SL Uradni list Evropske unije L 49/22

SKLEP KOMISIJE (EU) 2018/261

z dne 22. januarja 2014

glede ukrepov SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C), SA.32016 (2011/C), ki jih izvaja dežela Sardinija v korist družbe Saremar

(notificirano pod dokumentarno številko C(2013) 9101)

(Besedilo v italijanskem jeziku je edino verodostojno)

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKA KOMISIJA JE –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: Pogodba), zlasti prvega pododstavka člena 108(2) Pogodbe,

ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, zlasti člena 62(1)(a) Sporazuma,

po pozivu vsem zainteresiranim stranem, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenima določbama (1), in ob upoštevanju teh pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

1. POSTOPEK

(1) Komisija je 5. oktobra 2011 s sklepom C(2011) 6961 final začela formalni postopek preiskave (2) v zvezi z več ukrepi, ki jih je sprejela Italija v korist družb nekdanje skupine Tirrenia (3) (v nadaljnjem besedilu: sklep iz leta 2011). Sklep iz leta 2011 je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije. Komisija je zainteresirane strani pozvala, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih iz sklepa iz leta 2011.

(2) Italija je 15. novembra 2011 predložila svoja opažanja o sklepu iz leta 2011. Komisija je od zainteresiranih strani prejela pripombe. Posredovala jih je Italiji in ji dala možnost, da odgovori nanje. Opažanja Italije v zvezi s pripombami, ki so jih predložile zainteresirane strani, so bila prejeta v dopisih z dne 24. aprila in 4. maja 2012.

(3) Komisija je 4. oktobra 2011, 19. oktobra 2011, 2. decembra 2011, 27. januarja 2012, 17 februarja 2012 in 28. februarja 2012 prejela nove pritožbe o domnevnih pomočeh družbam nekdanje skupine Tirrenia in/ali njihovim kupcem. V nekaterih od teh pritožb se je trdilo, da je dežela Sardinija (v nadaljnjem besedilu: RAS) družbi Saremar – Sardegna Regionale Marittima (v nadaljnjem besedilu: družba Saremar) dodelila nove pomoči.

(4) Komisija je 7. novembra 2012 razširila postopek preiskave med drugim v zvezi z nekaterimi podpornimi ukrepi, ki jih je RAS dodelila družbi Saremar. S sklepom C(2012) 9452 final z dne 19. decembra 2012 je Komisija sprejela spremembo sklepa, s katerim je razširila postopek preiskave (v nadaljnjem besedilu: sklep iz leta 2012) (4). Sklep iz leta 2012 je bil objavljen v Uradnem listu Evropske unije. Komisija je pozvala zainteresirane strani, naj predložijo svoje pripombe o ukrepih v okviru preiskave.

(5) Pripombe RAS o ukrepih v zvezi z družbo Saremar so bile prejete 13. decembra 2012 in 26. februarja 2013.

(6) Komisija je od upravičenca in konkurentov prejela pripombe o izrecno teh ukrepih. Posredovala jih je Italiji, ki je imela možnost, da nanje odgovori. Italija ni predložila pripomb o opažanjih zainteresiranih strani v zvezi z ukrepi, ki jih obravnava ta sklep.

(7) RAS je z dopisom z dne 14. maja 2013 Komisijo pozvala, naj iz formalnega postopka preiskave, ki se je začel s sklepom iz leta 2011 in sklepom iz leta 2012, izvzame ukrepe v zvezi z družbo Saremar in te ukrepe obravnava prednostno, zlasti glede na neposredno privatizacijo družbe.

(8) O zadevnih ukrepih se je razpravljalo na več sestankih med Komisijo, predstavniki RAS in družbo Saremar, ki so potekali 24. aprila 2012, 2. maja 2013, 10. julija 2013 in 10. oktobra 2013, ter na sestankih med Komisijo in pritožniki, ki so potekali 27. julija 2012, 20. novembra 2012 in 8. avgusta 2013.

(9) Komisija je z dopisom z dne 6. avgusta 2013 pozvala Italijo, naj predloži dodatne informacije o ukrepih, ki se preiskujejo. Italija je na ta poziv odgovorila 26. septembra 2013 in 25. oktobra 2013.

(10) Komisija je 3. septembra 2013, 24. oktobra 2013, 13. novembra 2013 in 21. novembra 2013 prejela dodatne informacije s strani RAS in družbe Saremar.

(11) Ta sklep obravnava zahtevek RAS, naj se ukrepi v zvezi z družbo Saremar obravnavajo prednostno.

2. UKREPI, KI SE PREISKUJEJO NA PODLAGI SKLEPA IZ LETA 2011 IN SKLEPA IZ LETA 2012

(12) Formalna preiskava, ki se je začela na podlagi sklepa iz leta 2011 in sklepa iz leta 2012, zajema naslednje ukrepe: (a) nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena v okviru podaljšanja prvotnih pogodb; (b) privatizacija družb nekdanje skupine Tirrenia, vključno s posrednim osebnim jamstvom za družbo CdI, ki je kupec družbe Siremar, in odloženo plačilo nakupne cene s strani družbe CIN, ki je kupec družbe Tirrenia di Navigazione; (c) prednostni privez; (d) ukrepi, določeni z zakonom št. 163 z dne 1. oktobra 2010, s katerim je bil v zakon preoblikovan zakonski odlok št. 125/2010 z dne 5. avgusta 2010; (e) dodatni ukrepi, ki jih je sprejela RAS v korist družbe Saremar (nadomestilo za upravljanje dveh pomorskih poti med Sardinijo in celinsko Italijo v letih 2011/2012, projekt Bonus Sardo – Vacanza (projekt za dodatek na dopust na Sardiniji), posojilo v višini 3 milijonov EUR in priporočilna pisma ter dokapitalizacija); (f) zloraba pomoči za reševanje; (g) nadomestilo za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena v okviru prihodnjih pogodb ali pogodb za opravljanje storitev po javnem naročilu.

(13) Ta sklep zadeva le nekatere ukrepe, ki jih je RAS sprejela v korist družbe Saremar in bodo opredeljeni v nadaljevanju. Projekt Bonus Sardo – Vacanza bo ocenjen ločeno.

2.1 UPRAVIČENEC

(14) Skupino Tirrenia je prvotno sestavljalo šest družb, in sicer Tirrenia di Navigazione (v nadaljnjem besedilu: družba Tirrenia), Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar in Toremar. Družbe so izvajale storitve pomorskega prometa v skladu z ločenimi pogodbami za opravljanje storitev po javnem naročilu, ki so bile sklenjene z državo leta 1991 in so veljale do konca leta 2008 (v nadaljnjem besedilu: prvotne pogodbe). Javna družba Fintecna – Finanziaria per i Settori Industriale e dei Servizi S.p.A. (v nadaljnjem besedilu: družba Fintecna) (5), ki je imela v lasti 100-odstotni delež družbe Tirrenia, ki pa je imela v lasti deželne družbe Adriatica, Caremar, Saremar, Siremar in Toremar.

(15) Družba Tirrenia se je leta 2004 združila z družbo Adriatica. Istega leta so družbe Tirrenia, Caremar, Saremar, Siremar in Toremar ustanovile skupino Tirrenia (6).

(16) Člen 19(b) zakonskega odloka št. 135/2009, preoblikovanega v zakon št. 166/2009 (v nadaljnjem besedilu: zakon iz leta 2009), je med drugim določil, da se deželne družbe Caremar, Saremar in Toremar zaradi privatizacije prenesejo na dežele Kampanija, Sardinija in Toskana. Določil je tudi, da se do 31. decembra 2009 med italijansko državo ter družbama Tirrenia in Siremar sklenejo nove pogodbe. Prav tako naj bi se opravljanje deželnih storitev vključilo v nove pogodbe za opravljanje storitev po javnem naročilu, ki naj bi se sklenile med družbami Saremar, Toremar in Caremar ter ustreznimi deželami do 31. decembra 2009 oziroma 28. februarja 2010. Nove pogodbe ali nove pogodbe za opravljanje storitev po javnem naročilu bi začele veljati ob privatizaciji vsake posamezne družbe nekdanje skupine Tirrenia (7).

(17) Družba Saremar je bila s tem prenesena na RAS na podlagi zakona iz leta 2009. Družba v okviru prvotne pogodbe z državo tradicionalno upravlja zgolj lokalne kabotažne povezave med Sardinijo in otoki severovzhodno in jugozahodno od nje ter mednarodno povezavo s Korziko. Družba Saremar ni razvila nesubvencioniranih dejavnosti.

(18) Na podlagi deželnega zakona št. 18 z dne 26. julija 2013 je bila objava razpisa za privatizacijo družbe Saremar preložena na 31. december 2013. Ta sklep ne posega v stališče Komisije o drugih ukrepih v korist družbe Saremar niti o katerih koli morebitnih vprašanjih državne pomoči zaradi privatizacije družbe. Vsi preostali ukrepi, zajeti v sklepu iz leta 2011 in sklepu iz leta 2012, vključno s projektom Bonus Sardo – Vacanza, se trenutno proučujejo v okviru zadev SA.32014, SA.32015 in SA.32016, zato niso zajeti v tem sklepu.

2.2 PODROBEN OPIS UKREPOV, ZAJETIH V TEM SKLEPU

(19) RAS je leta 2011 in 2012 sprejela več ukrepov za spodbujanje turizma in deželnega razvoja ter za zagotovitev ozemeljske kontinuitete. Po navedbah RAS so bile navedene spodbude upravičene zlasti zaradi dveh pomembnih sprememb na trgu za storitve prevoza na otok leta 2011.

(20) Čeprav je bila matična družba Tirrenia na prodaj že leta 2010, jo je družba Compagnia Italiana di Navigazione (v nadaljnjem besedilu: družba CIN) pridobila in podpisala nov sporazum šele julija 2012. Vse do datuma, ko je bil podpisan nov sporazum, naj se ne bi zagotovo vedelo, ali bodo pomorske storitve med Sardinijo in celinsko Italijo še naprej subvencionirane in ali bo v skladu z novim sporazumom s kupcem družbe Tirrenia obseg javne storitve manjši.

(21) Zasebne družbe, ki upravljajo linije med Sardinijo in celino, je preiskoval italijanski nacionalni organ, pristojen za konkurenco (v nadaljnjem besedilu: organ NCA), in sicer v zvezi z morebitno kršitvijo člena 101 PDEU, ker so se cene prevoza na določenih linijah med Sardinijo in celino znatno povišale. Organ NCA je svoje postopke zaključil 11. junija 2013 (8). Povišanje cen storitev (potniškega) prevoza, ki so ga stranke izvedle poleti leta 2011, se je opredelilo kot usklajeno ravnanje v nasprotju s členom 101 PDEU. Po ugotovitvah organa NCA se je kršitev izvajala najmanj v obdobju od septembra 2010 do konca septembra 2011.

(22) Za nekatere ukrepe, ki jih je RAS sprejela v tem okviru, je Komisija na podlagi svojega sklepa iz leta 2012 začela formalni postopek preiskave. V nadaljevanju bo Komisija podrobno predstavila ukrepe, ki se preiskujejo.

2.2.1 NADOMESTILO ZA UPRAVLJANJE OBEH POTI MED SARDINIJO IN CELINSKO ITALIJO

2.2.1.1 Pravni okvir

(23) RAS predvideva, da se upravljanje dveh poti, ki sta leta 2011 in 2012 povezovali Sardinijo in celinsko Italijo, in sicer Olbia (Golfo Aranci)–Civitavecchia in Vado Ligure–Porto Torres, s strani družbe Saremar uvršča med storitve splošnega gospodarskega pomena, za katera je gospodarski subjekt zakonito pooblaščen v skladu z več deželnimi sklepi (v nadaljnjem besedilu: akti o pooblastitvi), ki so podrobneje predstavljeni v nadaljevanju.

Deželni sklep 20/57 z dne 26. aprila 2011

(24) Po navedbah RAS so zasebne družbe, ki upravljajo povezave na Sardinijo in z nje, spomladi 2011 povišale cene na nevzdržne ravni. Deželni sklep 20/57 z dne 26. aprila 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 20/57) je opozoril, da so potekale tehnične razprave z glavnimi gospodarskimi subjekti, ki na teh linijah delujejo od 1. marca 2011, o možnih načinih za kratko-, srednje- in dolgoročno „stabilizacijo voznin na sprejemljivih ravneh“. Po navedbah RAS pa zasebni gospodarski subjekti niso bili pripravljeni upoštevati njenega poziva k „skupnim prizadevanjem za povečanje turističnih tokov“ z nižjimi vozninami na teh linijah.

(25) RAS se je zaradi znatnega zmanjšanja turističnega povpraševanja in pomislekov, ki so jih izrazili proizvodni sektorji, ki potrebujejo cenovno ugodne povezave s celino, soočila s potrebo po sprejetju „nujnih ukrepov za zagotovitev konkurenčne alternative vozninam, ki jih zaračunavajo zasebni gospodarski subjekti“. Sklenila je, da mora družba Saremar začeti upravljati celinske in mednarodne povezave „na glavnih turističnih in komercialnih poteh“ na Sardinijo in z nje „pod tržnimi pogoji“. Izvajalo naj bi se ločeno računovodstvo, da se zagotovi ekonomsko ravnovesje in s tem uravnoteženost povpraševanja po storitvah prevoza in ekonomske uspešnosti dejavnosti.

(26) Družba Saremar naj bi zlasti preverila možnost, da bi najmanj dve od naštetih povezav (mešane storitve) začeli poskusno delovati v obdobju od 15. junija 2011 do 15. septembra 2011: (a) severovzhodna Sardinija (Olbia ali Golfo Aranci) – osrednja in južna Italija (Civitavecchia ali Neapelj) in nazaj; (b) severovzhodna Sardinija (Olbia ali Golfo Aranci) – osrednja in severna Italija (La Spezia, Carrara ali Livorno) in nazaj; (c) severozahodna Sardinija (Porto Torres) – severna Italija (Genova ali Savona) in nazaj.

(27) Družba Saremar bi lahko tudi prosto povečala število mednarodnih povezav.

Deželni sklep 25/69 z dne 19. maja 2011

(28) Z Deželnim sklepom 25/69 z dne 19. maja 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 25/69) se je odobrila tarifa, ki naj bi jo družba Saremar uporabljala za storitve prevoza potnikov in tovora na liniji Golfo Aranci–Civitavecchia v obdobju od15. junija 2011 do 15. septembra 2011. Zadevna linija se je domnevno opredelila kot „ena od linij z največjim povpraševanjem“.

(29) Gospodarski subjekt bi lahko spremenil voznine, da bi zagotovil, da se pri obratovanju doseže pokritost stroškov in zagotovi najvišje zadovoljstvo strank. O vsaki taki spremembi bi bilo treba vnaprej obvestiti RAS. V visoki in nizki sezoni so se uporabljale različne stopnje. Za rezidente in nerezidente bi veljale enake voznine.

