SL Uradni list Evropske unije L 150/28

DIREKTIVA SVETA 2008/55/ES

z dne 26. maja 2008

o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev za določene prelevmane, carine, davke in druge ukrepe

(Kodificirana različica)

SVET EVROPSKE UNIJE JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 93 in 94 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta (1),

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (2),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Direktiva Sveta 76/308/EGS z dne 15. marca 1976 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev za določene prelevmane, carine, davke in druge ukrepe (3) je bila večkrat (4) bistveno spremenjena. Zaradi jasnosti in racionalnosti bi bilo treba navedeno direktivo kodificirati.

(2) Dejstvo, da se nacionalni predpisi o izterjavi uporabljajo samo na nacionalnih ozemljih, je ovira za delovanje notranjega trga. Ta položaj preprečuje, da bi se pravila Skupnosti v celoti in pravično uporabljala, zlasti na področju skupne kmetijske politike, in omogoča goljufije.

(3) Na grožnje finančnim interesom Skupnosti in držav članic ter na grožnje notranjemu trgu bi se bilo treba odzvati na način, ki bi bolje zagotavljal konkurenčnost in fiskalno nevtralnost notranjega trga.

(4) Zato bi bilo treba sprejeti skupna pravila o vzajemni pomoči pri izterjavi.

(5) Ta pravila bi se morala uporabljati za izterjavo terjatev, ki izvirajo iz različnih ukrepov, ki so v celoti ali deloma del sistema financiranja iz Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja, za izterjavo prelevmanov, uvoznih in izvoznih dajatev, davka na dodano vrednost in usklajenih trošarin (tobačni izdelki, alkohol in alkoholne pijače ter mineralna olja), kakor tudi za davke na dohodek in kapital ter za davke na zavarovalne premije. Uporabljati bi se morala tudi za izterjavo obresti, upravnih denarnih kazni in glob, z izjemo vseh sankcij kazenskega značaja, ter za stroške, ki so povezani s temi terjatvami.

(6) Vzajemna pomoč bi morala obsegati naslednje: zaprošeni organ bi moral organu prosilcu dati vse informacije, ki jih ta potrebuje za izterjavo terjatev, nastalih v državi članici, v kateri ima sedež, in obvestiti dolžnika o vseh aktih v zvezi s terjatvami, ki izvirajo iz te države članice, po drugi strani pa bi moral na zahtevo organa prosilca izterjati terjatve, nastale v državi članici, v kateri ima sedež.

(7) Zaprošeni organ bi moral te različne oblike pomoči zagotavljati v skladu z zakoni in drugimi predpisi, ki urejajo ta vprašanja v državi članici, v kateri ima sedež.

(8) Treba bi bilo določiti pogoje, v skladu s katerimi organ prosilec sestavi zaprosilo za pomoč, in podati omejevalno opredelitev posebnih okoliščin, v katerih lahko zaprošeni organ v danem primeru pomoč zavrne.

(9) Z namenom, da se omogoči bolj uspešna in učinkovitejša izterjava terjatev, na katere se nanaša zaprosilo za izterjavo, bi bilo treba izvršilni naslov načeloma obravnavati kot akt države članice, kjer je sedež zaprošenega organa.

(10) Zaprošeni organ bi moral imeti možnost, da takrat, ko v imenu organa prosilca izterjuje terjatve in če veljavni predpisi v državi članici, v kateri ima sedež, to dopuščajo ter v soglasju z organom prosilcem, dolžniku določi rok za plačilo ali dovoli plačilo na obroke. V državo članico, kjer ima organ prosilec sedež, bi bilo treba nakazati tudi vse obresti, ki izhajajo iz takšnih plačilnih ugodnosti.

(11) Zaprošeni organ bi moral imeti na podlagi obrazloženega zaprosila organa prosilca možnost, v kolikor veljavni predpisi države članice, v kateri ima sedež, to dovoljujejo, da sprejme ukrepe zavarovanja, s katerimi zajamči izterjavo terjatev, nastalih v državi članici prosilki. Ni nujno, da za takšne terjatve veljajo ugodnosti, ki veljajo za podobne terjatve, ki izvirajo iz države članice, v kateri ima zaprošeni organ sedež.

