PRILOGA

1. UVOD

Direktiva 2010/31/EU Evropskega parlamenta in Sveta („direktiva o energetski učinkovitosti stavb“) zahteva od držav članic, da sprejmejo dolgoročne strategije prenove ter določijo minimalne zahteve za energetsko učinkovitost novo zgrajenih stavb in obstoječih stavb, na katerih poteka večja prenova.

Direktiva 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta („direktiva o energetski učinkovitosti“) je vsebovala določbe o prenovi stavb in dolgoročnih strategijah za spodbujanje naložb v prenovo nacionalnih stavbnih fondov.

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb in direktiva o energetski učinkovitosti sta bili spremenjeni z Direktivo (EU) 2018/844, ki je začela veljati 9. julija 2018. Direktiva o energetski učinkovitosti stavb v členu 2a določa okvir za dolgoročne strategije prenove za podporo prenove nacionalnega stavbnega fonda v visoko energetsko učinkovite in razogljičene stavbe do leta 2050, v okviru katere bo spodbujala stroškovno učinkovito preobrazbo obstoječih stavb v skoraj nič-energijske stavbe. V skladu z navedeno direktivo bodo strategije podprte s finančnimi mehanizmi za mobilizacijo naložb v prenovo stavb, potrebnih za doseganje teh ciljev.

V skladu s členom 10 direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo politike in ukrepi:

(a) povezati finančne ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti pri prenovi stavb z želenimi ali doseženimi prihranki energije;

(b) omogočiti zbiranje podatkov o izmerjeni ali izračunani porabi energije določenih stavb ter

(c) dati na voljo zbirne anonimizirane podatke.

V skladu s členom 20 direktive o energetski učinkovitosti stavb je treba lastnikom ali najemnikom stavb ali stavbnih enot zagotoviti informacije prek dostopnih in preglednih svetovalnih orodij.

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb določa skupni splošni okvir za določanje energetske učinkovitosti stavb, vključno z indikatorji in izračuni, ki jih je treba uporabiti. Te smernice podpirajo pravilno izvajanje v nacionalnih in regionalnih regulativnih okvirih ter odražajo stališča Komisije. Smernice ne spreminjajo pravnih učinkov direktive o energetski učinkovitosti stavb in ne posegajo v zavezujočo razlago členov 2a, 10 in 20 ter Priloge I k navedeni direktivi, kot jo je predvidelo Sodišče Evropske unije.

2. DOLGOROČNE STRATEGIJE PRENOVE

2.1. Cilj

Obveznost držav članic, da določijo dolgoročno strategijo prenove za svoj nacionalni stavbni fond, je bila iz direktive o energetski učinkovitosti prestavljena v direktivo o energetski učinkovitosti stavb. Člen 1 Direktive (EU) 2018/844 je v direktivo o energetski učinkovitosti stavb uvedel nov člen 2a o dolgoročnih strategijah prenove in razveljavil člen 4 direktive o energetski učinkovitosti, ki je od držav članic zahteval, da pripravijo dolgoročno strategijo za spodbujanje naložb v prenovo nacionalnega fonda stavb.

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb zdaj vključuje:

(a) izrecnejše sklicevanje na energetsko revščino ter

(b) nova sklicevanja na: (i) zdravje, varnost in kakovost zraka; (ii) pobude za spodbujanje pametnih tehnologij, spretnosti in znanj ter izobraževanj; (iii) politike, usmerjene na segmente nacionalnega stavbnega fonda z najslabšo energetsko učinkovitostjo; (iv) dileme razdeljenih spodbud (1); (v) tržne nepopolnosti ter (vi) javne stavbe.

Od trdnih dolgoročnih strategij prenove se pričakuje, da bodo pospešile stroškovno učinkovito prenovo obstoječih stavb, za katere zdaj velja nizka stopnja prenove, in zagotovile povečanje obsega temeljitih prenov stavb. Strategija ni sama sebi namen, ampak je izhodišče za odločnejše ukrepanje.

2.2. Področje uporabe

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb razširja obseg uporabe dolgoročnih strategij prenove držav članic. Tako kot strategije, določene na podlagi člena 4 direktive o energetski učinkovitosti, se dolgoročne strategije prenove uporabljajo za nacionalni fond javnih in zasebnih, stanovanjskih in nestanovanjskih stavb, vendar pa spremenjena direktiva o energetski učinkovitosti stavb uvaja nove in večje obveznosti ter opredeljuje nova področja politike in ukrepov, ki naj bi bili zajeti v dolgoročnih strategijah prenove.

V skladu s členom 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo države članice med drugim:

(a) določiti celovito strategijo, katere namen je doseči visoko učinkovit in razogljičen stavbni fond do leta 2050 ter stroškovno učinkovito preobrazbo obstoječih stavb v skoraj nič-energijske stavbe;

(b) določiti časovni načrt z ukrepi, indikatorji za merjenje napredka in okvirnimi mejniki za leta 2030, 2040 in 2050;

(c) opraviti javno posvetovanje o svoji strategiji, preden jo predložijo Komisiji, in določiti ureditve za nadaljnje vključujoče posvetovanje med izvajanjem;

(d) zagotoviti lažji dostop do mehanizmov prek pametnega financiranja v podporo mobilizaciji naložb ter

(e) predložiti svoje strategije v okviru svojega končnega (2) celovitega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta (3) ter zagotoviti informacije o izvajanju v njihovih poročilih o napredku pri izvajanju celovitih nacionalnih in podnebnih načrtov.

2.3. Obveznost določitve celovite strategije, da se doseže skoraj povsem razogljičen stavbni fond do leta 2050

2.3.1. Obvezni elementi dolgoročne strategije prenove

Dolgoročne strategije prenove držav članic bi morale zajemati obstoječe elemente (glej člen 4 direktive o energetski učinkovitosti) in nove elemente (glej člen 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb). Vsaka dolgoročna strategija prenove mora zdaj obsegati elemente, navedene v nadaljevanju.

2.3.1.1. Pregled nacionalnega stavbnega fonda – člen 2a(1)(a) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V členu 4(a) direktive o energetski učinkovitosti je bilo že določeno, da je pregled nacionalnega stavbnega fonda izhodišče za dolgoročne strategije prenove.

Člen 2a(1)(a) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa, da vsaka dolgoročna strategija prenove „obsega pregled nacionalnega stavbnega fonda, ki – kakor je primerno – temelji na statističnem vzorčenju in pričakovanem deležu prenovljenih stavb v letu 2020“.

Pričakovani delež prenovljenih stavb se lahko izrazi na različne načine, na primer:

(a) v odstotkih (%);

(b) kot absolutno število ali

(c) v m2 prenovljenega prostora glede na vrsto stavbe.

Za večjo natančnost se lahko uporabi tudi obseg prenove (npr. „manjša“, „srednja“ in „temeljita“). Še en kazalnik je lahko preobrazba v skoraj nič-energijske stavbe (4). V splošnem bi morala „temeljita prenova“ privesti do energetske učinkovitosti in učinkovitosti glede toplogrednih plinov.

„Pričakovani delež“ ni mišljen kot zavezujoč cilj, ampak številka, ki realistično prikazuje verjeten obseg končanih prenov stavb v letu 2020. Države članice lahko navedejo tudi pričakovani delež končanih prenov za leta 2030, 2040 in 2050, v skladu z zahtevami glede zagotavljanja okvirnih mejnikov za ta leta.

2.3.1.2. Stroškovno učinkovit pristop k prenovi – člen 2a(1)(b) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V členu 4(b) direktive o energetski učinkovitosti je bilo že določeno, da morajo države članice v svojih dolgoročnih strategijah prenove opredeliti stroškovno učinkovite pristope k prenovi, ki je primerna vrsti stavb in podnebnemu pasu.

Člen 2a(1)(b) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa, da mora vsaka dolgoročna strategija prenove obsegati „opredelitev stroškovno učinkovitih pristopov k prenovi, ki je primerna vrsti stavb in podnebnemu pasu, ob upoštevanju morebitnih relevantnih sprožilnih točk, kjer je ustrezno, v življenjskem ciklu stavbe“.

V uvodni izjavi 12 Direktive (EU) 2018/844 je pojasnjeno, da je „sprožilna točka“„trenut[ek] v življenjskem ciklu stavbe, ki [je] na primer z vidika stroškovne učinkovitosti ali motenj primer[en] za izvedbo prenov za izboljšanje energetske učinkovitosti“.

Sprožilna točka je lahko:

(a) transakcija (npr. prodaja, najem (5) ali zakup stavbe, njeno refinanciranje ali sprememba glede njene uporabe);

(b) prenova (npr. načrtovana širša prenova, ki ni povezana z energijo) (6) ali

Za nekatere stavbe ni mogoče uporabiti sprožilnih točk, zato je uporabljen izraz „kjer je to ustrezno“.

Povezovanje energetsko učinkovite prenove s sprožilnimi točkami naj bi zagotovilo, da se ukrepi, povezani z energijo, ne zanemarijo ali opustijo v poznejši fazi življenjskega cikla stavbe. Z osredotočanjem na energetsko učinkovitost v sprožilnih točkah naj bi se zmanjšalo tveganje za neizkoriščanje možnosti prenove in povečale morebitne sinergije z drugimi ukrepi.

Sprožilne točke lahko privedejo do stroškovno učinkovite prenove zaradi ekonomije obsega, ki jo je mogoče doseči, če se prenova, povezana z energijo, izvaja istočasno z drugimi potrebnimi deli ali načrtovano prenovo.

2.3.1.3. Politike in ukrepi za temeljito prenovo – člen 2a(1)(c) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V členu 4(c) direktive o energetski učinkovitosti je bilo že določeno, da morajo države članice zagotoviti, da dolgoročne strategije prenove obsegajo politike in ukrepe za spodbujanje stroškovno učinkovite temeljite prenove stavb, vključno s postopno temeljito prenovo.

Člen 2a(1)(c) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa, da vsaka dolgoročna strategija prenove „obsega politike in ukrepe za spodbujanje stroškovno učinkovite temeljite prenove stavb, vključno s postopno temeljito prenovo, in v podporo ciljnim stroškovno učinkovitim ukrepom in prenovi, na primer z uvedbo neobvezne sheme načrtov za prenovo stavbe“.

Temeljite prenove so tiste, ki vodijo v prenovo, ki zmanjša porabo tako dobavljene kot tudi končne energije stavbe, in sicer za bistven odstotek v primerjavi z ravnjo pred prenovo, kar omogoči zelo visoko energetsko učinkovitost (8). V skladu z delovnim dokumentom služb, ki je priložen poročilu Komisije za leto 2013 „Finančna pomoč za energetsko učinkovitost stavb“ (9), se lahko „temeljita prenova“ šteje kot prenova, ki vodi v pomembne (običajno več kot 60-odstotne) izboljšave energetske učinkovitosti.