Deželni sklep 27/4 z dne 1. junija 2011

(30) Z Deželnim sklepom 27/4 z dne 1. junija 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 27/4) se je odobrila tarifa, ki naj bi jo družba Saremar uporabljala za storitve prevoza potnikov in tovora na poti Vado Ligure–Porto Torres v obdobju od 22. junija 2011 do 15. septembra 2011.

(31) Poleg tega je sklep 27/4 določil popust v višini 15 % za rezidente Sardinije. Družba Saremar bi lahko spremenila voznine, da bi zagotovila, da se pri obratovanju doseže pokritost stroškov in zagotovi najvišje zadovoljstvo strank.

Deželni sklep 36/6 z dne 1. septembra 2011

(32) Deželni sklep 36/6 z dne 1. septembra 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 36/6) je opozoril, da so se cene prevoza na linijah do celine povišale takrat, ko se je začela prodaja nekdanje matične družbe Tirrenia (glej uvodno izjavo 75).

(33) Na podlagi tega naj bi RAS podprla ničnost postopka prodaje in izvzetje prodaje družbe Tirrenia iz javnega razpisnega postopka za odobritev nove pogodbe in s tem preprečitev de facto monopola v pomorski kabotaži na Sardinijo in z nje. Sprejeli naj bi se ukrepi za zagotovitev začetka odprtih razpisnih postopkov za uvedbo obveznosti javnih storitev, da se izbere najboljša ponudba v smislu števila linij in pristanišč, pogostosti, hitrosti, kakovosti storitve in voznin tako za potnike kot za tovor.

(34) Če bi družba Saremar prekinila obratovanje linij do celine, bi to dejansko obnovilo prejšnji monopolni položaj. Dolgoročno naj bi bil glavni cilj na deželni ravni ohraniti učinkovito konkurenco na kabotažnem trgu. To bi se doseglo z uvedbo obveznosti javnih storitev na glavnih poteh, ki se štejejo za strateške za otok, za navedene gospodarske subjekte, ki nudijo najboljše pogoje za to storitev.

(35) Sklep 36/6 določa, da mora družba Saremar na podlagi poslovnega načrta preveriti uspešnost poskusnega obratovanja za obdobje od 30. septembra 2011 do 30. septembra 2012 za najmanj eno od naslednjih mešanih poti: Olbia–Livorno, Porto Torres–Livorno ali Cagliari–Piombino.

(36) Prav tako naj bi družba Saremar ponovno vzpostavila liniji Golfo Aranci (ali Olbia)–Civitavecchia in Porto Torres–Vado Ligure (ali Genova) v obdobju od 15. maja 2012 do 15. septembra 2012. Poti naj bi obratovali z dvema novo najetima trajektoma za križarjenje.

(37) V sklepu 36/6 je bilo določeno tudi, da naj bi se družba Saremar dokapitalizirala z zneskom, enakim kot v njenem zahtevku pri družbi Tirrenia v stečaju (glej uvodno izjavo 89 in naslednje).

Deželni sklep 48/65 z dne 1. decembra 2011

(38) V skladu s sklepom 36/6 sta RAS in družba Saremar proučili uspešnost obratovanja ene od mešanih linij Olbia–Livorno, Porto Torres-Livorno ali Cagliari–Piombino v obdobju od 30. septembra 2011 do 30. septembra 2012. Zlasti so se ocenili sedanje in načrtovano povpraševanje po mešanih storitvah, voznine, predvideni stroški in prihodki ter dobičkonosnost alternativnih storitev. Analiza je razkrila: (a) na poteh Cagliari–Piombino in Porto Torres–Livorno je visoko tveganje ekonomskega neravnovesja, nihanja povpraševanja in konkurenčnega pritiska nadomestljivih storitev; (b) na poti Olbia–Livorno je bilo kljub verjetnemu konkurenčnemu pritisku na cene mogoče doseči ekonomsko ravnovesje; (c) na poti Olbia–Civitavecchia je bilo mogoče doseči ekonomsko ravnovesje.

(39) V sklepu 36/6 je navedeno, da „obveznost ohranjanja ekonomskega ravnovesja ne dovoljuje takojšnjega začetka obratovanja drugih linij, da se prepreči dodeljevanje nezdružljivih državnih pomoči“. Obratovanje poti, ki so kratkoročno pokazale dobre možnosti uspešnosti, in začetek delovanja linij v visoki sezoni, ki so že imele pozitiven rezultat v poskusnem obdobju, se je štelo za nujno.

(40) Zato je bilo družbi Saremar naročeno, naj takoj aktivira mešano linijo Olbia–Civitavecchia. Pot naj bi leta 2011 obratovala dnevno, na njej pa naj bi vozili trajekti družbe Saremar. Voznina v nizki sezoni, ki jo je zaračunavala družba Saremar leta 2011, je bila odobrena kot standardna voznina, ki jo je družba Saremar lahko upravičeno spremenila, da bi ustrezno upoštevala povpraševanje in zagotovila dosego ekonomskega ravnovesja.

(41) Najmanj trije trajekti za križarjenje z visoko zmogljivostjo naj bi se najeli za izboljšanje zmogljivosti na poteh Olbia–Civitavecchia in Porto Torres–Vado Ligure (ali Genova) v obdobju od maja do septembra 2012.

(42) Družba Saremar naj bi opredelila standardno voznino za vse linije, ne glede na sezono, da bi kot družba lahko dosegla dvojni cilj, in sicer ekonomsko ravnovesje obratovanja in najvišje zadovoljstvo strank.

Deželni sklep 12/28 z dne 20. marca 2012

(43) Z Deželnim sklepom 12/28 z dne 20. marca 2012 (v nadaljnjem besedilu: sklep 12/28) RAS upošteva predlog družbe Saremar o tarifi za poletno sezono leta 2012 na poti Olbia–Civitavecchia, katere višina je bila določena glede na tržno preiskavo, ki jo je opravila družba.

(44) Voznina naj bi se razlikovala v nizki sezoni, ob koncu tedna in v visoki sezoni. Kar zadeva voznino, ki se uporablja v visoki sezoni (avgusta), je družba Saremar predlagala tri različne možnosti, in sicer da se ohrani raven voznine v visoki sezoni iz leta 2011 ali da se voznina za ležišče („posto letto“) poviša za 5 ali pa 10 EUR.

(45) S sklepom 12/28 se družba Saremar pooblasti, da med predlaganimi vozninami sprejme tisto, ki najbolje uravnovesi cilje v javnem interesu in nujnost zagotavljanja ekonomskega in finančnega ravnovesja obratovanja.

Deželni sklep 22/14 z dne 22. maja 2012

(46) Z Deželnim sklepom 22/14 z dne 22. maja 2012 (v nadaljnjem besedilu: sklep 22/14) RAS upošteva predlog družbe Saremar o tarifi za poletno sezono leta 2012 (od 1. junija 2012 do 15. septembra 2012) na poti Porto Torres–Vado Ligure, katere višina je bila določena glede na tržno preiskavo, ki jo je opravila družba.

(47) Družba je svetovala, naj se določijo različne voznine za nizko (od 1. do 14. junija in od 3. do 15. septembra), srednjo (od 15. junija do 13. julija) in visoko sezono (od 14. julija do 2. septembra). Za rezidente Sardinije naj bi veljal 15-odstotni popust.

(48) Vendar v zadevnem sklepu niso določene natančne voznine, ki naj bi jih družba Saremar zaračunavala na zadevni poti. Družbi je bilo naročeno, naj stalno spremlja razvoj na trgu in prilagodi voznine tako, da bodo čim bolj uravnotežile cilje javnega interesa in zahtevo po doseganju ekonomskega in finančnega ravnovesja obratovanja. Poleg tega je RAS upoštevala najem trajekta Coraggio za obratovanje na zadevni poti v obdobju od 1. junija do 15. septembra 2012.

Deželni zakon št. 15 z dne 7. avgusta 2012

(49) Deželni zakon št. 15 z dne 7. avgusta 2012 (v nadaljnjem besedilu: deželni zakon) med drugim določa takojšnjo objavo (v 60 dneh od datuma začetka veljavnosti deželnega zakona) razpisa za privatizacijo družbe Saremar.

(50) Deželni zakon določa tudi, da naj bi RAS krila morebitni primanjkljaj v upravljanju povezav s celino s strani družbe Saremar. V ta namen je bila odobrena subvencija v višini 10 milijonov EUR.

2.2.1.2 Trajanje

(51) Družba Saremar je bila pooblaščena za upravljanje obeh poti, ki povezujeta Sardinijo s celinsko Italijo, v skladu z akti, naštetimi v spodnji razpredelnici. Razpredelnica 1 Deželni sklepi, ki družbo Saremar pooblaščajo za upravljanje obeh poti Golfo Aranci (Olbia)–Civitavecchia Vado Ligure–Porto Torres poletna sezona 2011 Sklep 25/69 z dne 19. maja 2011 (od 15. junija do 15. septembra 2011) Sklep 27/4 z dne 1. junija 2011 (od 22. junija do 15. septembra 2011) zimska sezona 2012 Sklep 48/65 z dne 1. decembra 2011 (takojšnja aktivacija linije) ne obratuje poletna sezona 2012 Sklep 36/6 z dne 1. septembra 2011 (od 15. maja do 15. septembra 2012) Sklep 36/6 z dne 1. septembra 2011 (od 15. maja do 15. septembra 2012)

(52) Vendar se predhodno odobren urnik obratovanja ni upošteval v celoti.

(53) Zlasti leta 2011 je družba Saremar dnevno upravljala pot Civitavecchia–Olbia (Golfo Aranci) v obdobju od 15. junija do 15. septembra 2011. Družbe Moby, Tirrenia, Grandi Navi Veloci (v nadaljnjem besedilu: GNV) in Forship (v nadaljnjem besedilu: Sardinia Ferries) so v tistem času prav tako upravljale navedeno pot.

(54) Družba Saremar je leta 2012 upravljala pot v obdobju od 16. januarja 2012 do 15. septembra 2012. V poletni sezoni je družba Saremar dnevno upravljala pot v obdobju od 1. junija 2012 do 15. septembra 2012 (in ne od 15. maja 2012, kot je določeno v sklepu 36/6). Družbi Moby in CIN/Tirrenia sta bili prisotni na poti v poletnem obdobju. V zimskem obdobju (od 16. januarja 2012 do 30. maja 2012) je družba Saremar upravljala pot 6 dni na teden (9). Družba Tirrenia je prav tako upravljala pot, za katero veljajo obveznosti javnih storitev v okviru prvotnega sporazuma. Na tej poti v zimski sezoni ni bil prisoten noben zasebni gospodarski subjekt.

(55) Družba Saremar je upravljala pot Vado Ligure–Porto Torres 4 dni na teden (10) od 22. junija 2011 do 15. septembra 2011 in od 1. junija 2012 (in ne od 15. maja 2012, kot je določeno v sklepu 36/6) do 15. septembra 2012. Družbe Moby, Tirrenia in GNV so bile na poti prisotne leta 2011. Družbe Moby, CIN/Tirrenia in GNV so bile prisotne na poti leta 2012.

(56) Storitve na obeh poteh so se prenehale izvajati 15. septembra 2012.

2.2.1.3 Obveznosti javnih storitev

(57) RAS trdi, da so bile obveznosti javnih storitev uvedene ob upoštevanju voznin, ki jih zaračunava družba Saremar na obeh poteh do celine. Ustrezna utemeljitev uvedbe obveznosti javnih storitev je bilo povišanje cen na škodo skupnosti Sardinije kot rezultat protikonkurenčnega sporazuma med zasebnimi gospodarskimi subjekti na zadevnih poteh.

(58) Posebne določbe za voznine v aktih o pooblastitvi so podrobno navedene v nadaljevanju: (a) sklep 20/57 ne vsebuje posebne določbe o vozninah, ki naj bi jih družba Saremar zaračunavala na predlaganih poteh; (b) sklep 25/69 je odobril tarifo, ki jo mora družba Saremar uporabljati na poti Golfo Aranci–Civitavecchia od 15. junija 2011 do 15. septembra 2011. Gospodarski subjekt je lahko spremenil voznine, da bi zagotovil, da se pri obratovanju doseže pokritost stroškov in zagotovi najvišje zadovoljstvo strank, pri čemer je moral o tem predhodno obvestiti RAS; (c) sklep 27/4 je odobril tarifo, ki jo mora družba Saremar uporabljati za mešane storitve (prevoz potnikov in tovora) na poti Vado Ligure–Porto Torres v obdobju od 22. junija 2011 do 15. septembra 2011. Za rezidente Sardinije je veljal 15-odstotni popust. Gospodarski subjekt je lahko prilagodil voznine, da bi zagotovil, da se pri obratovanju doseže pokritost stroškov in zagotovi najvišje zadovoljstvo strank, pri čemer je moral o tem predhodno obvestiti RAS; (d) sklep 36/6 ne navaja voznin; (e) sklep 48/65 je družbi Saremar naložil, da mora takoj ponovno začeti upravljati pot Olbia–Civitavecchia, pri čemer je morala za standardno voznino sprejeti voznino za nizko sezono, ki jo je družba Saremar zaračunavala leta 2011. Družba Saremar je lahko tako voznino prilagodila, da bi upoštevala dejansko povpraševanje in zagotovila dosego cilja ekonomskega ravnovesja, pri čemer je morala o tem predhodno obvestiti RAS; (f) sklep 12/28 je odobril predlog družbe Saremar, da se poleti leta 2012 uporabijo različne voznine na poti Olbia–Civitavecchia, pri čemer se razlikuje med nizko sezono (delovni dnevi v juniju in juliju), konci tedna in visoko sezono (avgust), ter upošteval tri alternativne možnosti, ki jih je v zvezi z voznino, ki se uporablja v visoki sezoni, predlagala družba Saremar. Deželni sklep ni določil natančnih voznin, ki jih je predlagal gospodarski subjekt. Prav tako se RAS ni odločila za eno od treh alternativnih cen, ki jih je predlagala družba Saremar za visoko sezono. Namesto tega je RAS družbi Saremar naročila, naj uvede voznino, ki najbolje uravnovesi javni interes in cilj gospodarske uspešnosti. V skladu s Sklepom 12/28 naj bi standardno voznino, določeno s Sklepom 48/65, družba Saremar ohranjala do konca aprila 2012; (g) sklep 22/14 je odobril predlog družbe Saremar, da uporabi različne voznine v nizki (prva polovica junija in prva polovica septembra), srednji (od sredine junija do sredine julija) in visoki sezoni (od sredine julija do 2. septembra) leta 2012 na poti Porto Torres–Vado Ligure. Deželni sklep ni določil natančnih voznin, ki jih je predlagal gospodarski subjekt. Je pa določil, da se za rezidente Sardinije zaračuna 15-odstotni popust.