(12) Med postopkom izterjave v državi članici, v kateri ima zaprošeni organ sedež, lahko zainteresirana oseba izpodbija terjatev ali izvršilni naslov, izdan v državi članici, v kateri ima sedež organ prosilec. Za ta primer bi bilo treba predvideti, da mora zainteresirana oseba sprožiti postopek za izpodbijanje pri pristojnem organu države članice, v kateri ima organ prosilec sedež, in da mora zaprošeni organ prekiniti začeti postopek izvršitve, razen če organ prosilec zahteva drugače, dokler omenjeni organ ne odloči o zadevi.

(13) Treba bi bilo določiti, da se dokumentov in informacij, sporočenih v okviru vzajemne pomoči pri izterjavi, ne bi smelo uporabljati v druge namene.

(14) Uporaba vzajemne pomoči pri izterjavi ne bi smela temeljiti, razen v izjemnih okoliščinah, na finančnih ugodnostih ali interesu za dosežene rezultate, države članice pa bi morale biti sposobne opredeliti podrobna pravila za povračila, kadar izterjava predstavlja posebne probleme.

(15) Učinek te direktive ne bi smelo biti omejevanje vzajemne pomoči, ki si jo določene države članice nudijo na podlagi dvostranskih ali večstranskih sporazumov ali dogovorov.

(16) Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe, bi bilo treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil (5).

(17) Ta direktiva ne bi smela vplivati na obveznosti držav članic v zvezi z roki za prenos direktiv, navedenimi v delu C Priloge I, v nacionalno pravo –

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:

Člen 1

Ta direktiva določa pravila, ki jih morajo vsebovati zakoni in drugi predpisi držav članic, da bi se v vsaki državi članici zagotovila izterjava terjatev iz člena 2, nastalih v drugi državi članici.

Člen 2

Ta direktiva se uporablja za vse terjatve v zvezi z/s:

(a) povračili, intervencijskimi in drugimi ukrepi, ki so v celoti ali delno del sistema financiranja Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), vključno z zneski, ki bodo pobrani v zvezi s temi ukrepi;

(b) prelevmani in drugimi dajatvami, predvidenimi v okviru skupne organizacije trgov v sektorju sladkorja;

(c) uvoznimi dajatvami;

(d) izvoznimi dajatvami;

(e) davkom na dodano vrednost;

(f) trošarinami od: (i) tobačnih izdelkov, (ii) alkohola in alkoholnih pijač, (iii) mineralnih olj;

(g) davki na dohodek in kapital;

(h) davki na zavarovalne premije;

(i) obrestmi, upravnimi kaznimi in globami ter stroški v zvezi s terjatvami iz točk (a) do (h), z izjemo kakršnih koli sankcij kazenske narave, kot so določene z veljavno zakonodajo države članice, v kateri ima zaprošeni organ sedež.

Uporablja se tudi za terjatve v zvezi z davki, ki so enaki ali podobni davkom na zavarovalne premije iz člena 3(6), ki se pobirajo dodatno, poleg teh davkov, ali te davke nadomeščajo. Pristojni organi držav članic drug drugega in Komisijo obveščajo o dnevih začetka veljavnosti teh davkov.

Člen 3

V tej direktivi:

1. „organ prosilec“ pomeni pristojni organ države članice, ki pošlje zaprosilo za pomoč v zvezi s terjatvami iz člena 2;

2. „zaprošeni organ“ pomeni pristojni organ države članice, kateremu se pošlje zaprosilo za pomoč;

3. „uvozne dajatve“ pomenijo carine in dajatve z enakim učinkom pri uvozu ter dajatve pri uvozu, določene s skupno kmetijsko politiko ali s posebnimi ureditvami, ki se uporabljajo za določeno blago, ki izhaja iz predelave kmetijskih proizvodov;

4. „izvozne dajatve“ pomenijo carine in dajatve z enakim učinkom pri izvozu ter dajatve pri izvozu, določene s skupno kmetijsko politiko ali v s posebnimi ureditvami, ki se uporabljajo za določeno blago, ki izhaja iz predelave kmetijskih proizvodov;

