Odločba Komisije

z dne 27. septembra 2000

o smernicah za ocenjevanje tveganja v skladu s Prilogo III k Direktivi 90/219/EGS o uporabi gensko spremenjenih mikroorganizmov v zaprtih sistemih

(notificirana pod dokumentarno številko K(2000) 2736)

(Besedilo velja za EGP)

(2000/608/ES)

KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE –

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

ob upoštevanju Direktive Sveta 90/219/EGS o uporabi gensko spremenjenih mikroorganizmov v zaprtih sistemih [1], kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo Sveta 98/81/ES [2], in zlasti odstavka 2 člena 5 Direktive,

ob upoštevanju naslednjega:

(1) V skladu s členom 5(2) Direktive mora uporabnik izvesti oceno uporab gensko spremenjenih mikroorganizmov (GSM) v zaprtih sistemih in pri tem upoštevati najmanj načela iz Priloge III, ki so dopolnjena s smernicami.

(2) V skladu s Prilogo III mora te smernice izdelati Komisija po postopku iz člena 21.

(3) Ukrepi, predvideni s to odločbo, so v skladu z mnenjem odbora, ustanovljenega po členu 21 Direktive 90/219/EGS –

SPREJELA NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Pri oceni uporab gensko spremenjenih mikroorganizmov v zaprtih sistemih v skladu s členom 5 Direktive 90/219/EGS se Priloga III navedene direktive dopolni s priloženimi smernicami za oceno tveganja.

Člen 2

Ta odločba je naslovljena na države članice.

V Bruslju, 27. septembra 2000

Za Komisijo

Margot Wallström

Članica Komisije

[1] UL L 117, 8.5.1990, str. 1.

[2] UL L 330, 5.12.1998, str. 13.

--------------------------------------------------

PRILOGA

SMERNICE ZA OCENO TVEGANJA V SKLADU S PRILOGO III K DIREKTIVI SVETA 90/219/EGS O UPORABI GENSKO SPREMENJENIH MIKROORGANIZMOV V ZAPRTIH SISTEMIH

1. UVOD

Elementi ocene tveganja, opisani v točkah 1 in 2 Priloge III, zahtevajo oceno možnih škodljivih vplivov na zdravje ljudi in okolje. Kot možni škodljivi vplivi so opredeljeni tisti vplivi, ki lahko povzročijo bolezni, preprečijo učinkovito profilakso ali zdravljenje, pospešujejo naselitev in/ali širjenje v okolju, kar povzroča škodljive vplive na obstoječe organizme ali naravne populacije kot tudi škodljive vplive zaradi prenosa genov na druge organizme. V okviru ocene je treba tveganje, povezano s temi možnimi škodljivimi vplivi, upoštevati za vsako posamično dejavnost, in ga uvrstiti v razred po členu 5, pri čemer se narava in obseg dejavnosti upoštevata za določitev potrebnih dokončnih zadrževalnih ukrepov. Stopnja tveganja, povezana z uporabami gensko spremenjenega mikroorganizma (GSM) v zaprtih sistemih in njegovo izdelavo, se določi ob upoštevanju možnih hudih škodljivih vplivov na zdravje ljudi ali okolje ter verjetnosti pojava teh vplivov. Ocena tveganja upošteva, v kolikšni meri so ljudje ali okolje izpostavljeni GSM med dejavnostjo v ali v primeru morebitnega nenamernega sproščanja iz zaprtega sistema. Stopnja razvrstitve, določena na osnovi ocene tveganja, določa zahteve glede zadrževanja za dejavnosti, ki vključujejo GSM, v skladu s Prilogo IV.

2. OCENA TVEGANJA

Celovita ocena tveganja je sestavljena iz dveh postopkov, opisanih v nadaljevanju:

2.1 Postopek 1

Ugotavljanje možnih škodljivih lastnosti (nevarnosti) GSM in uvrstitev GSM v enega izmed začetnih razredov (razred 1 do 4), ob upoštevanju možnih hudih škodljivih vplivov.

in

Ocena verjetnosti pojava škodljivih vplivov zaradi izpostavljenosti (tako ljudi kot okolja) ob upoštevanju narave in obsega dela ob zadrževalnih ukrepih v skladu z dodeljenim začetnim razredom.

2.2 Postopek 2

Določitev dokončne razvrstitve in zadrževalnih ukrepov, potrebnih za dejavnost. Potrditev dokončne razvrstitve in zadrževalnih ukrepov je skladna s ponovnim pregledom in popravljanjem postopka 1.