(59) Kar zadeva upravljanje obeh poti leta 2012, je RAS med preiskavo Komisiji predložila dopise, s katerimi je družba Saremar sporočila voznine, ki naj bi se zaračunale na poteh leta 2012, ki jih je uradno sprejela RAS s sklepoma 12/28 in 22/14. Kar zadeva pot Olbia–Civitavecchia, je družba Saremar sporočila, da bodo poti hkrati upravljale družbe Tirrenia, Moby in GNV, voznine pa se bodo razlikovale glede na sezono. Družba Saremar je potrdila tudi, da je med navedenimi gospodarskimi subjekti družba Tirrenia ponudila najboljše cene. Dopis podrobno navaja voznine, ki so se zaračunavale na poti poleti leta 2012 v nizki sezoni, ob koncih tedna in v visoki sezoni, in tri predloge za visoko sezono (eden ohranja tarifo iz leta 2011, v skladu z drugim in tretjim pa naj bi se tarifa povišala za 5 oziroma 10 EUR v smislu cene na prostor v kabini) ter potrjuje, da za rezidente ne bo veljala znižana voznina, kakor je bilo tudi leta 2011. Družba Saremar prav tako potrjuje, da njen predlog o tarifi temelji na primerjavi z vozninami družbe Tirrenia kot referenčnim merilom. Za pot Porto Torres–Vado Ligure je družba Saremar sporočila, da se je o začetku opravljanja storitev leta 2012 odločalo na podlagi pozitivnih rezultatov, zabeleženih leta 2011. Predlagano je bilo zmerno povišanje voznin v srednji in visoki sezoni, ki bi družbi omogočilo dosego gospodarskega ravnotežja.

(60) Zaradi dokončanja Komisija ugotavlja, da Sklep 48/65 o začetku obratovanja poti Olbia–Civitavecchia januarja 2012 navaja, da naj bi družba Saremar upravljala pot dnevno s potniškimi trajekti. Po proučitvi aktov o pooblastitvi se je ugotovilo, da razen zagotavljanja mešanih storitev (potniški in tovorni prevoz) družbi Saremar ni bil naložen noben drug zavezujoč pogoj v zvezi obratovanjem obeh poti (na primer glede pogostosti). Prav tako italijanski organi med formalnim postopkom preiskave Komisiji niso predložili nobenih dokazov, da so bile uvedene druge zahteve v skladu z drugimi pravnimi instrumenti razen tistih iz prej navedenih aktov o pooblastitvi.

2.2.1.4 Nadomestilo

(61) V nobenem od aktov o pooblastitvi ni bilo navedeno nadomestilo, ki naj bi se dodelilo družbi Saremar za upravljanje obeh poti do celine v letih 2011 in 2012. Nasprotno, na podlagi določb zadevnih aktov naj bi se storitve zagotavljale pod komercialnimi pogoji in družbi Saremar se je omogočil obsežen manevrski prostor, da bi prilagodila raven voznin za zagotovitev gospodarskega ravnotežja na obeh poteh.

(62) Z Deželnim zakonom 15 z dne 7. avgusta 2012 je bila odobrena subvencija v višini 10 milijonov EUR iz deželnega proračuna za leto 2012, in sicer za pokritje „morebitnega primanjkljaja“ pri upravljanju povezav s celino s strani družbe Saremar. Po javno dostopnih informacijah (11) je bilo nadomestilo družbi Saremar dejansko izplačano v dveh obrokih, in sicer 6. novembra 2012 in 3. decembra 2012.

(63) Po informacijah, prejetih med preiskavo, je družba Saremar pri upravljanju obeh poti leta 2011 zabeležila izgubo v višini 214 000 EUR, leta 2012 pa izgubo v višini 13 440 220 EUR.

2.2.1.5 Konkurenčne razmere na poteh

(64) Konkurenčne razmere na poteh, ki povezujejo Sardinijo in celinsko Italijo, so se v letih 2011 in 2012 precej spremenile.

(65) Spomladi leta 2011 so na poteh na Sardinijo in z nje poleg javnega gospodarskega subjekta družbe Tirrenia delovali štirje zasebni gospodarski subjekti: Moby, Forship, SNAV (12) in GNV.

(66) Družbo Moby nadzoruje družba Onorato Partecipazioni S.r.l. (v nadaljnjem besedilu: družba Onorato Partecipazioni). Družba Moby izvaja dejavnosti na trgu storitev pomorskega potniškega in tovornega prometa v Sredozemskem morju.

(67) Družba GNV je zasebni gospodarski subjekt v skupni lasti družbe Marinvest, holdinške družbe skupine podjetij, ki delujejo na področju pomorskega prometa, in družbe Investitori Associati SGR. Družba upravlja številne poti v Sredozemskem morju.

(68) Družbo SNAV v celoti nadzoruje družba Marinvest in upravlja skoraj izključno storitve potniškega prevoza na različnih poteh v Sredozemskem morju.

(69) Družba Forship, ki jo nadzoruje francoska družba Lotta Maritime S.A., zagotavlja storitve potniškega prevoza in prevoza vozil v Sredozemskem morju, zlasti na Sardinijo in z nje, in sicer pod blagovnima znamkama Corsica Ferries in Sardinia Ferries.

(70) Vse gospodarske subjekte razen družbe Tirrenia je maja 2011 preiskal organ NCA zaradi morebitne kršitve člena 101 PDEU v zvezi z upravljanjem poti do celinske Italije, vključno z obema potema, ki ju je v letih 2011 in 2012 upravljala družba Saremar. Organ NCA je svoje postopke zaključil 11. junija 2013 (13). Sklenil je, da je povišanje cen storitev potniškega prevoza s strani strank predstavljalo usklajeno ravnanje v nasprotju s členom 101 PDEU. Kršitev se je dogajala najmanj v obdobju od septembra 2010 do konca septembra 2011.

(71) Po navedbah organa NCA sta bili družbi Moby (največ 40 %) in Tirrenia (največ 35 %) glavna gospodarska subjekta na poti Civitavecchia–Olbia (Golfo Aranci) v letih 2009 in 2010 z vidika prepeljanih potnikov. Družba Tirrenia je leta 2011 povečala svoj tržni delež na škodo družbe Moby, pri čemer je družba Saremar pridobila manj kot 10 % trga (14). Organ NCA je v zvezi z zadevno potjo ugotovil, da: — je družba Moby v obdobju 2008–2010 zabeležila izgube (manj kot 1 milijon EUR), leta 2011 pa presežek; — je družba SNAV v obdobju 2008–2010 zabeležila izgube, čeprav so se zmanjševale; — je negativne rezultate v obdobju 2008–2011 zabeležila tudi družba Forship.

(72) Na poti Genova (Vado Ligure)–Porto Torres so imele družbe Moby, Tirrenia in GNV podoben tržni delež v obdobju 2009–2010. Podobno se je tržni delež družbe Tirrenia leta 2011 povečal, delež družbe Moby pa zmanjšal. Družba GNV je svojo prisotnost na trgu zmanjšala za več kot polovico. Družba Saremar je zajela manj kot 10 % trga. Organ NCA je ugotovil tudi, da: — je družba Moby izboljšala rezultate, in sicer je imela leta 2008 rahlo izgubo, leta 2011 pa že dobiček; — je družba GNV zabeležila znatne izgube na zadevni poti v obdobju 2008–2010.

(73) Zasebni gospodarski subjekti so med preiskavo organa NCA povišanje cen v poletni sezoni 2011 (na splošno več kot 85 % v primerjavi z letom 2010 na poti Olbia–Civitavecchia in 75 % na poti Genova–Porto Torres) upravičili z znatnim povišanjem cen goriva. Po navedbah organa NCA je družba Tirrenia cene povišala zmerneje, in sicer največ 30 % na poti Civitavecchia–Golfo Aranci in največ 15 % na poti Genova–Porto Torres.

(74) Poleg tega sta se spomladi leta 2011 v skladu s sklepom organa NCA sklenila sporazuma med družbama Moby in GNV. Zlasti je bil sklenjen sporazum o prevozih pod skupno oznako med navedenima družbama na poti Civitavecchia–Olbia za obdobje april–december 2011, v skladu s katerim sta družbi skupaj upravljali pot in bili udeleženi pri rezultatih v skladu s predhodno določenim odstotkom, ne glede na prodane vozovnice. Na podlagi drugega sporazuma je družba GNV lahko podajala vozovnice družbe Moby na poti Genova–Porto Torres v obdobju od junija do decembra 2011. Tako je družba GNV v referenčnem obdobju na družbo Moby prenesla povpraševanje, ki ga sama ni mogla zadovoljiti, na škodo družb Tirrenia in Saremar. Na podlagi navedenih sporazumov je organ NCA sklenil, da družbi na zadevnih poteh nista imeli spodbude za konkurenčnost glede cen. Isti družbi sta sklenili podobne sporazume leta 2012.

(75) Družba CIN je s pridobitvijo družbe Tirrenia 18. julija 2012 sklenila novo pogodbo z Italijo (glej uvodno izjavo 16), na podlagi katere je bila pooblaščena za izpolnjevanje obveznosti javnih storitev, med drugim tudi na poteh Civitavecchia–Olbia in Genova–Porto Torres. Družba CIN je konzorcij, ki so ga v času, ko se je začela prodaja družbe Tirrenia, sestavljale družbe Moby, SNAV in GNV (slednji dve prek družbe Marinvest) ter Grimaldi Compagnia di Navigazione, tj. glavni konkurenti družbe Tirrenia na poteh, ki so se tradicionalno upravljale z režimom javnih storitev (15).

(76) Pridobitev družbe Tirrenia s strani družbe CIN je bilo priglašeno Komisiji, ki je 18. januarja 2012 sklenila začeti postopke v skladu s členom 6(1)(c) Uredbe Sveta (ES) št. 139/2004 (16). Postopke so stranke nato prekinile, organu NCA pa se je priglasila nova operacija z novim deležem družbe CIN. Organ NCA je odobril novo združitev s pogojnim sklepom 21. junija 2012 (17).

(77) Družbi GNV in Forship sta leta 2012 prenehali z upravljanjem poti Civitavecchia–Olbia. Družba GNV je v svojih opombah med preiskavo trdila, da je bil njen odhod s trga neposredna posledica podpore, ki jo je RAS odobrila družbi Saremar, kar je slednji omogočilo, da je zaračunavala voznine, nižje od stroškov (glej uvodno izjavo 135).

(78) Konkurenčne razmere na obeh poteh ob vstopu družbe Saremar na trg so bile naslednje: Razpredelnica 2 Konkurenčne razmere na poteh Golfo Aranci (Olbia)–Civitavecchia Vado Ligure–Porto Torres poletna sezona 2011 (junij–september) Moby, Tirrenia, GNV (18), Forship (Sardinia Ferries) Moby, Tirrenia, GNV zimska sezona 2012 (januar–sredina maja) CIN/Tirrenia ne obratuje poletna sezona 2012 (sredina maja–september) Moby, CIN/Tirrenia Moby, CIN/Tirrenia, GNV

(79) S sklepom, sprejetim 18. junija 2013 (19), je organ NCA začel formalne postopke preiskave zaradi morebitne kršitve pogojev, določenih s sklepom organa NCA, ki je odobril združitev družb Tirrenia/CIN, s strani družb Moby in CIN, med drugim pogoja za omejitev povišanja cen (v primerjavi z vozninami družbe Moby leta 2009) na treh poteh, ki povezujejo Sardinijo s celino, vključno z dvema potema, ki se preiskujeta v trenutnem primeru, v skladu s katerim se cene lahko povišajo največ toliko, kolikor so se povišali stroški goriva.

2.2.2 PROMOCIJSKE DEJAVNOSTI

(80) Na podlagi Deželnega sklepa 20/58 z dne 26. aprila 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 20/58) naj bi Agenzia Sardegna Promozione (v nadaljnjem besedilu: Agencija) financirala trženje tako imenovanega projekta Bonus Sardo–Vacanza v višini 3 milijonov EUR (vključno z DDV) (20).

(81) Z Deželnim sklepom 25/53 z dne 19. maja 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 25/53) je RAS družbo Saremar pooblastila za izvajanje promocijskih dejavnosti, ki so zajemale predvsem prikazovanje logotipov in oglaševanje plovil družbe Saremar s ciljem promovirati Sardinijo kot turistično destinacijo, ne da bi se pri tem izrecno promoviral projekt Bonus Sardo–Vacanza. Sklep 25/53 je Agenciji tudi naložil, naj družbi Saremar dodeli znesek v višini 3 milijonov EUR, kot je določeno v sklepu 20/58, s takojšnjim vnaprejšnjim plačilom v višini 80 %.

2.2.3 POSOJILO V VIŠINI 3 MILIJONOV EUR IN PRVO PRIPOROČILNO PISMO

(82) Na podlagi Deželnega sklepa 23/2 z dne 12. maja 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 23/2) je bila družba Saremar pooblaščena, da sklene pogodbo za posojilo v višini 3 milijonov EUR, pri čemer se zaračunajo obresti po „povprečni tržni stopnji“, z okvirno zapadlostjo osmih mesecev, da se obravnavajo njene likvidnostne potrebe.

(83) Z Deželnim sklepom 31/24 z dne 20. julija 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 31/24) je RAS kot edina delničarka družbe Saremar izdala priporočilno pismo v korist banke Banco di Sardegna S.p.A (v nadaljnjem besedilu: banka BS) kot predpogoj za odobritev kreditne linije.

(84) RAS se v priporočilnem pismu zavezuje, da bo banko BS vnaprej obvestila o vsaki morebitni spremembi v njenem deležu družbe in si prizadevala za učinkovito upravljanje družbe.

(85) Z Deželnim sklepom 12/15 z dne 20. marca 2012 (v nadaljnjem besedilu: sklep 12/15) je RAS javno objavila, da za kreditno linijo v višini 3 milijonov EUR, odobreno s sklepom 23/2, z družbo Saremar ni bila sklenjena pogodba, zato je priporočilno pismo, odobreno s sklepom 31/24, ob izteku roka poteklo.

2.2.4 DRUGO PRIPOROČILNO PISMO

(86) Z Deželnim sklepom 52/119 z dne 23. decembra 2011 (v nadaljnjem besedilu: sklep 52/119) je RAS odobrila drugo priporočilno pismo, da se družbi Saremar omogoči pridobitev možnost prekoračitve v višini 5 milijonov EUR za zagotovitev zadostne likvidnosti v bližnji prihodnosti za upravljanje povezav s celino. Banka Monte dei Paschi di Siena (v nadaljnjem besedilu: banka MPS) je kot predpogoj za odobritev zmogljivosti zahtevala jamstvo.

