PRILOGA I

Zahteve za izdelavo in vgradnjo zavornih naprav in zavornih spojk priklopnikov

1. Opredelitve pojmov

V tej prilogi:

1.1 „naprava za upravljanje sile spoja“ pomeni sistem ali funkcijo za samodejno uravnavanje zavornega razmerja traktorja in vlečenega vozila;

1.2 „nazivna vrednost zahteve“ pomeni značilnost naprave za upravljanje sile spoja, ki povezuje signal vlečne glave z zavornim razmerjem in ki se lahko dokaže pri homologaciji v mejah območij združljivosti iz Dodatka 1 k Prilogi II;

1.3 „kolesa gosenic“ pomenijo sistem, ki prenaša težo vozila in goseničnega podvozja na tla prek goseničnega traku, prenaša navor s pogonskega sistema na gosenični trak in lahko spremeni smer premikanja traku;

1.4 „gosenično podvozje“ pomeni sistem, ki je sestavljen iz najmanj dveh koles gosenic, ki sta nameščeni na določeni medsebojni razdalji v eni ravnini (vrsti), in neprekinjenega kovinskega ali gumijastega goseničnega traku, ki teče okrog koles;

1.5 „gosenični trak“ pomeni neprekinjen gibek trak, ki lahko prevzema vzdolžne vlečne sile.

2. Zahteve za izdelavo in vgradnjo

2.1 Splošno

Največja konstrukcijsko določena hitrost v tej prilogi velja za vožnjo vozila v smeri naprej, razen če je izrecno navedeno drugače.

2.1.1 Sestavni deli zavor, samostojne tehnične enote in deli

2.1.1.1 Sestavni deli zavor, samostojne tehnične enote in deli morajo biti zasnovani, izdelani in vgrajeni tako, da vozilo pri normalni uporabi izpolnjuje spodaj navedene zahteve, ne glede na tresljaje, ki jim je lahko izpostavljeno.

2.1.1.2 Sestavni deli zavor, samostojne tehnične enote in deli morajo biti zasnovani, izdelani in vgrajeni zlasti tako, da so odporni proti koroziji in staranju, ki so jima izpostavljeni.

2.1.1.3 Zavorne obloge ne smejo vsebovati azbesta.

2.1.1.4 Prepovedano je vgrajevati kakršne koli sestavne dele, samostojne tehnične enote in dele (na primer ventile), s katerimi bi lahko uporabnik vozila spremenil učinkovitost zavornega sistema tako, da med uporabo ne bi več izpolnjevalo zahtev iz te uredbe. Dovoljeni so sestavni deli, samostojne tehnične enote in deli, ki jih lahko upravlja samo proizvajalec z uporabo posebnega orodja ali namestitvijo neuničljive plombe ali oboje, pod pogojem, da uporabnik vozila ne more spremeniti tega sestavnega dela, samostojne tehnične enote ali dela ali da lahko organi pregona zlahka prepoznajo kakršne koli spremembe, ki jih izvede uporabnik.

2.1.1.5 Vlečeno vozilo mora biti opremljeno s samodejnim regulatorjem zavorne sile glede na obremenitev osi, z izjemo naslednjih primerov:

2.1.1.5.1 Če vlečenega vozila z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo največ 30 km/h iz tehničnih razlogov ni mogoče opremiti s samodejnim regulatorjem zavorne sile glede na obremenitev osi, se lahko opremi z napravo, ki ima vsaj tri ločene nastavitve za upravljanje zavornih sil.

2.1.1.5.2 V posebnem primeru, ko zasnova vlečenega vozila omogoča uporabo samo dveh ločenih stanj obremenitve „neobremenjeno“ in „obremenjeno“, lahko ima vozilo samo dve ločeni nastavitvi za upravljanje zavornih sil.

2.1.1.5.3 Vozila kategorije S, katerih stroji ne vsebujejo nobene druge obremenitve, vključno s potrošnim materialom.

2.1.2 Funkcije zavornega sistema

Zavorni sistem mora izpolnjevati naslednje funkcije:

2.1.2.1 Delovni zavorni sistem

Omogočeno mora biti stopnjevano zaviranje z delovnim zavornim sistemom. Vozniku mora biti omogočeno takšno zaviranje z njegovega položaja za vožnjo, ne da bi moral umakniti roke z volana.

2.1.2.2 Pomožni zavorni sistem

Pomožni zavorni sistem omogoča ustavitev vozila v primerni razdalji v primeru okvare delovnega zavornega sistema. Na traktorjih mora biti mogoče takšno zaviranje izvajati stopnjevano. Vozniku mora biti omogočeno takšno zaviranje z njegovega sedeža, pri čemer lahko vsaj z eno roko še vedno drži volan. Zaradi teh zahtev se predvideva, da se hkrati lahko pojavi le ena okvara delovnega zavornega sistema.

2.1.2.3 Parkirna zavora

Parkirna zavora omogoča, da vozilo ostane na mestu na klancu navzgor ali navzdol tudi takrat, ko voznika ni v vozilu, pri čemer delujoče dele zavornega sistema blokira samo mehanska naprava. Vozniku mora biti omogočeno takšno zaviranje z njegovega sedeža, pri čemer za vlečena vozila veljajo zahteve iz točke 2.2.2.11.

Delovni zavorni sistem (pnevmatski ali hidravlični) vlečenega vozila in parkirna zavora traktorja se lahko upravljata sočasno, pod pogojem, da lahko voznik kadar koli preveri, ali je učinek parkirne zavore skupine vozil, ki se doseže s samo mehanskim delovanjem parkirne zavore, zadosten.

2.1.3 Za vozila in njihove zavorne sisteme veljajo ustrezne zahteve iz Dodatka 1 k Prilogi II.

2.1.4 Povezave med traktorji in vlečenimi vozili za pnevmatske zavorne sisteme

2.1.4.1 Povezave pnevmatskih zavornih sistemov med traktorji in vlečenimi vozili morajo biti v skladu s točko 2.1.4.1.1, 2.1.4.1.2 ali 2.1.4.1.3:

2.1.4.1.1 en pnevmatski napajalni vod in en pnevmatski krmilni vod;

2.1.4.1.2 en pnevmatski napajalni vod, en pnevmatski krmilni vod in en električni krmilni vod;

2.1.4.1.3 en pnevmatski napajalni vod in en električni krmilni vod. Dokler se ne sprejmejo enotni tehnični standardi, ki zagotavljajo združljivost in varnost, povezave med traktorji in priklopniki v skladu z določbami te točke niso dovoljene.

2.1.5 Povezave med traktorji in vlečenimi vozili s hidravličnimi zavornimi sistemi

2.1.5.1 Tip povezav

2.1.5.1.1 Hidravlični krmilni vod: to je povezovalni vod z moškim priključkom na traktorju in ženskim priključkom na vlečenem vozilu. Priključki morajo biti skladni s standardom ISO 5676:1983.

2.1.5.1.2 Hidravlični dodatni vod: to je povezovalni vod z moškim priključkom na traktorju in ženskim priključkom na vlečenem vozilu. Priključki morajo biti skladni s standardom ISO 16028:2006, velikost 10.

2.1.5.1.3 Priključek iz standarda ISO 7638:2003 (neobvezen). Priključek iz standarda ISO 7638:2003 se lahko uporabi s 5 poli ali 7 poli, kot je ustrezno.

Položaj priključkov iz točk 2.1.5.1.1 in 2.1.5.1.2 na traktorju mora ustrezati prikazu na sliki 1.

Slika 1

Hidravlični povezovalni vodi

Moška spojka ISO 16028:2006 Moška spojka ISO 5676:1983

2.1.5.2 Pri delujočem motorju in polno aktivirani parkirni zavori traktorja:

2.1.5.2.1 tlak v dodatnem vodu znaša 0+100 kPa in/ali

2.1.5.2.2 v krmilnem vodu se ustvari tlak med 11 500 kPa in 15 000 kPa.

2.1.5.3 Pri delujočem motorju in popolnoma popuščeni parkirni zavori traktorja mora biti tlak v dodatnem vodu med vrednostma iz točke 2.2.1.18.3.

2.1.5.4 Ko motor deluje in ni aktiviran noben upravljalni element zavor na traktorju (vožnja ali stanje pripravljenosti), se mora do vlečne glave krmilnega voda dovajati tlak iz točke 2.2.1.18.2.

2.1.5.5 Pri delujočem motorju in polno aktiviranem upravljalnem elementu delovne zavore na traktorju se mora v krmilnem vodu ustvariti tlak med 11 500 kPa in 15 000 kPa. Za vzpostavitev tlaka v krmilnem vodu med aktiviranjem delovne zavore mora traktor izpolnjevati zahtevo iz točke 3.6 Priloge III.

