SL Uradni list Evropske unije L 228/7

DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) 2016/1401

z dne 23. maja 2016

o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij v zvezi z regulativnimi tehničnimi standardi za metodologije in načela o vrednotenju obveznosti, ki izhajajo iz izvedenih finančnih instrumentov

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije,

ob upoštevanju Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. maja 2014 o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij ter o spremembi Šeste direktive Sveta 82/891/EGS ter direktiv 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU in 2013/36/EU in uredb (EU) št. 1093/2010 ter (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (1) in zlasti člena 49(5) Direktive,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Direktiva 2014/59/EU organe za reševanje pooblašča za odpis in konverzijo obveznosti institucije v postopku reševanja.

(2) Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih lahko predstavljajo znaten delež strukture obveznosti določenih kreditnih institucij. Vendar pa je vrednotenje takih pogodb zapleten proces, saj je njihova vrednost povezana z vrednostjo osnovnih instrumentov, sredstev ali subjektov, ki se tekom časa spreminja in se pokaže šele ob zapadlosti ali predčasnem prenehanju s pobotom.

(3) Pretekle izkušnje kažejo, da je lahko zaradi zapletenosti vrednotenja obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov ob propadu ene od nasprotnih strank postopek vrednotenja dolgotrajen, vključeni so lahko visoki stroški in pride lahko do pravnega spora.

(4) Poleg tega praksa kaže, da lahko pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih vsebujejo različne metodologije za določitev dolgovanega zneska med nasprotnimi strankami ob predčasnem prenehanju s pobotom, pri čemer nekatere pogodbe določitev zneska ali datuma predčasnega prenehanja s pobotom ali obeh v celoti prepustijo nasprotni stranki, ki ni v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti.

(5) Zato bi morali organi za reševanje za izogibanje moralnemu tveganju in zagotovitev učinkovitosti ukrepov za reševanje sprejeti in izvajati ustrezne metodologije za vrednotenje obveznosti iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v časovnem okviru, ki je združljiv s hitrostjo postopka reševanja in temelji na objektivnih in, kjer je to izvedljivo, takoj dostopnih informacijah. Pomembno je, da metodologija vrednotenja določa nekatere postopkovne določbe o tem, kako organ za reševanje sporoča odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom in kako od nasprotnih strank, ki so predčasno prenehale s posli, pridobiti nadomestitvene posle.

(6) Pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, za katere velja sporazum o pobotu, v primeru pogodbene predčasne odpovedi privedejo do enotnega zneska predčasnega prenehanja. V členu 49 Direktive 2014/59/EU je opredeljeno, da se vrednost takih pogodb določi na neto osnovi v skladu s pogoji iz sporazuma. Organ za reševanje ali neodvisni cenilec bi moral zato upoštevati nize pobotov, določene v dogovorih o pobotu, ne da bi lahko izbral nekatere pogodbe in izvzel druge.

(7) V skladu s členom 49 Direktive 2014/59/EU organ za reševanje ali neodvisni cenilec določi vrednost pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v okviru postopka vrednotenja, izvedenega v skladu s členom 36 navedene direktive. Kar zadeva obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov, bi moral biti cilj postopka vrednotenja, da se za namene reševanja s sredstvi upnikov določi takojšnje in predhodno vrednotenje ter hkrati organu za reševanje dovoli ustrezna prožnost za naknadno prilagoditev zneskov zahtevkov.

(8) Ali se obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov vključijo v reševanje s sredstvi upnikov ali izključijo iz področja uporabe tega instrumenta v skladu s členom 44(3) Direktive 2014/59/EU, bi bilo treba oceniti pred sprejetjem odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom kot del postopka vrednotenja v skladu s členom 36 navedene direktive.

(9) Vrednotenje obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov bi moralo organom za reševanje omogočiti, da pred sprejetjem odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom ocenijo potencialni znesek, s katerim bi se po predčasnem prenehanju s pobotom morda reševale navedene obveznosti s sredstvi upnikov, in potencialno zmanjšanje vrednosti, do katerega bi morda prišlo zaradi predčasnega prenehanja s pobotom.