3. POSTOPEK 1

3.1 Ugotavljanje škodljivih lastnosti (nevarnosti) GSM

V okviru ocene tveganja je treba ugotoviti vse možne škodljive lastnosti GSM zaradi genske spremembe ali vsake druge spremembe obstoječih lastnosti prejemnega organizma. Določiti je treba možne škodljive lastnosti, povezane z GSM. Pri tem je treba upoštevati prejemni organizem, organizem dajalca, značilnosti in lokacijo vnesenega genskega materiala ter vsak vektor. Pomembno je upoštevati, da lahko genska sprememba mikroorganizma vpliva na njegovo sposobnost škodovanja zdravju ljudi ali okolju. Genske spremembe imajo lahko za posledico zmanjšano, nespremenjeno ali povečano sposobnost povzročanja škode.

3.2 Vidiki, ki jih je treba upoštevati, kjer je pomembno:

3.2.1 Prejemni organizem

- vrsta patogenosti in virulentnosti, infektivnosti, alergenosti, strupenosti in vektorji prenosa bolezni,

- vrsta prvotnih vektorjev in naključnih povzročiteljev, ki bi lahko mobilizirali vnesen genski material, in pogostnost mobilizacije,

- vrsta in stabilnost mutacij, ki onesposobijo funkcijo obstoječega gena, če obstaja,

- morebitne predhodne genske spremembe,

- spekter gostiteljev (kolikor je pomembno),

- morebitne fiziološke značilnosti, ki se lahko spremenijo v končnem GSM, in po potrebi njihova obstojnost,

- naravni habitat in geografska razširjenost,

- pomembno vključevanje v procese, ki potekajo v okolju (kot je vezava dušika ali regulacija vrednosti pH),

- medsebojno vplivanje z drugimi organizmi in učinki na druge organizme v okolju (vključno z možnimi kompetitivnimi, patogenimi ali simbiotskimi lastnostmi),

- sposobnost tvorbe struktur, ki omogočajo preživetje (kot so spore ali sklerociji).

3.2.2 Izvorni organizem (za poskuse fuzije ali "shotgun" poskuse, kjer vključek ni dobro karakteriziran)

- vrsta patogenosti in virulentnosti, infektivnosti, strupenosti in vektorji prenosa bolezni,

- vrsta prvotnih vektorjev:

- nukleotidno zaporedje,

- pogostnost mobilizacije in specifičnost,

- prisotnost genov, ki dajejo odpornost na protimikrobne snovi, vključno z antibiotiki,

- nabor gostiteljev izvornega organizma,

- druge pomembne fiziološke značilnosti.

3.2.3 Vključek

- specifična istovetnost in funkcija vključka (genov),

- nivo izražanja vnesenega genskega materiala,

- izvor genskega materiala, istovetnost izvornega organizma/organizmov in značilnosti, kjer je primerno

- po potrebi zgodovina predhodnih genskih sprememb,

- lokacija vnosa genskega materiala (možnost insercijske aktivacije/deaktivacije genov gostitelja).

3.2.4 Vektor

- vrsta in izvor vektorja,

- struktura in količina vsakega vektorja in/ali nukleinske kisline izvornega organizma, ki je ostala v končni strukturi spremenjenega mikroorganizma,

- če je prisoten v končnem GSM, pogostnost mobilizacije vnesenega vektorja in/ali sposobnost prenosa genskega materiala.

3.2.5 Nastali GSM

3.2.5.1 Vidiki glede zdravja ljudi

- pričakovani strupeni ali alergeni vplivi GSM in/ali njegovih metabolnih produktov,

- primerjava patogenosti spremenjenega mikroorganizma s prejemnim organizmom ali (po potrebi) s starševskim organizmom,

- pričakovana sposobnost kolonizacije,

- če je mikroorganizem patogen za ljudi, ki so imunokompetentni:

- povzročene bolezni in mehanizem prenosa, vključno z invazivnostjo in virulentnostjo,

- infektivna doza,

- možna sprememba poti infekcije ali specifičnosti tkiva,

- možnost preživetja zunaj človeškega gostitelja,

- biološka obstojnost,

- vzorec odpornosti na antibiotike,

- alergenost,

- strupenost,

- razpoložljivost ustreznih terapij in ukrepov profilakse.