2.1.6 Gibke cevi in kabli, ki povezujejo traktorje in vlečena vozila, morajo biti del vlečenega vozila.

2.1.7 Izklopne naprave, ki se ne aktivirajo samodejno, niso dovoljene.

2.1.8 Priključki za preverjanje tlaka

2.1.8.1 Za določitev zavornih sil vsake osi vozila s pnevmatskim zavornim sistemom med uporabo so potrebni priključki za preverjanje tlaka zraka:

2.1.8.1.1 v vsakem neodvisnem tokokrogu zavornega sistema, in sicer na lahko dostopnem mestu čim bliže zavornemu valju, ki je nameščen najbolj neugodno glede na odzivni čas iz Priloge III;

2.1.8.1.2 v zavornem sistemu, ki vključuje napravo, ki uravnava zračni ali hidravlični tlak v prenosnem sistemu zavore iz točke 6.2 Dodatka I k Prilogi II, in sicer v tlačnem vodu pred in za to napravo, na najbližjem dostopnem mestu. Če se ta naprava upravlja pnevmatsko, je za simulacijo obremenitve potreben dodatni priključek za preverjanje. Če takšna naprava ni vgrajena, se mora zagotoviti en priključek za preverjanje tlaka, ki je enakovreden priključku za to napravo, navedenemu zgoraj. Ti priključki za preverjanje morajo biti nameščeni na mestu, ki je zlahka dostopno s tal ali iz vozila;

2.1.8.1.3 na lahko dostopnem mestu čim bliže napravi za shranjevanje energije, ki je nameščena na najbolj neugodnem mestu v smislu točke 2.4. oddelka A Priloge IV.

2.1.8.1.4 v vsakem neodvisnem tokokrogu zavornega sistema, tako da je mogoče preveriti vhodni in izhodni tlak celotnega prenosnega voda;

2.1.8.1.5 priključki za preverjanje tlaka morajo biti v skladu s točko 4 standarda ISO 3583:1984.

2.2 Zahteve za zavorne sisteme

2.2.1 Vozila kategorij T in C

2.2.1.1 Sklop zavornih sistemov, s katerimi je opremljeno vozilo, mora izpolnjevati zahteve, ki so predpisane za delovne, pomožne in parkirne zavorne sisteme.

Zaradi lažjega krmiljenja vozila (da se omogoči diferencialno zaviranje na terenu) je lahko delovni zavorni sistem traktorja sestavljen iz dveh neodvisnih zavornih tokokrogov, od katerih je vsak povezan z eno ločeno desno ali levo stopalko zavore.

Če je aktivirana funkcija diferencialnega zaviranja, hitrost vožnje ne sme preseči 40 km/h, pri hitrostih nad 40 km/h pa se mora funkcija diferencialnega zaviranja onemogočiti. Skladnost s tema zahtevama mora biti zagotovljena s samodejnimi napravami.

Če je aktiviran diferencialni način, aktiviranje delovnega zavornega sistema vlečenega vozila ni potrebno do hitrosti 12 km/h.

Pri traktorjih, v katerih je mogoče ročno povezati ločeni stopalki, mora vozniku biti omogočeno, da s svojega položaja za vožnjo zlahka preveri, ali sta stopalki povezani.

2.2.1.2 Oprema, ki omogoča delovanje delovne, pomožne in parkirne zavore, lahko ima skupne sestavne dele, če ti sestavni deli izpolnjujejo naslednje pogoje:

2.2.1.2.1 Vgrajena morata biti vsaj dva upravljalna elementa, namenjena vsak drugačnemu zavornemu sistemu, ki sta med seboj neodvisna in ju voznik med vožnjo zlahka doseže s svojega sedeža. Pri vseh kategorijah vozil mora biti vsak upravljalni element zavor (razen upravljalnega elementa trajnostnega zavornega sistema) zasnovan tako, da se po popustitvi vrne v popolnoma izklopljen položaj. Ta zahteva ne velja za upravljalni element parkirne zavore (ali ta del kombinirane naprave za upravljanje), kadar je mehansko blokirana v aktiviranem položaju ali uporabljena za pomožno zaviranje ali v obeh primerih.

2.2.1.2.2 Upravljalni element delovnega zavornega sistema mora biti neodvisen od upravljalnega elementa parkirne zavore.

2.2.1.2.3 Če imata delovni in pomožni zavorni sistem isti upravljalni element, se učinkovitost povezave med tem upravljalnim elementom in raznimi sestavnimi deli prenosnih sistemov po določenem času uporabe ne sme zmanjšati.

2.2.1.2.4 Če imata delovni in pomožni zavorni sistem isti upravljalni element, mora biti parkirna zavora zasnovana tako, da jo je mogoče aktivirati med vožnjo. Ta zahteva ne velja, če je mogoče delovni zavorni sistem vozila aktivirati, tudi delno, s pomožnim upravljalnim elementom.

2.2.1.2.5 V primeru okvare katerega koli sestavnega dela razen zavor ali sestavnih delov iz točke 2.2.1.2.7 ali v primeru katerih koli drugih okvar delovnega zavornega sistema (napaka v delovanju, delna ali popolna poraba zaloge energije) se mora z uporabo pomožnega zavornega sistema ali tistega dela delovnega zavornega sistema, na katerega okvara ne vpliva, vozilo ustaviti v pogojih, predpisanih za pomožno zaviranje.

2.2.1.2.6 Zlasti v primerih, ko imata pomožni zavorni sistem in delovni zavorni sistem skupni upravljalni element in skupni prenosni sistem: 2.2.1.2.6.1 Če se delovni zavorni sistem aktivira s fizično močjo voznika ob pomoči ene ali več zalog energije, mora v primerih, ko energije iz teh zalog ni mogoče izkoristiti, zagotoviti učinek pomožne zavore fizična moč voznika ob pomoči zalog energije, če katere od njih okvara ni prizadela, pri čemer sila, s katero deluje na upravljalni element, ne sme presegati predpisanih zgornjih mej. 2.2.1.2.6.2 Če sta sila in prenosni sistem delovne zavore odvisna izključno od uporabe zaloge energije, ki jo upravlja voznik, morata obstajati vsaj dve popolnoma neodvisni zalogi energije, pri čemer ima vsaka od njiju lasten neodvisni prenosni sistem; vsaka lahko deluje samo na zavore dveh ali več koles, ki so izbrana tako, da lahko sama zagotovijo predpisano stopnjo pomožnega zaviranja, pri čemer ne smejo ogroziti stabilnosti vozila med zaviranjem; poleg tega mora biti vsaka od navedenih zalog energije opremljena z opozorilno napravo. V vsakem tokokrogu delovnega zavornega sistema mora biti v vsaj eni od posod za zrak naprava za odvod in črpanje na ustreznem in lahko dostopnem mestu. 2.2.1.2.6.3 Če sta sila in prenosni sistem delovne zavore odvisna izključno od uporabe zaloge energije, se šteje, da je za prenosni sistem dovolj ena zaloga energije, pod pogojem, da se predpisano pomožno zaviranje zagotovi s fizično močjo voznika, ki deluje na upravljalni element delovne zavore, in da so izpolnjene zahteve iz točke 2.2.1.5.

2.2.1.2.7 Nekateri deli, kot so stopalka in njen ležaj, glavni valj in bati (hidravlični sistemi), krmilni ventil (hidravlični ali pnevmatski sistemi), povezovalni členi med stopalko in glavnim valjem ali krmilnim ventilom, zavorni valji in bati (hidravlični ali pnevmatski sistemi) ter sklopi vzvoda in odmikača zavor, se ne štejejo za podvržene okvaram, če so ustrezno dimenzionirani, zlahka dostopni za vzdrževanje in imajo vsaj takšne varnostne značilnosti, kot je predpisano za druge bistvene sestavne dele vozila (na primer krmilno vzvodje). Če bi okvara katerega koli takega dela onemogočila zaviranje vozila z vsaj takšnim učinkom, kot je predpisan za pomožni zavorni sistem, mora biti takšen del izdelan iz kovine ali iz materiala z enakimi lastnostmi in ne sme biti podvržen znatnim deformacijam pri običajnem delovanju zavornih sistemov.

2.2.1.3 Če obstajata ločena upravljalna elementa delovnega in pomožnega zavornega sistema, ne sme hkratno aktiviranje upravljalnih elementov povzročiti odpovedi delovanja delovnega zavornega sistema in pomožnega zavornega sistema, niti takrat, ko oba zavorna sistema delujeta brezhibno, ali takrat, ko je eden od njiju v okvari.

2.2.1.4 Če se uporablja druga energija in ne fizična moč voznika, zadošča en sam vir takšne energije (hidravlična črpalka, zračni kompresor itd.), vendar mora biti način pogona naprave, ki zagotavlja ta vir energije, čim bolj zanesljiv.

2.2.1.4.1 V primeru okvare na katerem koli delu prenosnega sistema v zavornem sistemu vozila, ki je sestavljen iz dveh delovnih zavornih tokokrogov in izpolnjuje zahteve iz točke 2.2.1.25, mora biti zagotovljeno neprekinjeno dovajanje energije za del, na katerega okvara ni vplivala, kjer je to nujno za ustavitev vozila s stopnjo učinkovitosti, ki je predpisana za preostalo in/ali pomožno zaviranje. Ta pogoj mora biti izpolnjen s samodejnimi napravami.