(87) Priporočilno pismo opozarja, da je bila družba Saremar v celoti v lasti RAS, da je bila odobrena dokapitalizacija v višini 11,5 milijona EUR in da naj bi družba še naprej upravljala povezave s celino. RAS se zavezuje, da bo posojilodajalca vnaprej obveščala o vsaki morebitni spremembi v svojem deležu v družbi in da si bo prizadevala za učinkovito upravljanje družbe.

(88) RAS je navedla, da priporočilno pismo, odobreno s sklepom 52/119, ni bilo izdano, in je banka MPS odobrila kreditno linijo v višini 2,5 milijona EUR po tržnih stopnjah brez jamstva RAS. RAS je v svojih pripombah na sklep o začetku postopka iz leta 2012 Komisiji zagotovila sporazum o kreditni liniji z banko MPS. Pogodba določa kreditno linijo do največ 2,5 milijona EUR, pri čemer se zaračunajo spremenljive obresti na podlagi enomesečne obrestne mere EURIBOR s pribitkom 5 %.

2.2.5 DOKAPITALIZACIJA

(89) V skladu s sklepom 36/6 je bil zahtevek družbe Saremar v višini 11 546 403,59 EUR pri družbi Tirrenia v stečaju ustrezno registriran s strani stečajne zbornice civilnega sodišča v Rimu in razglašen za izvršljivega 1. aprila 2011. Odpis kredita za 5 773 201,80 EUR, tj. 50 %, ko je bila odobrena bilanca stanja družbe za leto 2010, je leta 2010 privedel do izgube v višini 5 253 530,05 EUR. Skupščina delničarjev družbe Saremar je 28. marca 2012 sklenila, da se pokrije izguba v višini 4 890 950,36 EUR (21), prenesena v leto 2012, z zmanjšanjem kapitala s 6 099 961 EUR na 1 209 010,64 EUR.

(90) V skladu z italijanskim civilnim zakonikom morajo delničarji dokapitalizirati družbo, če se njen kapital zmanjša za več kot eno tretjino. Zato je skupščina delničarjev 15. junija 2012 sklenila povečati kapital družbe Saremar, ki je znašal 1 209 010,64 EUR, in sicer na 6 099 961 EUR, pri čemer je bil znesek v višini 824 309,69 EUR plačan 11. julija 2012, tj. minimalni znesek, potreben za uskladitev kapitala z zakonskimi zahtevami. Preostalo naj bi se izvedlo po predhodni priglasitvi ukrepa Komisiji.

(91) Komisija še ni bila obveščena o nadaljnjih kapitalskih injekcijah.

3. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA

3.1 NADOMESTILO ZA UPRAVLJANJE OBEH POTI MED SARDINIJO IN CELINSKO ITALIJO

3.1.1 KVALIFIKACIJA POMOČI

(92) Komisija je v svojem sklepu iz leta 2012 zavzela predhodno stališče, da akti, ki družbo Saremar pooblaščajo za upravljanje obeh poti na celino, zadevnih storitev ne uvrščajo izrecno med storitve splošnega gospodarskega pomena in tudi nikjer ne navajajo nadomestila družbi Saremar za izpolnjevanje obveznosti javnih storitev. Komisija je ugotovila tudi, da je na podlagi takratnih razpoložljivih informacij nadomestilo v višini 10 milijonov EUR, odobreno družbi Saremar, dozdevno presegalo operativne izgube.

(93) Prav tako je Komisija zavzela predhodno stališče, da četrti pogoj iz zadeve Altmark (22) ni bil upoštevan, saj se za upravljanje dveh dodatnih poti, za kar je bila pooblaščena družba Saremar leta 2011, ni izvedel razpisni postopek. Komisija poleg tega ni imela dokazov v podporo trditvi, da je družba Saremar dejansko zagotavljala storitev po najnižjih stroških za skupnost.

3.1.2 ZDRUŽLJIVOST

(94) Komisija je menila, da pomoči v okviru oblike javnega nadomestila družbi Saremar ni bilo mogoče opredeliti za združljivo z notranjim trgom in izvzeti iz zahteve o priglasitvi v skladu z Odločbo Komisije 2005/842/ES (23) (v nadaljnjem besedilu: odločba SSGP iz leta 2005), niti v skladu s Sklepom Komisije 2012/21/EU (24) (v nadaljnjem besedilu: sklep SSGP iz leta 2011).

(95) Komisija je izrazila pomisleke glede združljivosti nadomestila na podlagi okvira Evropske unije za državno pomoč v obliki nadomestila za javne storitve (leta 2011) (25) (v nadaljnjem besedilu: okvir SSGP iz leta 2011), in sicer zaradi vprašljive kvalifikacije storitev splošnega gospodarskega pomena SSGP in dejstva, da je družba Saremar morda prejela previsoko nadomestilo.

(96) Komisija je še ugotovila, da morajo storitve splošnega gospodarskega pomena, da bi se štele za združljive z notranjim trgom, od 31. januarja 2012 naprej upoštevati dodatne pogoje iz odstavkov 14, 19, 20, 24, 39 in 60 okvira SSGP iz leta 2011. Komisija je menila, da navedeni pogoji v tem primeru niso bili upoštevani.

3.2 PROMOCIJSKE DEJAVNOSTI

(97) Komisija je Italijo pozvala, naj pojasni, kako se je določila cena promocijskih dejavnosti, in predloži dokaze, da se je njihova cena določila po tržni vrednosti, na primer z zagotovitvijo referenčnih vrednosti na voljo na trgu.

3.3 POSOJILO V VIŠINI 3 MILIJONOV EUR IN PRIPOROČILNA PISMA

(98) Komisija je zavzela predhodno stališče, da priporočilna pisma niso dodelila neupravičenih prednosti družbi Saremar, ker se na koncu niso uporabila za jamstvo nobenega posojila ali drugih finančnih obveznosti upravičenca. Italijo in zainteresirane strani je pozvala, naj v zvezi s tem predložijo pripombe.

(99) Komisija je Italijo tudi pozvala, naj predloži dokaze, da je bilo posojilo v višini 3 milijonov EUR, ki ga je družba Saremar črpala iz banke BS, v skladu s tržnimi pogoji.

3.4 DOKAPITALIZACIJA

(100) Kar zadeva kapitalizacijo družbe Saremar, je Komisija zavzela predhodno stališče, da je ukrep družbi dodelil gospodarsko prednost, saj ni bilo verjetno, da bi v podobnih okoliščinah zasebni delničar vpisal zadevni kapital. Italijo in zainteresirane strani je pozvala, naj v zvezi s tem predložijo pripombe.

4. PRIPOMBE RAS IN DRUŽBE SAREMAR

4.1 NADOMESTILO ZA UPRAVLJANJE OBEH POTI MED SARDINIJO IN CELINSKO ITALIJO

(101) Družba Saremar podpira in dopolnjuje trditve RAS v zvezi z nadomestilom, prejetim v letih 2011 in 2012 za upravljanje obeh poti, ki povezujeta Sardinijo in celino. Te pripombe se skupaj obravnavajo v nadaljevanju.

(102) Družba ni predložila pripomb o drugih ukrepih, ki se preiskujejo.

4.1.1 VPRAŠANJA V ZVEZI S KVALIFIKACIJO POMOČI

(103) RAS je trdila, da je nadomestilo, dodeljeno družbi Saremar za upravljanje obeh povezav s celino, v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Čeprav je upravljanje poti pred tem prinašalo izgubo, je bilo upravičeno domnevati, da bo dejavnost postala donosna. Pri sprejemanju zadevnih ukrepov je imela RAS vlogo preudarnega tržnega vlagatelja, saj so njeni sklepi o aktivaciji obeh zadevnih poti temeljili na predhodno pripravljenih poslovnih načrtih. Zlasti: (a) marca/aprila 2011, ko je RAS sklenila, da bo družba Saremar začela z upravljanjem novih poti na celino, je upoštevala le poti, ki jih je mogoče upravljati z ekonomskim ravnovesjem; (b) s sklepom 36/6 je RAS sklenila, da mora družba Saremar na podlagi poslovnega načrta preveriti uspešnost obratovanja za obdobje od 30. septembra 2011 do 30. septembra 2012 za najmanj eno dodatno pot med kraji Olbia–Livorno, Porto Torres-Livorno in Cagliari–Piombino. Družba Saremar je morala na podlagi poslovnega načrta tudi ponovno začeti z upravljanjem linij Golfo Aranci (ali Olbia)–Civitavecchia in Porto Torres–Vado Ligure (ali Genova) od 15. maja 2012 do 15. septembra 2012. Sklep o tem, da se v poletni sezoni 2012 ne vzpostavijo nove poti, pač pa ponovno obratovanje obeh poti, ki ju je že upravljala družba Saremar leta 2011, je prav tako temeljil na dobičkonosnosti; (c) sklep RAS, da bo omejila operativne izgube s prekinitvijo opravljanja storitev na obeh poteh ob koncu visoke sezone leta 2012 in da bo operativne izgube delno nadomestila, je bil ključnega pomena za zagotovitev, da se je njeno poslovno tveganje zmanjšalo na minimum. Zato bi takšen sklep sprejel tudi zasebni vlagatelj.

(104) RAS je tudi poudarila, da so se v tem primeru upoštevala štiri merila iz zadeve Altmark, in sicer iz razlogov, navedenih v nadaljevanju.

Pogoj 1 iz zadeve Altmark

(105) Nacionalni organi imajo veliko moč diskrecije, kar zadeva opredelitev storitev splošnega gospodarskega pomena. RAS so bile z Zakonom 296 z dne 7. decembra 2006 dodeljene pristojnosti v zvezi z ozemeljsko kontinuiteto, zato je RAS najprimernejši organ za opredelitev storitev splošnega gospodarskega pomena, kar zadeva povezave s Sardinije do celinske Italije. Na podlagi tega RAS poudarja svoj interes pri zagotavljanju ozemeljske kontinuitete po cenovno ugodnih vozninah. Poskusno zaupanje storitve družbi Saremar bi zadevalo potrebe splošnega interesa in bi bilo posledica nujnosti.

(106) Zaradi dejanske potrebe po uvedbi obveznosti javnih storitev RAS najprej opozarja na hudo krizo nekdanje matične družbe Tirrenia, ki je tradicionalno upravljala povezave med Sardinijo in celinsko Italijo. Domnevna posledica finančnih težav družbe Tirrenia je bila izredna negotovost v zvezi z upravljanjem javne storitve, tako je bilo vsaj do julija 2012, ko je družba CIN podpisala novo pogodbo. RAS poudarja, da je prodajo družbe Tirrenia družbi CIN v njeni prvotni sestavi delničarjev ovirala Komisija.

(107) RAS tudi navaja, da je povišanje cen prevoza na poteh s Sardinije na celino v naslednjih mesecih močno vplivalo na večino uporabnikov, zlasti na socialno šibkejši del skupnosti Sardinije.

(108) Na podlagi tega je RAS aprila 2011 sklenila poskusno izvajati storitve javnega prevoza, da bi zagotovila ozemeljsko kontinuiteto s celino po ugodnih cenah. Zasebni upravljavci, ki so bili sicer vprašani za mnenje, po navedbah RAS niso pokazali pripravljenosti, da bi omejili cene, in so zavrnili vsako obliko obveznosti erga omnes za voznine.

(109) Pooblastilo za izvajanje storitev splošnega gospodarskega pomena je bilo družbi Saremar podeljeno na podlagi več aktov o pooblastitvi, ki so jasno določili cilj javnega interesa. RAS poudarja, da je bila edina izvedljiva alternativa za preprečitev resnih motenj v ozemeljski kontinuiteti to, da je bila za zadevne storitve pooblaščena družba Saremar.

(110) Družba Saremar je interni gospodarski subjekt RAS: RAS jo neposredno nadzoruje in je njen edini delničar; s statutom je bila pooblaščena za upravljanje povezav od Sardinije do manjših otokov in Korzike na eni strani ter do celine na drugi; nima nobene diskrecije v zvezi z upravljanjem storitev, za katere je pooblaščena in ki jih enostransko določi RAS; družba Saremar prav tako ne razvije nobene dejavnosti, ki je v nasprotju z interesi RAS. Zato RAS trdi, da ji v skladu s pravili o postopku oddaje javnega naročila ni bilo treba izvesti razpisnega postopka za storitev, temveč jo je lahko neposredno dodelila internemu gospodarskemu subjektu. Dokler nadomestilo ni preseglo stroškov, nastalih pri izvajanju storitev, državna pomoč ni bila vključena.

(111) V tem smislu RAS poudarja, da Uredba (ES) št. 1370/2007 Evropskega parlamenta in Sveta (26) izrecno določa, da lahko nacionalni organi opravljanje storitev prevoza zaupajo notranjemu izvajalcu ali službi, pri čemer jim ni treba izvesti razpisnega postopka za pogodbo za opravljanje storitev po javnem naročilu. Uredba (ES) št. 1008/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (27) prav tako predvideva možnost, da javni organi lahko „sprejmejo nujne ukrepe v primeru prekinitve storitev ali neposrednega tveganja za nastanek takšnega položaja“, ti ukrepi pa so lahko „neposredna sklenitev ali formalni sporazum o podaljšanju pogodbe za opravljanje storitev po javnem naročilu“.

(112) Po navedbah RAS je to stališče potrdila Komisija v okviru postopka za ugotavljanje kršitev Italije v zvezi z neupoštevanjem Uredbe Sveta (EGS) št. 3577/92 z dne 7. decembra 1992 o uporabi načela prostega pretoka storitev v pomorskem prometu med državami članicami (pomorska kabotaža) (28) (v nadaljnjem besedilu: uredba o pomorski kabotaži), v okviru katere je Komisija navedla, da „če naj bi dežele storitev opravljale interno v smislu sodne prakse v zadevi ANAV (C-410/04) ob upoštevanju vseh relevantnih zahtev, bi se štelo, da je to v skladu z uredbo o pomorski kabotaži“.

(113) RAS poudarja, da so se poti, ki jih bo upravljala družba Saremar, izbrale na podlagi študije izvedljivosti, ki je ustrezno upoštevala potrebo po zagotovitvi ozemeljske kontinuitete in ekonomske uspešnosti dejavnosti. Kot je poudarjeno v naknadnih sklepih 25/69 in 27/4, sta bili na podlagi te študije in tržnih informacij, ki jih je zbrala družba Saremar, poti Civitavecchia–Golfo Aranci in Vado Ligure–Porto Torres aktivirani za visoko sezono, in sicer od 15. junija do 15. septembra 2011 oziroma od 22. junija do 15. septembra 2012.

