SL Uradni list Evropske unije C 245/1

MNENJE KOMISIJE

v okviru člena 17(5) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta o določenih vidikih organizacije delovnega časa („Direktiva o delovnem času“)

Podaljšanje prehodne ureditve za delovni čas zdravnikov na usposabljanju v Združenem kraljestvu

(2009/C 245/01)

1. Uvod

Mnenje temelji na členu 17(5) Direktive 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta (1) o določenih vidikih organizacije delovnega časa („Direktiva o delovnem času“). Mnenje zadeva obvestilo Združenega kraljestva v okviru tega člena o njegovi želji po podaljšanju prehodne ureditve do 31. julija 2011 glede omejitev delovnega časa za zdravnike na usposabljanju.

Zdravniki na usposabljanju so bili izključeni iz obsega prve Direktive o delovnem času leta 1993. To se je spremenilo leta 2000 s spremembo direktive, tako da zdaj zdravnike zajema prečiščena Direktiva o delovnem času na enak način kot druge delavce (2). Člen 6 Direktive ponavadi omejuje delovni čas na največ 48 ur na teden v povprečju (3), vključno z nadurami. Vendar člen 17(5) Direktive o delovnem času omogoča prehodno ureditev pri uporabi teh omejitev za tedenski delovni čas v primeru zdravnikov na usposabljanju.

Bistveni deli člena 17(5) so naslednji:

„… Glede člena 6 (omejitev na 48 ur za povprečni tedenski delovni čas) so odstopanja (glede zdravnikov na usposabljanju) dovoljena v prehodnem obdobju petih let od 1. avgusta 2004. Če je to potrebno, imajo države članice (od 1. avgusta 2009) lahko še dve leti več, zaradi upoštevanja težav pri izvrševanju določb o delovnem času v zvezi z odgovornostmi za organiziranje in zagotavljanje zdravstvenih storitev in medicinske oskrbe. Zadevna država članica obvesti Komisijo o razlogih najpozneje šest mesecev pred koncem prehodnega obdobja, tako da Komisija po ustreznih posvetovanjih lahko da mnenje v treh mesecih po prejemu takega obvestila. Če država članica ne upošteva mnenja Komisije, mora svojo odločitev utemeljiti. Uradno obvestilo in utemeljitev države članice ter mnenje Komisije se objavijo v Uradnem listu Evropske unije in pošljejo Evropskemu parlamentu. Če je potrebno, imajo države članice lahko dodatno obdobje enega leta, zaradi upoštevanja posebnih težav pri izpolnjevanju obveznosti iz (prejšnjega) pododstavka. Uporabijo postopek iz navedenega pododstavka. Države članice zagotovijo, da število ur v delovnem tednu v nobenem primeru ne preseže povprečja 58 ur v prvih treh letih prehodnega obdobja, povprečja 56 ur v naslednjih dveh letih in povprečja 52 ur v morebitnem preostalem obdobju. … Glede člena 16(b) (referenčno obdobje za izračun povprečnega tedenskega delovnega časa) so odstopanja (glede zdravnikov na usposabljanju) dovoljena pod pogojem, da referenčno obdobje ne presega 12 mesecev v prvem delu prehodnega obdobja (2004–2007), in šestih mesecev po tem.“

Člen 17(5) prav tako določa posvetovanje med delodajalci in predstavniki zaposlenih o izvedbi kakršne koli prehodne ureditve: „delodajalec se pravočasno posvetuje s predstavniki zaposlenih, da dosežejo sporazum, kadar koli je to mogoče, o ureditvi v prehodnem obdobju.“ Tak dogovor mora upoštevati omejitve iz člena 17(5), vendar lahko še zlasti določi ukrepe, ki jih je treba sprejeti za zmanjšanje ur v delovnem tednu na povprečno 48 do konca prehodnega obdobja.

Ta prehodna ureditev je povzeta v spodnji preglednici.