3.2.5.2 Okoljski vidiki

- ekosistemi, v katere bi bil lahko mikroorganizem nenamerno sproščen iz zaprtega sistema,

- pričakovana sposobnost preživetja, razmnoževanja in pričakovani obseg širjenja spremenjenih mikroorganizmov v zadevnih ekosistemih,

- predvidene posledice medsebojnega vplivanja spremenjenih mikroorganizmov in organizmov ali mikroorganizmov, ki bi lahko bili izpostavljeni v primeru nenamernega sproščanja v okolje,

- poznani ali pričakovani vplivi na rastline in živali glede patogenosti, strupenosti, alergenosti, prenašalec patogena, spremenjenih mehanizmov odpornosti na antibiotike, spremenjenega tropizma ali specifičnosti gostitelja, kolonizacija,

- poznano ali pričakovano vključevanje v biogeokemijskih procesih.

3.3 Začetna razvrstitev GSM

V skladu s točkami 3 do 5 Priloge III se v prvi fazi postopka ocene tveganja za GSM ugotovi, katere so možne škodljive lastnosti GSM, da bi določili začetno razvrstitev GSM. To se doseže z določitvijo tveganj, ki so povezana s prejemnim organizmom, izvornim organizmom, vektorjem in vključkom, kjer je to primerno. Pri tem postopku se lahko upoštevajo splošne značilnosti za razreda 1, ki so navedene v točki 4 Priloge III, in ustrezne sodobne sisteme nacionalnega in mednarodnega razvrščanja (vključno z Direktivo 90/679/EGS [1] in njenimi spremembami). Ustrezni zadrževalni in drugi zaščitni ukrepi iz Priloge IV se uporabljajo kot referenčni ukrepi, na podlagi katerih se ugotovi, ali so potrebni strožji zadrževalni in nadzorni ukrepi za obvladovanje ugotovljenih škodljivih vplivov.

Tveganje škode, izhajajoče iz morebitnih škodljivih lastnosti GSM, se dobi na podlagi upoštevanja nevarnosti škode in vseh bioloških lastnosti (npr. mutacij, ki onesposobijo), ki omejujejo verjetnost pojava škode. Ocena nevarnih škodljivih vplivov se izvede neodvisno od verjetnosti pojava škodljivih vplivov. Nevarnost možne škode se določi glede na možen rezultat, ne pa glede na verjetnost njenega pojava v posameznem primeru. Tako bi, na primer, v zvezi s patogenom ocenili, kako težka bi bila bolezen, če bi se dovzetna vrsta dejansko okužila. Uvrstitev GSM v začetni razred vključuje upoštevanje nevarnosti. Razvrstitve, kot je na primer tista v Direktivi 90/679/EGS, nevarnost upoštevajo. Številni sistemi pa temeljijo samo na upoštevanju zdravja ljudi ali samo na upoštevanju okolja. Paziti je treba, da se nevarnost škodljivih vplivov GSM na zdravje ljudi in okolje upošteva celovito.

3.4 Ocena verjetnosti pojava škodljivih vplivov

Za verjetnost pojava škodljivega dogodka sta ključna obseg in narava izpostavljenosti ljudi ali okolja določenemu GSM. Izpostavljenost je v večini primerov osnovnega pomena za oceno tveganja, saj pogosto določa, ali se škodljivi vpliv lahko pojavi. Verjetnost izpostavljenosti ljudi ali okolja GSM je odvisna od aktivnosti, ki se izvajajo (na primer njihovega obsega) in od zadrževalnih ukrepov, ki se za delo sprejmejo v skladu z začetno razvrstitvijo po točkah 5 in 6.

Točki 7(ii) in (iii) Priloge III zahtevata, da se upoštevajo značilnosti zadevnih aktivnosti pri dokončni razvrstitvi in izbiri nadzornih ukrepov. Pri ocenjevanju verjetnosti izpostavljenosti ljudi in okolja je treba upoštevati naravo in obseg aktivnosti, ki vplivata tudi na izbiro ustreznih postopkov za obvladovanje tveganja.

K značilnostim dejavnosti, ki bi lahko vplivale na oceno tveganja in jih je torej treba ustrezno upoštevati, se štejejo aktivnosti, ki jih je dejansko treba izvesti, metode dela, obseg in uporabljeni zadrževalni ukrepi.

Pri oceni je treba še posebej upoštevati vprašanje odlaganja odpadkov in odvajanja odpadnih voda. Kjer je primerno je treba po potrebi izvajati ustrezne varnostne ukrepe za zaščito zdravja ljudi in okolja.

3.4.1 Narava dejavnosti, ki jih je treba izvesti

Stopnja tveganja in uporaba nadzornih ukrepov za zmanjšanje navedenega tveganja, ki izhaja iz GSM, na sprejemljivo raven je odvisna od narave aktivnosti, ki jih je treba izvesti, saj bodo le-te vplivale na izpostavljenost ljudi in okolja in s tem na verjetnost pojava škode.