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb se nanaša na načrte za prenovo stavbe kot primer ukrepa, pri čemer lahko države članice podpirajo ciljno stroškovno učinkovito prenovo in postopno temeljito prenovo. Direktiva o energetski učinkovitosti stavb ne določa podrobno, kaj sestavlja načrt za prenovo stavbe, vendar pa so bili številni skupni elementi opredeljeni drugje (10) in se lahko uporabijo kot primeri: to je dokument v elektronski ali papirni obliki, ki opisuje dolgoročen (za 15–20 let) postopen časovni načrt (s čim manj koraki) za prenovo določene stavbe, temelječ na merilih kakovosti po opravljenem energetskem pregledu na kraju samem, v katerem so opisani ustrezni ukrepi in prenovitvena dela, ki bi lahko izboljšali energetsko učinkovitost (11).

2.3.1.4. Politike in ukrepi za stavbe z najslabšo energetsko učinkovitostjo in za zmanjšanje energetske revščine – člen 2a(1)(d) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V skladu s členom 2a(1)(d) direktive o energetski učinkovitosti stavb mora vsaka dolgoročna strategija prenove vključevati „pregled politik in ukrepov za načrtno obravnavo segmentov nacionalnega stavbnega fonda z najslabšo energetsko učinkovitostjo, dilem razdeljenih spodbud in nedelovanja trga ter oris relevantnih nacionalnih ukrepov za zmanjšanje energetske revščine“.

To je nov element, ki ga v členu 4 direktive o energetski učinkovitosti ni bilo. Dolgoročne strategije prenove držav članic morajo zdaj zagotoviti pregled politik in ukrepov za načrtno obravnavo:

(a) segmentov nacionalnega stavbnega fonda z najslabšo energetsko učinkovitostjo;

(b) dilem razdeljenih spodbud (12);

(c) tržnih nepopolnosti ter

(d) zmanjšanja energetske revščine.

Pregled bi moral vključevati vsaj kratek opis, obseg uporabe, trajanje, dodeljeni proračun in pričakovani vpliv vsake politike in ukrepa.

Države članice morajo določiti segmente svojega nacionalnega stavbnega fonda z najslabšo energetsko učinkovitostjo, na primer z:

(a) določitvijo posebnega praga, kot je razred energetske učinkovitosti (npr. pod „D“);

(b) uporabo podatka o porabi primarne energije (izraženega v kWh/m2 na leto) ali celo

(c) s ciljno usmerjenostjo k stavbam, zgrajenim pred določenim datumom (npr. pred letom 1980).

Države članice se spodbuja, da glede „dilem razdeljenih spodbud“ preverijo poročilo Skupnega raziskovalnega središča (JRC) Overcoming the split-incentive barrier in the building sector (13) (Premagovanje ovir glede razdeljenih spodbud v stavbnem sektorju) iz leta 2014.

Izraz „nedelovanje trga“ se nanaša na vrsto težav, zaradi katerih prihaja do zamud pri preobrazbe stavbnega fonda in izkoriščanju možnosti za stroškovno učinkovite prihranke energije. To lahko na primer vključuje:

(a) nezadostno razumevanje uporabe energije in morebitnih prihrankov;

(b) omejeno dejavnost prenove in gradbeno dejavnost v obdobju po krizi;

(c) pomanjkanje privlačnih finančnih proizvodov;

(d) omejene informacije o stavbnem fondu ter

(e) omejeno uporabo učinkovitih in pametnih tehnologij (14).

Sklicevanje na „energetsko revščino“ v spremenjeni direktivi o energetski učinkovitosti stavb ni novo. Direktiva o energetski učinkovitosti se sklicuje na „energetsko revščino“ („energy poverty“) (člen 7 in uvodna izjava 53 direktive o energetski učinkovitosti) in „energetsko revščino“ („fuel poverty“) (uvodna izjava 49 direktive o energetski učinkovitosti). Energetska revščina je posledica kombinacije nizkih prihodkov, visokih izdatkov za energijo in slabe energetske učinkovitosti stanovanj – zato bi učinkovit ukrep za zmanjšanje energetske revščine poleg ukrepov socialne politike moral vključevati tudi ukrepe za energetsko učinkovitost. Medtem ko dolgoročne strategije prenove več držav članic že rešujejo težave v zvezi z energetsko revščino, pa direktiva o energetski učinkovitosti stavb zdaj zahteva, da dolgoročne strategije prenove vsebujejo „oris relevantnih nacionalnih ukrepov za zmanjšanje energetske revščine“ (15).

Člen 2a(1)(d) direktive o energetski učinkovitosti stavb, skupaj z uvodno izjavo 11 Direktive (EU) 2018/844 omogoča državam članicam zadostno prožnost za izvajanje zakonodaje v luči nacionalnih pogojev brez poseganja v njihove pristojnosti v zvezi s socialno politiko (16).

2.3.1.5. Politike in ukrepi za javne stavbe – člen 2a(1)(e) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V skladu s členom 2a(1)(e) direktive o energetski učinkovitosti stavb mora vsaka dolgoročna strategija prenove obsegati „politike in ukrepe za vse javne stavbe“.

Področje uporabe dolgoročnih strategij prenove v skladu s členom 4 direktive o energetski učinkovitosti je že vključevalo nekatere javne stavbe. Vendar pa člen 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb zdaj zahteva, da dolgoročne strategije prenove vključujejo določene politike in ukrepe za vse javne stavbe. To bi moralo vključevati obstoječe pobude držav članic, da izpolnijo svoje obveznosti na podlagi direktive o energetski učinkovitosti stavb in direktive o energetski učinkovitosti (17).

Tako direktiva o energetski učinkovitosti kot direktiva o energetski učinkovitosti stavb določata, da morajo biti javni organi zgled in čim prej izboljšati energetsko učinkovitost; glej zlasti člena 5 in 6 direktive o energetski učinkovitosti, ki se uporabljata za „stavbe javnih organov“.

Vendar pa je področje uporabe člena 2a(1)(e) direktive o energetski učinkovitosti stavb širše kot področje uporabe členov 5 in 6 direktive o energetski učinkovitosti, ker se nanaša na vse javne stavbe in ne samo na „stavbe javnih organov“ (18) v lasti in rabi osrednje vlade. Politike in ukrepi iz člena 2a(1)(e) bi morali na primer vključevati stavbe, ki jih uporabljajo (npr. so jih zakupili ali najeli) lokalni ali regionalni organi, in stavbe, ki so v lasti osrednje vlade in lokalnih ali regionalnih organov, niso pa nujno v njihovi rabi.

Za razliko od člena 5(2) direktive o energetski učinkovitosti (19) člen 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb ne izvzema nobene kategorije javnih stavb. Navedeni člen se načeloma uporablja za stavbe, ki bi v določeni državi članici lahko bile izvzete iz obveznosti prenove v skladu s členom 5(2) direktive o energetski učinkovitosti. Mnoge stavbe iz člena 5(2) direktive o energetski učinkovitosti lahko pomembno prispevajo k izpolnjevanju nacionalnih ciljev.

Finančni mehanizmi in spodbude bi morali spodbujati naložbe javnih organov v energetsko učinkovit stavbni fond, na primer z javno-zasebnimi partnerstvi ali z opcijskimi pogodbami za zagotavljanje prihranka energije (20) prek zunajbilančnega financiranja v skladu s pravili in smernicami Eurostata (21).

2.3.1.6. Spodbude za uporabo pametnih tehnologij ter spretnosti in znanj – člen 2a(1)(f) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Eden od ciljev revizije direktive o energetski učinkovitosti stavb je bila posodobitev takšne pametne gradbene tehnologije v skladu s tehnološkim napredkom ter olajšanje uvedbe električnih vozil in drugih tehnologij, in sicer s posebnimi zahtevami za namestitev in z zagotavljanjem, da gradbeniki lahko zagotovijo potrebne spretnosti in znanja.

Člen 2a(1)(f) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa, da dolgoročne strategije prenove obsegajo „pregled nacionalnih pobud za spodbujanje pametnih tehnologij ter dobro povezanih stavb in skupnosti, pa tudi spretnosti in znanj ter izobraževanja v gradbenem sektorju in sektorju energetske učinkovitosti“.

To je nov element, ki ga v členu 4 direktive o energetski učinkovitosti ni bilo. Dolgoročne strategije prenove držav članic morajo zdaj zagotoviti pregled nacionalnih pobud za spodbujanje:

(a) pametnih tehnologij ter dobro povezanih stavb in skupnosti ter

(b) spretnosti in znanj ter izobraževanja v gradbenem sektorju in sektorju energetske učinkovitosti.

Pregled bi moral vključevati vsaj kratek opis, obseg uporabe, trajanje, dodeljeni proračun in pričakovani vpliv posamezne pobude.

Pametnost stavb je bistveni del razogljičenega in dinamičnejšega energetskega sistema, ki intenzivno uporablja obnovljive vire energije in je usmerjen v doseganje ciljev EU za leto 2030 o energetski učinkovitosti in energiji iz obnovljivih virov ter o razogljičenem stavbnem fondu do leta 2050. V skladu s členom 2a(f) direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo dolgoročne strategije prenove opisati nacionalne pobude o pametnih tehnologijah ter dobro povezanih stavbah in skupnostih, katerih cilj je na primer lahko:

(a) doseganje visoko energetske učinkovitosti z izboljšanjem delovanja stavbe in lažje upravljanje tehničnih stavbnih sistemov;

(b) okrepitev vloge prožnosti na strani povpraševanja in povečanje deleža obnovljivih virov energije v energetskem sistemu ter zagotavljanje, da se koristi prelijejo do odjemalcev;

(c) zagotavljanje, da so potrebe uporabnikov stavbe izpolnjene in da lahko učinkovito vplivajo na stavbo, ter

(d) prispevati k vzpostavljanju dobro povezanih stavb (22) in pametnih skupnosti, ki podpirajo tudi na državljane osredotočene in odprte rešitve za pametna mesta, ki temeljijo na standardih.

Države članice lahko razmislijo o sprejetju ukrepov, ki spodbujajo nameščanje polnilnih mest in infrastrukture za napeljavo vodov za električna vozila v okviru projektov prenove stavb, tudi če se prenova ne šteje za večjo prenovo v smislu člena 2(10) direktive o energetski učinkovitosti stavb.

Usposabljanje strokovnjakov na področju energetike je bistvenega pomena pri zagotavljanju prenosa znanja o zadevah, povezanih z izvajanjem direktive o energetski učinkovitosti stavb. V skladu s členom 17 direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo države članice že zagotoviti, da pripravo energetskih izkaznic stavb in preglede ogrevalnih in klimatskih sistemov neodvisno opravljajo usposobljeni in/ali pooblaščeni strokovnjaki. Dolgoročne strategije prenove bi morale zagotoviti pregled nacionalnih pobud za spodbujanje spretnosti in znanj, ki jih gradbeniki potrebujejo pri uporabi novih tehnik in tehnologij na področju skoraj nič-energijskih stavb in energetske prenove.

2.3.1.7. Ocena prihrankov energije in širših koristi – člen 2a(1)(g) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V členu 4(e) direktive o energetski učinkovitosti je že bilo določeno, da morajo dolgoročne strategije prenove zagotoviti z dokazi podprto oceno pričakovanega prihranka energije in širših koristi.