Preglednica: Povzetek prehodnih določb za zdravnike na usposabljanju, v okviru člena 17(5)

Obdobje Možno odstopanje Pogoji Od 1. avgusta 2004 do 31. julija 2009 Odstopanje od omejitve na 48 ur za povprečni tedenski delovni čas Za povprečni tedenski delovni čas se bodo uporabljale prehodne omejitve: Od 1. avgusta 2004 do 31. julija 2007: Ne sme biti daljši od 58 ur na teden. Referenčno obdobje (*)ne sme biti daljše od 12 mesecev. Od 1. avgusta 2007 do 31. julija 2009: Ne sme biti daljši od 56 ur na teden. Referenčno obdobje ne sme biti daljše od šestih mesecev. Od 1. avgusta 2009 do 31. julija 2011 Podaljšanje gornjega odstopanja od omejitve na 48 ur Če je potrebno, upoštevati težave pri izvrševanju določb o delovnem času glede na odgovornosti za organiziranje in zagotavljanje zdravstvenih storitev in medicinske oskrbe. Država članica, ki želi uporabiti to odstopanje, mora Komisijo uradno obvestiti (z navedbo razlogov) do 31. januarja 2009. Komisija izda mnenje o obvestilu. V nobenem primeru ne sme povprečni tedenski delovni čas biti daljši od 52 ur na teden. Referenčno obdobje ne sme biti daljše od šestih mesecev. Od 1. avgusta 2011 do 31. julija 2012 Možno dodatno podaljšanje gornjega odstopanja Če je potrebno, upoštevati težave pri izvrševanju zgoraj navedenih odgovornosti. Država članica, ki želi uporabiti to odstopanje, mora Komisijo uradno obvestiti (z navedbo razlogov) do 31. januarja 2011. Komisija izda mnenje o obvestilu. V nobenem primeru ne sme povprečni tedenski delovni čas biti daljši od 52 ur na teden. Referenčno obdobje ne sme biti daljše od šestih mesecev.

2. Obvestilo države članice

Državni organi Združenega kraljestva so Komisijo z dopisom z dne 28. januarja 2009, zavedenim dne 29. januarja 2009, obvestili, da nameravajo uporabiti možnost iz člena 17(5) ohranitve posebnih prehodnih pravil, da bi omogočili povprečni tedenski delovni čas do 52 ur za zdravnike na usposabljanju za „obdobje največ treh let“, ki se začne 1. avgusta 2009.

V obvestilu je poudarjeno naslednje:

— Združeno kraljestvo navaja, da je popolnoma pripravljeno doseči usklajenost z omejitvijo povprečnega tedenskega delovnega časa na 48 ur glede zdravnikov na usposabljanju v partnerstvu z zdravstvom in organizacijami, ki zastopajo zdravnike. Sporazum o socialnem partnerstvu o plačah v sektorju javnega zdravja, poimenovan „New deal“, vsebuje močne finančne spodbude za bolnišnice z namenom zmanjšanja delovnih ur zdravnikov na usposabljanju. Državni organi so tudi ustanovili zelo pomemben tekoči program v podporo zdravstvenih organov pri doseganju polne usklajenosti z Direktivo.

— Združeno kraljestvo meni, da je doseglo znaten napredek pri doseganju usklajenosti z omejitvijo povprečnega tedenskega delovnega časa zdravnikov na usposabljanju na 48 ur. Navaja, da je večina zdravnikov na usposabljanju v Združenem kraljestvu že delala povprečni teden, dolg 48 ur ali manj, pred 1. avgustom 2009 (ni skupnih podatkov) in da predvideva, da bo to razmerje do tega datuma izboljšala.

— Združeno kraljestvo navaja, da bodo nekateri zdravniki na usposabljanju še vedno presegali povprečje 48 ur po 1. avgustu 2009 zaradi naslednjega: — nesorazmerje med povpraševanjem po zdravnikih na usposabljanju in njihovi pridobitvi (do 5 % mest za usposabljanje zdravnikov je bilo prostih ob zaključku zaposlovanja leta 2008), — pomanjkanje zdravnikov za nadomeščanje (na britanskem in mednarodnem trgu) za zapolnitev teh prostih delovnih mest, — v malem številu primerov lahko preoblikovanje bolnišničnih storitev privede do tega, da bi moralo osebje začasno zagotavljati storitve na dveh različnih lokacijah, — vsi gornji dejavniki imajo večji vpliv v bolnišnicah, ki morajo zagotavljati storitve 24 ur dnevno, v majhnih, oddaljenih in podeželskih zdravstvenih enotah ter v nekaterih visoko specializiranih službah.