(114) RAS je poudarila tudi, da obratovanje poti Genova–Porto Torres in Civitavecchia–Olbia v poletni sezoni ne spada v področje uporabe novega sporazuma, sklenjenega med Italijo in družbo CIN, zato zanj obveznost javnih storitev za zagotavljanje cenovne dostopnosti storitev ne velja. Kakor koli že, ta nova pogodba omogoča revizijo cen, da se upoštevajo povišani stroški (zlasti stroški goriva), in zato rezidentom Sardinije ne bi jamčila cenovne dostopnosti storitev.

(115) Po navedbah RAS je bilo poskusno obratovanje obeh poti na celino dokončno ukinjeno septembra 2012. RAS je nato izdelala natančno strukturiran projekt za upravljanje povezav s celino, ki je bil predhodno priglašen Komisiji, in sicer projekt Flotta Sarda. Nova družba Flotta Sarda S.p.A. (v nadaljnjem besedilu: družba Flotta Sarda), ki je v celoti v lasti RAS, ki jo tudi financira, bo ustanovljena, da se pooblasti za zagotavljanje v okviru režima javnih storitev za prevoze v pomorskem prometu na štirih poteh, ki povezujejo Sardinijo s celinsko Italijo. Družba Flotta Sarda bo prejela letno nadomestilo za pokritje stroškov javne storitve.

Pogoj 2 iz zadeve Altmark

(116) Dejstvo, da deželni sklepi, v skladu s katerimi mora družba Saremar začeti z upravljanjem zadevnih poti, ne zagotavljajo njene pravice do nadomestila, ne vpliva na spoštovanje drugega merila iz zadeve Altmark. Javnim organom ni treba predhodno opredeliti natančne količine nadomestila, ki ga je treba dodeliti za upravljanje javnih storitev. Zadostuje že, da vnaprej opredelijo način za izračun upravičenih stroškov do te mere, da se lahko ti stroški neposredno pripišejo izpolnjevanju storitev splošnega gospodarskega pomena. V sedanjem primeru, ko je RAS sklenila, da mora družba Saremar vzpostaviti povezave s celino, je dejansko predvidevala, da opravljanje teh storitev ne bo povzročilo izgub. Nadomestilo bi se teoretično lahko izkazalo na nepotrebno, vendar se ni izključilo.

(117) RAS poudarja, da odkar se za opravljanje zadevnih storitev uporablja ločeno računovodstvo, je mogoče enostavno opredeliti neto stroške, ki so nastali pri zagotavljanju javne storitve.

Pogoj 3 iz zadeve Altmark

(118) Družba Saremar je zadevne javne storitve opravljala v okviru ločenega računovodstva. RAS meni, da to zadostuje za zagotovitev, da so se javna sredstva uporabila le za nadomestilo gospodarskemu subjektu za zabeleženi primanjkljaj. Po mnenju RAS družba Saremar torej ni prejela previsokega nadomestila.

Pogoj 4 iz zadeve Altmark

(119) RAS trdi, da je četrti pogoj iz zadeve Altmark izpolnjen, saj so bila plovila za uporabo na poteh najeta po tržnem posvetovanju in stroški goriva upoštevajo tržne stopnje. Vsi drugi sestavni deli stroškov (zavarovanje, pomožne storitve za navigacijo, pravice pristanišč) temeljijo na trgu.

4.1.2 TEŽAVE GLEDE ZDRUŽLJIVOSTI

(120) RAS navaja, da uvrstitev družbe Saremar kot notranjega gospodarskega subjekta izključuje upoštevanje pogoja glede nediskriminacije iz uredbe o pomorski kabotaži in da dodelitev javne storitve družbi Saremar zato ne krši odločbe SSGP iz leta 2005 in sklepa SSGP iz leta 2011.

(121) RAS pojasnjuje, da so bili vsi bistveni elementi ukrepa opredeljeni že aprila 2011. Vsaka pomoč, ki se je začela izvajati pred začetkom veljavnosti sklepa SSGP iz leta 2011, bi se morala oceniti na podlagi odločbe SSGP iz leta 2005. RAS predvideva, da so pogoji združljivosti iz navedenega sklepa upoštevani. Zlasti: (a) za storitev je bila pooblaščena družba Saremar na podlagi preglednih, nediskriminatornih pogojev v smislu uredbe o pomorski kabotaži; (b) zgornje meje iz člena 2(1)(a) in (c) odločbe SSGP iz leta 2005 so upoštevane: subvencija je nižja od 30 milijonov EUR in na posamezni poti je bilo prepeljanih manj kot 300 000 potnikov; (c) storitve so zakonsko opredeljene kot storitve splošnega gospodarskega pomena in je zanje pooblaščena družba Saremar na podlagi več aktov o pooblastitvi v skladu s členom 4 navedenega sklepa; (d) nadomestilo, dodeljeno družbi Saremar za upravljanje poti do celine, ne presega zneska, ki je potreben za pokritje stroškov, ki so nastali pri opravljanju storitev, v skladu s členom 6 navedenega sklepa;

(122) RAS navaja, da bi bil ukrep vsekakor usklajen tudi s sklepom SSGP iz leta 2011, saj: (a) se upošteva druga zgornja meja iz člena 2(1)(d) navedenega sklepa; (b) je bila družba Saremar za storitev pooblaščena na podlagi tehničnih razprav z zasebnimi gospodarskimi subjekti. Poleg tega je RAS prejela številne pritožbe v zvezi s storitvijo, ki so jo izvajali zasebni gospodarski subjekti; (c) nadomestilo upošteva neto stroške, ki so nastali gospodarskemu subjektu pri opravljanju storitve; (d) so se upoštevale zahteve v zvezi s preglednostjo, saj so bili na to temo izdani deželni sklepi.

(123) RAS še navaja, da se za ukrep ne sme šteti, da izkrivlja konkurenco v obsegu, ki je v nasprotju z interesom Unije, saj je njegov cilj zagotoviti ozemeljsko kontinuiteto in je omejen na primanjkljaj, ki je nastal pri izvajanju storitev splošnega gospodarskega pomena.

4.2 PROMOCIJSKE DEJAVNOSTI

(124) Po navedbah RAS subvencija za promocijske dejavnosti ustreza storitvam, ki jih je izvajala družba Saremar, in zato družbi ne zagotavlja nobene neupravičene gospodarske prednosti.

(125) RAS navaja, da je treba pri ocenjevanju skladnosti cene s tržnimi pogoji ustrezno upoštevati dejstvo, da zadevne promocijske dejavnosti niso bile omejene na visoko sezono leta 2011, kot se je sprva predvidelo, temveč so se postopoma podaljšale v leto 2012.

(126) RAS je pozno v postopku, in sicer 28. junija 2013, Komisiji predložila strokovno mnenje, s katerim bi upravičila ceno promocijskih dejavnosti. Strokovnjak je ugotovil, da bi tržna vrednost promocijskih dejavnosti, ki jih je družba Saremar izvedla leta 2011 in 2012, znašala med 2 458 168 EUR in 2 609 631 EUR (brez DDV). Zato RAS meni, da je bila cena, ki jo je plačala družbi Saremar, upravičena. Kot referenčna vrednost za tržne stroške so se uporabili povprečni stroški oglaševanja na kvadratni meter, ocenjeni na podlagi parametrov, kot je trajanje (upoštevali so se določeni popusti za nadaljevanje oglaševalske kampanje leta 2012), vrsta oglaševanja (notranje ali zunanje) in lokacija (glavna mesta, pomemben pritok prebivalstva, področja mobilnosti).

(127) RAS navaja, da če bi se cena, ki je bila plačana družbi Saremar za promocijske dejavnosti, štela za previsoko, bi se prednost, dodeljena tej družbi, omejila na razliko med dejansko plačano ceno in tržno vrednostjo storitev. RAS še meni, da bi se morala združljivost vsake take pomoči oceniti na podlagi člena 106(2) PDEU.

4.3 POSOJILO V VIŠINI 3 MILIJONOV EUR IN PRIPOROČILNA PISMA

(128) RAS trdi, da kreditna linija v višini 3 milijonov EUR, ki jo je pridobila družba Saremar, ni vključevala deželnih skladov. Družbi Saremar jo je po tržnih vrednostih dodelila banka BS, ki je zasebna finančna ustanova. Vendar družba Saremar ni aktivirala kreditne linije, zaradi česar je priporočilno pismo iz julija 2011, izdano v skladu s sklepom 23/2, poteklo 30. novembra 2011. Glede na to, da priporočilno pismo ni bilo povezano z nobeno finančno obveznostjo družbe, ga ni mogoče obravnavati kot jamstvo.

(129) Drugo priporočilno pismo, odobreno s sklepom 52/119, ni bilo izdano, zato RAS ni prejela nobene zavezujoče obveznosti v korist družbe Saremar. Finančna transakcija, določena v sklepu 52/119 (možnost prekoračitve v višini 5 milijonov EUR), se ni izvedla. Kot je poudarjeno v sklepu 12/15, je družba Saremar zaprosila za posojilo, za katerega je bila sklenjena pogodba z banko MPS, in ga pridobila, ne da bi RAS zanj zagotovila jamstvo.

4.4 DOKAPITALIZACIJA

(130) RAS poudarja, da dokapitalizacija ni v noben povezavi z upravljanjem obeh poti do celinske Italije s strani družbe Saremar. Ta ukrep zadeva storitve, ki jih je družba Saremar izvajala na poteh do manjših otokov in Korzike v okviru prvotnega sporazuma, kot je bil podaljšan.

(131) Znesek 11,5 milijonov EUR iz sklepa 36/6 ustreza zahtevku, vloženem pri družbi Tirrenia v stečajnih postopkih. Ta znesek pa se ne nanaša na finančne operacije v skupini Tirrenia, ki izvirajo iz obdobja pred letom 2009. Ta znesek je bil torej že odobren leta 2004, ko je Komisija sprejela svoj končni sklep o prvotnih sporazumih do konca leta 2008.

(132) Dokapitalizacija se je do zdaj izvedla le delno. S sklepom z dne 15. junija 2012 je skupščina delničarjev družbe Saremar sklenila povečati kapital družbe, ki je znašal 1 209 010,64 EUR, na 6 099 961 EUR z izdajo 307 765 navadnih delnic z nominalno vrednostjo 19,82 EUR. RAS je 11. julija 2012 kapital družbe Saremar povečala le za 824 309,6 EUR. RAS je za vpis preostalega kapitala v znesku 4 066 640,67 EUR postavila pogoj, da se upošteva klavzula „standstill“ in da se operacija priglasi Komisiji.

(133) RAS poudarja, da je bil namen dokapitalizacije le povračilo sredstev, ki so bila v vsakem primeru že na voljo družbi Saremar. Ukrep ne vključuje prenosa novih javnih sredstev in zato ne pomeni državne pomoči. Ukrep je treba obravnavati kot skladen z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, saj temelji na predhodno pripravljenem poslovnem načrtu in je njegov cilj optimizirati izkupiček prodaje družbe z zanesljivimi možnostmi za uspešnost dejavnosti.

(134) RAS še poudarja, da imajo zasebni gospodarski subjekti, zlasti družbi GNV in Moby, korist od povečanj kapitala zaradi nadomestila izgub iz operativnega tveganja. Nekatere od teh operacij so se domnevno izvedle hkrati z ukrepom, ki ga je RAS sprejela v korist družbe Saremar.

5. PRIPOMBE ZAINTERESIRANIH STRANI

5.1 DRUŽBA MOBY

5.1.1 NADOMESTILO ZA UPRAVLJANJE OBEH POTI MED SARDINIJO IN CELINSKO ITALIJO

(135) Družba Moby trdi, da je družba Saremar leta 2011 in 2012 obe povezavi do celine lahko upravljala po cenah, nižjih od stroškov, le zaradi subvencije, ki ji jo je dodelila RAS. Družba Moby navaja, da je bila struktura trga bistveno spremenjena zaradi presežno nizkih cen, ki jih je zaračunavala družba Saremar. Zasebni gospodarski subjekti, ki so bili dejavni na zadevnih poteh do leta 2011, kot npr. družbi GNV ali Forship (Sardinia Ferries), niso imeli druge možnosti, kot da zapustijo trg.

(136) Po navedbah družbe Moby ukrepa ni mogoče upravičiti na podlagi javnega interesa iz najmanj dveh razlogov.

(137) Prvič, Italija je pri novem sporazumu, ki ga je sklenila 18. julija 2012 z družbo CIN in ki je vključeval izpolnjevanje obveznosti javnih storitev na poteh med Sardinijo in celinsko Italijo, upoštevala vse zakonite interese javnih storitev. Novi sporazum je določil obveznosti javnih storitev v zvezi z upravljanjem poti Genova–Porto Torres in Civitavecchia–Olbia v nizki sezoni (skozi vse leto, razen od junija do septembra) najmanj enkrat dnevno. Navedeni sporazum je določil tudi najvišjo voznino in dodatna zmanjšanja voznine za rezidente na vseh poteh, ki obratujejo, v okviru režima javnih storitev. Uvedel je zahteve o minimalni zmogljivosti, opredeljene za vsako posamezno zadevno pot posebej.

(138) Drugič, ukrep ne vključuje dejanskega interesa javne službe, saj sta zadevni poti komercialne narave. Družba Saremar poti ni upravljala le v nizki sezoni, temveč tudi v visokih sezonah v letih 2011 in 2012, ko so bili na trgu prisotni številni drugi gospodarski subjekti. Prav zaradi svoje komercialne narave v poletni sezoni sta bili zadevni poti izključeni iz področja uporabe novega sporazuma.

(139) Poleg tega akti o pooblastitvi ne opredeljujejo izrecno zadevnih storitev kot storitev splošnega gospodarskega pomena in gospodarskemu subjektu ne dodeljujejo pravice do nadomestila. Poleg tega je RAS družbo Saremar neposredno pooblastila za zagotavljanje navedenih storitev, ne da bi pred tem izvedla razpisni postopek.

(140) Družba Moby ugotavlja, da nadomestilo ni bilo upravičeno in vsekakor ni sorazmerno z izgubami, ki jih je družba Saremar utrpela pri izvajanju storitev.

5.1.2 PROMOCIJSKE DEJAVNOSTI

(141) Družba Moby trdi, da je subvencija v višini 2 479 000 EUR (brez DDV), dodeljena družbi Saremar za promocijske dejavnosti, jasno nesorazmerna. Poleg tega se takojšnje vnaprejšnje plačilo 80 % zneska ne more šteti za običajno poslovno prakso.

(142) Družba Moby prav tako navaja, pri čemer se sklicuje na bilanco stanja družbe Saremar za leto 2011, da je Agencija poleg zneska v višini 3 milijonov EUR družbi Saremar odobrila 1 157 000 EUR (brez DDV) kot vračilo zneska, ki ga je domnevno vnaprej plačala družba Saremar na podlagi okvira kampanje za poletje 2011, ki se je imenovala „Poletje 2011 – kampanja Flotta Sarda“ (glej uvodno izjavo 80). Družba Moby trdi, da bi ta znesek prav tako pomenil pomoč za družbo Saremar.