5. „davki na dohodek in kapital“ pomenijo davke, naštete v členu 1(3) Direktive Sveta 77/799/EGS z dne 19. decembra 1977 o medsebojni pomoči pristojnih organov držav članic na področju neposrednega obdavčevanja in obdavčevanja zavarovalnih premij (6), v povezavi s členom 1(4) navedene direktive;

6. „davki na zavarovalne premije“ pomenijo: (a) : v Belgiji : (i) taxe annuelle sur les contrats d’assurance, (ii) jaarlijkse taks op de verzekeringscontracten; (b) : na Danskem : (i) afgift af lystfartøjsforsikringer, (ii) afgift af ansvarsforsikringer for motorkøretøjer m.v., (iii) stempelafgift af forsikringspræmier; (c) : v Nemčiji : (i) Versicherungssteuer, (ii) Feuerschutzsteuer; (d) : v Grčiji : (i) Φόρος κύκλου εργασιών (Φ.Κ.Ε), (ii) Τέλη Χαρτοσήμου; (e) : v Španiji : Impuesto sobre las primas de seguros; (f) : v Franciji : taxe sur les conventions d’assurances; (g) : na Irskem : levy on insurance premiums; (h) : v Italiji : imposte sulle assicurazioni private ed i contratti vitalizi di cui alla legge 29.10.1967 no 1216; (i) : v Luksemburgu : (i) impôt sur les assurances, (ii) impôt dans l’interêt du service d’incendie; (j) : na Malti : taxxa fuq dokumenti u trasferimenti; (k) : na Nizozemskem : assurantiebelasting; (l) : v Avstriji : (i) Versicherungssteuer, (ii) Feuerschutzsteuer; (m) : na Portugalskem : imposto de selo sobre os prémios de seguros; (n) : v Sloveniji : (i) davek od prometa zavarovalnih poslov, (ii) požarna taksa; (o) : na Finskem : (i) eräistä vakuutusmaksuista suoritettava vero/skatt pĺ vissa frsäkringspremier, (ii) palosuojelumaksu/brandskyddsavgift; (p) : v Združenem kraljestvu : insurance premium tax (IPT).

Člen 4

1. Zaprošeni organ na zaprosilo organa prosilca priskrbi vse informacije, ki bi organu prosilcu lahko koristile pri izterjavi terjatve.

Zaprošeni organ pri pridobivanju teh informacij izvršuje pooblastila, ki jih ima na podlagi zakonov in drugih predpisov, ki veljajo za izterjave podobnih terjatev, ki izvirajo iz države članice, v kateri ima ta organ svoj sedež.

2. Zaprosilo za pridobitev informacij vsebuje ime in naslov osebe, na katero se informacije nanašajo, in druge ustrezne informacije v zvezi z njeno identifikacijo, do katerih ima organ prosilec običajno dostop, ter vrsto in znesek terjatve, za katero je bilo podano zaprosilo.

3. Zaprošeni organ ni dolžan dati informacij:

(a) ki jih ne bi mogel pridobiti za potrebe izterjav podobnih terjatev, ki izvirajo iz države članice, v kateri ima ta organ svoj sedež;

(b) ki bi razkrile poslovno, industrijsko ali poklicno skrivnost, ali

(c) katerih razkritje bi lahko ogrozilo varnost ali javni red v tej državi.

4. Zaprošeni organ obvesti organ prosilec o razlogih za zavrnitev zaprosila za pridobitev informacij.

Člen 5

1. Zaprošeni organ na zaprosilo organa prosilca in v skladu s pravili, ki v državi članici, v kateri ima zaprošeni organ sedež, veljajo za vročitev podobnih aktov, vroči naslovniku vse akte in odločbe, vključno s sodnimi odločbami, ki izvirajo iz države članice, v kateri ima organ prosilec sedež in ki se nanašajo na terjatev ali na njeno izterjavo.