V skladu s členom 2a(1)(g) direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo vse dolgoročne strategije prenove obsegati „z dokazi podprto oceno pričakovanih prihrankov energije in širših koristi, kot so denimo koristi za zdravje, varnost in kakovost zraka“.

Sprememba zagotavlja neizčrpen seznam vrst širših koristi, ki bi jih dolgoročne strategije prenove morale oceniti. Nekateri ukrepi za izboljšanje energetske učinkovitosti lahko vplivajo tudi na zdravo okolje v zaprtih prostorih. Cilj ukrepov bi lahko bil na primer:

(a) preprečevanje nezakonitega odstranjevanja škodljivih snovi, na primer azbesta (23);

(b) spodbujanje skladnosti z zakonodajo o delovnih pogojih, zdravju in varstvu pri delu ter emisijah (24) ter

(c) spodbujanje višjih ravni udobja in dobrega počutja za stanovalce, npr. z zagotavljanjem popolne in enotne izolacije (25), skupaj z ustrezno namestitvijo in prilagoditvijo tehničnih stavbnih sistemov (zlasti gretja in klimatizacije, prezračevanja ter sistemov za avtomatizacijo in nadzor stavb).

Širše koristi lahko vključujejo tudi manj bolezni in nižje stroške za zdravje, večjo produktivnost dela zaradi boljših delovnih in življenjskih pogojev, več služb v stavbnem sektorju ter zmanjšanje emisij in ogljika v celotni življenjski dobi (26).

Ocena morebitnih širših koristi, povezanih z ukrepi za energetsko učinkovitost, lahko omogoči bolj celosten in enoten pristop na nacionalni ravni, s poudarkom na sinergijah, ki jih je mogoče doseči z drugimi področji politike, pri čemer bi morale sodelovati druge vladne službe, npr. službe, odgovorne za zdravje, okolje, finance in infrastrukturo.

V povezavi s temi elementi je splošno priznano, da so imela prizadevanja za zmanjšanje operativne porabe energije običajno posledice v smislu emisij ogljika, povezanih s proizvodnjo gradbenih proizvodov in gradnjo. Zato se zmanjšanje vsakodnevne uporabe energije ne bi smelo obravnavati ločeno, saj bo neizogibno prišlo do kompromisa med z ogljikom povezanimi stroški in koristmi. Čeprav to ni bilo proučeno v okviru direktive o energetski učinkovitosti stavb, pa bi pristop ogljika v celotni življenjski dobi lahko pomagal pri določanju splošne najboljše kombinacije priložnosti za emisij ogljika v celotni življenjski dobi in pomagal preprečevati nenamerne posledice. Poleg tega pomaga pri iskanju najbolj stroškovno učinkovite rešitve. Nizko-ogljična stavba tudi optimizira uporabo virov in tako omeji emisije ogljika med gradnjo in uporabo v njeni celotni življenjski dobi.

Prenova se lahko izvede tako, da se lahko takrat, ko se izteče življenjska doba stavbe ali pa se na njej ponovno opravijo večja obnovitvena dela, različni gradbeni proizvodi ali materiali ločijo med seboj. To omogoča ponovno uporabo ali recikliranje, kar občutno zmanjša količino odpadkov pri rušenju, ki so namenjeni za odpad. Možnosti kroženja v prihodnosti so neposredno odvisne od izvedbe prenove, izbire materialov in njihove montaže. Recikliranje materialov lahko pozitivno vpliva na porabo energije, saj se za proizvodnjo primarnih gradbenih proizvodov običajno porabi več energije kot za uporabo sekundarnih.

Koristi lahko vključujejo tudi ukrepe za prilagoditev stavb na podnebne spremembe (27), zlasti ukrepe, kot so senčila, ki ščitijo stavbe pred pregrevanjem med vročinskimi valovi in imajo neposreden vpliv na porabo energije v stavbi z zmanjševanjem potrebe po aktivnem hlajenju (28). Poleg tega se za nove stavbe in stavbe, na katerih se opravljajo večja obnovitvena dela, priporoča storiti vse, da se prepreči ustvarjanje ovir za dostop invalidov in, kadar je to mogoče, da se odstranijo obstoječe ovire, ki preprečujejo dostop (29).

Države članice lahko v svojo oceno koristi v zvezi z zdravjem, varnostjo in kakovostjo zraka, ki temelji na dokazih, vključijo posledice ukrepa, ki ga izvajajo na podlagi člena 7(5) direktive o energetski učinkovitosti stavb (30). Poleg tega lahko vključijo posledice ukrepa na podlagi člena 2a(7) navedene direktive, ki se nanaša na požarno varnost in tveganja, povezana z močno potresno dejavnostjo.

2.3.2. Časovni načrt – člen 2a(2) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V skladu s členom 2a(2) direktive o energetski učinkovitosti stavb

„[v]saka država članica v svoji dolgoročni strategiji prenove določi časovni načrt z ukrepi in na nacionalni ravni določenimi indikatorji za merjenje napredka, in sicer za doseganje dolgoročnega cilja zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v Uniji za 80–95 % do leta 2050 v primerjavi z letom 1990, da se zagotovi visoko energetsko učinkovit in razogljičen nacionalni stavbni fond in da se prispeva k stroškovno učinkovitemu preoblikovanju obstoječih stavb v skoraj nič-energijske stavbe. Časovni načrt vsebuje okvirne mejnike za leta 2030, 2040 in 2050 ter navaja, kako ti mejniki prispevajo k doseganju ciljev Unije glede energetske učinkovitosti v skladu z Direktivo 2012/27/EU.“

To je nov element, ki ga v členu 4 direktive o energetski učinkovitosti ni bilo.

Temeljni cilj je doseči visoko energetsko učinkovit in popolnoma razogljičen stavbni fond, kar je bistveno za doseganje cilja EU v zvezi z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov. „Razogljičen“ stavbni fond ni opredeljen v zakonodaji EU, ga je pa mogoče razumeti kot stavbni fond z emisijami ogljika, ki so bile zmanjšane na nič na podlagi zmanjšanja potrebe po energiji in z zagotavljanjem, da se preostale potrebe izpolnjujejo, kolikor je to mogoče, iz brezogljičnih virov. Ta pristop omogoča različne načine za doseganje razogljičenja, ob upoštevanju nacionalne mešanice virov energije, preferenc, potenciala in značilnosti države članice.

Ker je namen strategij določiti dolgoročno vizijo za izpolnitev cilja glede razogljičenja za leto 2050, bi države članice morale preseči okvire preprostega popisa obstoječih ukrepov (ki zagotavlja kratkoročne elemente) in zagotoviti dolgoročno perspektivo razvoja prihodnjih politik in ukrepov. Okvir časovnega načrta v novem členu 2a si prizadeva za to.

V skladu s členom 2a(2) morajo časovni načrti vključevati:

(a) indikatorje za merjenje napredka – ti so lahko kvantitativne ali kvalitativne spremenljivke za merjenje napredka pri doseganju dolgoročnega cilja zmanjšanja emisij toplogrednih plinov v Uniji do leta 2050 in zagotavljanja visoko energetsko učinkovitega in razogljičenega nacionalnega stavbnega fonda, ki jih je po potrebi jih je mogoče revidirati, ter

(b) okvirne mejnike – ti so lahko kvantitativni ali kvalitativni cilji. Države članice morajo zagotoviti, da časovni načrt „vsebuje okvirne mejnike za leta 2030, 2040 in 2050 ter navaja, kako ti mejniki prispevajo k doseganju ciljev Unije glede energetske učinkovitosti v skladu z [direktivo o energetski učinkovitosti]“.

Države članice lahko svoje mejnike in indikatorje prilagodijo glede na nacionalne posebnosti. Namen ni uvesti sektorski cilj za stavbni sektor ali vzpostaviti pravno zavezujoče cilje. Države članice morajo same opredeliti mejnike in se odločiti, ali bodo takšni cilji za stavbni sektor pravno zavezujoči (in bodo tako presegali obveznosti na podlagi direktive o energetski učinkovitosti stavb). Vendar pa se morajo države članice zavedati, da je določitev ambicioznih in jasnih mejnikov ključna za zmanjšanje tveganj in negotovosti za vlagatelje ter za vključevanje deležnikov in podjetij. Razpoložljivost skladnih in zanesljivih podatkov je glavni dejavnik pri določanju merljivih indikatorjev.

V skladu z odstavkom 2 člena 2a morajo dolgoročne strategije prenove opredeliti, kako mejniki za leta 2030, 2040 in 2050 prispevajo k doseganju okvirnega krovnega cilja, ki ga države članice opredelijo v skladu s členom 3 direktive o energetski učinkovitosti, glede na to, da so stavbe osrednji steber politike o energetski učinkovitosti. Te informacije lahko oblikovalcem politike pomagajo pri oblikovanju prihodnjih politik o energetski učinkovitosti in pripravi ustreznih ukrepov.

V preglednici v nadaljevanju je predstavljen možen okvir za opredelitev indikatorjev in mejnikov:

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb, člen 2a Indikatorji (zaradi zmanjšanja emisij toplogrednih plinov + razogljičenja stavbnega fonda + spodbujanja stroškovno učinkovite preobrazbe) Mejniki (ki prispevajo k doseganju ciljev glede energetske učinkovitosti) Odstavek 1 (a) pregled nacionalnega stavbnega fonda, ki – kakor je primerno – temelji na statističnem vzorčenju in pričakovanem deležu prenovljenih stavb v letu 2020; — Št. stavb/stanovanj/m2: — po vrsti stavbe — po starosti stavbe — po velikosti stavbe — po podnebnem pasu — Letna poraba energije: — po vrsti stavbe — po končni uporabi — Letni odstotek obnovljenih stavb: — po vrsti prenove — po stavbnem sektorju – stanovanjski/nestanovanjski — Prenovljenih m2: — po vrsti stavbe — po velikosti stavbe — po starosti stavbe — Število energetskih izkaznic: — po vrsti stavbe — po energijskem razredu — Število skoraj nič-energijskih stavb/m2: — po stavbnem sektorju — Prihranki energije (v absolutni vrednosti in relativni vrednosti kot odstotek) po stavbnem sektorju (stanovanjski, nestanovanjski, itd.) — % prenovljenih stavb (po vrsti prenove) — Zmanjšanje emisij CO2 v stavbnem sektorju (prenova/nove stavbe) — % skoraj nič-energijskih stavb (po stavbnem sektorju) (b) opredelitev stroškovno učinkovitih pristopov k prenovi, ki je primerna vrsti stavb in podnebnemu pasu, ob upoštevanju morebitnih relevantnih sprožilnih točk, kadar je ustrezno, v življenjskem ciklu stavbe; — Stroškovna učinkovitost glavnih prenovitvenih del (npr. sedanja neto vrednost, amortizacijska doba, stroški naložb glede na letne prihranke): — po vrsti stavbe — po podnebnem pasu — Skupne možnosti za prihranek energije: — po stavbnem sektorju (c) politike in ukrepi za spodbujanje stroškovno učinkovite temeljite prenove stavb, vključno s postopno temeljito prenovo, in v podporo ciljnim stroškovno učinkovitim ukrepom in prenovi, na primer z uvedbo neobvezne sheme načrtov za prenovo stavbe; — Skupni in letni delež stavb, na katerih poteka temeljita prenova in prenova v skoraj nič-energijske stavbe — Javne spodbude za temeljito prenovo — Javne in zasebne naložbe v temeljite prenove — Prihranek energije zaradi temeljite prenove (d) pregled politik in ukrepov za načrtno obravnavo segmentov nacionalnega stavbnega fonda z najslabšo energetsko učinkovitostjo, dilem razdeljenih spodbud in nedelovanja trga ter oris relevantnih nacionalnih ukrepov za zmanjšanje energetske revščine; — Javne naložbe v politiko reševanja omenjenih vprašanj (deljene spodbude, energetska revščina, itd.) — % najetih hiš, katerih energijska učinkovitost glede na energijsko izkaznico je pod določeno ravnjo — Indikatorji energetske revščine: — % ljudi, ki živijo v energetski revščini — delež razpoložljivega dohodka gospodinjstev, ki je bil porabljen za energijo — zamude pri plačilih računov za javne storitve — prebivalstvo, ki živi v neustreznih bivalnih pogojih (npr. streha, ki pušča) ali z neustreznim gretjem in hlajenjem — % stavb v najnižjih energijskih razredih — % zmanjšanja ljudi, ki živijo v energetski revščini — % zmanjšanja stavb v najnižjih energijskih razredih (e) politike in ukrepi za vse javne stavbe; — m2 prenovljenih javnih stavb: — po vrsti stavbe — po velikosti stavbe — po podnebnem pasu — Prihranek energije v javnih stavbah (f) pregled nacionalnih pobud za spodbujanje pametnih tehnologij ter dobro povezanih stavb in skupnosti, pa tudi spretnosti in znanj ter izobraževanja v gradbenem sektorju in sektorju energetske učinkovitosti; — Št. stavb, opremljenih s sistemi upravljanja z energijo v stavbah ali podobnimi pametnimi sistemi — po vrsti stavbe (poudarek na nestanovanjskih) — Javne in zasebne naložbe v pametne tehnologije (vključno s pametnimi omrežji) — Državljani, ki sodelujejo v skupnostih na področju energije — Št. diplomantov — univerzitetni programi, usmerjeni v energetsko učinkovitost in s tem povezane pametne tehnologije — strokovno/tehnično usposabljanje (izvajalci potrjevanja energijskih izkaznic, pregledovalci sistemov za ogrevanje, prezračevanje in klimatizacijo itd.) — Št. inštalaterjev, usposobljenih za nove tehnologije in delovne prakse — Proračun za nacionalne raziskovalne programe na področju energetske učinkovitosti stavb — Sodelovanje nacionalnih univerz pri mednarodnih znanstvenoraziskovalnih projektih (npr. Obzorje 2020) o energetski učinkovitosti pri temah, povezanih s stavbami — Odstotek stavb, opremljenih s sistemi upravljanja z energijo v stavbah ali podobnimi pametnimi sistemi: — po vrsti stavbe (g) z dokazi podprta ocena pričakovanih prihrankov energije in širših koristi, kot so denimo koristi za zdravje, varnost in kakovost zraka. — Znižanje stroškov za energijo na gospodinjstvo (povprečje)/zmanjšanje energetske revščine — Dejanski doseženi prihranki energije — Povprečni/zbirni indeksi kakovosti zraka v zaprtih prostorih in indeksi toplotnega ugodja — Stroški preprečenih bolezni/znižanje stroškov za zdravje, ki jih je mogoče pripisati ukrepom za energetsko učinkovitost — Zmanjšanje ogljika v celotni življenjski dobi — Izboljšanja, povezana s kazalnikoma izgubljeno leto življenja zaradi bolezni, invalidnosti ali prezgodnje smrti (DALY)/leto zdravstveno kakovostnega življenja (QALY), ki se pripisujejo izboljšanju stavbnega fonda in življenjskih pogojev — Povečanje delovne produktivnosti zaradi boljšega delovnega okolja in boljših življenjskih pogojev — Zmanjšanje emisij — Zaposlovanje v stavbnem sektorju (št. ustvarjenih delovnih mest na milijon EUR, vloženih v sektor) — Povečanje BDP v stavbnem sektorju — % uvoza energije za državo članico (ukrepi za energetsko varnost) — Odstranjevanje/preprečevanje ovir za dostop za invalide Odstavek 3 (a) združevanje projektov, vključno z naložbenimi platformami ali skupinami, ter konzorcijev malih in srednjih podjetij, da bi vlagateljem omogočili dostop, potencialnim strankam pa ponudili rešitve v svežnju; Št. vključenih/združenih projektov (b) zmanjševanje zaznanega tveganja operacij za energetsko učinkovitost za vlagatelje in zasebni sektor; Zaznano tveganje operacij za energetsko učinkovitost (na podlagi raziskave) (c) uporaba javnega financiranja za pridobivanje dodatnih naložb zasebnega sektorja ali obravnavo specifičnega nedelovanja trga; Javne naložbe kot odstotek skupnih naložb v varčevanje z energijo Pobude za javno-zasebna partnerstva (d) usmerjanje naložb v energetsko učinkovit fond javnih stavb v skladu s smernicami Eurostata ter Naložbe v prenovo za izboljšanje energetske učinkovitosti fonda javnih stavb (e) dostopna in pregledna svetovalna orodja, kot so točke „vse na enem mestu“ za odjemalce in svetovalne službe na področju energije, o zadevnih prenovah za izboljšanje energetske učinkovitosti in finančnih instrumentih. Vzpostavljene pobude za točke „vse na enem mestu“ Pobude za ozaveščanje (število, ciljna publika, ki so jo pobude dosegle, ciljna publika, ki izvaja ukrepe) — Št. pobud za točke „vse na enem mestu“ — Ozaveščenost je povečana in vodi do konkretnih ukrepov

2.3.3. Javno posvetovanje in spremljanje

Člen 2a(5) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa naslednje:

„Preden vsaka država članica Komisiji predloži svojo dolgoročno strategijo prenove, o njej opravi javno posvetovanje, ki služi kot prispevek k oblikovanju te strategije. Vsaka država članica svoji dolgoročni strategiji prenove priloži povzetek rezultatov svojega javnega posvetovanja. Vsaka država članica na vključujoč način določi modalitete za posvetovanje, ki se opravi med izvajanjem njene dolgoročne strategije prenove.“

To je nov element, ki ga v členu 4 direktive o energetski učinkovitosti ni bilo. Posvetovanje se nanaša na celotno dolgoročno strategijo prenove, vključno z mehanizmi financiranja za mobilizacijo naložb, do katerih morajo države članice zagotoviti lažji dostop.

Ker lahko javna posvetovanja izboljšajo rezultate politik, jih direktiva o energetski učinkovitosti stavb predpisuje kot obvezna, vsaka država članica pa lahko sama določi obliko (npr. odprto ali usmerjeno) in metodo posvetovanja (npr. osebna srečanja/dogodki, predložitve pisnih stališč ali spletni vprašalnik). Države članice imajo lahko že vzpostavljen postopek za posvetovanje o glavnih političnih ali zakonodajnih pobudah, ki ga lahko uporabijo v primeru dolgoročne strategije prenove (31).

V skladu s členom 2a(5) direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo države članice, preden Komisiji predložijo svojo dolgoročno strategijo prenove, o njej opraviti javno posvetovanje, ne glede na to, ali to zahteva tudi nacionalna zakonodaja. Javno posvetovanje, ki se opravi med izvajanjem dolgoročne strategije prenove, kar se zahteva tudi v skladu s členom 2a(5) direktive o energetski učinkovitosti stavb, predstavlja priložnost za države članice, da se odzovejo na napredek in odpravijo vrzeli.

Države članice lahko razmislijo tudi o vzpostavitvi platforme deležnikov (32). Identifikacija deležnikov in posvetovanje z njimi lahko znatno prispevata k uspešni izvedbi dolgoročne strategije prenove. Neposredno ali posredno sodelovanje deležnikov, povezanih z energetsko nadgradnjo stavb, je bistvenega pomena za širjenje dolgoročne strategije prenove in zbiranje podatkov ter lahko spodbudi soglasnost in sprejetje dolgoročne strategije prenove (33).

Države članice lahko zgoraj navedene dejavnike upoštevajo pri načrtovanju svojih javnih posvetovanj. V skladu z odstavkom 5 člena 2a mora vsaka država članica na vključujoč način določiti modalitete za posvetovanje, ki se opravi med izvajanjem njene dolgoročne strategije prenove. Države članice bi morale zagotoviti dovolj časa za posvetovanje o dolgoročni strategiji prenove, preden jo predložijo Komisiji.

V skladu s členom 2a(5) direktive o energetski učinkovitosti stavb mora biti povzetek posvetovanja priložen dolgoročni strategiji prenove. V njem lahko države članice navedejo na primer trajanje, obdobje, vrsto (odprto ali usmerjeno), metodo (osebna srečanja/dogodki, predložitev pisnih pripomb ali prek spleta), število udeležencev, vrsto udeležencev (združenja, posamezniki, arhitekti, regionalne in mestne uprave, drugi zadevni lokalni organi itd.), glavne pripombe in zaključke.

2.3.4. Varnostna vprašanja

Člen 2a(7) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa, da lahko države članice v svoji dolgoročni strategiji prenove obravnavajo požarno varnost in tveganja, povezana z močno potresno dejavnostjo, ki vplivajo na prenove za izboljšanje energetske učinkovitosti in življenjsko dobo stavb. Določbo je treba brati v povezavi s členom 7 (34), ki zahteva, da države članice obravnavajo ta vprašanja za stavbe, na katerih potekajo večja prenovitvena dela.

Varnost spada pod nacionalno pristojnost in ustrezne nacionalne predpise bi bilo treba uporabljati glede na uporabo stavbe (npr. stanovanjska, nestanovanjska, šola, bolnišnica), stanovalce (npr. ranljivi stanovalci, na primer otroci, invalidi ali starejši) in tipologijo gradnje (npr. nizka, visoka) (35).

Sprožilne točke (glej oddelek 2.3.1.2 zgoraj) so lahko prav tako primerni trenutki za ocenjevanje vidikov varnosti stavbe, po drugi strani pa so lahko prenovitvena dela za izboljšanje varnosti primeren trenutek za obravnavanje energetske učinkovitosti.

Manj draga stanovanja so običajno starejša z zastarelo električno napeljavo, kar prispeva k še večji ranljivosti energetsko revnih odjemalcev (36). Ukrepi, kot so redni inšpekcijski pregledi (zlasti pred prenovo) in posodobitve zaradi uskladitve električne napeljave z varnostnimi standardi, lahko močno izboljšajo električno varnost. Prav tako je treba spodbujati varnostne inšpekcijske preglede električne in plinske napeljave in naprav.

Evropski standardi (t. i. evrokodi) zagotavljajo celovito, posodobljeno orodje za strukturno projektiranje stavb in izvajanje drugih gradbenih del, da se zagotovita potresna varnost (37) in projektiranje požarnovarnih konstrukcij (38).