2.2.1.4.2 Poleg tega so naprave za shranjevanje energije, ki so nameščene za to napravo, takšne, da je v primeru izpada dovoda energije po štirikratnem polnem aktiviranju upravljalnega elementa delovnega zavornega sistema pod pogoji preskušanja, ki so, glede na vrsto zavornega sistema, predpisani v točki 1.2 oddelka A ali v točki 1.2 oddelka B ali v točki 1.2 oddelka C Priloge IV, vozilo pri petem aktiviranju še vedno mogoče ustaviti s stopnjo učinkovitosti, ki je predpisana za pomožno zaviranje.

2.2.1.4.3. Pri hidravličnih zavornih sistemih s shranjeno energijo se šteje, da so zahteve iz točk 2.2.1.4.1 in 2.2.1.4.2 izpolnjene, če je zadoščeno zahtevam iz točke 1.2.2 Dela C Priloge IV k tej uredbi.

2.2.1.4.4. Pri delovnem zavornem sistemu, ki ga sestavlja samo en zavorni tokokrog, se zahteva, da je v primeru okvare ali nerazpoložljivosti vira energije vozilo mogoče ustaviti z upravljalnim elementom delovne zavore s stopnjo učinkovitosti, ki je predpisana za pomožno zaviranje.

2.2.1.5 Zahteve iz točk 2.2.1.2, 2.2.1.4 in 2.2.1.25 morajo biti izpolnjene brez uporabe kakršne koli samodejne naprave, katere neučinkovitost bi lahko spregledali, ker se deli, ki so običajno v položaju „mirovanja“, aktivirajo šele v primeru okvare zavornega sistema.

2.2.1.6 Pri vozilih, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 30 km/h, mora delovni zavorni sistem delovati na vsa kolesa vsaj ene osi. V vseh drugih primerih mora delovni zavorni sistem delovati na vsa kolesa vozila. V primeru vozil z eno zavirano osjo in samodejnim vklopom pogona za vse druge osi med zaviranjem pa se šteje, da so vsa kolesa zavirana.

Pri vozilih kategorije C se šteje, da je ta pogoj izpolnjen, če so zavirana vsa kolesa gosenic vozila. Pri vozilih kategorije C s konstrukcijsko določeno hitrostjo pod 30 km/h se šteje, da je ta pogoj izpolnjen, če je zavirano vsaj eno kolo gosenice na vsaki strani vozila.

Pri vozilih, opremljenih s sedežem v obliki sedla in krmilom, lahko delovna zavora deluje na sprednjo ali zadnjo os pod pogojem, da so izpolnjene vse zahteve glede učinka iz točke 2 Priloge II k tej uredbi.

Pri zgibnih traktorjih kategorije Ta z zavirano osjo ter diferencialom med delovno zavoro in kolesi se šteje, da so zavirana vsa kolesa navedene osi, če se z aktiviranjem delovnega zavornega sistema samodejno vklopi zapora diferenciala na tej osi.

2.2.1.6.1 Učinkovitost hidravličnih vodov in sklopov cevi v primeru vozil z eno zavirano osjo in samodejnim vklopom pogona za vse druge osi med zaviranjem

Hidravlični vodi hidravličnega prenosnega sistema morajo prenesti porušitveni tlak, ki je najmanj štirikrat večji od največjega običajnega delovnega tlaka (T), kot ga je določil proizvajalec vozila. Sklopi cevi morajo biti skladni s standardi ISO 1402:1994, 6605:1986 in 7751: 1991.

2.2.1.7 Če delovni zavorni sistem deluje na vsa kolesa ali kolesa gosenic vozila, mora biti delovanje ustrezno porazdeljeno med osi. Če je to doseženo z napravo, ki uravnava tlak v prenosnem sistemu zavore, morajo biti izpolnjene zahteve iz točke 6 Dodatka 1 k Prilogi II in točke 2.1.8.

2.2.1.7.1 Pri vozilih z več kot dvema osema se, da bi preprečili zablokiranje koles ali obrabo zavornih oblog, zavorna sila na nekaterih oseh lahko samodejno zmanjša na nič, ko je obremenitev zelo majhna, pod pogojem, da vozilo izpolnjuje vse zahteve glede učinka, ki so predpisane v Prilogi II.

2.2.1.8 Delovanje delovnega zavornega sistema mora biti porazdeljeno med kolesa ali kolesa gosenic iste osi simetrično glede na vzdolžno srednjo ravnino vozila.

2.2.1.9 Delovni, pomožni in parkirni zavorni sistemi morajo delovati na zavorne površine, ki so prek sestavnih delov ustrezne trdnosti trajno povezane s kolesi. Zavorne površine ne sme biti mogoče ločiti od koles; takšna ločitev pa je dovoljena pri parkirni zavori, če jo upravlja izključno voznik s svojega sedeža prek sistema, ki ga puščanje ne more aktivirati. Če se običajno zavira več kot ena os v primeru vozil kategorij T in C, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 60 km/h, se lahko ena os odklopi, če aktiviranje delovnega zavornega sistema samodejno spet priklopi to os in če se v primeru okvare oskrbe z energijo ali okvare prenosa krmiljenja naprave za ponovni priklop ponovni priklop izvede samodejno.

2.2.1.10 Obrabo delovnih zavor mora biti mogoče izravnati s sistemom ročnega nastavljanja. Pri vozilih kategorij Tb in Cb se obraba delovnih zavor izravna s sistemom samodejnega nastavljanja. Poleg tega morajo imeti upravljalni element in sestavni deli prenosnega sistema ter zavor rezervni gib in, če je treba, ustrezne naprave za izravnavo, ki ob pregretju zavor ali ko se zavorne obloge obrabijo do določene stopnje, zagotavljajo učinkovito zaviranje, ne da bi bilo za to potrebno takojšnje nastavljanje zavornih oblog.

Za vozila kategorij Ta in Ca ni nujno, da so opremljena s sistemom samodejnega nastavljanja za izravnavo obrabe zavor. Če pa so vozila teh kategorij opremljena s sistemom samodejnega nastavljanja za izravnavo obrabe zavor, mora ta sistem izpolnjevati iste zahteve kot v primeru vozil kategorij Tb in Cb.

2.2.1.10.1 Naprave za samodejno izravnavo obrabe, če so vgrajene, morajo po segretju in ohladitvi omogočati prosti tek iz točke 2.3.4 Priloge II po preskusu tipa I iz točke 1.3 navedene priloge.

To obrabo oblog delovne zavore mora biti mogoče preprosto preveriti z zunanje ali spodnje strani vozila samo z uporabo orodja ali opreme, ki je navadno v vozilu; na primer prek primernih kontrolnih odprtin ali drugače. Prav tako so sprejemljive zvočne ali optične naprave, ki voznika na njegovem sedežu opozorijo, ko je treba zamenjati obloge.

2.2.1.10.2 Zahteve iz točk 2.2.1.10 in 2.2.1.10.1 ne veljajo za zavore, potopljene v olje, ki so zasnovane za trajno delovanje brez servisiranja.

2.2.1.11 Pri hidravličnih zavornih sistemih:

2.2.1.11.1 Nalivne odprtine posod za zavorno tekočino morajo biti lahko dostopne; poleg tega morajo biti posode z rezervno tekočino izdelane tako, da se nivo rezervne tekočine zlahka preveri, ne da bi bilo treba posode odpreti. Če zadnji pogoj ni izpolnjen, mora rdeči opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.1.1 voznika opozoriti na vsak padec nivoja rezervne tekočine, zaradi katerega bi lahko prišlo do okvare zavornega sistema.

2.2.1.11.2 Na okvaro v hidravličnem prenosnem sistemu, zaradi katere ni mogoče doseči predpisanega zavornega učinka delovne zavore, mora voznika opozoriti naprava z opozorilnim signalom iz točke 2.2.1.29.1.1. Dovoljeno je tudi, da ga ta naprava opozori tako, da zasveti, ko je nivo tekočine v posodi nižji od nivoja, ki ga določi proizvajalec.

2.2.1.11.3 Tip tekočine, ki ga je treba uporabiti v hidravličnem prenosnem sistemu zavornih sistemov, mora biti označen s simbolom v skladu s sliko 1 ali 2 iz standarda ISO 9128:2006. Simbol mora biti nameščen največ 100 mm od nalivnih odprtin posod s tekočino v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 17(2)(k) in (5) Uredbe (EU) št. 167/2013. Proizvajalci lahko zagotovijo dodatne informacije. Ta zahteva velja samo za vozila z ločeno nalivno odprtino za zavorno tekočino.