(10) Pri predčasnem prenehanju pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom bi se lahko pokazale dodatne izgube, ki se ne odražajo v tekočem vrednotenju in izhajajo npr. iz dejanskih nadomestitvenih stroškov nasprotne stranke, ki bi povečali stroške predčasnega prenehanja s pobotom, ki jih dolguje institucija v postopku reševanja, ali iz stroškov, ki jih ima institucija v postopku reševanja pri ponovni vzpostavitvi poslov na izpostavljenosti, za katere velja odprto tržno tveganje iz predčasnega prenehanja s pobotom. Če izgube, ki so nastale ali za katere se pričakuje, da bodo nastale zaradi predčasnega prenehanja izvedenih finančnih instrumentov s pobotom, presegajo delež ustreznih obveznosti, ki bi bile dejansko na voljo za reševanje s sredstvi upnikov, lahko presežna izguba poveča breme reševanja s sredstvi upnikov za druge upnike institucije v postopku reševanja. V takih primerih bi bil znesek izgub, ki bi bremenile obveznosti, ki ne izhajajo iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v postopku reševanja s sredstvi upnikov, višji, kot če ne bi prišlo do predčasnega prenehanja pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom in njihovega reševanja s sredstvi upnikov, zato lahko organ za reševanje preuči izključitev pogodb o izvedenih finančnih instrumentih iz reševanja s sredstvi upnikov v skladu s členom 44(3)(d) Direktive 2014/59/EU in Delegirano uredbo Komisije (EU) 2016/860 (2), sprejeto na podlagi člena 44(11) navedene direktive. Za vsako izvajanje pooblastil za reševanje s sredstvi upnikov v zvezi s takšnimi obveznostmi bi morale veljati izjeme iz člena 44(2) Direktive 2014/59/EU in diskrecijske izjeme iz člena 44(3) navedene direktive, kakor je določeno v Delegirani uredbi (EU) 2016/860.

(11) Ker je treba odstavka (3) in (4) člena 49 Direktive 2014/59/EU razlagati skladno, bi bilo treba opredeliti metodologije in načela za vrednotenje izvedenih finančnih instrumentov, ki ga izvajajo neodvisni cenilci in organi za reševanje.

(12) Z metodologijo vrednotenja, ki temelji na dejanskih ali hipotetičnih nadomestitvenih stroških za predčasno prenehane obveznosti, bi se dosegli podobni rezultati kot s prevladujočo tržno prakso, poleg tega bi bila skladna z načeli, ki urejajo vrednotenje v skladu s členom 74 Direktive 2014/59/EU, katerega namen je ugotoviti, ali bi bili delničarji in upniki deležni boljše obravnave, če bi se za institucijo v postopku reševanja uvedli običajni postopki zaradi insolventnosti (načelo „noben upnik ne sme biti na slabšem“).

(13) Pri uporabi metodologije vrednotenja bi moralo biti organu za reševanje omogočeno, da se zanaša na različne vire podatkov, vključno z viri podatkov, ki jih zagotovijo institucija v postopku reševanja, nasprotne stranke ali tretje osebe. Kljub temu je ustrezno, da se določijo načela glede vrste podatkov, ki jih je treba upoštevati v okviru vrednotenja za objektivno določitev vrednosti.

(14) Nasprotne stranke v pogodbah o izvedenih finančnih instrumentih, ki jih organi za reševanje predčasno prenehajo s pobotom, se lahko odločijo za sklenitev enega ali več nadomestitvenih poslov za nadomestitev svoje izpostavljenosti ob predčasnem prenehanju s pobotom. Takšni nadomestitveni posli bi morali predstavljati privilegiran vir podatkov za vrednotenje, če so sklenjeni pod razumnimi tržnimi pogoji na datum predčasnega prenehanja s pobotom ali takoj, ko je to razumno izvedljivo. Organi za reševanje bi zato pri sporočanju odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom morali dati nasprotnim strankam možnost, da dokažejo tržno razumne nadomestitvene posle do roka, ki je v skladu s pričakovanim referenčnim trenutkom za vrednotenje. Če so nasprotne stranke predložile takšen dokaz do roka, bi moral cenilec določiti znesek predčasnega prenehanja po ceni navedenih nadomestitvenih poslov. Če nasprotne stranke niso predložile dokazov o tržno razumnih nadomestitvenih poslih do roka, bi moralo biti organom za reševanje omogočeno izvajanje vrednotenja na podlagi razpoložljivih tržnih informacij, kot so srednje tržne cene ter razponi med nakupno in prodajno ceno, da se ocenijo hipotetični nadomestitveni stroški, tj. izguba ali stroški, ki bi nastali zaradi ponovne vzpostavitve varovanja pred tveganji ali povezane trgovalne pozicije na podlagi neto izpostavljenosti tveganju.