2. Zaprosilo za vročitev vsebuje ime in naslov naslovnika in druge ustrezne informacije v zvezi z njegovo identifikacijo, do katerih ima organ prosilec običajno dostop, vrsto in predmet akta ali odločbe, ki se vroča, po potrebi ime in naslov dolžnika in druge ustrezne informacije v zvezi z njegovo identifikacijo, do katerih ima organ prosilec običajno dostop, in terjatev, na katero se akt ali odločba nanaša, ter vse druge koristne informacije.

3. Zaprošeni organ takoj obvesti organ prosilec o ukrepih, sprejetih v zvezi z njegovim zaprosilom za vročitev, zlasti pa mu sporoči datum, kdaj je bil akt oziroma odločba poslana naslovniku.

Člen 6

Zaprošeni organ na zaprosilo organa prosilca v skladu z zakoni in drugimi predpisi, ki veljajo za izterjavo podobnih terjatev, ki izvirajo iz države članice, v katerih ima zaprošeni organ sedež, izterja terjatve, na katere se nanaša izvršilni naslov.

V ta namen se vsaka terjatev, za katero je bilo vloženo zaprosilo za izterjavo, obravnava kot terjatev države članice, v kateri ima zaprošeni organ sedež, razen v primeru iz člena 12.

Člen 7

1. Zaprosilu za izterjavo terjatve, ki ga organ prosilec naslovi na zaprošeni organ, se priloži uradni izvod ali overjena kopija izvršilnega naslova, izdanega v državi članici, v kateri ima organ prosilec sedež, in če je to potrebno, izvirnik ali overjeno kopijo drugih dokumentov, ki so potrebni za izterjavo.

2. Organ prosilec lahko zaprosilo za izterjavo predloži le pod pogojem, da:

(a) se terjatev ali izvršilni naslov ne izpodbija v državi članici, v kateri ima sedež, razen v primerih, ko se uporablja drugi pododstavek člena 12(2);

(b) je v državi članici, v kateri ima sedež, začel ustrezne postopke za izterjavo, ki so mu na voljo na podlagi izvršilnega naslova iz odstavka 1, in na podlagi sprejetih ukrepov ne bo prišlo do plačila terjatve v celoti.

3. V zaprosilu za izterjavo se navede:

(a) ime, naslov in vse druge ustrezne informacije v zvezi z identifikacijo zadevne osebe in/ali tretje osebe, ki ima njena sredstva;

(b) ime, naslov in vse druge ustrezne informacije v zvezi z identifikacijo organa prosilca;

(c) izvršilni naslov, ki ga je izdala država članica, v kateri ima organ prosilec sedež;

(d) vrsto in znesek terjatve, vključno z glavnico ter zapadlimi obrestmi, drugimi kaznimi, globami in stroški, izraženimi v valutah držav članic, v katerih sta sedeža obeh organov;

(e) datum, ko je organ prosilec in/ali zaprošeni organ naslovniku vročil izvršilni naslov;

(f) datum, od katerega, in obdobje, v katerem je mogoča izvršitev po veljavni zakonodaji države članice, v kateri je sedež organa prosilca;

(g) vse druge ustrezne informacije.

Zaprosilo za izterjavo vključuje tudi izjavo organa prosilca, s katero potrjuje, da so izpolnjeni pogoji iz odstavka 2.

4. Takoj, ko organ prosilec izve za kakršne koli pomembne informacije v zvezi z zadevo, na katero se nanaša zaprosilo za izterjavo, se obrne na zaprošeni organ.

Člen 8

Izvršilni naslov se neposredno prizna in avtomatično upošteva kot izvršilni naslov države članice, v kateri je sedež zaprošenega organa.

Ne glede na prvi odstavek se izvršilni naslov, če je to ustrezno in v skladu z določbami, veljavnimi v državi članici, v kateri ima zaprošeni organ sedež, lahko sprejme, prizna, dopolni ali nadomesti z izvršilnim naslovom, ki omogoča izterjavo na ozemlju te države članice.