(143) Agencija predhodno ni izvedla razpisnega postopka za dodelitev promocijskih storitev.

5.1.3 POSOJILO V VIŠINI 3 MILIJONOV EUR IN PRIPOROČILNA PISMA

(144) Kar zadeva drugo priporočilno pismo (glej uvodno izjavo 87), družba Moby opozarja, da je RAS s sklepom 52/119 potrdila, da se je od banke MPS zahtevalo takojšnje posojilo za izvajanje storitve na poti Civitavecchia–Olbia in da je banka od RAS zahtevala jamstvo. Dejstvo, da je bilo priporočilno pismo uradno preklicano s sklepom 12/15, ni pomembno za opredelitev ukrepa kot državne pomoči, saj je banka MPS za to izrecno zaprosila in je že imelo učinke.

5.1.4 DOKAPITALIZACIJA

(145) Družba Moby v celoti podpira predhodno stališče Komisije o dokapitalizaciji. Navaja, da zasebni vlagatelj ne bi izvedel enakega vlaganja zaradi težavnega finančnega stanja družbe in pomanjkanja predvidljivih možnosti, da se ponovno doseže rentabilnost. Prav tako je dokapitalizacija družbi Saremar učinkovito olajšala dostop do posojila banke MPS in ima zato podobne učinke kot jamstvo, s čimer je bila družbi Saremar dodeljena gospodarska prednost.

5.1.5 DRUGI UKREPI

(146) Družba Moby se tudi sklicuje na dodaten znesek v višini 4 milijonov EUR, ki ga je RAS dodelila družbi Saremar oktobra 2011. Ta znesek je domnevno nadomestil državne subvencije kot posledica povečanja operativnih stroškov na poteh na manjše otoke in Korziko, ki ju upravlja družba Saremar v okviru prvotnega sporazuma, kot je bil podaljšan. Družba Moby trdi, da ta ukrep pomeni dodatno pomoč za družbo Saremar, ki Komisiji ni bila priglašena vnaprej.

(147) Po mnenju družbe Moby vsi ukrepi, ki se ocenjujejo, pomenijo nezakonito in nezdružljivo pomoč družbi Saremar.

5.2 DRUGE STRANI

(148) Nobena druga stran ni predložila pripomb na ukrepe, ki so predmet tega sklepa, v postopkovnih rokih.

(149) Pozneje v preiskavi, in sicer 3. julija 2013, je družba GNV Komisiji predložila dva dokumenta: (i) poročilo strokovnjaka, ki ga je imenovalo sodišče v okviru civilnega spora, ki ga je sprožila družba GNV zoper družbo Saremar pred sodiščem v Genovi, in (ii) sodno odločbo z dne 11. junija 2013, s katero je bilo poročilo priznano.

(150) Strokovnjak je proučil tri vprašanja, pomembna za sedanjo oceno državne pomoči, ki jih je nato vključil v poročilo, in sicer: (i) ali je dokapitalizacija dodelila prednost podružnici, ki je upravljala obe povezavi s celino, (ii) skladnost dokapitalizacije z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu in (iii) skladnost subvencije, ki je bila plačana družbi Saremar za promocijske dejavnosti, s trgom.

(151) V skladu s poročilom je bil namen dokapitalizacije ohranjanje preživetja družbe glede na negotovo podaljšanje prvotnega sporazuma za naslednjih 12 mesecev in s tem razpoložljivost nadomestila za naslednje leto. Poročilo temelji na dokumentu, odobrenem z bilanco stanja leta 2011 (29), ki opozarja, da je leta 2011 na obeh povezavah do celinske Italije nastala operativna izguba v višini 214 000 EUR in da so bile zaradi negotovosti v zvezi s privatizacijo družbe Tirrenia negotove tudi državne subvencije. Poročilo ugotavlja, da je bila dokapitalizacija potrebna za zagotovitev nadaljnjega delovanja. Pomenila je koristi za podružnico, ki je upravljala povezave do manjših otokov, in podružnico, ki je zagotavljala storitve prevoza do celine.

(152) Poročilo v nadaljevanju navaja, da je imela družba Saremar leta 2011 skupni presežek v višini 2 523 439 EUR. Ta znesek je vključeval dobiček v višini 2 737 797 EUR na poteh, ki so se upravljale v okviru sporazuma z državo, in izgubo v višini 214 358 EUR na poteh na celino.

(153) Strokovnjak je ugotovil tudi, da dokapitalizacija ni bila skladna z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu, glede na negotov položaj družbe, ki je izgubila več kot eno tretjino svojega registriranega kapitala, in visokokonkurenčni trg, na katerem je delovala družba, ter njene omejene prihodnje poslovne možnosti. Ugotovil je, da zasebni vlagatelj najverjetneje ne bi vložil v tako dejavnost.

(154) Kar zadeva skladnost cene za promocijske dejavnosti s tržno vrednostjo, je strokovnjak ugotovil, da je družba Saremar glede na bilanco stanja družbe za leto 2011 prejela 2 479 000 EUR kot nadomestilo za zagotavljanje oglaševalskih storitev na plovilih, ki so se uporabljala na poteh do celine. Analizirana je bila tržna skladnost te cene, in sicer so se stroški, nastali pri izvajanju storitev prevoza, delili s številom prepeljanih potnikov. Rezultat je bil 18,47 EUR stroškov na potnika in se je štel za presežnega v primerjavi z normalnimi stroški za to vrsto oglaševanja, še zlasti glede na dejstvo, da je bilo oglaševanje namenjeno potnikom na krovu, ki so torej že izbrali Sardinijo kot turistično destinacijo. Za ceno, ki jo je plačala RAS, se je štelo, da ne izraža tržne vrednosti promocijskih dejavnosti, ki jih je izvajala družba Saremar.

(155) Družba GNV je Komisiji predložila tudi pripombe družbe Saremar o poročilu, pripravljenem v okviru nacionalnih postopkov. Družba Saremar je v svojih pripombah poudarila, da je organ NCA že potrdil, da je bil njen delež trga za storitve pomorskega prevoza na povezavi od Sardinije do celinske Italije še naprej le obroben, zato ni mogla spremeniti že obstoječih tržnih pogojev. Družba Saremar je prav tako potrdila negativni rezultat leta 2011 (214 358 EUR) na poteh, ki Sardinijo povezujejo s celino. Navedla je, da bi družba za izravnavo izgub na obeh poteh do celine morala povišati voznine na ravni, ki jih zaračunavajo zasebni gospodarski subjekti.

(156) Dejstvo, da so se storitve na obeh poteh nehale izvajati septembra 2011, je pripomoglo k omejitvi operativnih izgub. Nadaljnje obratovanje poti bi negativno vplivalo na rezultate in pripeljalo do posredovanja RAS, ki bi pokrila operativne izgube.

(157) Družba Saremar je poudarila, da je bilo stanje družbe v času dokapitalizacije kritično, saj obstaja (ne ravno skromno) tveganje za znižanja javnih subvencij. Zaradi nezmožnosti države, da bi podprla družbo, tudi v poslovodnem smislu, je finančna situacije družbe zbujala veliko zaskrbljenost. Po mnenju družbe Saremar bi bila zaradi tega vsaka primerjava z zasebnimi gospodarskimi subjekti neprimerna.

6. PRIPOMBE IZ ITALIJE GLEDE PRIPOMB ZAINTERESIRANIH STRANI

(158) Italija ni predložila pripomb o ugotovitvah zainteresiranih strani v zvezi z ukrepi, ki jih je RAS sprejela v korist družbe Saremar.

7. OCENA

7.1 OBSTOJ POMOČI V SMISLU ČLENA 107(1) PDEU

(159) V skladu s členom 107(1) PDEU „je vsaka pomoč, ki jo dodeli država članica, ali kakršna koli pomoč iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z notranjim trgom, kolikor prizadene trgovino med državami članicami“.

(160) Merila iz člena 107(1) so kumulativna. Za določitev, ali priglašeni ukrepi pomenijo državno pomoč v smislu člena 107(1), morajo biti torej izpolnjeni vsi navedeni pogoji. Za finančno podporo namreč velja, da: (a) jo je dodelila država članica ali je bila dodeljena iz državnih sredstev; (b) daje prednost določenim podjetjem ali proizvodnji določenega blaga; (c) izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco; (d) vpliva na trgovino med državami članicami.

7.1.1 NADOMESTILO ZA UPRAVLJANJE DVEH DODATNIH POTI, KI SARDINIJO POVEZUJETA S CELINO

Državna sredstva

(161) Pomoč pomeni državno pomoč, če jo je mogoče pripisati finančnemu ukrepu države in če je neposredno ali posredno dodeljena iz državnih sredstev.

(162) Nadomestilo družbi Saremar za upravljanje obeh pomorskih poti črpa RAS iz deželnega proračuna. Zato se pripiše državi in je dodeljena iz državnih sredstev.

(163) Subvencija, dodeljena družbi Saremar za promocijske dejavnosti, se lahko pripiše državi, saj je Agencija v celoti v lasti RAS in je njena naloga izvajati deželne politike v smislu turizma in deželnega razvoja. Niti Komisiji razpoložljive informacije niti pripombe zainteresiranih strani, predložene po začetku postopka, niso vsebovale pomislekov glede odgovornosti države za ta ukrep.

(164) Kar zadeva priporočilna pisma, Komisija ugotavlja, da zgolj določajo zavezo RAS, da bo banke obvestila o vsaki spremembi svojega deleža v družbi, čemur bo dodala izjavo, da bo v okviru svoje zmogljivosti delničarke zagotovila, da se družba Saremar upravlja učinkovito, uspešno in gospodarno. Ker navedena priporočilna pisma niso jamčila nobene finančne obveznosti družbe Saremar, niso ustvarila morebitnega prihodnjega bremena za državna sredstva. Komisija na podlagi tega sklepa, da ne pomenijo državne pomoči.

(165) Vse druge ukrepe RAS dodeli neposredno iz deželnega proračuna, zato pomenijo državna sredstva.

Selektivnost

(166) Vsi ukrepi, ki se ocenjujejo, vključno nadomestilo za upravljanje pomorskih poti, so dodeljeni enemu prejemniku, zaradi česar so jasno selektivni.

Gospodarska prednost

Nadomestilo za upravljanje obeh poti med Sardinijo in celinsko Italijo

(167) RAS je med formalnim postopkom preiskave najprej trdila, da je bilo nadomestilo za upravljanje obeh poti skladno z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu. Nato je RAS menila, da je izpolnjevalo merila iz zadeve Altmark.

(168) Obseg, v katerem nadomestilo izpolnjuje merila iz zadeve Altmark, je ocenjeno v uvodni izjavi 180 in naslednjih. Komisija sicer na splošno ugotavlja, da je treba razlikovati med preskusom načela vlagatelja v tržnem gospodarstvu in izpolnjevanjem meril iz zadeve Altmark. Oba preskusa sta namenjena oceni obstoja prednosti za upravičenca, pri čemer pa se jasno nanašata a različne vloge, ki jih lahko imajo javni organi pri sprejemanju finančnih ukrepov v korist zadevnega podjetja. Načelo vlagatelja v tržnem gospodarstvu se uporabi, ko imajo javni organi vlogo delničarjev (tj. predvsem z namenom pridobiti dobiček iz upravljanja), medtem ko se zadeva Altmark uporabi, ko si javni organi prizadevajo za cilje javnega interesa, ki niso tipični za zasebni gospodarski subjekt (tj. možnost dobička je na drugem mestu, če sploh) (30). Trditve RAS, da bi upravičila nadomestilo za upravljanje obeh poti med Sardinijo in celinsko Italijo, se zato zdijo kontradiktorne.

(169) Komisija poleg tega ugotavlja, da je ukrep lahko skladen z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu le, če temelji na razumnih možnostih za uspešnost dejavnosti za upravičenca. RAS trdi, da so postopek in koraki, ki jih je izvajala pred sprejetjem sklepa o pooblastitvi družbe Saremar za upravljanje zadevnih poti, primerljivi s tistimi, ki jih je na trgu izvajal zasebni gospodarski subjekt v podobnih okoliščinah. Kljub temu Komisiji med preiskavo ni bil predložen poslovni načrt ali tržna preiskava, ki jo je domnevno izvedla družba Saremar, preden je pridobila javno podporo, čeprav so bile države članice tiste, ki so morale zagotoviti nepristranske dokaze o tem, da se nadomestilo za upravljanje obeh poti med Sardinijo in celinsko Italijo pripiše državi v njeni vlogi delničarja (31). Nasprotno, RAS je z dopisom z dne 26. septembra 2013 potrdila, da se kljub temu, da je bila s sklepom 36/6 predvidena priprava poslovnega načrta, za upravljanje poti poleti 2012 tak načrt ni pripravil. Zato je vsaj glede poletne sezone 2012 RAS sprejela sklep o ponovnem začetku obratovanja obeh poti, preden je družba Saremar sploh pripravila poslovni načrt. Poleg tega je v skladu z bilanco stanja družbe Saremar, in kot je ta družba tudi potrdila v okviru nacionalnih civilnih postopkov, upravljanje obeh poti v poletni sezoni leta 2011 ustvarilo izgubo, zaradi česar ne more smiselno upravičiti sklepa o nadaljnjem obratovanju istih poti leta 2012, zlasti ker ni bilo poslovnega načrta ali napovedi, da bosta poti v prihodnosti postali precej dobičkonosni. Komisija končno ugotavlja, da nadomestila za upravljanje obeh poti med Sardinijo in celinsko Italijo ni mogoče pripisati državi v njeni vlogi delničarja, zato ni v skladu z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.

(170) Kar zadeva domnevno izpolnitev meril iz zadeve Altmark, Italija trdi, da je bila opredeljena dejavnost v javnem interesu upravljanje obeh navedenih kabotažnih poti po ugodnih cenah (32). V tem okviru Komisija ugotavlja, da storitve lahko pomenijo storitve splošnega gospodarskega pomena le, če jih trg ob odsotnosti javnega nadomestila ne bi zadovoljivo zagotavljal, in le pod pogoji (kot je cena), podobnimi tistim, ki so jih opredelili javni organi (33). Po navedbah RAS je bilo pooblastilo družbi Saremar za začasno upravljanje obeh poti kratkoročen ukrep, dokler se ne bi sprejeli učinkovitejši rešilni ukrepi proti nedelovanju trga pri zagotavljanju cenovno ugodnih povezav med Sardinijo in celinsko Italijo.