Države članice naj bi uporabljale skupne metode, razvite na podlagi zakonodaje EU, za ocenjevanje in klasifikacijo lastnosti gradbenih proizvodov glede požarne odpornosti (39), odpornosti proti ognju (40) in požarne odpornosti pri uporabi na strehah (41), pri čemer je treba upoštevati širjenje požara in izhod v sili.

Države članice lahko spodbujajo namestitev ustreznega prezračevanja in sistema protipožarnih brizgalk ter varno in pravilno namestitev opreme, ki bi lahko vplivala na požarno varnost, kot so fotonapetostne plošče in polnilna mesta za električne avtomobile.

Ukrepi in politike za preprečevanje požarov, kot so inšpekcijski pregledi požarne varnosti, ozaveščanje z obiski na domu in blažilni ukrepi, kot je namestitev detektorjev dima, lahko prav tako igrajo pomembno vlogo.

Države članice in zainteresirane strani imajo lahko koristi od dela platforme za izmenjavo informacij o požarih (FIEP) (42), ki jo je Komisija ustanovila zaradi lažje izmenjave informacij med pristojnimi nacionalnimi organi in drugimi deležniki, tako da imajo lahko koristi od pridobljenih izkušenj in najboljših praks na področju požarne varnosti. To bi moralo okrepiti zmožnost regulativnih organov, da izpolnjujejo svoje naloge ob popolnem poznavanju prednosti in slabosti regulativnih možnosti, ki jih morajo uporabiti.

2.4. Obveznost olajšanja dostopa do mehanizmov za podporo mobilizaciji naložb – člen 2a(3) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Na podlagi člena 2a(3) direktive o energetski učinkovitosti stavb morajo države članice zagotoviti lažji dostop do finančnih mehanizmov v podporo mobilizaciji naložb v prenovo, potrebno za doseganje ciljev iz člena 2a(1), tj. visoko energetsko učinkovit in razogljičen stavbni fond do leta 2050 in stroškovno učinkovita preobrazba obstoječih stavb v skoraj nič-energijske stavbe. Člen 2a(3) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa možne mehanizme in temelji na členu 20 direktive o energetski učinkovitosti, ki od držav članic zahteva, da omogočajo vzpostavitev finančnih mehanizmov ali uporabo obstoječih mehanizmov za ukrepe za izboljšanje energetske učinkovitosti.

Člen 2a(3) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa naslednje:

„Države članice v podporo mobilizaciji naložb v prenovo, potrebno za doseganje ciljev iz odstavka 1, zagotovijo lažji dostop do ustreznih mehanizmov za:

(a) združevanje projektov, vključno z naložbenimi platformami ali skupinami, ter konzorcijev malih in srednjih podjetij, da bi vlagateljem omogočili dostop, potencialnim strankam pa ponudili rešitve v svežnju;

(b) zmanjševanje zaznanega tveganja operacij za energetsko učinkovitost za vlagatelje in zasebni sektor;

(c) uporabo javnega financiranja za pridobivanje dodatnih naložb zasebnega sektorja ali obravnavo specifičnega nedelovanja trga;

(d) usmerjanje naložb v energetsko učinkovit fond javnih stavb v skladu s smernicami Eurostata ter

(e) dostopna in pregledna svetovalna orodja, kot so točke ‚vse na enem mestu‘ za porabnike in svetovalne službe na področju energije, o zadevnih prenovah za izboljšanje energetske učinkovitosti in finančnih instrumentih.“

Te določbe v členu 4 direktive o energetski učinkovitosti ni bilo.

Države članice bodo v podporo mobilizaciji naložb za izvajanje svojih dolgoročnih strategij prenove morale zagotoviti dostop do vrste finančnih mehanizmov, zlasti s preučitvijo, kako naj z uporabo inovativnih mehanizmov financiranja učinkovito omogočijo majhne stranke in majhne dobavitelje.

Sledi neizčrpen seznam splošnih primerov vrst finančnih mehanizmov:

(a) združevanje projektov (i) sklenitev pogodbe o energetskih storitvah (43) s strani občine za naknadno opremljanje večdružinskih stavb (financiranje prek prihrankov energije); (ii) krepitev zmogljivosti in dialog z deležniki zaradi izboljšanja sposobnosti zadevnih subjektov za ponujanje storitev združevanja; (iii) sklenitev pogodbe o energetskih storitvah s strani skupine občin za nekatere od njihovih javnih stavb ter (iv) ponujanje celovitih storitev prenove – subjekt (npr. agencija za energetiko, lokalni ali regionalni organ, podjetje za energetske storitve (ESCO), finančna institucija) bi lahko ustanovil točke „vse na enem mestu“, kjer bi ponujal storitve prenove in financiranje na dokaj standardiziran način, kar bi omogočilo refinanciranje združenih projektov. (v) Glej tudi oddelek 7.2 delovnega dokumenta služb Komisije Good practice in energy efficiency (44) (Dobre prakse na področju energetske učinkovitosti).

(b) zmanjševanje zaznanega tveganja (i) standardizacija (npr. s protokoli, certificiranjem, standardi) za zmanjšanje naknadnega tveganja v zvezi z neizpolnjevanjem obveznosti; (ii) hipoteke/posojila, ki upoštevajo pozitivni učinek, ki ga ima komponenta projekta za energetsko učinkovitost na vrednost sredstev in tveganje neplačila; (iii) refinanciranje (denarna sredstva, obveznice, faktoring), da se zagotovi dolgoročno financiranje podjetjem za energetske storitve in finančnim vlagateljem; (iv) financiranje prek davkov – tj. denar, posojen za naložbe v izboljšanje stavb, se povrne prek davkov na nepremičnine; (v) financiranje prek računov – tj. posojilo se povrne prek računov za javne storitve, stroški naložbe pa se pokrijejo s prihranki energije; (vi) podpora za zbiranje dokazov o dejanski tehnični in finančni uspešnosti naložb v energetsko učinkovitost, npr. prispevanje k evropski zbirki podatkov platforme za zmanjševanje tveganj na področju energetske učinkovitosti (DEEP) (glej v nadaljevanju) ali oblikovanje podobnih nacionalnih zbirk podatkov; (vii) spodbujanje priprave in uporabe smernic o tem, kako oceniti tveganje za naložbe v energetsko učinkovitost, ter (viii) jamstva za upravičence in jamstvene sheme za finančne posrednike.

Glej tudi oddelek 7.3 zgoraj omenjenega dokumenta „Dobre prakse na področju energetske učinkovitosti“.

(c) javno financiranje (45) (i) programi posojil, ki se sofinancirajo iz javnih sredstev; (ii) instrumenti delitve tveganja (npr. posojila, jamstvene sheme in tehnična pomoč); (iii) nepovratna sredstva, ki so namenjena ranljivim odjemalcem; (iv) nepovratna sredstva za tehnično pomoč ter za pokritje stroškov energetskih izkaznic in energetskih pregledov in (kadar niso obvezni) za spodbujanje njihove uporabe ter krepitev ozaveščenosti o naložbenih priložnostih ter (v) skladi za energetsko učinkovitost. Glej tudi oddelek 7.1 dokumenta Komisije o dobri praksi iz leta 2016.

(d) usmerjanje naložb v energetsko učinkovit fond javnih stavb (i) pomoč za uporabo pogodb za zagotavljanje prihranka energije (spodbujevalci trga, okvirne pogodbe, praktična navodila itd.); (ii) zakonodajni okvir, ki spodbuja razvoj podjetij za energetske storitve in trga energetskih storitev na splošno; (iii) krepitev zmogljivosti s pomočjo za razvoj projektov, usposabljanjem, medsebojno pomočjo itd. ter (iv) olajšanje združevanja majhnih projektov v javnih stavbah (npr. podobni projekti iz različnih občin ali različnih javnih lastnikov).

(e) dostopna in pregledna svetovalna orodja in svetovalne službe na področju energije (i) točke „vse na enem mestu“ ali celostna storitev za financiranje in prenovo; (ii) svetovalne službe; (iii) tehnična navodila za financiranje in prenovo ter (iv) finančno izobraževanje za izboljšanje razumevanja različnih finančnih instrumentov.

Primeri mehanizmov financiranja so navedeni v pododdelku 2.6.

Te določbe so v skladu s pobudo Komisije za pametno financiranje pametnih stavb (46); prvi steber te pobude se nanaša na učinkovitejšo uporabo javnih sredstev s pomočjo:

(a) krepitve zmogljivosti za spodbujanje uporabe finančnih instrumentov (npr. forumi o naložbah v trajnostno energijo (47));

(b) razvoja platform za prožno energetsko učinkovitost in financiranje obnovljivih virov energije ter

(c) pojasnitve računovodske obravnave pogodb za zagotavljanje prihranka energije.

To bo omogočilo učinkovitejše usmerjanje in združevanje javnih sredstev ter pospešitev uvedbe finančnih instrumentov. Prožne platforme za financiranje bodo končnim upravičencem ponudile privlačnejše možnosti financiranja na podlagi delitve tveganja in najbolj smotrne uporabe javnih sredstev, vključno z evropskimi strukturnimi in investicijskimi skladi ter Evropskim skladom za strateške naložbe.

Drugi steber pobude za pametno financiranje pametnih stavb (združevanje in pomoč za razvoj projektov) vključuje:

(a) dajanje na voljo več pomoči za razvoj projektov na ravni EU ter

(b) spodbujanje razvoja lokalnih/regionalnih točk „vse na enem mestu“ za storitve za energetsko učinkovitost.

To bo razvijalcem projektov pomagalo pri uresničevanju dobrih projektnih idej, lastnikom stavb, gospodinjstvom in podjetjem pa olajšalo dostop do informacij in storitev za energetsko učinkovitost ter tako omogočilo razvoj obsežnih investicijskih programov. Namenske lokalne ali regionalne točke „vse na enem mestu“ bodo olajšale združevanje projektov in jih tako naredile privlačnejše za finančni trg.

Tretji steber (zmanjševanje tveganj) izvaja skupina finančnih institucij za energetsko učinkovitost (EEFIG) na podlagi naslednjih pobud:

(a) odprtokodne zbirke podatkov platforme za zmanjševanje tveganj na področju energetske učinkovitosti, ki vsebuje dokaze o dejanski tehnični in finančni uspešnosti naložb v energetsko učinkovitost (48), ter

(b) orodja za zavarovanje skupine finančnih institucij za energetsko učinkovitost (49), sporazumni okvir za zavarovanje naložb v energetsko učinkovitost – namen tega je zagotoviti smernice o ocenjevanju tveganj in koristi, povezanih s takšnimi naložbami.

Navedene pobude lahko pomagajo pravilno oceniti tveganja in koristi na trgu, povezane z naložbami v energetsko učinkovitost, ter tako razvijati zaupanje v te naložbe ter jih narediti privlačnejše za nosilce projektov, vlagatelje in finančne institucije.