2.2.1.12 Opozorilna naprava

2.2.1.12.1 Vsako vozilo, opremljeno z delovnim zavornim sistemom, ki se ga aktivira z zbiralnikom energije, mora biti v primeru, ko predpisanega učinka pomožnega zaviranja ni mogoče doseči s tem zavornim sistemom brez uporabe shranjene energije, opremljeno z opozorilno napravo – poleg merilnika tlaka, če je vgrajen – ki z optičnim ali zvočnim signalom opozori, ko shranjena energija v katerem koli delu sistema pade na vrednost, pri kateri je mogoče brez ponovnega polnjenja zbiralnika in ne glede na obremenjenost vozila po štirikratnem polnem aktiviranju še petič aktivirati upravljalni element delovnega zavornega sistema in doseči predpisani učinek pomožnega zaviranja (brez napak v prenosnem sistemu delovne zavore in z zavorami, nastavljenimi čim tesneje). Opozorilna naprava mora biti neposredno in trajno priključena na tokokrog. Ko motor deluje v običajnih delovnih pogojih in v zavornem sistemu ni napak, opozorilna naprava ne sme oddajati nobenih signalov, razen v času, ki je potreben za polnjenje zbiralnikov energije po zagonu motorja.

2.2.1.12.1.1 Pri vozilih, za katera se šteje, da izpolnjujejo zahteve iz točke 2.2.1.4.1, ker izpolnjujejo zahteve iz točke 1.2.2 oddelka C Priloge IV, pa mora imeti opozorilna naprava poleg optičnega tudi zvočni signal. Za te naprave ni nujno, da delujejo sočasno, če vsaka od njih izpolnjuje zgornje zahteve in če se zvočni signal ne aktivira pred optičnim signalom.

2.2.1.12.2 Ta zvočna naprava je lahko izklopljena med uporabo parkirne zavore ali, po izbiri proizvajalca, ko je v vozilu s samodejnim menjalnikom prestavna ročica v položaju za parkiranje ali v obeh primerih.

2.2.1.13 Brez poseganja v zahteve iz točke 2.1.2.3, kjer je uporaba pomožnega vira energije nujna za delovanje zavornega sistema, mora biti zaloga energije takšna, da zagotavlja zadostni zavorni učinek za ustavitev vozila pod predpisanimi pogoji, če se motor ustavi ali pride do okvare pogona vira energije. Poleg tega, če voznikovo fizično moč pri upravljanju parkirne zavore poveča kakšen drug vir, mora biti v primeru okvare tega vira aktiviranje parkirne zavore vseeno zagotovljeno, če je treba, z zalogo energije, neodvisno od tiste, ki običajno zagotavlja takšno pomoč. Ta zaloga energije je lahko tista, ki je namenjena za delovni zavorni sistem.

2.2.1.14 V primeru traktorja, na katerega se lahko priključi vlečeno vozilo, opremljeno z zavoro, ki jo upravlja voznik traktorja, mora biti delovni zavorni sistem traktorja opremljen z napravo, ki je zasnovana tako, da je v primeru okvare zavornega sistema vlečenega vozila ali prekinitve napajalnega voda (ali kakšne druge vrste povezave) med traktorjem in vlečenim vozilom še vedno mogoče zavreti traktor tako učinkovito, kot je predpisano za pomožni zavorni sistem; skladno s tem je predpisano zlasti, da mora biti ta naprava vgrajena v delovni zavorni sistem traktorja, da se zagotovi, da se traktor lahko vseeno zavre z delovnim zavornim sistemom tako učinkovito, kot je predpisano za pomožni zavorni sistem.

2.2.1.15 Pnevmatski ali hidravlični pomožni opremi je treba energijo samodejno dovajati tako, da se lahko med njenim delovanjem doseže predpisani učinek in da celo v primeru okvare vira energije delovanje pomožne opreme ne more povzročiti, da bi zaloge energije, ki napajajo zavorne sisteme, padle pod raven iz točke 2.2.1.12.

2.2.1.16 Traktor, ki lahko vleče vozilo kategorije R2, R3, R4 ali S2, mora izpolnjevati naslednje pogoje:

2.2.1.16.1 Ko se aktivira delovni zavorni sistem traktorja, se sproži tudi stopnjevano zaviranje na vlečenem vozilu (glej tudi točko 2.2.1.18.4).

2.2.1.16.2 Ko se aktivira pomožni zavorni sistem traktorja, se sproži tudi zaviranje na vlečenem vozilu. V primeru traktorjev kategorij Tb in Cb mora biti to zaviranje stopnjevano.

2.2.1.16.3 V primeru okvare delovnega zavornega sistema traktorja, in če ta sistem sestavljata vsaj dva neodvisna sklopa, morajo biti sklopi, na katere okvara ne vpliva, zmožni delno ali polno aktivirati zavore vlečenega vozila. Ta zahteva ne velja, če od dveh neodvisnih sklopov en sklop zavira leva kolesa in drugi sklop zavira desna kolesa z namenom omogočitve diferencialnega zaviranja za zavijanje na terenu. Če v slednjem primeru pride do okvare delovnega zavornega sistema traktorja, mora biti pomožni zavorni sistem zmožen delno ali polno aktivirati zavore vlečenega vozila. Če se za ta postopek uporabi ventil, ki običajno miruje, se lahko ta ventil uporabi samo, če lahko voznik zlahka preveri njegovo pravilno delovanje, in sicer v kabini ali zunaj vozila in brez uporabe orodja.

2.2.1.17 Dodatne zahteve v primeru traktorjev, ki lahko vlečejo vlečena vozila s pnevmatskimi zavornimi sistemi:

2.2.1.17.1 V primeru okvare (npr. pretrganja) v enem od pnevmatskih povezovalnih vodov, prekinitve ali napake v električnem krmilnem vodu mora imeti voznik kljub temu možnost, da polno ali delno aktivira zavore vlečenega vozila prek upravljalnega elementa delovne zavore, upravljalnega elementa pomožne zavore ali upravljalnega elementa parkirne zavore, razen če okvara samodejno sproži zaviranje vlečenega vozila z učinkom, predpisanim v točki 3.2.3 Priloge II.

2.2.1.17.2 Šteje se, da je samodejno zaviranje iz točke 2.2.1.17.1 doseženo, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

2.2.1.17.2.1 Ko se določen upravljalni element zavor, ki spada med naprave iz točke 2.2.1.17.1, polno aktivira, mora tlak v napajalnem vodu v naslednjih dveh sekundah pasti na 150 kPa; poleg tega se mora v napajalnem vodu znova vzpostaviti tlak, ko se upravljalni element zavor popusti.

2.2.1.17.2.2 Pri praznjenju napajalnega voda s hitrostjo vsaj 100 kPa/s se mora samodejno zaviranje vlečenega vozila sprožiti, preden tlak v napajalnem vodu pade na 200 kPa.

2.2.1.17.3 V primeru okvare enega od krmilnih vodov, ki povezujejo dve vozili, opremljeni v skladu s točko 2.1.4.1.2, mora krmilni vod, na katerega okvara ni vplivala, samodejno zagotoviti zavorni učinek, ki je za vlečeno vozilo predpisan v točki 3.2.3 Priloge II.

2.2.1.17.4 V primeru pnevmatskega delovnega zavornega sistema, ki je sestavljen iz dveh ali več neodvisnih sklopov, se mora kakršno koli puščanje med temi sklopi pri upravljalnem elementu ali za njim neprekinjeno odvajati v ozračje.

2.2.1.18 Dodatne zahteve v primeru traktorjev, ki lahko vlečejo vlečena vozila s hidravličnimi zavornimi sistemi:

2.2.1.18.1 Tlak, ki se pri izklopljenem motorju dovaja do obeh vlečnih glav, mora vedno biti 0 kPa.

2.2.1.18.2 Ko motor deluje in na upravljalni element zavor ne deluje nobena sila, se mora do vlečne glave krmilnega voda dovajati tlak 0+200 kPa.

2.2.1.18.3 Pri delujočem motorju mora biti mogoče na vlečni glavi dodatnega voda ustvariti tlak, ki znaša najmanj 1 500 kPa in največ 3 500 kPa.

2.2.1.18.4 Z odstopanjem od zahteve iz točke 2.2.1.16.1 je stopnjevano zaviranje na vlečenem vozilu potrebno samo, ko se pri delujočem motorju aktivira delovni zavorni sistem traktorja.

2.2.1.18.5 V primeru okvare (npr. pretrganja ali puščanja) v dodatnem vodu mora imeti voznik kljub temu možnost, da polno ali delno aktivira zavore vlečenega vozila prek upravljalnega elementa delovnega zavornega sistema ali upravljalnega elementa parkirne zavore, razen če okvara samodejno sproži zaviranje vlečenega vozila z učinkom, predpisanim v točki 3.2.3 Priloge II.