(15) Produkti in trgi izvedenih finančnih instrumentov so zelo različni in ni mogoče opredeliti ene same tržne prakse za sklepanje nadomestitvenih poslov. Zato je treba pojem „tržno razumnih nadomestitvenih poslov“ opredeliti široko, da bi cenilec lahko izvedel zahtevano oceno v vseh tržnih razmerah. Navedeni pojem bi bilo tako treba razumeti kot nadomestitveni posel, sklenjen na podlagi pobotane izpostavljenosti tveganju pod pogoji, ki so skladni z običajno tržno prakso, in tako da potekajo razumna prizadevanja za najboljše razmerje med ceno in kakovostjo. Cenilec bi lahko med drugim upošteval zlasti število trgovcev, s katerimi je navezala stik nasprotna stranka, število dobljenih ponudb podjetij in ali je bila izbrana ponudba z najboljšo ceno. Organ za reševanje bi moral biti tudi sposoben v obvestilu o predčasnem prenehanju s pobotom opredeliti merila, ki jih bo uporabljal pri svoji oceni.

(16) Z zakonodajo Unije, sprejeto v zadnjih letih, se je v skladu z mednarodnimi standardi želela povečati preglednost in zmanjšati tveganje na trgu za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, in sicer z uvedbo obveznega kliringa prek centralnih nasprotnih strank (CNS) za standardizirane izvedene finančne instrumente OTC, zahtev glede vrednotenja in kritja za izvedene finančne instrumente, za katere opravlja kliring CNS, in za različne izvedene finančne instrumente OTC ter obveznega poročanja v repozitorij sklenjenih poslov za vse izvedene finančne instrumente OTC.

(17) V primeru, da je klirinški član CNS vključen v postopek reševanja in je organ za reševanje predčasno prenehal pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom pred reševanjem s sredstvi upnikov, bi navedeni klirinški član, kar zadeva CNS, veljal za klirinškega člana, ki je v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, v zvezi z določenimi nizi pobotov. Notranji postopki in mehanizmi, ki urejajo neizpolnjevanje obveznosti klirinškega člana („postopki CNS v primeru neplačil“) in jih izvaja CNS v skladu z zahtevami iz Uredbe (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (3), ponujajo zanesljivo podlago za določitev vrednosti obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov, ki pri predčasnem prenehanju s pobotom nastane v nizu pobotov, in sicer tudi v okviru reševanja s sredstvi upnikov.

(18) Izvajanje postopkov CNS v primeru neplačil lahko traja več dni ali dlje po sprožilnem dogodku. V tem posebnem primeru reševanja bi lahko zelo dolgo čakanje na zaključek postopkov v primeru neplačil zaradi določitve vrednosti izvedenih finančnih instrumentov ogrozilo časovni okvir in cilje reševanja ter bi lahko povzročilo nepotrebne motnje na finančnih trgih. Zato se mora organ za reševanje dogovoriti s CNS in pristojnim organom CNS o roku, do katerega je treba določiti znesek predčasne odpovedi, pri čemer je treba upoštevati omejitve CNS in organa za reševanje.

(19) Znesek predčasne odpovedi, ki ga določi CNS v skladu s svojimi postopki upravljanja neizpolnjenih obveznosti do dogovorjenega roka, bi moral potrditi cenilec. Če CNS ne določi zneska predčasne odpovedi do dogovorjenega roka ali ne uporablja svojih postopkov v primeru neplačil, bi moral imeti organ za reševanje možnost, da se pri določitvi zneska predčasne odpovedi zanese na svoje lastne ocene. Organ za reševanje bi moral imeti tudi možnost, da uporabi začasno določitev na podlagi svojih lastnih ocen, če je to upravičeno zaradi nujnosti postopka reševanja in če posodobi svoje vrednotenje, ko se zaključi postopek CNS v primeru neplačil ob izteku roka. Organu za reševanje bi moralo biti omogočeno, da upošteva informacije, ki jih zagotovi CNS po roku v naknadnem dokončnem vrednotenju, če so takrat na voljo, in v vsakem primeru, ko opravlja vrednotenje razlik pri obravnavi v skladu s členom 74 Direktive 2014/59/EU. Ta uredba ne bi smela posegati v postopke upravljanja neizpolnjenih obveznosti, ki jih izvajajo CNS v skladu z Uredbo (EU) št. 648/2012.

(20) Določbe iz te uredbe ne bi smele vplivati na notranje postopke CNS za prenos sredstev in pozicij, ki jih ima klirinški član, ki je v zaostanku z izpolnitvijo obveznosti, za račun svojih strank, sprejete v skladu s členom 48(4) Uredbe (EU) št. 648/2012, in bi morale biti skladne z drugimi zadevnimi določbami ali pogoji dovoljenja, ki bi lahko vplivale na predčasno prenehanje zadevnih pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom.