V skladu s členom 7 Uredbe (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta (50) in Prilogo I k navedeni uredbi morajo nacionalni energetski in podnebni načrti držav članic vključevati splošen pregled naložb, ki so potrebne za doseganje različnih ciljev in prispevkov. Pregled mora vključevati informacije o obstoječih naložbenih tokovih in predpostavkah o naložbah v prihodnosti, ob upoštevanju načrtovanih politik in ukrepov, ter dejavnike tveganja, ovire in javnofinančno podporo ali sredstva za njihovo obravnavo.

2.5. Finančne spodbude, tržne ovire in informacije – člena 10 in 20 direktive o energetski učinkovitosti stavb

Tudi nekateri drugi členi direktive o energetski učinkovitosti stavb, ki se nanašajo na določbe člena 2a, so bili spremenjeni.

2.5.1. Finančni ukrepi, povezani s prihranki – člen 10(6) direktive o energetski učinkovitosti stavb

2.5.1.1. Obveznosti

Direktiva o energetski učinkovitosti stavb priznava vlogo finančnih spodbud in kampanj obveščanja pri pravilnem izvajanju regulativnega okvira in izpolnjevanju ciljev direktive o energetski učinkovitosti stavb. Člen 10(6) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa:

„Države članice svoje finančne ukrepe za izboljšavo energetske učinkovitosti pri prenovi stavb povežejo z želenimi ali doseženimi prihranki energije, ki se ugotovijo na podlagi enega ali več naslednjih meril:

(a) energetska učinkovitost opreme ali materiala za prenovo; v tem primeru opremo ali material za prenovo namesti ustrezno certificiran ali usposobljen inštalater;

(b) standardne vrednosti za izračun prihrankov energije v stavbah (51);

(c) izboljšanje, ki ga prinese takšna prenova in se ugotavlja s primerjavo energetskih izkaznic, izdanih pred prenovo in po njej (52);

(d) rezultati energetskega pregleda;

(e) rezultati druge ustrezne, pregledne in sorazmerne metode, ki pokaže izboljšanje energetske učinkovitosti.“

To je nov odstavek. Zahteve iz tega odstavka se uporabljajo od njegove uveljavitve z nacionalno zakonodajo (tj. najpozneje do roka za prenos). Uporablja se za vse vrste finančnih ukrepov, vključno z davčnimi ukrepi. Priporoča se, da se, če je to mogoče, uporablja tudi za obstoječe ukrepe (npr. v primeru programov podpore se države članice spodbuja, da upoštevajo in uvajajo spremembe, ki veljajo za finančno podporo v prihodnosti) (53).

Finančne ukrepe za energetsko učinkovitost običajno spremljajo pogoji ali obveznosti, na podlagi katerih morajo končni upravičenci dokazati učinkovitost projekta in učinkovito uporabo javnega denarja. Ta obveznost velja ne glede na to, ali zadevna prenova predstavlja „večjo prenovo“ v smislu člena 2(10) direktive o energetski učinkovitosti stavb.

Člen 10(6) navedene direktive dovoljuje različne pristope pri povezovanju finančne podpore s kakovostjo energetske prenove, državam članicam pa omogoča prilagodljivost pri njegovem izvajanju v skladu z nacionalnimi ali regionalnimi pogoji. Vendar pa ta določba predpisuje, da morajo države članice uporabiti eno ali več zgoraj navedenih meril od (a) do (e).

Znanje in spretnosti so osrednjega pomena za zagotavljanje kakovosti prenove, zato bi morali finančni ukrepi za energetsko učinkovitost zahtevati, da prenovitvena dela izvajajo usposobljeni ali certificirani inštalaterji. To je še zlasti pomembno v primeru zgoraj navedenega merila (a), v skladu s katerim je treba vključiti usposobljenega in certificiranega inštalaterja, ki bo namestil opremo ali material, ki se uporablja za prenovo, in preveril izboljšave. Vendar pa mora ta zahteva upoštevati nacionalne predpise v zvezi z zadevnimi poklici.

Poleg pravilne namestitve se spodbuja, da zaradi zagotavljanja kakovosti oceno rezultatov prenove opravijo usposobljeni ali certificirani inšpektorji.

2.5.1.2. Prenos in izvajanje člena 10(6) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Ko države članice izberejo merila kakovosti, ki jih bodo uporabljale, morajo nacionalne ukrepe za prenos člena 10(6) direktive o energetski učinkovitosti stavb razširiti in sporočiti vsem ustreznim organom/agencijam (tj. operativnim organom), ki so odgovorni za oblikovanje in izvajanje finančnih ukrepov. To je pomembno zaradi zagotovitve, da sta zasnova in izvajanje ukrepov povezana z enim ali več merili.

Države članice bi morale pregledati svoje nacionalne predpise v zvezi z zadevnimi poklici inštalaterjev, da zagotovijo, da bodo v postopku prenove sodelovali samo usposobljeni in certificirani inštalaterji.

2.5.2. Podatkovne zbirke o energetskih izkaznicah – člen 10(6a) direktive o energetski učinkovitosti stavb

2.5.2.1. Obveznosti

Člen 10(6a) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa naslednje:

„V podatkovnih zbirkah o energetskih izkaznicah se zbirajo podatki o izmerjeni ali izračunani porabi energije zajetih stavb, vključno vsaj z javnimi stavbami, ki jim je bila v skladu s členom 12 izdana energetska izkaznica, kot je določeno v členu 13.“

Registri in podatkovne zbirke o energetskih izkaznicah lahko:

(a) predstavljajo ključni instrument za večjo skladnost;

(b) izboljšajo poznavanje stavbnega fonda;

(c) zagotovijo boljše informacije za oblikovalce politike ter

(d) podprejo odločitve upravljavca (54).

Ni treba, da države članice vzpostavijo podatkovno zbirko ali register. Če takšna podatkovna zbirka obstaja ali se uvede, morajo države članice upoštevati to novo določbo (55). Same morajo določiti pogostost posodabljanja podatkovne zbirke z novimi (dejanskimi ali izračunanimi) podatki o porabi energije.

Člen 10(6a) direktive o energetski učinkovitosti stavb zahteva, da se v podatkovnih zbirkah o energetskih izkaznicah zbirajo podatki o porabi energije (izmerjeni ali izračunani) zajetih stavb. To mora vključevati vsaj javne stavbe, ki jim je bila v skladu s členom 13 direktive o energetski učinkovitosti stavb izdana energetska izkaznica, tj. stavbe, ki jih uporabljajo javni organi, v katerih se pogosto zadržuje javnost in ki imajo skupno uporabno tlorisno površino več kot 250 m2 (tj. stavbe, za katere se v skladu s členom 12(1) direktive o energetski učinkovitosti stavb zahteva energetska izkaznica).

Države članice se same odločijo, kaj pomeni „pogosto zadržuje“, vendar pa mora biti razlaga, ki se uporablja pri prenosu člena 10(6a) direktive o energetski učinkovitosti stavb, skladna z razlago členov 12 in 13 navedene direktive (ki sta že bila prenesena).

Države članice lahko poiščejo podatke iz drugih virov in jih vnesejo v podatkovne zbirke o energetskih izkaznicah.

2.5.2.2. Prenos in izvajanje člena 10(6a) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Države članice, ki imajo vzpostavljeno podatkovno zbirko o energetskih izkaznicah, bi morale:

(a) raziskati, ali ureditve omogočajo zbiranje izmerjenih ali izračunanih podatkov o porabi energije, in jih po potrebi spremeniti tako, da izpolnjujejo obveznosti iz člena 10(6a);

(b) zagotoviti, da se v podatkovno zbirko vnesejo vsaj podatki za javne zgradbe z energetsko izkaznico, v katerih se pogosto zadržuje javnost, ter

(c) posodabljati podatke, najbolje vsaj enkrat letno.

2.5.3. Zbirni anonimizirani podatki – člen 10(6b) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Člen 10(6b) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa naslednje:

„Vsaj zbirni anonimizirani podatki, skladni z zahtevami o varstvu podatkov na ravni Unije in nacionalni ravni, se dajo na zahtevo na voljo za statistične in raziskovalne namene ter lastniku stavbe.“

Države članice morajo sprejeti potrebne ukrepe, da zagotovijo, da je ta zahteva izpolnjena. Ta določba od držav članic ne zahteva, da spremenijo obstoječe podatkovne zbirke, ampak da zagotovijo, da zakonodajni okvir dopušča dajanje podatkov na voljo v skladu z obveznostmi iz tega člena.

2.5.4. Informacije – člen 20(2) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Člen 20(2) direktive o energetski učinkovitosti stavb določa naslednje:

„Države članice lastnikom ali najemnikom stavb zlasti zagotovijo informacije o energetskih izkaznicah, tudi o njihovem namenu in ciljih, o stroškovno učinkovitih ukrepih ter po potrebi o finančnih instrumentih, da bi se izboljšala energetska učinkovitost stavbe, ter o zamenjavi kotlov na fosilna goriva z bolj trajnostnimi alternativami. Države članice zagotovijo informacije prek dostopnih in preglednih svetovalnih orodij, kot so svetovanje v zvezi s prenovo in točke vse na enem mestu. Na zahtevo držav članic Komisija državam članicam pomaga pri pripravi zadevnih informacijskih kampanj za namene iz odstavka 1 in prvega pododstavka tega odstavka, ki so lahko vključene v programe Unije.“

Člen 20 direktive o energetski učinkovitosti stavb je bil spremenjen tako, da pojasni obveznost držav članic glede sporočanja informacij najemnikom ali lastnikom. (Neizčrpen) seznam primerov zdaj vključuje obveznost zagotavljanja informacij o zamenjavi kotlov na fosilna goriva (56) z bolj trajnostnimi alternativami.

Člen 20(2) direktive o energetski učinkovitosti stavb zahteva, da „[d]ržave članice zagotovijo informacije prek dostopnih in preglednih svetovalnih orodij, kot so svetovanje v zvezi s prenovo in točke vse na enem mestu“.

2.6. Predložitev dolgoročne strategije prenove in poročanje o napredku

2.6.1. Predložitev dolgoročne strategije prenove

V skladu s členom 2a(8) direktive o energetski učinkovitosti stavb (57) je treba dolgoročne strategije prenove predložiti Komisiji „kot del“ končnega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta vsake države članice. Dolgoročno strategijo prenove bi bilo treba predložiti kot prilogo k nacionalnemu energetskemu in podnebnemu načrtu.

V skladu s členom 3(1) Uredbe (EU) 2018/1999 je rok za predložitev končnega energetskega in podnebnega načrta 31. december 2019 in nato vsakih deset let.

Vendar pa je, z odstopanjem, določenim v členu 2a(8) direktive o energetski učinkovitosti stavb, rok za predložitev prve dolgoročne strategije prenove najpozneje 10. marec 2020, to je tri mesece po roku za predložitev končnega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta. Kljub temu se državam članicam svetuje, naj svoje dolgoročne strategije prenove končajo hkrati s svojim končnim nacionalnim energetskim in podnebnim načrtom, tako da bodo dolgoročno strategijo prenove lahko v celoti upoštevale pri oblikovanju svojega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta.