— Za spopadanje s temi težavami se je število zdravnikov na usposabljanju še povečalo in državni organi so prav tako sprejeli ukrepe za povečanje števila zdravnikov za nadomeščanje in v pomoč bolnišnicam pri uspešnejšem obravnavanju zahtev po zdravnikih za nadomeščanje. Vendar državni organi predvidevajo, da se bo pomanjkanje zdravniškega osebja nadaljevalo v naslednjih dveh do treh letih.

— Združeno kraljestvo namerava zagotoviti, da bo le majhno število zdravstvenih služb uporabilo možnost zdravnikov na usposabljanju, ki bi delali do 52 ur na teden v povprečju. Državni organi nameravajo do 1. avgusta 2009 natančno opredeliti, katere službe potrebujejo daljšo prehodno ureditev, in bodo skrbno spremljali položaj po navedenem datumu z namenom dosege polne usklajenosti.

3. Izid posvetovanj o obvestilu

Ko je bil sedanji člen 17(5) sprejet, je Komisija izjavila, da bo tolmačila izraz „po ustreznih posvetovanjih“ v drugem odstavku te določbe v smislu, da se Komisija namerava „posvetovati z delodajalci in delavci na evropski ravni ter predstavniki držav članic …“, preden bi izdala mnenje glede podaljšane prehodne ureditve za delovni čas zdravnikov na usposabljanju. (4)

Službe Komisije so se ustrezno posvetovale z vsemi državami članicami in evropskimi socialnimi partnerji o obvestilu, ki ga je poslalo Združeno kraljestvo.

Odgovore je poslalo osem držav članic (Bolgarija, Francija, Grčija, Litva, Luksemburg, Nizozemska, Španija in Švedska). Nobena država članica ni navedla nobenega ugovora Združenemu kraljestvu, s čimer je omogočeno podaljšanje prehodnega obdobja.

Evropski socialni partnerji, ki zastopajo delodajalce, niso poslali nobenega odgovora glede namere Združenega kraljestva.

ETUC se je odzval na posvetovanje in navedel, da se njegova pridružena federacija (Trade Union Congress – TUC) ni strinjala z namero, o kateri je Združeno kraljestvo obvestilo.

TUC je navedel naslednje točke na račun več pridruženih sindikatov, ki zastopajo zdravnike na usposabljanju, in pridruženega sindikata bolnišničnih svetovalcev, zadolženih za usposabljanje (Hospital Consultants and Specialists Association) (5):

— državni organi se s TUC-om niso posvetovali,

— delovne ure za zdravnike na usposabljanju v Združenem kraljestvu so se v zadnjih letih postopoma zmanjševale in več bolnišnic je izjavilo, da so že usklajene z omejitvijo na 48 ur,

— TUC meni, da je v Združenem kraljestvu dovolj zdravnikov na usposabljanju za zapolnitev razpoložljivih mest in se ne strinja s tem, da bi pomanjkanje osebja zahtevalo podaljšanje prehodne ureditve po 31. juliju 2009.

4. Ocena obvestila v okviru Direktive

Evropski parlament in Svet sta Direktivo o delovnem času sprejela na podlagi člena 137(2) Pogodbe ES, ki določa ukrepe Skupnosti za izboljšanje delovnega okolja za varovanje zdravja in varnosti delavcev. Glavni cilj Direktive je določiti minimalne varnostne in zdravstvene zahteve pri organizaciji delovnega časa.

Opozoriti je treba, da čeprav obvestilo Združenega kraljestva omenja podaljšanje prehodne ureditve za tri leta po 1. avgustu 2009, se zdi, da določbe člena 17(5) ne predvidevajo takšnega postopka.