2.2.1.18.6 V primeru okvare (npr. pretrganja ali puščanja) v krmilnem vodu mora tlak v dodatnem vodu v naslednjih dveh sekundah po polnem aktiviranju upravljalnega elementa delovne zavore pasti na 1 000 kPa; poleg tega se mora v dodatnem vodu znova vzpostaviti tlak, ko se upravljalni element delovne zavore popusti (glej tudi točko 2.2.2.15.3).

2.2.1.18.7 Tlak v dodatnem vodu mora v naslednji sekundi po polnem aktiviranju upravljalnega elementa parkirne zavore pasti s svoje največje vrednosti na 0+300 kPa.

Da se preveri čas praznjenja, se na dodatni vod traktorja priključi dodatni vod simulatorja vlečenega vozila v skladu s točko 3.6.2.1 Priloge III.

Zbiralniki simulatorja se nato napolnijo do največje vrednosti, ki jo ustvari traktor z delujočim motorjem in popolnoma zaprto odzračevalno napravo (točka 1.1 Dodatka 2 Priloge III).

2.2.1.18.8 Da se omogoči priklop in odklop hidravličnih povezovalnih vodov tudi pri delujočem motorju in aktivirani parkirni zavori, se lahko v traktor vgradi ustrezna naprava.

Ta naprava mora biti zasnovana in izdelana tako, da se tlak v povezovalnih vodih vrne v položaj mirovanja najpozneje ob samodejni popustitvi upravljalnega elementa (npr. gumba) te naprave (npr. ventil se samodejno vrne v običajni delovni položaj).

2.2.1.18.9 Traktorji, ki vlečejo vozilo kategorije R ali S in ki lahko izpolnjujejo zahteve glede zavornega učinka delovnega zavornega sistema in/ali parkirne zavore in/ali samodejnega zavornega sistema samo s pomočjo energije, shranjene v napravi za shranjevanje hidravlične energije, morajo biti opremljeni s priključkom iz standarda ISO 7638:2003, da lahko prikažejo nizko raven shranjene energije v vlečenem vozilu, ki jo prejme slednje, kot je določeno v točki 2.2.2.15.1.1, z ločenim opozorilnim signalom prek pola 5 električnega priključka v skladu s standardom ISO 7638:2003 iz točke 2.2.1.29.2.2 (glej tudi točko 2.2.2.15.1). Priključek iz standarda ISO 7638:2003 se lahko uporabi s 5 poli ali 7 poli, kot je ustrezno.

2.2.1.19 V primeru traktorja, ki lahko vleče vozilo kategorije R3, R4 ali S2, se lahko delovni zavorni sistem vlečenega vozila upravlja samo skupaj z delovnim, pomožnim ali parkirnim zavornim sistemom traktorja. Če pa traktor samodejno sproži delovanje zavor vlečenega vozila, pri čemer je edini namen tega dejanja stabiliziranje vozila, se lahko samodejno aktivirajo samo zavore vlečenega vozila.

2.2.1.19.1 Z odstopanjem od točke 2.2.1.19 je z namenom izboljšanja obnašanja skupine vozil med vožnjo s spreminjanjem sile spoja med traktorjem in vlečenim vozilom dovoljeno, da se zavore vlečenega vozila samodejno aktivirajo do 5 sekund brez delovanja delovnega, pomožnega ali parkirnega zavornega sistema traktorja.

2.2.1.20 Če je skladnost s točko 3.1.3 Priloge II mogoče zagotoviti samo z izpolnjevanjem pogojev iz točke 3.1.3.4.1.1 Priloge II,

2.2.1.20.1 se mora v primeru pnevmatskega zavornega sistema pri polnem aktiviranju enega upravljalnega elementa prenesti tlak krmilnega voda (ali enakovredna digitalna vrednost) vsaj 650 kPa, kar aktivira tudi parkirno zavoro traktorja. To mora biti zagotovljeno tudi, če je stikalo za vžig/zagon izklopljeno in/ali ključ odstranjen;

2.2.1.20.2 se mora v primeru hidravličnega zavornega sistema pri polnem aktiviranju enega upravljalnega elementa v dodatnem vodu ustvariti tlak 0+100 kPa.

2.2.1.21. Protiblokirni zavorni sistemi za traktorje kategorije Tb

2.2.1.21.1 Traktorji kategorije Tb z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo nad 60 km/h morajo biti opremljeni s protiblokirnimi zavornimi sistemi kategorije 1 v skladu z zahtevami iz Priloge XI.

2.2.1.21.2 Traktorji kategorije Tb z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo nad 40 km/h in do največ 60 km/h morajo biti opremljeni s protiblokirnimi zavornimi sistemi kategorije 1 v skladu z zahtevami iz Priloge XI

(a) za nove tipe vozil od 1. januarja 2020 in

(b) za nova vozila od 1. januarja 2021.

2.2.1.22 Traktorji, ki lahko vlečejo vozilo, opremljeno s protiblokirnim zavornim sistemom, morajo biti opremljeni tudi s posebnim električnim priključkom za električni prenos krmiljenja, ki ustreza standardu ISO 7638:2003. Priključek iz standarda ISO 7638:2003 se lahko uporabi s 5 poli ali 7 poli, kot je ustrezno.

2.2.1.23 Če so traktorji, ki niso omenjeni v točkah 2.2.1.21.1 in 2.2.1.21.2, opremljeni s protiblokirnimi zavornimi sistemi, morajo izpolnjevati zahteve iz Priloge XI.

2.2.1.24 Zahteve iz Priloge X veljajo za varnostne vidike vseh kompleksnih elektronskih krmilnih sistemov vozil, ki zagotavljajo prenos krmiljenja zavorne funkcije ali pa so njegov del, vključno s tistimi, ki uporabljajo zavorne sisteme za samodejno krmiljeno zaviranje ali selektivno zaviranje.

2.2.1.25 V primeru traktorjev kategorije Tb z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo nad 60 km/h mora delovni zavorni sistem, v kombinaciji s pomožnim zavornim sistemom ali ne, biti takšen, da se v primeru okvare dela njegovega prenosnega sistema z aktiviranjem upravljalnega elementa delovne zavore še vedno zavira zadostno število koles; ta kolesa morajo biti izbrana tako, da preostali učinek delovnega zavornega sistema izpolnjuje zahteve iz točke 3.1.4 Priloge II.

Deli, na katere okvara ne vpliva, morajo biti zmožni delno ali polno aktivirati zavore vlečenega vozila.

2.2.1.25.1 Na okvaro dela hidravličnega prenosnega sistema mora voznika opozoriti naprava z opozorilnim signalom iz točke 2.2.1.29.1.1. Dovoljeno je tudi, da ga ta naprava opozori tako, da zasveti, ko je nivo tekočine v posodi nižji od nivoja, ki ga določi proizvajalec.

2.2.1.26 Posebne dodatne zahteve za električni prenosni sistem parkirne zavore

2.2.1.26.1 Traktorji z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo nad 60 km/h

2.2.1.26.1.1 V primeru okvare električnega prenosnega sistema je treba preprečiti vsako nenamerno aktiviranje parkirne zavore.

2.2.1.26.1.2 V primeru električne okvare v upravljalnem elementu ali pretrganja napeljave v električnem prenosu krmiljenja zunaj elektronskih krmilnih enot, razen oskrbe z energijo, mora še vedno biti mogoče aktivirati parkirno zavoro z voznikovega sedeža, pri čemer mora biti mogoče obremenjeno vozilo zadržati na mestu na 8-odstotnem klancu navzgor ali navzdol.

2.2.1.26.2 Traktorji, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 60 km/h

2.2.1.26.2.1 V primeru električne okvare v upravljalnem elementu ali pretrganja napeljave v električnem prenosu krmiljenja zunaj krmilnih enot, razen oskrbe z energijo,

2.2.1.26.2.1.1 je treba preprečiti vsako nenamerno aktiviranje parkirne zavore pri hitrosti vozila nad 10 km/h;

2.2.1.26.2.1.2 mora še vedno biti mogoče aktivirati parkirno zavoro z voznikovega sedeža, pri čemer mora biti mogoče obremenjeno vozilo zadržati na mestu na 8-odstotnem klancu navzgor ali navzdol.

2.2.1.26.3 Za razliko od zahtev glede učinka parkirne zavore iz točk 2.2.1.26.1.2 in 2.2.1.26.2.1 je dovoljeno tudi samodejno aktiviranje parkirne zavore, ko vozilo miruje, pod pogojem, da se doseže zgoraj navedeni učinek in da parkirna zavora, ko je enkrat uporabljena, ostane aktivirana ne glede na stanje stikala za vžig (zagon). V tem primeru se mora parkirna zavora samodejno popustiti takoj, ko začne voznik premikati vozilo.

2.2.1.26.4 Poleg tega mora biti mogoče po potrebi popustiti parkirno zavoro z orodji in/ali pomožno napravo, shranjeno/pritrjeno v vozilu.