Države članice si prizadevajo, da v treh mesecih od dneva prejema zaprosila za izterjavo zaključijo formalnosti za sprejem, priznanje, dopolnitev ali nadomestitev izvršilnega naslova, razen v primerih iz četrtega odstavka. Izvedbe teh formalnosti ni mogoče odreči, če je izvršilni naslov pravilno sestavljen. Zaprošeni organ obvesti organ prosilec o razlogih za prekoračitev trimesečnega roka.

Če je katera koli od teh formalnosti vzrok za spor v zvezi s terjatvijo in/ali izvršilnim naslovom, ki ga izda organ prosilec, se uporabi člen 12.

Člen 9

1. Terjatve se izterjajo v valuti države članice, v kateri ima zaprošeni organ sedež. Izterjani znesek zaprošeni organ v celoti nakaže organu prosilcu.

2. Zaprošeni organ lahko, kadar to dovoljujejo zakoni in drugi predpisi države članice, v kateri ima sedež, in po posvetovanju z organom prosilcem, dolžniku odobri rok za plačilo ali dovoli plačilo na obroke. Obresti, ki jih zaprošeni organ zaračuna za čas podaljšanja roka za plačilo, se prav tako nakažejo v državo članico, v kateri ima sedež organ prosilec.

Od dneva, ko je izvršilni naslov za izterjavo terjatve neposredno priznan v skladu s prvim odstavkom člena 8 ali sprejet, priznan, dopolnjen ali nadomeščen v skladu z drugim odstavkom člena 8, se zaračunajo obresti za vsako zamudo pri plačilu po določbah zakonov in drugih predpisov, veljavnih v državi članici, v kateri je sedež zaprošenega organa, in se prav tako nakažejo v državo članico, v kateri ima sedež organ prosilec.

Člen 10

Ne glede na drugi odstavek člena 6 ni nujno, da za terjatve, ki so predmet izterjave, veljajo ugodnosti, ki veljajo za podobne terjatve iz države članice, v kateri ima sedež zaprošeni organ.

Člen 11

Zaprošeni organ takoj obvesti organ prosilec o ukrepih, ki jih je sprejel v zvezi z zaprosilom za izterjavo.

Člen 12

1. Če med postopkom za izterjavo zainteresirana stranka izpodbija terjatev in/ali izvršilni naslov, ki ga je izdala država članica, v kateri ima organ prosilec sedež, zainteresirana stranka sproži postopek pri pristojnem organu države članice, v kateri ima sedež organ prosilec, v skladu z veljavnimi pravili te države. Organ prosilec mora o takšnem postopku obvestiti zaprošeni organ. O postopku lahko zaprošeni organ obvesti tudi zainteresirana stranka.

2. Ko zaprošeni organ prejme obvestilo iz odstavka 1, bodisi od organa prosilca ali od zainteresirane stranke, prekine postopek za izterjavo terjatve, dokler organ, pristojen za zadevo, ne sprejme odločitve, razen če organ prosilec zahteva drugače v skladu z drugim pododstavkom tega odstavka. Če zaprošeni organ meni, da je to potrebno, in brez poseganja v člen 13, lahko sprejme ukrepe zavarovanja za zagotovitev izterjave, če veljavni zakoni ali drugi predpisi v državi članici, v kateri ima sedež, to dovoljujejo za podobne terjatve.

Organ prosilec lahko v skladu z zakoni in drugimi predpisi, veljavnimi v državi članici, v kateri ima sedež, zahteva od zaprošenega organa, da izterja izpodbijano terjatev, v kolikor ustrezni zakoni in drugi predpisi, veljavni v državi članici, v kateri ima sedež zaprošeni organ, dovoljujejo tak postopek. Če je pozneje izid izpodbijanja ugoden za dolžnika, mora organ prosilec vrniti vse izterjane zneske, skupaj z ustreznim povračilom v skladu z zakonodajo, veljavno v državi članici, v kateri ima sedež zaprošeni organ.

3. Če se izpodbijajo ukrepi, sprejeti za izvršitev v državi članici, v kateri ima sedež zaprošeni organ, se postopek začne pri pristojnem organu te države članice v skladu z njenimi zakoni in drugimi predpisi.