V skladu s členom 4(b)(3) Uredbe (EU) 2018/1999 morajo države članice kot del svojih nacionalnih energetskih in podnebnih načrtov določiti cilje in prispevke za vsako od petih razsežnosti energetske unije. Obvezni elementi, ki jih je treba vključiti v osnutek in končni nacionalni energetski in podnebni načrt, so:

(a) okvirni mejniki (58);

(b) časovni načrt z na nacionalni ravni določenimi indikatorji za merjenje napredka (59);

(c) z dokazi podprta ocena pričakovanih prihrankov energije in širših koristi (60) ter

(d) prispevki k doseganju ciljev Unije glede povečanja energetske učinkovitosti (61) v skladu z direktivo o energetski učinkovitosti v skladu s členom 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb.

Te ključne elemente je bilo treba vključiti v osnutek nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga je bilo treba pripraviti do konca leta 2018, in morajo biti del končnega nacionalnega energetskega in podnebnega načrta, ki ga je treba predložiti do konca leta 2019. Ključni elementi so osrednjega pomena za cilje nacionalnega energetskega in podnebnega načrta in podpirajo okrepljene celovite dolgoročne strategije prenove.

2.6.2. Poročanje o napredku

Poglavje 4 Uredbe (EU) 2018/1999 določa obveznosti poročanja v zvezi z nacionalnimi energetskimi in podnebnimi načrti, vključno s poročanjem v zvezi z dolgoročnimi strategijami prenove.

Člen 17 Uredbe (EU) 2018/1999 od držav članic zahteva, da celovita nacionalna energetska in podnebna poročila („poročila o napredku“) predložijo do 15. marca 2023 in nato vsaki dve leti.

V skladu s členom 17(2)(c) Uredbe (EU) 2018/1999 morajo ta poročila o napredku vključevati obvezne informacije o energetski učinkovitosti, ki so opredeljene v členu 21 navedene uredbe.

2.6.2.1. Poročanje o nacionalnih začrtanih potekih in ciljih

V skladu s členom 21(a) Uredbe (EU) 2018/1999 morajo poročila o napredku vključevati informacije o uresničevanju začrtanih potekov in ciljev na nacionalni ravni. V zvezi s stavbami in dolgoročnimi strategijami prenove to vključuje:

(a) okvirne mejnike dolgoročne strategije prenove ter

(b) prispevke k ciljem povečanja energetske učinkovitosti Unije v skladu z direktivo o energetski učinkovitosti v skladu s členom 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb;

(c) kadar je ustrezno, posodobitev drugih nacionalnih ciljev iz nacionalnega energetskega in podnebnega načrta.

2.6.2.2. Poročanje o politikah in ukrepih

V skladu s členom 21(b) Uredbe (EU) 2018/1999 morajo poročila o napredku vključevati informacije o izvajanju politik in ukrepov, vključno z dolgoročno strategijo prenove v skladu s členom 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb.

2.6.2.3. Nacionalni cilji

V skladu s členom 21(c) Uredbe (EU) 2018/1999, ki se sklicuje na del 2 Priloge IX k Uredbi (EU) 2018/1999, velja, da morajo poročila o napredku vključevati tudi dodatne informacije v zvezi z nacionalnimi cilji, vključno z glavnimi zakonodajnimi in nezakonodajnimi politikami, ukrepi, ukrepi financiranja in programi, ki so bili izvedeni v dveh predhodnih letih, da bi se dosegli cilji iz člena 4(b) Uredbe (EU) 2018/1999, vključno s tistimi, ki izboljšujejo energetsko učinkovitost stavb (odstavek (a) dela 2 Priloge IX k Uredbi (EU) 2018/1999).

2.7. Dobre prakse za skladnost s členom 2a direktive o energetski učinkovitosti stavb

Ta oddelek določa smernice dobre prakse, ki bodo državam članicam koristile pri izpolnjevanju zahtev iz člena 2a. Strukturiran je podobno kot prejšnji oddelek.

Strategije prenove stavb, ki so jih države članice predložile leta 2014 in 2017 v skladu s členom 4 direktive o energetski učinkovitosti, bodo gradniki za prihodnje dolgoročne strategije prenove. „Smernice za nacionalni akcijski načrt za energetsko učinkovitost (NEEAP)“ (62) vključujejo podrobna navodila za vključevanje določenih elementov v te strategije – zadevni oddelki so omenjeni v nadaljevanju. To je uporabno izhodišče, saj Direktiva (EU) 2018/844 temelji na obveznostih glede strategij prenove stavb.

2.7.1. Pregled nacionalnega stavbnega fonda – člen 2a(1)(a) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Podrobnosti glede podatkov, ki naj bi bili zajeti v pregledu nacionalnega stavbnega fonda, so navedene v navodilu 57 v oddelku 1 Priloge B k smernicam NEEAP.

Države članice se spodbuja, da pri pripravi pregleda upoštevajo zahteve direktive INSPIRE (63). Stavbe so ena od 34 tem podatkov, ki jih navedena direktiva obravnava, od nacionalnih in lokalnih javnih uprav pa se pričakuje, da do leta 2020 pripravijo velike podatkovne zbirke, ki bodo vsebovale ustrezne informacije (npr. datume gradnje, trenutno uporabo in stanje), ki jih je mogoče najti in prenesti. Pri tem bi lahko bilo koristno tehnično poročilo JRC iz leta 2016, Buildings-related datasets accessible through the INSPIRE geoportal (64) (S stavbami povezane podatkovne zbirke, ki so dostopne prek geoportala INSPIRE).

Dolgoročne strategije prenove za leto 2017 iz Valonije (Belgija), Francije in z Malte so primeri dobre prakse pri predstavljanju pregleda nacionalnega stavbnega fonda (65).

2.7.2. Stroškovno učinkoviti pristopi k prenovi – člen 2a(1)(b) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Oddelek 2 Priloge B k smernicam NEEAP vsebuje natančna navodila o tem, kako prepoznati stroškovno učinkovite pristope k prenovi.

Dolgoročna strategija prenove iz leta 2014 iz regije glavnega mesta Bruselj ter dolgoročne strategije prenove iz leta 2017 iz Valonije (Belgija) in Bolgarije so bile prepoznane kot primeri dobre prakse stroškovno učinkovitih pristopov (66).

Glej tudi preglednico Evropskega inštituta za energetsko učinkovitost stavb (BPIE) iz leta 2016 z naslovom Trigger points as a must in national renovation strategies (67) (Sprožilne točke kot obvezna sestavina nacionalnih strategij prenove).

Industrializirano naknadno opremljanje

Industrializirano naknadno opremljanje s serijsko vnaprejšnjo izdelavo izolacijskih fasad in strešnih elementov, vključno z električnimi napeljavami, cevovodi in zasteklitvijo, zunaj objekta prenove, lahko prispeva k stroškovno učinkovitejši prenovi in manj motnjam za stanovalce med prenovo.

Projekt E2ReBuild (68) je raziskoval, spodbujal in predstavljal stroškovno učinkovite in napredne energetsko učinkovite strategije naknadnega opremljanja za dvonadstropne stanovanjske stavbe, ki ustvarjajo dodano vrednost.

Projekt 2ndskin (69) je povezal različne deležnike iz gradbene industrije, da bi njihovo strokovno znanje in cilje združil za pripravo zasnove inovativnega naknadnega opremljanja večnadstropnih stanovanjskih stavb, da bi dosegle nično raven porabe energije, hkrati pa ponudil možnost nadgradnje. Ta projekt temelji na hipotezi, da je z uporabo vnaprej izdelanih fasadnih modulov mogoče spodbujati nič-energijsko prenovo in povečati njihovo stopnjo uporabe, obenem pa se s tem poveča hitrost namestitve in zmanjšajo motnje za prebivalce.

Najem in energetska učinkovitost

Da bi države članice nadalje podprle potrebne izboljšave fonda svojih nacionalnih najemniških stanovanj, bi morale preučiti uvedbo ali nadaljnjo uporabo zahtev, da morajo nepremičnine, ki se oddajajo v najem, s svojimi energetskimi izkaznicami dokazati določeno raven energetske učinkovitosti (glej uvodno izjavo 9 Direktive (EU) 2018/844). Pri tem bi morale razmisliti o vzpostavitvi finančnih mehanizmov, ki bodo zmanjšali obremenitev za lastnike nepremičnin pri financiranju potrebnih prenov.

Nizozemska vlada je objavila, da morajo biti stavbe, ki se oddajajo v najem kot pisarniški prostori, od leta 2023 razvrščene vsaj v razred „C“ (70).

V Angliji in Walesu uredbe o energetski učinkovitosti (nepremičnine v zasebnem najemu) iz leta 2015 določajo minimalno raven energetske učinkovitosti za stanovanjske ali nestanovanjske nepremičnine v zasebnem najemu. Od aprila 2018 morajo lastniki takšnih nepremičnin zagotoviti, da je njihova energetska učinkovitost na energetski izkaznici ocenjena vsaj z „E“, preden sklenejo novo najemno pogodbo z novimi ali obstoječimi najemniki. Ta zahteva bo od 1. aprila 2020 (za stanovanjske nepremičnine) in od 1. aprila 2023 (za nestanovanjske nepremičnine) veljala za vse nepremičnine v zasebnem najemu, tudi če se dogovori o najemu ne bodo spremenili (71).

Škotska je uvedla ukrep, na podlagi katerega se zahteva prenova socialnih stanovanj z nizko ravnjo energetske učinkovitosti. V Grčiji se uporablja podoben pristop, v skladu s katerim morajo biti stavbe, ki jih javni sektor najame ali kupi, na energetski izkaznici razvrščene vsaj v razred „C“. Ta obveznost bo od leta 2020 veljala za vse obstoječe najemne pogodbe.

2.7.3. Politike in ukrepi za temeljito prenovo – člen 2a(1)(c) direktive o energetski učinkovitosti stavb

V oddelku 3 Priloge B k smernicam NEEAP je določeno, katere informacije je treba posredovati v zvezi s politikami in ukrepi za spodbujanje stroškovno učinkovite temeljite prenove.

Dolgoročne strategije prenove za leto 2017 iz regije glavnega mesta Bruselj in Francije vsebujejo primere dobre prakse glede ukrepov za spodbujanje temeljite prenove (72).

Časovni načrti

Projekt iBRoad (73) obravnava načrt prenove posameznih stavb za enodružinske hiše. Orodje preuči stavbo kot celoto in izdela prilagojen načrt obnove (iBRoad) za daljše obdobje (15–20 let), skupaj z gradbenim dnevnikom ali potnim listom, v katerega se zapisujejo posegi, povezani z energijo. V okviru projekta iBRoad je bilo ugotovljeno, da lastniki stanovanj in kupci potrebujejo uporabniku prijaznejše in bolj zaupanja vredne nasvete o najboljšem načinu za izvedbo energetske prenove.

Poročilo o projektu iBRoad Koncept načrta prenove posamezne stavbe – poglobljena študija primera za štiri vodilne projekte (74) obravnava postopek izdelave in izvajanja takšnega načrta ter vključuje glavna vprašanja, ki jih je treba obravnavati. Predstavlja tudi resnične primere z Danske (BetterHome (75)), iz Flandrije (Woningpas in EPC+), Francije (Passeport efficacité énergétique) in Nemčije (Individueller Sanierungsfahrplan).