Narava aktivnosti bo tudi določala, katera preglednica v Prilogi IV vsebuje najustreznejše zadrževalne in nadzorne ukrepe, ki jih je potrebno upoštevati.

V praksi pri delu na laboratorijskem nivoju, pri katerem so vplivi standardnih laboratorijskih postopkov na izpostavljenost dobro znani, podrobna ocena tveganja vsakega posameznega postopka najverjetneje ne bi bila potrebna, razen če bi se uporabil izredno nevaren organizem. Podrobnejše preverjanje pa je lahko potrebno pri nerutinskih postopkih ali postopkih, ki imajo lahko znaten vpliv na stopnjo tveganja, kot so na primer postopki, pri katerih nastajajo aerosoli.

3.4.2 Koncentracija in obseg

Gostota kulture lahko vodi do tveganja izpostavljenosti visokim koncentracijam GSM, zlasti pri postopkih v zaključnih procesih. Upoštevati je treba, kako koncentracija vpliva na verjetnost pojava škodljivega dogodka.

Prav tako je treba kot dejavnik pri oceni tveganja upoštevati obseg. Obseg je lahko izražen v absolutnem volumnu enega samega delovnega postopka ali v pogostem ponavljanju procesa, saj lahko pri neučinkovitosti zadrževalnih in nadzornih ukrepov oboje vodi do povečane verjetnosti izpostavljenosti in s tem vpliva na verjetnost pojava škodljivega dogodka.

Čeprav velik obseg dela ne pomeni nujno velikega tveganja, pa lahko povečan obseg privede do večje verjetnosti izpostavljenosti, saj se poveča tako število prizadetih oseb kot obseg izpostavljenosti okolja v primeru neučinkovitega zadrževanja.

Obseg bo vplival tudi na to, iz katere preglednice Priloge IV se izberejo najustreznejši zadrževalni in nadzorni ukrepi.

3.4.3 Pogoji gojenja

Pri številnih aktivnostih v zaprtih sistemih se za zaščito dela uporabljajo strogo zaprti pogoji gojenja, vendar pa tudi vrsta in oblika posod za rast ali druga oprema za gojenje vplivata na stopnjo tveganja za zdravje ljudi in okolje. Sodobno grajene in zatesnjene bioreaktorske posode lahko bistveno zmanjšajo izpostavljenost in s tem tveganje, ki izhaja iz GSM. Upoštevanje zanesljivosti in stopenj možnih okvar tovrstne opreme je zlasti pomembno, kadar lahko okvara privede do močne izpostavljenosti škodljivim GSM. Če so tovrstne okvare razmeroma predvidljive, se lahko zahtevajo dodatni zadrževalni ukrepi. Standardni delovni postopki, ki jih posamezniki uporabljajo pri delu z gojenimi GSM, kot je centrifugiranje ali ultrazvočno razbijanje, znatno vplivajo na delovanje vseh sprejetih zadrževalnih ukrepov.

V povezavi s fizičnimi pogoji gojenja, ki delujejo kot zadrževalni ukrepi, lahko tudi biološki in kemični ukrepi, sprejeti za zaščito dela, pomembno prispevajo k morebitnim potrebnim zadrževalnim ukrepom. Primeri biološkega zadrževanja so lahko auksotrofni mutanti, ki za rast potrebujejo posebne dejavnike rasti. Primeri kemičnih zadrževalnih ukrepov so lahko raztopine za dezinfekcijo v odvodnih sistemih.

V skladu s točko 7(i) Priloge III je treba pri oceni verjetnosti pojava škodljivih vplivov in njihove nevarnosti upoštevati značilnosti okolja, ki bi bilo lahko izpostavljeno, in nevarnost vpliva.

V zvezi z okoljem obstajajo številni pomembni vidiki, kot so obseg in narava izpostavljenosti okolja ter vprašanje, ali na izpostavljenem območju obstajajo živi organizmi, na katere lahko določen GSM škodljivo vpliva.

Pri oceni, koliko bodo značilnosti prejemnega okolja vplivale na verjetnost pojava možnega škodljivega vpliva ter s tem tudi na raven tveganja in izbor nadzornih ukrepov, je treba po potrebi upoštevati naslednje dejavnike.

3.4.3.1 Okolje, ki bi bilo lahko izpostavljeno

V večini primerov je okolje, ki bo verjetno izpostavljeno, omejeno na delovno mesto in na področje v neposredni bližini naprave, vendar pa je glede na posebne značilnosti uporabe v zaprtih sistemih in naprav lahko potrebno, da se upošteva širše okolje. Obseg izpostavljenosti okolja je odvisen od narave in aktivnosti, vendar pa bi bilo treba upoštevati tudi vse možne načine prenosa v širše okolje. Ti lahko vključujejo fizične načine prenosa (kot so lokalni odtoki, vodne poti, odvoz odpadkov, gibanje zraka) in biološke vektorje (kot je gibanje okuženih živali in insektov).