(21) Trenutek za vrednotenje pogodb o izvedenih finančnih instrumentih bi moral odražati načelo vrednotenja, ki upošteva dejanske ali hipotetične nadomestitvene stroške, ki jih imajo nasprotne stranke. Da bi bilo vrednotenje kar se da natančno, bi ga bilo treba izvesti na datum predčasnega prenehanja s pobotom ali, če to ne bi bilo tržno razumno, prvi dan in čas, ko je za osnovna sredstva na voljo za tržna cena. V primerih, kadar znesek predčasne odpovedi določi CNS ali se določi po ceni nadomestitvenih poslov, bi moral biti referenčni trenutek trenutek določitve CNS ali nadomestitvenih poslov.

(22) Če se organ za reševanje zaradi nujnosti odloči, da bo izvedel začasno vrednotenje v skladu s členom 36(9) Direktive 2014/59/EU, bi moralo biti organu za reševanje ali cenilcu omogočeno, da pred navedenim referenčnim trenutkom v okviru navedenega začasnega vrednotenja začasno določi vrednost obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov na podlagi ocen vrednosti in takrat razpoložljivih podatkov. Kadar organ za reševanje sprejme ukrep za reševanje na podlagi začasnega vrednotenja v skladu s členom 36(12) Direktive 2014/59/EU, bi se opazovani zadevni tržni razvoj ali dokaz o dejanskih nadomestitvenih poslih v referenčnem trenutku odražala v poznejšem začasnem vrednotenju ali v končnem vrednotenju, izvedenem v skladu s členom 36(10) navedene direktive.

(23) Ta uredba temelji na osnutkih regulativnih tehničnih standardov, ki jih je Komisiji predložil Evropski bančni organ.

(24) Evropski bančni organ je opravil javna posvetovanja o osnutkih regulativnih tehničnih standardov, na katerih temelji ta uredba, se posvetoval z Evropskim organom za vrednostne papirje in trge, analiziral morebitne povezane stroške in koristi ter prosil za mnenje interesno skupino za bančništvo, ustanovljeno v skladu s členom 37 Uredbe (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta (4) –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

Člen 1

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

1. „niz pobotov“ pomeni skupino pogodb, ki so predmet dogovora o pobotu, kot je opredeljen v členu 2(1)(98) Direktive 2014/59/EU;

2. „cenilec“ pomeni neodvisnega izvedenca, imenovanega za opravljanje vrednotenja v skladu z zahtevami in merili, določenimi v delu 4 Delegirane uredbe Komisije (EU) 2016/1075 (5), ali organ za reševanje, ko opravlja vrednotenje v skladu z odstavkoma (2) in (9) člena 36 Direktive 2014/59/EU;

3. „centralna nasprotna stranka“ ali „CNS“ pomeni CNS, kakor je opredeljena v členu 2(1) Uredbe (EU) št. 648/2012, če: (a) ima sedež v Uniji in dovoljenje v skladu s postopkom iz členov 14 do 21 Uredbe (EU) št. 648/2012; (b) ima sedež v tretji državi Uniji in je priznana v skladu s postopkom iz člena 25 Uredbe (EU) št. 648/2012;

4. „klirinški član“ pomeni klirinškega člana, kakor je opredeljen v členu 2(14) Uredbe (EU) št. 648/2012;

5. „datum predčasnega prenehanja s pobotom“ pomeni dan in čas predčasnega prenehanja s pobotom iz sporočila organa za reševanje o odločitvi za predčasno prenehanje s pobotom;

6. „nadomestitveni posel“ pomeni posel, sklenjen na datum predčasnega prenehanja pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom ali po njem, da bi na podlagi neto izpostavljenosti tveganju ponovno vzpostavili kakršno koli varovanje pred tveganji ali povezano trgovalno pozicijo, ki je bila zaprta pod enakovrednimi ekonomskimi pogoji kot predčasno prenehan posel;

7. „tržno razumen nadomestitveni posel“ pomeni nadomestitveni posel, sklenjen na podlagi pobotane izpostavljenosti tveganju pod pogoji, ki so skladni z običajno tržno prakso, in z vsemi razumnimi prizadevanji za najboljše razmerje med ceno in kakovostjo.