4. Če je pristojni organ, pri katerem se začne postopek v skladu z odstavkom 1, splošno ali upravno sodišče, se odločba tega sodišča, kolikor je ugodna za organ prosilec in omogoča izterjavo terjatve v državi članici, v kateri ima organ prosilec sedež, šteje za „izvršilni naslov“ v smislu členov 6, 7 in 8 in se izterjava terjatve izvede na podlagi te odločbe.

Člen 13

Zaprošeni organ na podlagi obrazloženega zaprosila organa prosilca sprejme ukrepe zavarovanja za zagotovitev izterjave terjatve, če to dovoljujejo zakoni ali drugi predpisi, ki veljajo v državi članici, v kateri ima sedež.

Za izvajanje določb prvega odstavka se smiselno uporabljajo členi 6, 7(1), (3) in (5) ter členi 8, 11, 12 in 14.

Člen 14

Zaprošeni organ ni dolžan:

(a) nuditi pomoči iz členov 6 do 13, če bi zaradi položaja dolžnika izterjava terjatve povzročila resne ekonomske ali socialne težave v državi članici, v kateri ima ta organ sedež, v kolikor zakoni in drugi predpisi, veljavni v državi članici, v kateri ima sedež zaprošeni organ, dovoljujejo tak ukrep za podobne domače terjatve;

(b) nuditi pomoči iz členov 4 do 13, če se prvotno zaprosilo po členih 4, 5 ali 6 nanaša na terjatve, stare več kot pet let, šteto od trenutka, ko je v skladu z zakoni in drugimi predpisi, veljavnimi v državi članici, v kateri ima sedež organ prosilec, izdan izvršilni naslov, do dneva zaprosila. Vendar pa v primerih, ko se terjatev ali izvršilni naslov izpodbijata, začne rok teči od trenutka, ko država prosilka ugotovi, da terjatve ali izvršilnega naslova ni več mogoče izpodbijati.

Zaprošeni organ obvesti organ prosilec o razlogih za zavrnitev zaprosila za pomoč. O takšni obrazloženi zavrnitvi se obvesti tudi Komisijo.

Člen 15

1. Glede zastaralnih rokov se uporabljajo izključno predpisi, ki veljajo v državi članici, v kateri ima sedež organ prosilec.

2. Za ukrepe, ki jih zaprošeni organ sprejme za izterjavo terjatev na podlagi zaprosila za pomoč, in ki bi, če bi jih sprejel organ prosilec, imeli učinek zadržanja ali pretrganja zastaranja po predpisih, ki veljajo v državi članici, v kateri ima sedež organ prosilec, se šteje, da imajo učinek zadržanja ali prekinitve, kot da bi bili izvedeni v tej državi.

Člen 16

Dokumenti in informacije, ki se v skladu s to direktivo pošljejo zaprošenemu organu, se lahko sporočijo samo:

(a) osebi, navedeni v zaprosilu za pomoč;

(b) osebam in organom, ki so odgovorni za izterjavo terjatev, samo za ta namen;

(c) sodnim organom, ki obravnavajo zadeve v zvezi z izterjavo terjatev.

Člen 17

Skupaj z zaprosilom za pomoč, izvršilnim naslovom in drugimi ustreznimi dokumenti se pošlje tudi prevod v uradni jezik ali enega od uradnih jezikov države članice, v kateri ima zaprošeni organ sedež, pri čemer se ta organ lahko prevodu odpove.

Člen 18

1. Zaprošeni organ od zadevne osebe izterja in obdrži zneske vseh stroškov, povezanih z izterjavo, v skladu z zakoni in drugimi predpisi, ki se v državi članici, v kateri ima sedež, uporabljajo za podobne terjatve.

2. Države članice se med sabo odpovejo vsem povračilom stroškov, ki izvirajo iz vzajemne pomoči, ki si jo nudijo na podlagi te direktive.

3. Kjer izterjava predstavlja posebne težave, in sicer zaradi visokih stroškov ali ker je povezana z bojem proti organiziranemu kriminalu, se organ prosilec in zaprošeni organ lahko za vsak primer posebej sporazumeta o posebni ureditvi povračil.