(171) Akti o pooblastitvi sicer ne navajajo izrecno, da upravljanje obeh poti do celine pomeni storitev splošnega gospodarskega pomena, vendar navajajo, da so splošni predpogoj za upravljanje poti cenovno ugodne voznine. V celotnem formalnem postopku preiskave sta RAS in družba Saremar vztrajali pri utemeljitvi ukrepa kot storitve splošnega gospodarskega pomena. Ta utemeljitev je zlasti očitna v njunih pripombah o sklepu iz leta 2012, ne glede na dodatni argument o skladnosti z načelom vlagatelja v tržnem gospodarstvu.

(172) Komisija bo v okviru naslednjih ukrepov proučila domnevno upoštevanje pogojev, ki jih je določilo sodišče v svoji sodbi v zadevi Altmark, na podlagi česar bo ugotovila, ali nadomestilo, plačano družbi Saremar za izvajanje javnih storitev, pomeni prednost v smislu člena 107(1) PDEU. Navedeni pogoji so kumulativni, kar pomeni, da če le en od njih ni izpolnjen, se za nadomestilo šteje, da za upravičenca pomeni prednost v smislu člena 107(1) PDEU. Navedene pogoje je mogoče povzeti takole: (a) podjetje, ki prejema nadomestilo, mora dejansko odgovorno izpolnjevati obveznosti javnih storitev, te obveznosti pa morajo biti jasno opredeljene (pogoj 1 iz zadeve Altmark); (b) merila, na podlagi katerih se izračuna nadomestilo, morajo biti določena vnaprej na objektiven in pregleden način (pogoj 2 iz zadeve Altmark); (c) nadomestilo ne sme presegati zneska, ki je nujen za kritje vseh stroškov ali dela stroškov, nastalih zaradi izpolnjevanja obveznosti javnih storitev, pri čemer je treba upoštevati realizirane prihodke in razumen dobiček za izpolnjevanje teh obveznosti (pogoj 3 iz zadeve Altmark); (d) če podjetje, ki se mu naloži izpolnjevanje obveznosti javnih storitev, v konkretnem primeru ni izbrano s postopkom oddaje javnega naročila, ki omogoča, da se izbere tisti ponudnik, ki lahko te storitve opravlja z najnižjimi stroški za skupnost, je treba raven potrebnega nadomestila določiti na podlagi analize stroškov, ki bi jih povprečno, dobro vodeno podjetje, ki je ustrezno opremljeno s prevoznimi sredstvi, zato da lahko zadosti zahtevam javne storitve, imelo pri izpolnjevanju teh obveznosti ob upoštevanju realiziranih prejemkov in razumnega dobička zaradi izpolnjevanja teh obveznosti (pogoj 4 iz zadeve Altmark).

Pogoj 2 iz zadeve Altmark

(173) Zaradi večje jasnosti je po mnenju Komisije smotrneje, da svojo analizo začne pri drugem pogoju iz zadeve Altmark.

(174) V zvezi s tem Komisija ugotavlja, da merila za izračun nadomestila niso bila določena vnaprej. Akti o pooblastitvi, in sicer sklepi 25/69, 48/65 in 36/6 za pot Golfo Aranci–Civitavecchia ter sklepa 27/4 in 36/6 za pot Vado Ligure–Porto Torres, dejansko ne navajajo izrecno kakršnega koli nadomestila, ki naj bi se dodelilo družbi Saremar za upravljanje zadevnih poti. RAS je sama priznala, da sprva ni bilo predvideno nobeno nadomestilo, ker sta se poti obravnavali kot poslovno uspešni, družba Saremar pa naj bi s pomočjo navedenih poti dosegla ekonomsko ravnovesje. RAS družbi Saremar dejansko ni nameravala dati nadomestila za zadevne storitve. Ker za upravljanje obeh zadevnih poti nadomestilo ni bilo predvideno in je bil poleg tega družbi Saremar dodeljen manevrski prostor za natančno prilagoditev voznin za dosego gospodarskega ravnotežja, Komisija ne more šteti, da so bila merila za izračun tega (neobstoječega) nadomestila določena vnaprej na objektiven in pregleden način.

(175) Kot je navedeno v sklepu 20/57, naj bi se z obveznim ločenim računovodstvom zagotovilo, da družba Saremar doseže ekonomsko ravnovesje pri upravljanju poti, ne pa določila merila za prihodnje hipotetično nadomestilo, kar je bilo dejansko izključeno že na začetku.

(176) Sklep RAS, da bo družbi Saremar namenila nadomestilo za upravljanje obeh zadevnih poti, je bil sprejet šele 7. avgusta 2012, zato je bil mehanizem nadomestila razvit naknadno, torej po pojavu primanjkljaja pri upravljanju poti. Kot je bilo že navedeno, ni bilo ne zneska nadomestila ne meril za njegov izračun mogoče določiti predhodno, saj se je upravljanje obeh poti, ki naj bi bili „glavni komercialni in turistični liniji“ (34), štelo za izvedljivo, zadevni poti pa naj bi družba Saremar uporabila za dosego ekonomskega ravnovesja. Komisija poudarja, da so akti o pooblastitvi jasno določili manevrski prostor družbe Saremar pri prilagoditvi voznin, da bi se zagotovilo gospodarsko uspešno upravljanje obeh poti. Komisija nadalje ugotavlja, da je bilo družbi Saremar dovoljeno spremeniti voznine z namenom doseganja cilja gospodarske uspešnosti, pri čemer je to tudi dejansko storila. Zlasti je bilo v predlogu družbe Saremar za voznine na poti Porto Torres–Vado Ligure leta 2012 navedeno, da so predlagane voznine odražale rahlo povišanje v primerjavi s tistimi, ki so se na isti poti zaračunavale leta 2011, in sicer z namenom, da bi družba dosegla pokritost stroškov. Na podlagi predlagane tarife je družba Saremar takrat predvidela, da bo upravljanje poti prineslo presežek v višini […] EUR (*1)

(177) V sklepu 36/6 je poleg tega navedeno, da „obveznost ohranjanja ekonomskega ravnovesja ne dovoljuje takojšnjega začetka obratovanja drugih poti, da se preprečijo dodelitve nezdružljivih državnih pomoči“. Zato je bilo že v času izdaje aktov o pooblastitvi jasno, da RAS za zadevni poti ni nameravala dodeliti nadomestila. Poleg tega je jasno tudi, da se je RAS že takrat zavedala, da bi glede na prevladujoč tržni položaj subvencije, dodeljene za upravljanje kabotažnih poti do celinske Italije, verjetno pomenile nezdružljivo državno pomoč. Italijansko računsko sodišče je v svojem poročilu o računovodskih izkazih za leto 2012 sklenilo: „Upravljanje obeh poti […], pri čemer se ne bi upoštevala obveznost ohranjanja ekonomskega ravnovesja, da bi se preprečila dodelitev nezdružljivih državnih pomoči, kot je določeno v sklepu 48/65, bi brez 10 milijonov EUR, ki jih je plačala dežela, ustvarilo primanjkljaj, višji od 13 milijonov EUR“ (35).

(178) Kot je pojasnjeno v nadaljevanju v zvezi z analizo prvega pogoja iz zadeve Altmark, Komisija meni, da v nekem delu obdobja, ki se proučuje v tem sklepu, družba Saremar ni bila pooblaščena za izvajanje obveznosti, ki jasno opredeljuje ravni voznin, ki se štejejo kot cenovno ugodne. Ker morajo biti merila za izračun nadomestila za izpolnjevanje obveznosti javnih storitev v zvezi s cenovno ugodnimi vozninami nujno povezana z ravnjo voznin, ki se štejejo za cenovno ugodne, pri čemer ta raven v tem primeru ni bila vedno jasno opredeljena, se za merila za izračun nadomestila ne more šteti, da so bila določena vnaprej na objektiven in pregleden način.

(179) Komisija v sklepu meni, da se za drugi pogoj iz zadeve Altmark ne more šteti, da je v tem primeru izpolnjen, zato je nadomestilo družbi Saremar dodelilo prednost v smislu člena 107(1) PDEU.

Pogoj 1 iz zadeve Altmark

(180) Komisija prav tako močno dvomi, da je izpolnjen prvi pogoj iz zadeve Altmark.

(181) V zvezi s tem je treba upoštevati, da ni enotne in natančne opredelitve storitve, ki lahko pomeni storitev splošnega gospodarskega pomena v skladu s pravom Unije, bodisi v smislu prvega pogoja iz zadeve Altmark bodisi v smislu člena 106(2) PDEU (36). Točka 46 Sporočila Komisije o uporabi pravil Evropske unije o državni pomoči za nadomestilo, dodeljeno za opravljanje storitev splošnega gospodarskega pomena (37), se glasi: „Ker ni posebnih pravil na ravni Unije, ki bi opredeljevala obseg za obstoj storitve splošnega gospodarskega pomena, imajo države članice visoko stopnjo diskrecije pri uvrščanju storitev med storitve splošnega gospodarskega pomena in dodeljevanju nadomestil izvajalcem zadevnih storitev. Pristojnost Komisije na tem področju je omejena na preverjanje, ali je država članica naredila očitno napako pri uvrščanju storitve med storitve splošnega gospodarskega pomena, in na ocenjevanje, ali gre pri dodelitvi nadomestila za državno pomoč. Če obstajajo specifična pravila Unije, mora država članica pri izvajanju diskrecijske pravice upoštevati tudi ta pravila, kar pa ne vpliva na dolžnost Komisije, da opravi oceno, ali je bila storitev splošnega gospodarskega pomena za namene nadzora državne pomoči pravilno uvrščena.“

(182) Nacionalni organi torej lahko zavzamejo stališče, da so določene storitve v splošnem interesu in jih je treba opravljati v obliki obveznosti javnih storitev, da se zagotovi zaščita javnega interesa, kadar tržne sile ne morejo zagotoviti, da se opravljajo na zahtevani ravni ali pod zahtevanimi pogoji.

(183) V tem primeru je bilo domnevno zagotavljanje javne storitve, ki ga je opredelila Italija, upravljanje dveh kabotažnih poti, ki povezujeta Italijo s Sardinijo, in sicer poti Civitavecchia–Olbia/Golfo Aranci in Vado Ligure–Porto Torres, po ugodnih cenah.

(184) Na področju kabotaže so bila na ravni Unije določena natančna pravila o obveznostih javnih storitev, in sicer v uredbi o pomorski kabotaži in, da bi se proučila morebitna državna pomoč podjetjem, ki delujejo v pomorskem prometu, v Smernicah Skupnosti o državnih pomočeh za pomorski promet (v nadaljnjem besedilu: smernice o pomorskem prometu) (38).

(185) Člen 4(1) uredbe o pomorski kabotaži navaja: „Država članica lahko sklene pogodbe o gospodarski javni službi ali naloži obveznosti gospodarske javne službe kot pogoj za zagotavljanje pomorske kabotaže ladijskim prevoznikom, ki sodelujejo v rednih prevozih na otoke z otokov in med otoki. Kadar koli država članica sklene pogodbo o gospodarski javni službi ali naloži obveznosti gospodarske javne službe, to stori na nediskriminatorni podlagi za vse ladjarje Skupnosti.“

(186) V skladu z oddelkom 9 smernic o pomorskem prometu „se lahko naložijo obveznosti javnih storitev ali dodelijo javna naročila storitev, in sicer za storitve iz člena 4 Uredbe (EGS) št. 3577/92“, tj. redni prevozi na otoke, z otokov in med njimi.

(187) Iz uveljavljene sodne prakse izhaja, da se obveznosti javnih storitev lahko naložijo le, če to upravičuje potreba po zagotavljanju ustreznih rednih storitev pomorskega prevoza, ki jih ni mogoče zagotoviti zgolj s tržnimi silami (39). Sporočilo o razlaganju uredbe o pomorski kabotaži (40) potrjuje, da „so države članice (vključno z deželnimi in lokalnimi organi, kadar je primerno) tiste, ki določajo, na katerih poteh so potrebne obveznosti javnih storitev. Zlasti se obveznosti javne storitve lahko predvidijo za redne otoške kabotažne storitve v primeru nedelovanja trga za zagotavljanje ustreznih storitev.“ Poleg tega člen 2(4) uredbe o pomorski kabotaži obveznosti javnih storitev opredeljuje kot obveznosti, ki jih zadevni lastnik plovila ob upoštevanju lastnega komercialnega interesa ne bi predvidel ali jih ne bi predvidel v enakem obsegu ali pod enakimi pogoji.

(188) Kot je bilo navedeno, RAS meni, da so bile obveznosti javnih storitev v tem primeru naložene v smislu zahteve, da družba Saremar zaračunava ugodne cene na obeh kabotažnih poteh do celinske Italije. Spodnja tabela kaže posebne voznine, ki naj bi jih družba Saremar zaračunala na poteh, kot je določeno v aktih o pooblastitvi. Glede na to, da akti o pooblastitvi ne navajajo natančnih voznin, so se za leto 2012 upoštevale voznine, ki jih je družba Saremar predlagala RAS. Razpredelnica 3 Voznine za potnike (potniki na krovu), določene v aktih o pooblastitvi Golfo Aranci (Olbia) – Civitavecchia Vado Ligure – Porto Torres poletna sezona 2011 (Sklep 25/69) — 21 EUR od 15. junija do 15. julija in od 1. do 15. septembra; — 35 EUR od 16. julija do 31. avgusta. (Sklep 27/4) — 35 EUR od 22. junija do 15. julija in od 1. do 15. septembra; — 40 EUR od 16. julija do 31. avgusta. Za rezidente Sardinije naj bi veljal 15-odstotni popust. zimska sezona 2012 (Sklep 48/65) — družba Saremar naj bi uporabila nizko sezonsko voznino, zaračunano v letu 2011 (tj. 21 EUR). ne obratuje poletna sezona 2012 — 21 EUR od 16. januarja do 30. maja, junija in julija (od ponedeljka do četrtka) ter od 3. septembra do 31. decembra 2012; — 25 EUR junija in julija (od petka do nedelje), 30. in 31. julija, 1. in 2. septembra; — 35 EUR od 1. do 31. avgusta. — 35 EUR (30 EUR za rezidente) od 1. do 14. junija in od 3. do 15. septembra; — 38 EUR (33 EUR za rezidente) od 15. junija do 13. julija; — 44 EUR (38 EUR za rezidente) od 14. julija do 2. septembra.

(189) Komisija ugotavlja, da akti o pooblastitvi ne nalagajo drugih obveznosti javnih storitev, kar zadeva pogostost, zmogljivost ali redno izvajanje (mešanih) storitev, ki jih opravlja družba Saremar, pri čemer je morda izjema sklep 48/65 o začetku obratovanja poti Olbia–Civitavecchia v zimski sezoni leta 2012, v skladu s katerim mora družba Saremar upravljati pot dnevno s potniškimi trajekti. Niti Italijani niso Komisiji med preiskavo sporočili, da so bile družbi Saremar naložene druge zahteve, ki niso bile določene v prej navedenih aktih o pooblastitvi.