Člen 2

Primerjava med zmanjšanjem vrednosti zaradi predčasnega prenehanja s pobotom in potencialom reševanja s sredstvi upnikov pogodb o izvedenih finančnih instrumentih

1. Za namen člena 49(4)(c) Direktive 2014/59/EU organ za reševanje primerja:

(a) znesek izgub, ki bi bremenile pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih v postopku reševanja s sredstvi upnikov, ki se izračuna, tako da se pomnoži: (i) delež obveznosti med vsemi enakovredno razvrščenimi obveznostmi, ki izhajajo iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, določenih v okviru vrednotenja iz člena 36 Direktive 2014/59/EU in ki ne spadajo med izključitve iz reševanja s sredstvi upnikov v skladu s členom 44(2) navedene direktive, s (ii) skupnimi izgubami, za katere se pričakuje, da bodo bremenile vse obveznosti, ki so razvrščene enakovredno kot izvedeni finančni instrumenti, vključno z obveznostmi iz naslova izvedenih finančnih obveznosti, ki izhajajo iz predčasnega prenehanja s pobotom; z:

(b) zmanjšanjem vrednosti, ki temelji na oceni zneska stroškov, izdatkov ali drugih oslabitev, za katere se pričakuje, da se bodo pojavili zaradi predčasnega prenehanja pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom, in se izračunajo kot vsota naslednjih elementov: (i) tveganja povišanega zahtevka nasprotne stranke ob predčasnem prenehanju s pobotom, ki izhaja iz stroškov ponovnega zavarovanja, ki naj bi jih imela nasprotna stranka, ob upoštevanju razpona med nakupno in prodajno ceno, srednjo tržno in nakupno ceno ali srednjo tržno in prodajno ceno v skladu s členom 6(2)(b); (ii) stroškov, ki bi jih po pričakovanju imela institucija v postopku reševanja pri sklepanju katerih koli primerljivih poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti, potrebnih da se ponovno vzpostavi varovanje pred tveganjem za kakršno koli odprto izpostavljenost ali da se ohrani profil sprejemljivega tveganja v skladu s strategijo reševanja. Sklenitev primerljivega posla z izvedenimi finančnimi instrumenti se lahko doseže z upoštevanjem zahtev glede začetnega kritja in prevladujočih razponov med nakupno in prodajno ceno; (iii) vsakršnega zmanjšanja vrednosti franšize, ki izhaja iz predčasnega prenehanja pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom, vključno z vsakršno oslabitvijo drugih ali osnovnih sredstev, povezanih s predčasnim prenehanjem pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, in vsakršnim vplivom na stroške financiranja ali ravni prihodkov; (iv) vsakršnega previdnostnega blažilnika zoper možne negativne posledice predčasnega prenehanja s pobotom, kot so napake in spori v zvezi s posli ali zamenjava zavarovanja s premoženjem.

2. Primerjava iz odstavka 1 se naredi, preden se sprejme odločitev o predčasnem prenehanju s pobotom, in sicer kot del vrednotenja za informirane odločitve o ukrepih za reševanje v skladu s členom 36 Direktive 2014/59/EU. Ko začne veljati delegirani akt, ki ga je sprejela Komisija v skladu s členom 36(15) navedene direktive, primerjava sledi zahtevam iz navedenega delegiranega akta.

Člen 3

Sporočanje odločitve o predčasnem prenehanju s pobotom

1. Pred izvajanjem pooblastil za odpis in konverzijo v zvezi z obveznostmi, ki izhajajo iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, organ za reševanje sporoči nasprotnim strankam v teh pogodbah odločitev o predčasnem prenehanju pogodb s pobotom v skladu s členom 63(1)(k) Direktive 2014/59/EU.

2. Odločitev o predčasnem prenehanju s pobotom začne veljati takoj ali na poznejši datum in čas, kakor sta določena v sporočilu.

3. V odločitvi iz odstavka 1 organ za reševanje, ob upoštevanju zahtev iz člena 8(1)(c), določi datum in čas, do katerega mu lahko nasprotne stranke predložijo dokaze o tržno razumnih nadomestitvenih poslih, da se določi znesek predčasnega prenehanja s pobotom v skladu s členom 6(1). Nasprotna stranka predloži organu za reševanje tudi povzetek vseh tržno razumnih nadomestitvenih poslov.

4. Organ za reševanje lahko spremeni datum in čas, do katerega lahko nasprotne stranke predložijo dokaze o tržno razumnih nadomestitvenih poslih, če je taka sprememba v skladu s členom 8(1)(c).

Vsaka odločitev o spremembi datuma in časa, do katerega lahko nasprotne stranke predložijo dokaze o tržno razumnih nadomestitvenih poslih, se sporoči nasprotni stranki.

5. V okviru odločitve iz odstavka 1 lahko organ za reševanje določi merila, ki jih namerava uporabiti pri ocenjevanju, ali so nadomestitveni posli tržno razumni.