2.2.1.26.5 Na pretrganje napeljave v električnem prenosnem sistemu ali električno okvaro v upravljalnem elementu parkirne zavore mora voznika opozoriti rumeni opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.1.2. V primeru pretrganja napeljave v električnem prenosu krmiljenja parkirne zavore se mora ta rumeni opozorilni signal sprožiti takoj, ko se napeljava pretrga, v primeru traktorjev, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 60 km/h, pa najpozneje ob aktiviranju ustreznega upravljalnega elementa zavor. Poleg tega mora voznika na takšno električno okvaro v krmilni napravi ali pretrganje napeljave zunaj elektronskih krmilnih enot in izpad oskrbe z energijo opozarjati utripajoči opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.1.1, dokler je stikalo za vžig (zagon) vklopljeno, vključno z vsaj 10-sekundnim obdobjem po tem, in dokler je upravljalni element aktiviran.

Če pa parkirni zavorni sistem zazna, da je parkirna zavora pravilno vpeta, se utripajoči opozorilni signal lahko prekine in uporabi se neutripajoči rdeči signal, ki prikazuje, da je parkirna zavora aktivirana.

Če na aktiviranje parkirne zavore običajno opozarja ločeni opozorilni signal, ki izpolnjuje vse zahteve iz točke 2.2.1.29.3, se mora ta signal uporabiti zaradi izpolnjevanja zgoraj navedene zahteve za rdeči signal.

2.2.1.26.6 Pomožno opremo lahko z energijo oskrbuje električni prenosni sistem parkirne zavore, če je oskrba z energijo zadostna, da omogoči aktiviranje parkirne zavore poleg električne obremenitve vozila v stanju brez napak. Če zalogo energije uporablja tudi delovni zavorni sistem, veljajo tudi zahteve iz točke 4.1.7 Priloge XII.

2.2.1.26.7 Po izklopu stikala za vžig/zagon, ki upravlja električno energijo za zavorno opremo, in/ali odstranitvi ključa mora biti še vedno mogoče aktivirati parkirno zavoro, medtem ko mora biti popustitev preprečena.

Popustitev parkirnega zavornega sistema je dovoljena, če mora biti za popustitev parkirnega zavornega sistema upravljalni element mehansko deblokiran.

2.2.1.27 Veljajo zahteve iz Priloge XII glede vozil s sistemom EBS ali vozil s „podatkovno komunikacijo“ prek polov 6 in 7 priključka iz standarda ISO 7638:2003.

2.2.1.28 Posebne zahteve za napravo za upravljanje sile spoja

2.2.1.28.1 Naprava za upravljanje sile spoja je dovoljena samo na traktorju.

2.2.1.28.2 Učinek naprave za upravljanje sile spoja mora biti zmanjšanje razlike med dinamičnimi zavornimi razmerji traktorjev in vlečenih vozil. Delovanje naprave za upravljanje sile spoja je treba preveriti v času homologacije. O metodi preverjanja se morata dogovoriti proizvajalec vozila in tehnična služba, pri čemer morajo biti metoda ocene in rezultati priloženi poročilu o homologaciji.

2.2.1.28.2.1 Z napravo za upravljanje sile spoja se lahko upravlja zavorno razmerje TM/FM (točka 2 Dodatka 1 k Prilogi II) in/ali vrednosti zahtev za zaviranje za vlečeno vozilo. V primeru traktorja, ki je opremljen z dvema krmilnima vodoma v skladu s točko 2.1.4.1.2 te priloge, za oba signala veljajo podobne nastavitve naprave za upravljanje.

2.2.1.28.2.2 Naprava za upravljanje sile spoja ne sme preprečiti uporabe največjih možnih zavornih tlakov.

2.2.1.28.3 Vozilo mora izpolnjevati zahteve glede združljivosti obremenitve iz Dodatka 1 k Prilogi II, vendar se lahko med delovanjem naprave za upravljanje sile spoja oddalji od teh zahtev, da izpolni cilje iz točke 2.2.1.28.2.

2.2.1.28.4 Na okvaro naprave za upravljanje sile spoja mora voznika opozoriti rumeni opozorilni signal, na primer signal iz točke 2.2.1.29.1.2. V primeru okvare morajo biti izpolnjene ustrezne zahteve iz Dodatka 1 k Prilogi II.

2.2.1.28.5 Na izravnavo sistema naprave za upravljanje sile spoja mora opozoriti rumeni opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.1.2, če ta izravnava preseže nazivno vrednost zahteve za več kot 150 kPa (pnevmatski sistem) ali 2 600 kPa (hidravlični sistem) do omejitve 650 kPa v pm (ali enakovredne digitalne vrednosti) oziroma 11 500 kPa (hidravlični sistem). Nad ravnjo 650 kPa oziroma 11 500 kPa (hidravlični sistem) se mora opozorilo aktivirati, če je zaradi izravnave točka delovanja zunaj območja združljivosti obremenitve, kot je določeno v Dodatku 1 k Prilogi II za traktorje.

2.2.1.28.6 Sistem naprave za upravljanje sile spoja mora upravljati samo sile spoja, ki jih ustvari delovni zavorni sistem traktorja in vlečenega vozila. Sil spoja, ki nastanejo zaradi delovanja trajnostnih zavornih sistemov, ne sme izravnati delovni zavorni sistem traktorja ali vlečenega vozila. Šteje se, da trajnostni zavorni sistemi niso del delovnih zavornih sistemov.

2.2.1.29 Opozorilni signali v zvezi z okvarami in napakami zavor

Zahteve za optične opozorilne signale, katerih funkcija je obveščanje voznika o določenih posebnih napakah ali okvarah zavorne opreme traktorja ali vlečenega vozila, so določene v točkah od 2.2.1.29.1 do 2.2.1.29.6.3. Funkcija teh signalov je izključno prikaz napak ali okvar zavorne opreme. Vendar pa se lahko optični opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.6 dodatno uporablja za prikaz napak ali okvar tekalnega mehanizma.

2.2.1.29.1 Traktorji morajo biti zmožni zagotavljati optične opozorilne signale v zvezi z okvarami in napakami zavor na naslednji način:

2.2.1.29.1.1 rdeči opozorilni signal v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 18(2)(l), (s) in (q) ter člena 18(4) Uredbe (EU) št. 167/2013, ki opozarja na okvare v zavorni opremi vozila, kot je določeno v drugih točkah te priloge in v Prilogah V, VII, IX in XIII, ki predpisujejo doseganje predpisane zmogljivosti delovne zavore ali delovanje vsaj enega od dveh neodvisnih delovnih zavornih tokokrogov;

2.2.1.29.1.2 kjer pride v poštev, rumeni opozorilni signal v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 18(2)(l), (s) in (q) ter člena 18(4) Uredbe (EU) št. 167/2013, ki opozarja na električno zaznano napako v zavorni opremi vozila, na katero ne opozarja opozorilni signal iz zgornje točke.

2.2.1.29.2 Traktorji, ki so opremljeni z električnim krmilnim vodom in/ali lahko vlečejo vozilo, opremljeno z električnim prenosom krmiljenja, morajo biti zmožni zagotoviti ločeni opozorilni signal v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 18(2)(l), (s) in (q) ter člena 18(4) Uredbe (EU) št. 167/2013, ki opozarja na napako v električnem prenosu krmiljenja zavorne opreme vlečenega vozila. Signal se mora aktivirati iz vlečenega vozila prek pola 5 električnega priključka, ki ustreza standardu ISO 7638:2003, pri čemer se mora signal, ki ga pošlje vlečeno vozilo, vedno prikazati brez znatne zamude ali spremembe v traktorju. Ta opozorilni signal ne sme zasvetiti, ko je priklopljeno vlečeno vozilo brez električnega krmilnega voda in/ali električnega prenosa krmiljenja ali ko ni priklopljeno nobeno vlečeno vozilo. Ta funkcija mora biti samodejna.

2.2.1.29.2.1 V primeru traktorja, ki je opremljen z električnim krmilnim vodom in je električno povezan z vlečenim vozilom z električnim krmilnim vodom, se opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.1.1 uporablja tudi za opozarjanje na nekatere navedene okvare v zavorni opremi vlečenega vozila, kadar vlečeno vozilo zagotavlja ustrezne informacije o okvari prek dela električnega krmilnega voda za podatkovno komunikacijo. To opozarjanje mora biti zagotovljeno poleg opozorilnega signala iz točke 2.2.1.29.2. Namesto uporabe opozorilnega signala iz točke 2.2.1.29.1.1 in spremljajočega opozorilnega signala, navedenega zgoraj, se lahko v traktorju zagotovi ločeni opozorilni signal v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 18(2)(l), (s) in (q) ter člena 18(4) Uredbe (EU) št. 167/2013, ki opozarja na takšno napako v zavorni opremi vlečenega vozila.