3.4.3.2 Prisotnost dovzetnih vrst

Verjetnost dejanskega pojava škode je odvisna od tega, ali so dovzetne vrste — ljudje, živali ali rastline — prisotne v okolju, ki bo verjetno izpostavljeno.

3.4.3.3 Ali lahko okolje omogoča preživetje GSM

Obseg, v katerem lahko GSM preživi in obstoji v okolju, je pomemben dejavnik pri oceni tveganja. Verjetnost pojava škode se znatno zmanjša, če GSM v okolju, v katerega bi lahko prišel, ne more preživeti.

3.4.3.4 Vplivi na fizikalno okolje

Poleg neposrednih škodljivih vplivov GSM je treba upoštevati tudi posredne škodljive vplive zaradi znatne spremembe fizikalno-kemijskih lastnosti in/ali ekološkega ravnovesja tal ali sestavin vode.

4. POSTOPEK 2

4.1 Določitev dokončne razvrstitve in zadrževalnih ukrepov

Ko se vse možne škodljive značilnosti glede njihove nevarnosti in verjetnosti pojava preverijo skupaj z zadrževalnimi in nadzornimi ukrepi, navedenimi na podlagi začetne razvrstitve zadevnega prejemnika, se lahko določi dokončna razvrstitev in dokončni zadrževalni ukrepi za GSM. Pri dokončni razvrstitvi in dokončnih zadrževalnih ukrepih je treba preveriti začetno razvrstitev, da se ugotovi, ali je bila pravilna glede na predvidene aktivnosti in značilnosti načrtovanih dejavnosti. Primerjava začetne razvrstitve in pripadajočih zadrževalnih ukrepov z dokončno razvrstitvijo in zahtevami zadrževanja lahko privede do treh rezultatov:

- obstajajo škodljivi vplivi, ki v začetni razvrstitvi niso bili zadostno upoštevani, tako da začetni zadrževalni ukrepi, določeni na podlagi postopka 1, zanje ne zadostujejo. V tem primeru bi bilo treba sprejeti dodatne zadrževalne ukrepe in morebiti preveriti razvrstitev aktivnosti,

- začetna razvrstitev je bila pravilna in pripadajoči zadrževalni ukrepi so ustrezni, da preprečijo ali kar najbolj zmanjšajo škodo za zdravje ljudi in okolje,

- začetna razvrstitev je strožja, kot jo zahteva aktivnost, tako da bi bila primerna razvrstitev v nižji razred s pripadajočimi zadrževalnimi ukrepi.

4.2 Potrditev ustreznosti dokončnih zadrževalnih ukrepov

Po določitvi dokončne razvrstitve in zadrževalnih ukrepov je treba ponovno oceniti raven izpostavljenosti ljudi in okolja (postopek 1). Ta bi moral potrditi, da je ob upoštevanju narave in obsega dela ter načrtovanih zadrževalnih ukrepov verjetnost pojava škodljivih dogodkov sprejemljivo nizka. S tem je postopek ocene tveganja končan.

Če zaradi bistvene spremembe narave ali obsega dela ali zaradi novih znanstvenih ali tehničnih spoznanj takšna ocena tveganja ni več ustrezna, je treba v skladu s členom 6(2) navedene direktive preveriti oceno tveganja na podlagi teh sprememb. Vsako spremembo pogojev zadrževanja, ki je rezultat preverjanja ocene tveganja, je treba uporabiti takoj, da se obdrži zadostna zaščita zdravja ljudi in okolja.

Razvrstitev na podlagi ocene tveganja ter zadrževalni in nadzorni ukrepi, ki so na podlagi ocene tveganja določeni kot potrebni za ustrezno zadrževanje GSM med načrtovanimi aktivnostmi, vodijo do razvrščanja uporabe zaprtih sistemih v razrede od 1 do 4. Zadrževalni in nadzorni ukrepi za vsak razred uporabe v zaprtih sistemih so podrobno opisani v Prilogi IV navedene direktive.

Razvrstitev aktivnosti za GSM v zaprtih sistemih določa upravne zahteve.

Če so glede dokončne razvrstitve in zadrževalnih ukrepov kakšne nejasnosti, je priporočljivo stopiti v stik s pristojnim organom oblasti.

[1] UL L 374, 31.12.1990, str. 1.

--------------------------------------------------