6. Ta člen se ne uporablja za predčasno prenehanje s pobotom in vrednotenje pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, za katere je bil opravljen centralni kliring in ki jih skleneta institucija v postopku reševanja, ki deluje v vlogi klirinškega člana, in CNS.

Člen 4

Vloga sporazuma o pobotu

Za pogodbe, za katere velja sporazum o pobotu, cenilec v skladu s členi 2, 5, 6 in 7 določi enotni znesek, ki ga ima institucija v postopku reševanja po zakonu pravico prejeti ali ima pravno obveznost, da ga mora plačati zaradi predčasnega prenehanja vseh pogodb o izvedenih finančnih instrumentih v nizu pobotov, kakor je opredeljeno v sporazumu o pobotu.

Člen 5

Načelo vrednotenja za znesek predčasne odpovedi

1. Cenilec določi vrednost obveznosti iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih kot znesek predčasne odpovedi, izračun kot vsota naslednjih zneskov:

(a) neplačanih zneskov, zavarovanja s premoženjem ali drugih zneskov, ki jih dolgujejo institucije v postopku reševanja nasprotni stranki, zmanjšanih za neplačane zneske, zavarovanje s premoženjem in druge zneske, ki jih dolguje nasprotna stranka instituciji v postopku reševanja na datum predčasnega prenehanja s pobotom;

(b) zneska predčasnega prenehanja s pobotom, ki krije znesek izgub ali stroškov, ki jih imajo nasprotne stranke pri izvedenih finančnih instrumentih, ali ustvarjenih dobičkov, tako da se nadomesti ali pridobi ekonomska protivrednost bistvenih pogojev odpovedanih pogodb in opcijskih pravic strank v zvezi z navedenimi pogodbami.

2. Za namene odstavka 1 neplačani zneski v zvezi s predčasno prenehanimi pogodbami o izvedenih finančnih instrumentih pomenijo vsoto naslednjega:

(a) zneskov, ki so zapadli na datum predčasnega prenehanja ali pred tem datumom in na navedeni datum še niso plačani;

(b) zneska, ki je enak pošteni tržni vrednosti sredstva, katerega izročitev se je zahtevala za vsako obveznost iz naslova pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, ki jo je bilo treba poravnati z izročitvijo na datum predčasnega prenehanja s pobotom ali pred njim in ki na datum predčasnega prenehanja s pobotom ni bila poravnana;

(c) zneskov obresti ali nadomestil, obračunanih v obdobju od datuma, ko zapadejo obveznosti iz naslova zadevnega plačila ali izročitve, do datuma predčasnega prenehanja s pobotom.

Člen 6

Določitev zneska predčasnega prenehanja s pobotom

1. Če je nasprotna stranka predložila dokaz o tržno razumnih nadomestitvenih poslih do roka, določenega v členu 3(3), cenilec določi znesek predčasnega prenehanja s pobotom po ceni navedenih nadomestitvenih poslov.

2. Kadar nasprotna stranka do roka iz člena 3(3) ni predložila dokazov o nadomestitvenih poslih, kadar cenilec sklepa, da sporočeni nadomestitveni posli niso bili sklenjeni pod razumnimi tržnimi pogoji ali kadar se uporablja člen 7(7) ali člen 8(2), cenilec določi znesek predčasnega prenehanja na podlagi naslednjega:

(a) srednjih tržnih cen ob koncu dneva v skladu z običajnimi postopki znotraj institucije v postopku reševanja na datum, določen v skladu s členom 8;

(b) razpona med srednjo tržno in nakupno ceno ali srednjo tržno in prodajno ceno, odvisno od usmeritve pobotane tveganosti pozicije;

(c) prilagoditev cen in razponov iz točk (a) in (b), kadar je to potrebno, da se odraža likvidnost trga za osnovna tveganja ali instrumente, velikosti izpostavljenosti glede na globino trga in morebitnega tveganja modela.

3. Glede obveznosti znotraj skupine lahko cenilec določi vrednost pri srednjih tržnih cenah ob koncu dneva, kot je navedeno v odstavku 2(a), ne glede odstavek 2(b) in odstavek 2(c), kadar bi strategija reševanja pomenila ponovno zavarovanje odpovedanih poslov prek drugega posla ali skupine poslov z izvedenimi finančnimi instrumenti znotraj skupine.