4. Država članica, v kateri ima organ prosilec sedež, je državi članici, v kateri ima sedež zaprošeni organ, odgovorna za vse stroške in izgubo, nastalo zaradi ukrepov, za katere se ugotovi, da so neupravičeni bodisi zaradi vsebine terjatve ali veljavnosti naslova, ki ga je izdal organ prosilec.

Člen 19

Države članice druga drugi pošljejo seznam organov, pooblaščenih za izdajanje ali prejemanje zaprosil za pomoč.

Člen 20

1. Komisiji pomaga Odbor za izterjavo (v nadaljnjem besedilu „Odbor“).

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES.

Rok iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES je tri mesece.

Člen 21

Odbor lahko obravnava vsa vprašanja v zvezi z uporabo te direktive, ki mu jih predloži predsednik na lastno pobudo ali na zahtevo predstavnika države članice.

Člen 22

Podrobna pravila za uporabo členov 4(2) in (4), 5(2) in (3) in členov 7, 8, 9, 11, 12(1) in (2), 14, 18(3) in 24 ter za določitev sredstev, ki jih je možno uporabiti za komunikacijo med državami članicami, podrobna pravila za konverzijo, prenos izterjanih zneskov in določitev najnižjega zneska terjatev, za katere se lahko zaprosi za pomoč, se določijo v skladu s postopkom iz člena 20(2).

Člen 23

Ta direktiva ne preprečuje, da si določene države članice nudijo večjo vzajemno pomoč v okviru morebitnega sporazuma ali dogovora, vključno s sporazumi ali dogovori na področju vročanja sodnih in izvensodnih pisanj.

Člen 24

Vsaka država članica obvesti Komisijo o ukrepih, sprejetih za izvajanje te direktive.

Komisija o tem obvesti druge države članice.

Vsaka država članica letno obvešča Komisijo o številu zaprosil za informacije, številu vročitev in izterjav, ki jih pošlje ali prejme vsako leto, o znesku terjatev in o izterjanih zneskih.

Komisija vsaki dve leti poroča Evropskemu parlamentu in Svetu o uporabi teh določb in o doseženih rezultatih.

Člen 25

Direktiva 76/308/EGS, kakor je bila spremenjena z akti iz delov A in B Priloge I, se razveljavi brez poseganja v obveznosti držav članic v zvezi z roki za prenos direktiv, navedenimi v delu C Priloge I, v nacionalno pravo.

Sklicevanja na razveljavljeno direktivo se štejejo za sklicevanja na to direktivo in se berejo v skladu s korelacijsko tabelo iz Priloge II.

Člen 26

Ta direktiva začne veljati na dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 27

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

V Bruslju, 26. maja 2008 Za Svet Predsednik D. RUPEL

(1) Mnenje z dne 19. junija 2007 (še ni objavljeno v Uradnem listu).

(2) UL C 93, 27.4.2007, str. 15.

(3) UL L 73, 19.3.1976, str. 18. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Aktom o pristopu iz leta 2003. Originalni naslov Direktive se glasi „Direktiva Sveta 76/308/EGS z dne 15. marca 1976 o vzajemni pomoči pri izterjavi terjatev, ki izhajajo iz poslovanja, ki je del sistema financiranja Evropskega kmetijskega usmerjevalnega in jamstvenega sklada, ter iz prelevmanov in carin“. Naslov je bil spremenjen z Direktivo 79/1071/EGS (UL L 331, 27.12.1979, str. 10), Direktivo 92/12/EGS (UL L 76, 23.3.1992, str. 1) in Direktivo 2001/44/ES (UL L 175, 28.6.2001, str. 17).

(4) Glej dela A in B Priloge I.

(5) UL L 184, 17.7.1999, str. 23. Sklep, kakor je bil nazadnje spremenjen s Sklepom 2006/512/ES (UL L 200, 22.7.2006, str. 11).

(6) UL L 336, 27.12.1977, str. 15. Direktiva, kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 2006/98/ES (UL L 363, 20.12.2006, str. 129).