2.2.1.29.2.2 Traktorji, ki so opremljeni z električnim priključkom, ki ustreza standardu ISO 7638:2003 in ki omogoča prikaz nizke ravni shranjene energije v vlečenem vozilu, kot se zahteva v skladu s točkama 2.2.2.15.1.1 in 2.2.2.15.2, morajo vozniku prikazati ločeni rumeni opozorilni signal iz točke 2.2.1.29.2, ko vlečeno vozilo pošlje opozorilni signal v traktor prek pola 5 električnega priključka, ki ustreza standardu ISO 7638:2003.

2.2.1.29.3 Če ni navedeno drugače:

2.2.1.29.3.1 morajo zgoraj navedeni opozorilni signali voznika opozoriti na navedeno okvaro ali napako najpozneje ob aktiviranju ustreznega upravljalnega elementa zavor;

2.2.1.29.3.2 morajo opozorilni signali ostati prikazani, dokler se okvara ali napaka ne odpravi in je stikalo za vžig (zagon) vklopljeno;

2.2.1.29.3.3 mora biti opozorilni signal neprekinjen (ne sme utripati).

2.2.1.29.4 Opozorilni signali morajo biti vidni tudi pri dnevni svetlobi; ustrezno stanje signalov mora biti zlahka preverljivo z voznikovega sedeža; okvara sestavnega dela opozorilnih naprav ne sme povzročiti nobene izgube učinka zavornega sistema.

2.2.1.29.5 Zgoraj navedeni opozorilni signali morajo zasvetiti, ko se električni opremi vozila (in zavornega sistema) dovaja energija. Če vozilo miruje, mora zavorni sistem, preden signali ugasnejo, preveriti, ali ni prisotna nobena od navedenih okvar ali napak. Navedene okvare ali napake, ki naj bi aktivirale zgoraj navedene opozorilne signale, vendar niso zaznane v statičnih pogojih, se morajo shraniti po zaznavi ter prikazati ob zagonu in vedno, kadar je stikalo za vžig (zagon) vklopljeno, dokler okvara ali napaka ni odpravljena.

2.2.1.29.6 Na okvare ali napake, ki niso navedene, ali druge informacije v zvezi z zavorami ali voznim mehanizmom traktorja lahko opozori signal iz točke 2.2.1.29.1.2, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

2.2.1.29.6.1 vozilo miruje;

2.2.1.29.6.2 ko zavorni sistem dobi energijo in signal po postopkih, podrobno opisanih v točki 2.2.1.29.5, pokaže, da ni ugotovljena nobena navedena okvara (ali napaka), in

2.2.1.29.6.3 na napake, ki niso navedene, ali druge informacije mora opozoriti samo utripanje opozorilnega signala. Opozorilni signal se mora izklopiti, ko vozilo prvič preseže hitrost 10 km/h.

2.2.1.30 Zaradi napak v delovanju električnega prenosa krmiljenja se zavore ne smejo aktivirati proti voznikovi volji.

2.2.1.31 Traktorji, opremljeni s hidrostatičnim pogonom, morajo izpolnjevati vse ustrezne zahteve iz te priloge ali iz Priloge IX.

2.2.2 Vozila kategorij R in S

2.2.2.1 Za vozila kategorij R1a, R1b (kjer vsota tehnično dovoljenih mas na os ne presega 750 kg), S1a in S1b (kjer vsota tehnično dovoljenih mas na os ne presega 750 kg) ni nujno, da so opremljena z delovnim zavornim sistemom. Če pa so vozila teh kategorij opremljena z delovnim zavornim sistemom, mora ta sistem izpolnjevati iste zahteve kot v primeru vozil kategorije R2 ali S2, kot je ustrezno.

2.2.2.2 Vozila kategorij R1b in S1b (kjer vsota tehnično dovoljenih mas na os presega 750 kg) ter R2 morajo biti opremljena z delovnim zavornim sistemom povezanega, polpovezanega ali vztrajnostnega tipa. Če imajo vozila teh kategorij delovni zavorni sistem povezanega ali polpovezanega tipa, morajo izpolnjevati iste zahteve kot vozila kategorije R3.

2.2.2.3 Če vlečeno vozilo spada v kategorijo R3, R4 ali S2, mora delovni zavorni sistem biti povezanega ali polpovezanega tipa.

2.2.2.3.1 Z odstopanjem od zahteve iz točke 2.2.2.3 se lahko v vozila kategorij R3a in S2a, katerih največja masa ne presega 8 000 kg, vgradi vztrajnostni zavorni sistem pod naslednjimi pogoji:

2.2.2.3.1.1 konstrukcijsko določena hitrost ne presega 30 km/h, ko zavore ne delujejo na vsa kolesa;

2.2.2.3.1.2 konstrukcijsko določena hitrost ne presega 40 km/h, ko zavore delujejo na vsa kolesa;

2.2.2.3.1.3 na zadnjo stran priklopnikov kategorije R3a, ki so opremljeni z vztrajnostnimi zavorami, se pritrdi trpežna tablica (s premerom 150 mm), na kateri je navedena največja konstrukcijsko določena hitrost. Ta hitrost mora biti 30 ali 40 km/h, kot je ustrezno, ali 20 ali 25 mph v državah članicah, v katerih se še vedno uporabljajo imperialne enote.

2.2.2.4 Delovni zavorni sistem:

2.2.2.4.1 mora delovati vsaj na dve kolesi vsake osi pri vlečenih vozilih kategorij Rb in Sb;

2.2.2.4.2 mora svoje delovanje ustrezno porazdeliti med osi;

2.2.2.4.3 mora imeti v vsaj eni od posod za zrak, če so vgrajene, napravo za odvod in črpanje na ustreznem in lahko dostopnem mestu.

2.2.2.5 Delovanje vsakega zavornega sistema mora biti porazdeljeno med kolesa vsake osi simetrično glede na vzdolžno srednjo ravnino vlečenega vozila.

2.2.2.5.1 Pri vozilih z znatno drugačnimi obremenitvami koles na levi in desni strani vozila pa lahko skladno s tem delovanje zavornega sistema odstopa od simetrične porazdelitve zavorne sile.

2.2.2.6 Zaradi napak v delovanju električnega prenosa krmiljenja se zavore ne smejo aktivirati proti voznikovi volji.

2.2.2.7 Zavorne površine, ki so potrebne za doseganje predpisane stopnje učinkovitosti, morajo biti v stalnem stiku s kolesi, in sicer togo ali prek sestavnih delov, ki niso izpostavljeni okvaram.

2.2.2.8 Obrabo zavor mora biti mogoče preprosto izravnati s sistemom ročnega ali samodejnega nastavljanja. Poleg tega morajo imeti upravljalni element in sestavni deli prenosnega sistema ter zavor rezervni gib in, če je treba, ustrezne naprave za izravnavo, ki ob pregretju zavor ali ko se zavorne obloge obrabijo do določene stopnje, zagotavljajo učinkovito zaviranje, ne da bi bilo za to potrebno takojšnje nastavljanje zavornih oblog.

2.2.2.8.1 Izravnava obrabe mora biti pri delovnih zavorah samodejna. Vgradnja naprav za samodejno nastavljanje pa ni obvezna za vozila kategorij R1, R2, R3a, S1 in S2a. Zavore, ki so opremljene z napravami za samodejno nastavljanje zavor, morajo po segretju in ohladitvi omogočati prosti tek iz točke 2.5.6 Priloge II po preskusu tipa I ali tipa III iz navedene priloge, kot je ustrezno.

2.2.2.8.1.1 Pri vlečenih vozilih kategorij:

— R3a, R4a, S2a in

— R3b, R4b, S2b, kjer vsota tehnično dovoljenih mas na os ne presega 10 000 kg,

se šteje, da so zahteve glede učinka iz točke 2.2.2.8.1 izpolnjene, če so izpolnjene zahteve iz točke 2.5.6 Priloge II. Dokler se ne sprejmejo enotne tehnične določbe za pravilno oceno funkcije naprave za samodejno nastavljanje zavor, se zahteva o prostem teku šteje za izpolnjeno, ko je pri vseh preskusih zavor, predpisanih za zadevni priklopnik, ugotovljen prosti tek.

2.2.2.8.1.2 Pri vlečenih vozilih kategorij R3b, R4b in S2b, kjer vsota tehnično dovoljenih mas na os presega 10 000 kg, se šteje, da so zahteve glede učinka iz točke 2.2.2.8.1 izpolnjene, če so izpolnjene zahteve iz točke 2.5.6 Priloge II.

2.2.2.9 Zavorni sistem mora biti narejen tako, da se vlečeno vozilo samodejno ustavi, če se vlečna naprava odklopi, medtem ko se vlečeno vozilo premika.

2.2.2.9.1 Vozila kategorij R1 in S1 brez zavornega sistema morajo poleg glavne vlečne naprave imeti še pomožni spoj (verigo, žično vrv itd.), ki v primeru odklopa glavne vlečne naprave prepreči, da bi se vlečno oje dotaknilo tal, in zagotovi zasilno krmiljenje vlečenega vozila.