4. Pri določanju vrednosti zneska predčasnega prenehanja v skladu z odstavkom 2 cenilec upošteva celo vrsto razpoložljivih in zanesljivih virov podatkov ter se lahko zanese na tržne podatke, ki jih je mogoče opazovati, ali teoretične cene iz modelov za vrednotenje, namenjenih ocenjevanju vrednosti, vključno z naslednjimi viri podatkov:

(a) podatki, ki jih zagotovijo tretje osebe, kot so tržni podatki, ki jih je mogoče opazovati, ali podatki o parametrih vrednotenja in ponudbe vzdrževalcev trga ali, če se za pogodbo opravlja centralni kliring, vrednosti ali ocene, pridobljene od CNS;

(b) za standardizirane produkte vrednotenja, ki izhajajo iz lastnih sistemov cenilca;

(c) podatki, ki so na voljo znotraj institucije v postopku reševanja, kot so notranji modeli in vrednotenja, vključno z neodvisnimi pregledi cen v skladu s členom 105(8) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (6);

(d) podatki, ki jih zagotovijo nasprotne stranke, razen dokazov o nadomestitvenih poslih, sporočenih v skladu s členom 3(3), vključno s podatki o trenutnih ali prejšnjih sporih glede vrednotenj, kar zadeva podobne ali povezane posle in ponudbe;

(e) kakršni koli drugi zadevni podatki.

5. Za namen odstavka 2(b) lahko organ za reševanje instituciji v postopku reševanja naroči, naj izvaja posodobljen neodvisen pregled cen v referenčnem trenutku, določenem v skladu s členom 8, in sicer z uporabo informacij, ki so na voljo ob koncu dneva na datum predčasnega prenehanja s pobotom.

6. Ta člen se, razen v izjemnih okoliščinah, določenih v členu 7(7), ne uporablja za določitev zneska predčasnega prenehanja za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, za katere je bil opravljen centralni kliring in ki jih skleneta institucija v postopku reševanja in CNS.

Člen 7

Vrednotenje pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, za katere je bil opravljen kliring in ki jih skleneta institucija v postopku reševanja in CNS

1. Cenilec določi vrednost obveznosti, ki izhajajo iz pogodb o izvedenih finančnih instrumentih, sklenjenih med institucijo v postopku reševanja, ki deluje v vlogi klirinškega člana, na eni strani in CNS na drugi, na podlagi načela vrednotenja iz člena 5. Znesek predčasnega prenehanja s pobotom določi CNS do roka, določenega v odstavku 5, v skladu s svojimi postopki v primeru neplačil, potem ko odšteje zavarovanje s premoženjem, ki ga zagotovi institucija v postopku reševanja, vključno z začetnim kritjem, gibljivim kritjem in prispevki institucije v postopku reševanja v jamstveni sklad CNS.

2. Organ za reševanje sporoči CNS in pristojnemu organu CNS svojo odločitev o predčasnem prenehanju pogodb o izvedenih finančnih instrumentih s pobotom v skladu s členom 63(1)(k) Direktive 2014/59/EU. Odločitev o začasnem prenehanju s pobotom začne veljati takoj ali na datum in čas iz sporočila.

3. Organ za reševanje naroči CNS, naj opravi svoje vrednotenje zneska predčasne odpovedi za vse pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih v zadevnem nizu pobotov v skladu s postopkom CNS v primeru neplačil.

4. CNS priskrbi organu za reševanje dokumente v zvezi s svojim postopkom v primeru neplačil in poroča o sprejetih ukrepih za upravljanje neizpolnjenih obveznosti.

5. Organ za reševanje v dogovoru s CNS in pristojnim organom CNS določi rok, do katerega mora CNS zagotoviti vrednotenje zneska predčasne odpovedi. V ta namen organ za reševanje, CNS in pristojni organ CNS upoštevajo:

(a) postopek v primeru neplačil, kakor je določen v pravilih CNS glede upravljanja v skladu s členom 48 Uredbe (EU) št. 648/2012;

(b) časovni okvir za reševanje.

6. Organ za reševanje lahko spremeni rok iz odstavka 5 po dogovoru s CNS in pristojnim organom CNS.

7. Z odstopanjem od odstavka 1 se lahko organ za reševanje po posvetovanju s pristojnim organom CNS odloči, da bo uporabljal metodologijo iz člena 6 v katerem koli od naslednjih primerov:

(a) CNS ne zagotovi vrednotenja zneska predčasne odpovedi do roka, ki ga določi organ za reševanje v skladu z odstavkom 5, ali

(b) vrednotenje zneska predčasne odpovedi s strani CNS ni v skladu s postopki v primeru neplačil, določenimi v členu 48 Uredbe (EU) št. 648/2012.