Člen 17(5) namreč določa, da je prehodna ureditev lahko podaljšana še za „dve leti več“ po 1. avgustu 2009 zaradi upoštevanja težav pri izvrševanju omejitve delovnega časa, in dodaja, da „če je potrebno, imajo države članice lahko dodatno obdobje do enega leta, zaradi upoštevanja posebnih (6) težav pri izpolnjevanju obveznosti (pri izvrševanju navedene omejitve).“ (7). V slednjem primeru člen 17(5) določa, da države članice „uporabijo postopek“ za dveletno podaljšanje, naveden v prejšnjem pododstavku.

Iz tega sledi, da če država članica leta 2009 obvesti o svoji želji, da bi koristila podaljšanje prehodne ureditve zaradi upoštevanja težav pri usklajevanju z omejitvijo na 48 ur, se to obvestilo mora nanašati na obdobje med 1. avgustom 2009 in 31. julijem 2011. Državni organi morajo potem spremljati, kakšen napredek se je v tem obdobju zgodil v smeri omejitve na 48 ur, in na osnovi teh informacij oceniti, ali predvidevajo, da se bodo do 31. julija 2011 uskladili z omejitvijo na 48 ur, ali pa (in do katere mere) se bodo pri tem spoprijemali s „posebnimi težavami“. Če, temelječ na tej oceni, država članica meni, da je potrebno nadaljnje obdobje enega leta, mora o tem obvestiti Komisijo najpozneje do 31. januarja 2011 in navesti svoje razloge.

Po informacijah, ki jih ima Komisija na voljo, se zdi, da so razmere v okviru nacionalne zakonodaje Združenega kraljestva naslednje:

— Tedenski delovni čas (vključno z nadurami) je v Združenem kraljestvu omejen na 48 ur, izračunanih kot povprečje obdobja do največ šestih mesecev (do 12 mesecev, kjer tako določa kolektivna pogodba) (8). Nacionalna sodišča so uporabila odločitve Sodišča o obravnavi časa stalne pripravljenosti na delovnem mestu, ki se v ta namen v celoti upošteva kot delovni čas. To stališče velja tudi za sektor zdravja.

— Združeno kraljestvo omogoča uporabo izjeme v skladu s členom 22 Direktive v vseh sektorjih dejavnosti. Vendar državni organi in TUC navajajo, da se izjema ne uporablja obsežno v bolnišnicah v Združenem kraljestvu in da politika zdravstvenih služb in sektorski sporazum New Deal namesto tega poudarjata opustitev dolgega delavnika s pomočjo sprememb v organizaciji dela v sektorju bolnišnic.

Na podlagi navedenega se zdi, da je Združeno kraljestvo že doseglo znaten napredek pri doseganju usklajenosti z omejitvijo tedenskega delovnega časa na 48 ur. Zdi se, da gre za splošno soglasje, da se ta omejitev že uporablja za večino zdravnikov na usposabljanju, čeprav natančni skupni delež ni bil naveden.

Poleg tega je razveseljivo, da veljavni sporazumi o socialnem partnerstvu spodbujajo opustitev običajne prakse, da se uporabljajo dolgi delavniki za zdravnike na usposabljanju, in dajejo prednost rešitvam, ki zagotavljajo visoko kakovost usposabljanja in oskrbe bolnika, ne da bi bilo treba uporabiti izjemo, ki je zdravniki na usposabljanju v Združenem kraljestvu na splošno ne uporabljajo.

Ob upoštevanju teh elementov, razlogov, ki so jih navedli državni organi, in odgovorov socialnih partnerjev, se zdi potreba po podaljšanju prehodne ureditve do 1. avgusta 2011 ob upoštevanju omejenega števila izjemnih položajev razumna. Na podlagi razlag, ki so jih dali državni organi, se zdi, da je lahko predvidena precej omejena uporaba 52-urnega tedna, da bo skrbno spremljana in da pričakujejo nadaljnji razvoj v smeri polne usklajenosti v dveletnem obdobju.