2.2.2.9.2 Vozila kategorij R1, R2, R3a, S1 in S2a z vgrajenim vztrajnostnim zavornim sistemom morajo biti opremljena z napravo (verigo, žično vrvjo itd.), ki v primeru odklopa vlečne naprave aktivira zavore vlečenega vozila.

2.2.2.9.3 Pri vlečenih vozilih s hidravličnim zavornim sistemom se morajo povezovalni vodi iz točk 2.1.5.1.1 in 2.1.5.1.2 odklopiti na traktorju ali vlečenem vozilu z zanemarljivim puščanjem med ločevanjem vlečne naprave. Sila, potrebna za odklop enega povezovalnega voda, ne sme presegati vrednosti iz standarda ISO 5675:2008. Z odstopanjem od predpisanih vrednosti iz odstavka 4.2.4 tega standarda odklopna sila za oba voda ne sme presegati 2 500 N.

2.2.2.10 Na vsakem vlečenem vozilu, ki mora biti opremljeno z delovnim zavornim sistemom, mora biti parkirno zaviranje zagotovljeno tudi, če je vlečeno vozilo ločeno od traktorja. Omogočeno mora biti, da parkirno zavoro aktivira oseba, ki stoji na tleh.

2.2.2.11 Če ima vlečeno vozilo vgrajeno napravo, ki omogoča izklop aktiviranja zavornega sistema razen parkirne zavore, mora biti naprava zasnovana in izdelana tako, da se vrne v položaj mirovanja najpozneje ob ponovnem dotoku stisnjenega zraka, hidravličnega olja ali električnega napajanja v vlečeno vozilo.

2.2.2.12 Na vsakem vlečenem vozilu, ki je opremljeno s hidravličnim delovnim zavornim sistemom, mora biti zavorni sistem zasnovan tako, da se parkirna zavora ali delovni zavorni sistem samodejno aktivira, ko je dodatni vod odklopljen.

2.2.2.13 Vozila kategorij R3, R4 in S2 morajo izpolnjevati pogoje iz točke 2.2.1.17.2.2 za pnevmatske zavorne sisteme ali pogoje iz točke 2.2.2.15.3 za hidravlične zavorne sisteme.

2.2.2.14 Če se pomožni opremi dovaja energija iz delovnega zavornega sistema, mora biti delovni zavorni sistem zaščiten, da se zagotovi, da se v napravah delovne zavore za shranjevanje vzdržuje tlak, enakovreden vsaj 80 odstotkom tlaka v krmilnem vodu ali enakovredni digitalni vrednosti iz točk 2.2.3.2 in 2.2.3.3 Priloge II.

2.2.2.15 Poleg zgornjega morajo vlečena vozila s hidravličnimi zavornimi sistemi izpolnjevati tudi naslednje zahteve:

2.2.2.15.1 Če lahko vlečeno vozilo izpolnjuje zahteve delovnega zavornega sistema in/ali parkirne zavore in/ali samodejnega zaviranja samo s pomočjo energije, shranjene v napravi za shranjevanje hidravlične energije, mora vlečeno vozilo samodejno aktivirati zavore ali zagotoviti, da zavore ostanejo aktivirane, če ni električno povezano (vžig traktorja je vklopljen) z dovodom energije prek priključka iz standarda ISO 7638:2003 (glej tudi točko 2.2.1.18.9). Priključek iz standarda ISO 7638:2003 se lahko uporabi s 5 poli ali 7 poli, kot je ustrezno. 2.2.2.15.1.1 Če tlak v napravah za shranjevanje hidravlične energije pade pod tlak, ki ga je navedel proizvajalec vozila v certifikatu o homologaciji in pri katerem predpisani zavorni učinki niso doseženi, mora biti ta nizki tlak vozniku prikazan z ločenim opozorilnim signalom iz točke 2.2.1.29.2.2 prek pola 5 električnega priključka, ki ustreza standardu ISO 7638:2003. Ta tlak ne sme presegati 11 500 kPa.

2.2.2.15.2 Če tlak v dodatnem vodu pade na 1 200 kPa, se mora vklopiti samodejno zaviranje vlečenega vozila (glej tudi točko 2.2.1.18.6).

2.2.2.15.3 V vlečeno vozilo se lahko vgradi naprava, ki začasno popusti zavore, če ni na voljo nobeno ustrezen traktor. Na to napravo se začasno priključi dodatni vod. Ko je dodatni vod odklopljen s te naprave, se morajo zavore samodejno vrniti v aktivirano stanje.

2.2.2.16 Vlečena vozila kategorij R3b, R4b in S2b z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo nad 60 km/h morajo biti opremljena s protiblokirnim zavornim sistemom v skladu s Prilogo XI. Če največja dovoljena masa vlečenih vozil presega 10 ton, je dovoljen samo protiblokirni zavorni sistem kategorije A.

2.2.2.17 Če so vlečena vozila, ki niso omenjena v točki 2.2.2.16, opremljena s protiblokirnimi zavornimi sistemi, morajo izpolnjevati zahteve iz Priloge XI.

2.2.2.18 Vlečena vozila, opremljena z električnim krmilnim vodom, in vlečena vozila kategorije R3b ali R4b, opremljena s protiblokirnim zavornim sistemom, morajo biti opremljena s posebnim električnim priključkom za zavorni sistem in protiblokirni zavorni sistem ali za samo enega od teh dveh sistemov, ki ustreza standardu ISO 7638:2003. Prečne preseke prevodnikov iz standarda ISO 7638:2003 za priklopnik je mogoče zmanjšati, če je priklopnik opremljen z lastno neodvisno varovalko. Nazivna moč varovalke mora biti takšna, da ni presežen nazivni tok prevodnikov. To odstopanje ne velja za priklopnike, opremljene za vleko drugega priklopnika. Opozorilni signali vlečenega vozila za okvaro, ki so določeni v tej uredbi, se morajo aktivirati prek zgornjega priključka. Zahteve glede prenosa opozorilnih signalov za okvare, ki veljajo za vlečena vozila, morajo biti tiste zahteve, kot je ustrezno, ki so predpisane za traktorje v točkah 2.2.1.29.3, 2.2.1.29.4, 2.2.1.29.5 in 2.2.1.29.6.

Navedena vozila morajo imeti neizbrisno oznako v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 17(2)(k) in člena 17(5) Uredbe (EU) št. 167/2013, o delovanju zavornega sistema, ko je priključek iz standarda ISO 7638:2003 priklopljen in odklopljen. Oznaka mora biti nameščena tako, da je vidna pri priključevanju pnevmatskih in električnih vmesniških priključkov.

2.2.2.18.1 Dovoljeno je priključiti zavorni sistem na oskrbo z energijo poleg oskrbe, ki je na voljo prek zgornjega priključka iz standarda ISO 7638:2003. V primeru dodatne oskrbe z energijo veljajo naslednje določbe:

2.2.2.18.1.1 v vseh primerih je oskrba z energijo iz standarda ISO 7638:2003 glavni vir energije za zavorni sistem ne glede na morebitno dodatno priključeno oskrbo z energijo. Dodatna oskrba je namenjena kot rezerva v primeru okvare oskrbe z energijo iz standarda ISO 7638:2003;

2.2.2.18.1.2 ne sme negativno vplivati na delovanje zavornega sistema v normalnem stanju in stanju odpovedi;

2.2.2.18.1.3 v primeru okvare oskrbe z energijo iz standarda ISO 7638:2003 zaradi energije, ki jo porabi zavorni sistem, največja energija, ki je na voljo iz dodatne oskrbe, ne sme biti presežena;

2.2.2.18.1.4 vlečeno vozilo ne sme imeti nobene oznake ali nalepke, ki prikazuje, da je opremljeno z dodatno oskrbo z energijo;

2.2.2.18.1.5 opozorilna naprava za okvaro na vlečenem vozilu ni dovoljena za namene opozarjanja v primeru okvare zavornega sistema vlečenega vozila, kadar je zavorni sistem napajan iz dodatne oskrbe;

2.2.2.18.1.6 če je na voljo dodatna oskrba z energijo, mora biti mogoče preveriti delovanje zavornega sistema, napajanega iz tega vira energije;

2.2.2.18.1.7 v primeru okvare oskrbe z električno energijo prek priključka iz standarda ISO 7638:2003 veljajo zahteve iz točke 4.2.3 Priloge XII in točke 4.1 Priloge XI v zvezi z opozarjanjem na okvaro ne glede na delovanje zavornega sistema, napajanega iz dodatnega vira energije.

2.2.2.19 Poleg zahtev iz točk 2.2.1.17.2.2 in 2.2.1.19 se lahko zavore vlečenega vozila uporabijo tudi samodejno, če se aktivirajo prek zavornega sistema vlečenega vozila po vrednotenju informacij iz vozila.

3. Preskusi

Preskusi zaviranja, ki se morajo izvajati za vozila v postopku homologacije, in zahtevan zavorni učinek so opisani v Prilogi II.