje aktivne korupcije, kot je opisana v členu 3.

3. Odgovornost pravne osebe na podlagi odstavkov 1 in 2 ne izključuje kazenskih postopkov proti fizičnim osebam, ki so storilci, napeljevalci ali sostorilci katerega koli primera aktivne korupcije.

Člen 6

Sankcije za pravne osebe

1. Vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da zagotovi, da se pravno osebo, ki je odgovorna na podlagi člena 5(1), lahko kaznuje z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi sankcijami, ki vključujejo kazenske ali nekazenske denarne kazni in druge sankcije, kot so:

(a) izvzetje iz upravičenosti do državne pomoči oziroma podpore;

(b) začasna ali trajna prepoved opravljanja gospodarskih dejavnosti;

(c) sodniški nadzor;

(d) sodni nalog za likvidacijo.

2. Vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da se pravna oseba, ki je odgovorna na podlagi člena 5(2), lahko kaznuje z učinkovitimi, sorazmernimi in odvračilnimi sankcijami ali ukrepi.

Člen 7

Sodna pristojnost

1. Vsaka država članica sprejme vse potrebne ukrepe, da vzpostavi svojo sodno pristojnost nad kaznivimi dejanji iz členov 2 in 3, če je kaznivo dejanje:

(a) v celoti ali deloma storjeno na njenem ozemlju; ali

(b) storil njen državljan, ob tem, da lahko zakonodaja navedene države članice zahteva, da se takšno ravnanje kaznuje tudi v državi, kjer je bilo storjeno; ali

(c) storjeno v korist pravne osebe v zasebnem sektorju, ki ima sedež na ozemlju navedene države članice.

2. Vsaka država članica se lahko odloči, da ne bo uporabljala ali da bo samo v posameznih primerih uporabljala pravilo o sodni pristojnosti, določeno v:

- odstavku l(b),

- odstavku l(c).

3. Države članice Generalni sekretariat Sveta obvestijo, če se odločijo za uporabo odstavka 2, kadar je to potrebno, z navedbo posameznih primerov ali okoliščin, na katere se nanaša odločitev.

4. Država članica, ki v skladu s svojo zakonodajo svojih državljanov ne izroča, sprejme vse potrebne ukrepe, da vzpostavi svojo sodno pristojnost v zvezi s kaznivimi dejanji iz členov 2 in 3, če kaznivo dejanje storijo njeni državljani zunaj njenega ozemlja.

Člen 8

Izvajanje Skupnega ukrepa

1. V dveh letih po uveljavitvi tega skupnega ukrepa vsaka država članica predloži ustrezne predloge za njegovo izvajanje v presojo pristojnim organom z namenom njihovega sprejetja.

2. Svet bo na podlagi ustreznih podatkov v treh letih po uveljavitvi tega skupnega ukrepa ocenil, kako države članice izpolnjujejo svoje obveznosti iz Skupnega ukrepa.

Člen 9

Ta skupni ukrep se objavi v Uradnem listu.

Člen 10

Ta skupni ukrep začne veljati na dan objave v Uradnem listu.

V Bruslju, 22. decembra 1998

Za Svet

Predsednik

C. Einem

[1] UL C 251, 15.8.1997,

str. 1.

[2] UL C 408, 29.12.1998, str. 1.

[3] UL C 313, 23.10.1996, str. 2.

[4] UL C 221, 19.7.1997, str. 11.

[5] UL C 195, 25.6.1997, str. 2.

[6] UL C 371, 8.12.1997, str. 193.