Vendar so državni organi spodbujeni k nadaljnjim prizadevanjem za dosego polne usklajenosti z 48-urnim tednom do 1. avgusta 2011 in k podpiranju tekočih posvetovanj med delodajalci in predstavniki zdravnikov o ureditvi, ki jo je treba uporabljati.

5. Sklepi

Komisija na podlagi vsega navedenega meni, da:

— se lahko sprejme, da Združeno kraljestvo v skladu členom 17(5) Direktive o delovnem času potrebuje še dve leti več po 1. avgustu 2009, preden lahko polno uporablja omejitev delovnega časa (največ 48 ur na teden v povprečju) za vse zdravnike na usposabljanju. To je zahtevano zaradi upoštevanja več posebnih prehodnih težav, ki se nanašajo na določena delovna mesta, v zvezi z odgovornostmi Združenega kraljestva za organiziranje in zagotavljanje zdravstvenih storitev in medicinske oskrbe,

— je treba poudariti, da morajo države članice, ki želijo koristiti podaljšanje prehodne ureditve, v skladu s členom 17(5) Direktive v vsakem primeru v tej situaciji zagotoviti, da tedenske delovne ure v nobenem primeru ne presežejo 52 ur tedensko, povprečno v obdobju največ šestih mesecev,

— se zdi, da določbe iz člena 17(5) v tej fazi ne predvidevajo podaljšanja prehodne ureditve za tri leta. Nasprotno, država članica mora spremljati, kakšen napredek je bil dosežen v dveh letih podaljšanja prehodne ureditve, in na tej podlagi oceniti, ali in v kolikšni meri predvideva posebne težave, ki bi zahtevale dodatno podaljšanje. V tem primeru lahko država članica obvesti o tej zahtevi v skladu s postopkom, določenim v četrtem pododstavku člena 17(5),

— morajo državni organi v skladu s šestim pododstavkom člena 17(5) delodajalce v zdravstvenih službah spodbujati, da začnejo posvetovanje s predstavniki zdravnikov na usposabljanju ali z njim nadaljujejo, da bi, če je možno, dosegli sporazum o ureditvi, ki se bo uporabljala za podaljšano prehodno obdobje, in o ukrepih, ki se sprejmejo za zmanjšanje tedenskih delovnih ur na povprečje 48 ur na splošno, do konca prehodnega obdobja,

— se od državnih organov zahteva, da zagotovijo razširjenje tega mnenja, tako da bi ga (kadar je to potrebno) upoštevali ustrezni državni organi.

(1) Direktiva 2003/88/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. novembra 2003 o določenih vidikih organizacije delovnega časa, UL L 299, 18.11.2003, str. 9. Direktiva konsolidira in razveljavlja dve prejšnji direktivi, 93/104/ES in 2000/34/ES.

(2) Direktiva 2000/34/ES je bila prenesena v nacionalno zakonodajo glede zdravnikov na usposabljanju s 1. avgustom 2004.

(3) V skladu s členi 16, 17, 18 in 19 Direktive je povprečje lahko izračunano za „referenčno obdobje“ največ štirih mesecev (osnovno pravilo), šestih mesecev (na podlagi zakonodaje ali kolektivne pogodbe, v posebnih dejavnostih, ki vključujejo dejavnosti zdravnikov na usposabljanju) ali 12 mesecev (samo na podlagi kolektivne pogodbe).

(*) Referenčno obdobje je najdaljše obdobje, v katerem se lahko izračuna povprečni tedenski delovni čas.

(4) Izjava Komisije o uporabi člena 1(6) Direktive 2000/34/ES, UL L 195, 1.8.2000, str. 45.

(5) TUC je navedel, da se je tudi posvetoval z British Medical Association, ki ni vključena v TUC.

(6) Upoštevati je treba, da se zdi, da so „posebne težave“ različno in strožje merilo od tistega, ki se uporablja v obvestilu 2009 („težave“).

(7) Podčrtanje je dodano.

(8) „Working Time Regulations“ (zakonodaja v zvezi z delovnim časom) iz leta 1998, kakor je bila spremenjena, Reg. 4.