(190) Komisija meni, da je obveznost uporabe cenovno ugodnih voznin, tudi čisto samo po sebi, mogoče obravnavati kot obveznost javne storitve in bi bilo zato prizadevanje za javni interes v tem primeru upravičeno, zlasti v okviru povišanja cen storitev potniškega prometa do otoka poleti leta 2011, in sicer v obsegu, v katerem se lahko šteje, da trg še ni ponudil primerljive storitve za te voznine.

(191) Da bi Komisija preverila obstoj obveznosti javnih storitev, za katere je bila pooblaščena Saremar, in ali je bilo treba tej družbi dati nadomestilo za dodatne stroške, nastale pri izpolnjevanju teh obveznosti, mora torej proučiti: (a) prvič, ali bi bila storitev neustrezna, če bi bilo njeno zagotavljanje prepuščeno zgolj tržnim silam ob upoštevanju obveznosti javnih storitev v zvezi s cenovno ugodnimi vozninami, ki jih je uvedla država članica, in (b) drugič, ali je bil gospodarski subjekt dejansko pooblaščen za obveznosti javnih storitev, ki so bile jasno opredeljene.

(192) Komisija je na podlagi dejstev, podrobneje opisanih v nadaljevanju, sklenila, da se v tem primeru ti pogoji niso v celoti upoštevali.

Poletni sezoni leta 2011 in 2012

(193) Poleti leta 2011, ko je bila družba Saremar pooblaščena za upravljanje obeh poti, so na poti Civitavecchia–Olbia redne storitve opravljali štirje drugi gospodarski subjekti, na poti Genova–Porto Torres pa trije (41). Poleg tega je družba Tirrenia zagotavljala podobne storitve kot družba Saremar, ki so izpolnjevale precej nejasne obveznosti, določene v aktu ali aktih o pooblastitvi. Kot je bilo že opisano, je družba Tirrenia do julija 2012 dejansko zagotavljala mešane storitve tako na poti Genova–Porto Torres kot tudi na poti Civitavecchia–Olbia v okviru režima javnih storitev, za katerega so veljale obveznosti javnih storitev v zvezi z vrsto plovila, pogostostjo storitve in znižanimi cenami za rezidente Sardinije ter posebnimi kategorije v okviru prvotnih sporazumov (glej uvodno izjavo 14). Na začetku je prvotni sporazum, ki je veljal do junija 2012, določal tudi obveznosti javnih storitev v smislu voznin za zagotovitev cenovne ugodnosti zadevnih storitev. Glede na dejstvo, da so nekatere poti, zlasti pa obe poti, ki se ocenjujeta, „zagotavljali zlasti visoke ravni prometa“, so italijanski organi sklenili začasno prekiniti izvajanje obveznosti v zvezi z vozninami, naloženimi družbi Tirrenia v poletni sezoni (razen voznin za rezidente in drugih obveznosti v zvezi s pogostostjo storitev in vrsto plovila), da se družbi Tirrenia zagotovi popolna komercialna svoboda, kar zadeva cene za njene stranke (42). Enaka komercialna svoboda je bila dodeljena družbi Tirrenia/CIN z novim sporazumom v zvezi z vozninami na obeh zadevnih poteh od julija 2012 naprej (43). Zato odločitev italijanskih organov, da lahko družbi Tirrenia in Tirrenia/CIN prosto določita cene v poletni sezoni, ko so ravni prometa visoke in na teh poteh deluje več drugih ladijskih prevoznikov, ni nepremišljena, temveč je rezultat njihovih ocen v zvezi z ustreznostjo storitev, ki so jih zagotovile tržne sile v tistem letnem obdobju. Dejstvo, da je RAS prvotno menila, da bi lahko družba Saremar upravljala obe poti in zaračunavala ugodne cene ter dosegala ekonomsko ravnovesje, kaže, da so tržne sile glede na tržne pogoje na navedenih poteh zmožne zagotoviti zadovoljive storitve, predvsem poleti, ko je promet zlasti gost.

(194) Po drugi strani RAS ni zagotovila objektivne utemeljitve, zakaj storitve, ki jih je družba Tirrenia že zagotavljala v okviru prvotnega sporazuma, ki je bil že podaljšan v času pooblastitve družbe Saremar, ne bi bile ustrezne za zagotavljanje ozemeljske kontinuitete. Trditev RAS v zvezi s povišanjem cene, zabeleženim leta 2011, v tem okviru ni relevantna. Sklep NCA o povišanju cen za prevoze na Sardinijo in z nje je dejansko sankcioniral zasebne gospodarske subjekte zaradi kršitve člena 101 PDEU. Sklep NCA je pojasnil, da čeprav je družba Tirrenia prav tako v določeni meri povišala cene v referenčnem obdobju, je bilo to povišanje znatno manjše od povišanja, ki so ga izvedli zasebni konkurenti.

(195) Kar zadeva trditve RAS, da naj bi uvedbo obveznosti javnih storitev upravičila negotovost v zvezi s privatizacijskim postopom družbe Tirrenia, Komisija ugotavlja, da je bil prvotni sporazum podaljšan do zaključka privatizacijskega postopka že leta 2010. Zato nobena zamuda pri prodaji podružnice, ki je izvajala javne storitve, ne bi mogla povzročiti prekinitve v upravljanju relevantnih poti.

(196) Kar zadeva poletno sezono 2012, je bila družba Saremar s sklepom 36/6 z dne 1. septembra 2011 pooblaščena za upravljanje poti Golfo Aranci (Olbia)–Civitavecchia in Vado Ligure–Porto Torres, in sicer v obdobju od 15. maja do 15. septembra 2012. RAS je navedla, da je sklep o ponovnem začetku obratovanja poti leta 2012 temeljil na možnostih za uspešnost dejavnosti glede na rezultate, zabeležene poleti 2011. Obe poti sta začeli obratovati 1. junija 2012.

(197) Od julija 2012, ko je začel veljati nov sporazum med italijansko državo in družbo CIN, je prisotnost družbe Tirrenia na obeh poteh nadomestila družba Tirrenia/CIN. Nova pogodba določa minimalne pogostosti in zmogljivost, pa tudi najvišje cene za zimsko sezono in znižane cene za rezidente Sardinije ter posebne kategorije skozi vse leto.

(198) RAS trdi, da se za obratovanje nekaterih poti v poletni sezoni v okviru novega sporazuma, vključno s potema, ki se ocenjujeta, ne uporabljajo obveznosti javnih storitev za voznine, da se zagotovi cenovna ugodnost storitve. Po navedbah organa NCA je ministrstvo za infrastrukturo in promet potrdilo, da čeprav je nov sporazum določil posebne (najvišje) voznine v celotnem letu, vključno z obdobjem od junija do septembra, kot tudi posebne cene za rezidente Sardinije, obratovanje zadevnih poti v tem obdobju ne spada na področje novega sporazuma, zato se obveznosti javnih storitev niso uporabljale. Zato družba CIN upravlja poti Genova–Porto Torres in Civitavecchia–Olbia po komercialnih pogojih od 1. junija do 30. septembra.

(199) Poleg že navedenega v uvodnih izjavah 193 in 194, Komisija ugotavlja, da je organ NCA junija 2012 odobril združitev Tirrenia/CIN, in sicer s pogojnim sklepom. Ta sklep je uvedel posebne pogoje za stranke, med drugim glede voznin, ki naj bi se zaračunavale na zadevnih poteh. Zlasti naj bi družbi CIN in Moby v poletni sezoni 2012 na poteh Civitavecchia–Olbia, Genova–Porto Torres in Genova–Olbia ohranili povprečni prihodek na enoto, ki ga je pridobila družba Moby poleti 2009 (razen povišanja, ki je mogoče neposredno pripisati povišanju stroškov goriva). Poleti leta 2013 naj bi družbi CIN in Moby ohranili povprečni prihodek na enoto iz leta 2012. Poleg tega naj bi v poletnih sezonah leta 2012 in 2013 za rezidente veljale posebne cene s popusti.

(200) Zato sklep organa NCA o združitvi zagotavlja, da družba Tirrenia/CIN na obeh zadevnih poteh ne bo določila presežnih voznin. Res je, da ko je RAS družbo Saremar pooblastila za upravljanje obeh poti s sklepom 36/6 z dne 1. septembra 2011, ni mogla poznati morebitnih pogojev, ki jih je nameraval uvesti organ NCA: Vendar je bila družba Tirrenia septembra 2011 dejansko še vedno zavezana celoletnemu zagotavljanju mešanih storitev na poteh v okviru podaljšanja starega sporazuma, pri čemer je bilo na poteh v poletni sezoni prisotnih več gospodarskih subjektov. Enako so italijanski organi že sklenili, da glede na tržne pogoje v poletni sezoni družbi Tirrenia ni bilo treba naložiti obveznosti za voznine.

(201) Organ NCA je 18. junija 2013 začel preiskavo, ker družbi Tirrenia in Moby poleti 2012 nista upoštevali sklepa organa NCA o združitvi Tirrenia/CIN. RAS in družba Saremar sta trdili, da bi bil to zadosten dokaz, da voznine, ki so jih na zadevnih poteh zaračunavali konkurenti, niso ustrezale zahtevi po cenovni ugodnosti s strani RAS. Komisija ne more sprejeti te trditve. Za upravljanje obeh poti poleti leta 2012 je bila pooblaščena družba Saremar, in sicer na podlagi sklepa 36/6 z dne 1. septembra 2011, ki je bil sprejet, preden so se začele rezervacije za poletno sezono 2012. RAS zato ni mogla predvideti, da bodo stranke povišale voznine tako, da bodo s tem kršile sklep organa NCA, v času izdaje pooblastila.

(202) Poleg tega Komisija meni, da tudi če bi bila trditev RAS, da družbi CIN ni bilo treba ohraniti cenovno ugodnih voznin v poletni sezoni, sprejeta, bi to pomenilo, da bi bile obveznosti javnih storitev po cenovno ugodnih vozninah utemeljene v poletni sezoni, in ne v obdobju od januarja do maja 2012. Ta trditev torej ne bi upravičila uvedbe obveznosti javnih storitev v zimski sezoni.

(203) Poleg tega primerjava med cenami, ki so jih potniki plačevali družbama Tirrenia in Saremar na obeh poteh, kaže, da so bile voznine na poti Olbia–Civitavecchia v poletni sezoni primerljive. Na poti Vado Ligure–Porto Torres so bile voznine družbe Saremar nižje od voznin družbe Tirrenia. Razpredelnica 4 Voznine za potnike (na krovu) na poti Golfo Aranci (Olbia)–Civitavecchia Saremar Tirrenia/CIN poletna sezona 2011 — 21 EUR od 15. junija do 15. julija in od 1. do 15. septembra; — 35 EUR od 16. julija 2011 do 31. avgusta 2011. 21,68 EUR (21,46 EUR) za rezidente). poletna sezona 2012 — 21 EUR junija in julija med tednom in od 3. do 15. septembra; — 25 EUR junija in julija konec tedna, 30. in 31. julija ter 1. in 2. septembra; — 35 EUR avgusta. 21,68 EUR (21,46 EUR). Razpredelnica 5 Voznine za potnike (na krovu) na poti Genova (Vado Ligure)–Porto Torres Saremar Tirrenia/CIN poletna sezona 2011 — 35 EUR (29,75 EUR) od 22. maja do 15. julija in od 1. do 15. septembra; — 40 EUR (36 EUR) od 16. julija 2011 do 31. avgusta 2011. 53,63 EUR (37,18 EUR) poletna sezona 2012 — 35 EUR (30 EUR) od 1. do 14. junija in od 3. do 15. septembra; — 38 EUR (33 EUR) od 15. junija do 13. julija; — 44 EUR (38 EUR) od 14. julija do 2. septembra 53,63 EUR (37,18 EUR)

(204) Komisija zato meni, da italijanski organi niso dokazali, da obstaja resnična potreba po javni storitvi, kar zadeva uvedbo obveznosti za družbo Saremar, da uporabi cenovno ugodne voznine v poletnih sezonah leta 2011 in 2012. Vsekakor so bile voznine, ki jih je družba Saremar zaračunavala na poti Olbia–Civitavecchia, primerljive in včasih višje od voznin, ki sta jih že zaračunavali družbi Tirrenia in Tirrenia/CIN v odsotnosti obveznosti javnih storitev v zvezi z ravnjo voznin.

Zimska sezona

(205) Leta 2011, in sicer od oktobra do decembra, je družba Saremar prekinila izvajanje storitve na poti Olbia–Civitavecchia. Ponovno jo je začela izvajati pozimi leta 2012, in sicer od 16. januarja do 31. maja. Hkrati je družba Tirrenia navedeno pot upravljala v okviru obveznosti javnih storitev, uvedenih v skladu s prvotnim sporazumom, kar je zlasti zadevalo tudi voznine, ki jih je ponujala družba Tirrenia. RAS ni predložila nobene jasne utemeljitve za potrebo po obveznostih javnih storitev v zvezi z vozninami, ki jih bo na zadevni poti zaračunavala družba Saremar v zimski sezoni.

(206) Poleg tega primerjava med vozninami družbe Saremar in vozninami, ki jih je ponujala družba Tirrenia, kaže, da voznine družbe Saremar niso bile nižje. Zato za obveznosti v zvezi z vozninami, naložene družbi Saremar, ni mogoče šteti, da so se določile ob upoštevanju potreb javnih storitev, ki niso bile izpolnjene z obveznostmi, ki so bile že naložene družbi Tirrenia. Razpredelnica 6 Voznine za potnike (na krovu) na poti Golfo Aranci (Olbia)–Civitavecchia Saremar Tirrenia/CIN zimska sezona 2012 21 EUR — 19,79 EUR (18,16 EUR) nizka sezona; — 20,61 EUR (19,98 EUR) srednja sezona (44); — 21,68 EUR (21,46 EUR) visoka sezona (45).

Tovorni promet

(207) Komisija v zvezi z vozninami za tovorni promet ugotavlja, da sta bili družbi Tirrenia in Tirrenia/CIN pooblaščeni, da zagotavljata mešane storitve na zadevnih poteh. Poleg tega je leta 2011 pet gospodarskih subjektov (vključno z družbo Saremar) zagotavljalo storitve tovornega prometa na poti Olbia–Civitavecchia, trije pa na poti Vado Ligure–Porto Torres.

(208) RAS ni zagotovila pojasnila, zakaj voznine za tovorni promet, ki so jih na zadevnih poteh zaračunavali družba Tirrenia in drugi gospodarski subjekti, niso zadostovale za izpolnitev potreb Sardinije po storitvah prevoza, niti Komisiji ni predložila primerljivih informacij o vozninah za prevoz tovora, ki so jih na zadevnih poteh zaračunavali družba Saremar in njeni konkurenti. Poleg tega povišanje cen, ki so jih na zadevnih poteh z