Člen 8

Trenutek, ko je treba določiti vrednost obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov, in zgodnja določitev

1. Cenilec določi vrednost obveznosti iz naslova izvedenih finančnih instrumentov v naslednjih trenutkih:

(a) kadar cenilec določi znesek predčasne odpovedi po cenah nadomestitvenih poslov v skladu s členom 6(1), dan in čas sklenitve nadomestitvenih poslov;

(b) kadar cenilec določi znesek predčasne odpovedi v skladu s postopki CNS v primeru neplačil v skladu s členom 7(1), dan in čas, ko je CNS določila znesek predčasne odpovedi;

(c) v vseh drugih primerih datum predčasnega prenehanja ali, če to ne bi bilo tržno razumno, dan in čas, ko je za osnovno sredstvo na voljo na tržna cena.

2. Cenilec lahko kot del začasnega vrednotenja, izvedenega v skladu s členom 36(9) Direktive 2014/59/EU, določi vrednost obveznosti, ki izhajajo iz izvedenih finančnih instrumentov, prej kot v trenutku, določenem v skladu z odstavkom 1. Takšna zgodnja določitev vrednosti se izvede na podlagi ocen, pri čemer se opira na načela, določena v členu 5 in členu 6(2) do (5), ter na podatke, ki so bili na voljo v času določitve vrednosti.

3. Kadar cenilec opravi zgodnjo določitev vrednosti v skladu z odstavkom 2, lahko organ za reševanje od njega kadar koli zahteva, da posodobi začasno vrednotenje zaradi upoštevanja zadevnega tržnega razvoja, ki ga je mogoče opazovati, ali dokaza o tržno razumnih nadomestitvenih poslih, sklenjenih v trenutku, določenem v skladu z odstavkom 1. Ta razvoj ali dokazi, če so na voljo do datuma in časa, določenega v skladu s členom 3(2), se upoštevajo pri naknadnem dokončnem vrednotenju, ki se opravi v skladu s členom 36(10) Direktive 2014/59/EU.

4. Kadar cenilec opravi zgodnjo določitev vrednosti v skladu z odstavkom 2 za pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih, sklenjene med institucijo v postopku reševanja, ki deluje v vlogi klirinškega člana, in CNS, ustrezno upošteva kakršno koli oceno pričakovanih stroškov predčasnega prenehanja s pobotom, ki jo zagotovi CNS.

Če CNS opravi vrednotenje zneska predčasne odpovedi v skladu s svojimi postopki v primeru neplačil do roka, določenega v skladu s členom 7(5) in (6), se navedeno vrednotenje upošteva pri naknadnem dokončnem vrednotenju, ki se opravi v skladu s členom 36(10) Direktive 2014/59/EU.

Člen 9

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah. V Bruslju, 23. maja 2016 Za Komisijo Predsednik Jean-Claude JUNCKER

(1) UL L 173, 12.6.2014, str. 190.

(2) Delegirana uredba Komisije (EU) 2016/860 z dne 4. februarja 2016 o podrobnejši opredelitvi okoliščin, v katerih je potrebna izključitev iz uporabe pooblastil za odpis in konverzijo v skladu s členom 44(3) Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta o vzpostavitvi okvira za sanacijo ter reševanje kreditnih institucij in investicijskih podjetij (UL L 144, 1.6.2016, str. 11).

(3) Uredba (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 4. julija 2012 o izvedenih finančnih instrumentih OTC, centralnih nasprotnih strankah in repozitorijih sklenjenih poslov (UL L 201, 27.7.2012, str. 1).

(4) Uredba (EU) št. 1093/2010 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 24. novembra 2010 o ustanovitvi Evropskega nadzornega organa (Evropski bančni organ) in o spremembi Sklepa št. 716/2009/ES ter razveljavitvi Sklepa Komisije 2009/78/ES (UL L 331, 15.12.2010, str. 12).

(5) Delegirana uredba Komisije (EU) 2016/1075 z dne 23. marca 2016 o dopolnitvi Direktive 2014/59/EU Evropskega parlamenta in Sveta glede regulativnih tehničnih standardov, ki določajo vsebino načrtov sanacije, načrtov reševanja in načrtov reševanja skupine, minimalna merila, ki naj bi jih pristojni organ ocenil v zvezi z načrti sanacije in načrti sanacije skupine, pogoje za finančno podporo v skupini, zahteve o neodvisnih ocenjevalcih vrednosti, pogodbeno priznavanje pooblastil za odpis in konverzijo, postopke in vsebino zahtev v zvezi z obveščanjem in obvestilom o mirovanju ter operativno delovanje kolegijev za reševanje (UL L 184, 8.7.2016, str. 1).

(6) Uredba (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o bonitetnih zahtevah za kreditne institucije in investicijska podjetja ter o spremembi Uredbe (EU) št. 648/2012 (UL L 176, 27.6.2013, str. 1).