Zveza Alliance for Deep Renovation in Building (ALDREN) (76) prav tako predlaga, da se za postopno prenovo uporabljajo načrti za prenovo, in zagotavlja usklajene ocene energetske učinkovitosti na podlagi skupnega evropskega prostovoljnega certifikacijskega sistema.

Informacije, ki se nanašajo na stavbe

Projekt Request2Action (77) v okviru programa „Inteligentna energija – Evropa“ (IEE) se je ukvarjal z energetskimi izkaznicami in s tem, kako izboljšati uporabo priporočil, ki jih te izkaznice vsebujejo. Predlagana rešitev, ki se v nekaterih primerih približa potnemu listu, je „vozlišče“ ali točka „vse na enem mestu“ za informacije v zvezi s stavbami. Primer takšnega pristopa je Casa+ hub na Portugalskem, ki je oblikovan za shranjevanje energetskih izkaznic in ustreznih podatkov za vse stanovanjske stavbe, tako da je mogoče oddajati ponudbe za njihovo prenovo in beležiti rezultate na podlagi teh ponudb. Več podrobnosti lahko najdete v poročilu Priporočila za stavbna vozlišča (78).

2.7.4. Politike in ukrepi za stavbe z najslabšo energetsko učinkovitostjo in za zmanjšanje energetske revščine – člen 2a(1)(d) direktive o energetski učinkovitosti stavb

2.7.4.1. Segmenti nacionalnega stavbnega fonda z najslabšo energetsko učinkovitostjo

Projekt ENERFUND (79) v okviru programa Obzorje 2020 obravnava potrebo po lahko dostopnem in zanesljivem ocenjevanju prihrankov energije, doseženih s celovito energetsko prenovo, in spodbuja več tovrstnih projektov v Evropi. Projekt razvija orodje za sprejemanje odločitev, ki priložnosti za temeljito prenovo ocenjuje v skladu z vrsto parametrov – podobno kot kreditne točke, ki jih banke uporabljajo za ocenjevanje strank. Orodje je predstavljeno kot spletno orodje, ki prikazuje energetsko učinkovitost posameznih stavb.

Na Danskem vsa združenja za socialna stanovanja vsak mesec prispevajo v skupni „solidarnostni sklad“, ki se uporabi za stavbe z najslabšo energetsko učinkovitostjo.

Omejitve v zvezi z energetsko učinkovitostjo stavb, ki se dajejo v najem (kot je navedeno v oddelku 6.2), so prav tako učinkovit ukrep za spodbujanje prenove stavb z najslabšo energetsko učinkovitostjo.

Davčni mehanizmi so naslednje sredstvo, s katerim lahko države članice spodbujajo prenovo energetsko neučinkovitih stavb; primeri zajemajo:

(a) odbitek davka na dohodek za določene stroške, povezane s prenovo za izboljšanje energetske učinkovitosti stavb (Danska), ter

(b) davek na porabo energije (Nizozemska) (80).

2.7.4.2. Dileme razdeljenih spodbud

Omejitve v zvezi z energetsko učinkovitostjo stavb, ki se dajejo v najem, so prav tako učinkovit ukrep za spodbujanje prenove energetsko neučinkovitih stavb. Primeri zajemajo:

(a) prisilo za lastnike, da uvedejo izboljšave (Združeno kraljestvo (81)), ter

(b) minimalne ravni energetske učinkovitosti za enote, ki se oddajajo, npr.: (i) obvezna izolacija streh (flamski stanovanjski zakonik) ter (ii) doseganje minimalnega razreda energetske učinkovitosti na energetski izkaznici za pisarne (Nizozemska).

2.7.4.3. Nedelovanje trga

Oddelek 3(b) Priloge B k smernicam NEEAP v seznamu informacij, ki jih je treba zagotoviti, vključuje analizo ovir za prenovo. V oddelku 3(d) je navedeno, da bi bili potrebni novi ukrepi politike za odstranitev teh ovir.

Ocena vpliva, ki je priložena predlogu za revidiranje direktive o energetski učinkovitosti stavb (82), prav tako obravnava ovire za uveljavljanje naložb v energetsko učinkovitost stavb.

2.7.4.4. Zmanjšanje energetske revščine

Ocena dolgoročne strategije prenove za leto 2017, ki jo je pripravilo Skupno raziskovalno središče, predstavlja pregled neposrednih (posebne politike in ukrepi) in posrednih sklicev (glavne strategije ali pobude) držav članic na sedanja ali načrtovana prizadevanja za zmanjšanje energetske revščine. Številni ukrepi se izvajajo v obliki finančnih spodbud, namenjenih tistim segmentom prebivalstva, ki naj bi bili pod mejo energetske revščine, gospodinjstvom z nizkimi prihodki ali za socialna stanovanja. Nekatere države so uvedle posebne ukrepe, usmerjene v energetsko revščino v okviru svojih programov energetske učinkovitosti, medtem ko so se druge posvetile vzpostavitvi posebnih služb za ozaveščanje in svetovanje.

Evropska opazovalnica za energijsko revščino je dragocen vir podatkov in statistike. Razvil je indikatorje energetske revščine, pripravil izčrpen katalog ukrepov politike in oblikoval obsežen arhiv raziskav. Deležnikom, ki sodelujejo pri oblikovanju ali izvajanju politike za zmanjševanje energetske revščine (oblikovalci politik, nevladne organizacije, javni organi na različnih ravneh, raziskovalci in strokovnjaki), pomaga pri opredelitvi in merjenju tega pojava. Olajšuje izmenjavo dobrih praks in zagotavlja gradivo za usposabljanje. Državam članicam lahko neposredno pomaga pri zagotavljanju nasvetov in strokovnega znanja – tako ad hoc kot tudi prek svojega obsežnega svetovalnega odbora, ki ga sestavljajo izkušeni strokovnjaki z znanjem o vseh vidikih energetske revščine.

V Franciji nacionalna stanovanjska agencija energetsko revščino rešuje med drugim s svojim programom Habiter mieux („Bolje živeti“). Francoski sistem certifikatov o prihranku energije uvaja novo obveznost, ki je posebej namenjena boju proti energetski revščini. Sistem bo financiral ukrepe, ki se bodo izvajali med gospodinjstvi z nizkimi prihodki. Francija je ustanovila tudi „opazovalnico za energetsko revščino“, ki poleg ukrepanja na podlagi lokalnih in nacionalnih pobud tudi natančneje meri in spremlja okoliščine energetske revščine ter spremlja javno in zasebno finančno pomoč za prikrajšana gospodinjstva.

V okviru strategije irske vlade za boj proti energetski revščini in na podlagi okvira Zdrava Irska so nacionalni organi vzpostavili program Warmth and Wellbeing („Toplota in dobro počutje“), pilotno pobudo s ciljem ocenjevanja mednarodnih dokazov v irskem okviru, da lahko toplejši in energetsko učinkovitejši domovi pozitivno vplivajo na zdravje in dobro počutje ljudi v energetski revščini, ki trpijo tudi zaradi težav, kot sta kronična obstruktivna pljučna bolezen in astma. V okviru irskega programa naložb v socialna stanovanja lokalne oblasti vsako leto namenijo sredstva za vrsto ukrepov, namenjenih izboljšanju standarda in splošne kakovosti njihovega fonda socialnih stanovanj, vključno z obnovo za povečanje energetske učinkovitosti.

Irski energetski ukrep je v partnerstvu z evropskim projektom Episcope razvil orodje za kartiranje pogodbeno zagotovljenih prihrankov energije (83). Interaktivna karta prikazuje različne lastnosti stavb (vključno z indikatorji energetske revščine) v različnih soseskah v Dublinu. Podatki se zbirajo znotraj majhnih območij in volilnih enot. Takšno kartiranje olajšuje pristop manjših enot k lokalnemu oblikovanju politike in oblikovanje strategij za zmanjšanje energetske revščine.

Avstrijski sistem obveznosti energetske učinkovitosti uporablja bonus faktor, pri katerem se prihranki, doseženi v gospodinjstvih z nizkimi prihodki, tehtajo s faktorjem 1,5. Poleg tega morajo dobavitelji energije voditi centre, ki med drugim zagotavljajo informacije in nasvete v zvezi z energetsko revščino. Drugi primeri namenskih regionalnih/lokalnih programov v Avstriji vključujejo program za energetsko svetovanje na Dunaju in projekt, namenjen varčevanju z električno energijo za gospodinjstva z nizkimi prihodki, v okrajih Braunau, Freistadt in Linz-Land.

Nizozemski sporazum o varčevanju z energijo za sektor socialnih najemniških stanovanj stanovanjskim združenjem postavlja cilj, da se morajo do leta 2020 v povprečju uvrstiti v energijski razred B (enakovreden energetskemu indeksu 1,25).

Drugi primeri vključujejo:

(a) program PLAGE SISP v regiji glavnega mesta Bruselj;

(b) subvencije za posamezne ukrepe za energetsko učinkovitost za ranljiva gospodinjstva na Hrvaškem;

(c) programe kohezijske politike JESSICA v Litvi in na Češkem;

(d) prilagojene svetovalne storitve za energetsko učinkovitost za gospodinjstva z nizkimi prihodki v Luksemburgu in drugje ter

(e) socialne bonuse ali popuste na račune za energijo za družine z nizkimi prihodki v Italiji in Franciji.

Projekt REACH (84) se je energetske revščine lotil z usposabljanjem učiteljev in dijakov na poklicnih šolah za energetske svetovalce. Partnerji v projektu REACH so obiskali okrog 1 600 gospodinjstev in tam izvedli osnovne ukrepe za povečanje energetske učinkovitosti. V Sloveniji je projekt pomagal sprožiti državno shemo za odpravljanje energetske revščine v gospodinjstvih. Paketi usposabljanja in končno poročilu o učinku so na voljo na spletni strani projekta.

Cilj projekta ASSIST (85) je boj proti energetski revščini in zagotavljanje specializiranih storitev prek mreže energetskih svetovalcev za ranljive porabnike. Energetski svetovalci za ranljive porabnike se izberejo izmed ljudi z neposrednimi izkušnjami z ranljivostjo in/ali energetsko revščino, ki se bodo usposabljali in s tem izboljšali svojo zaposljivost v prihodnosti ter kar najbolj povečali medsebojne koristi. Ukrep vključuje:

(a) delo s sistemi povratnih informacij;

(b) energetske preglede;

(c) pobude lokalnih skupnosti;

(d) podporo pri pridobivanju sredstev za povečanje energetske učinkovitosti ter

preskušanje inovativnih mehanizmov financiranja. Agenda EU za mesta (86) se je začela izvajati v okviru medvladnega sodelovanja leta 2016, njen splošni cilj pa je bil vključitev mestne razsežnosti v politike za doseganje boljše zakonske ureditve, boljšega financiranja in boljšega znanja za mesta v Evropi. Agenda se izvaja prek partnerstev v obliki upravljanja na več ravneh. Eno od partnerstev je osredotočeno na energetski prehod. Namen tega partnerstva je med drugim povečati energetsko učinkovitost na ravni stavb z naknadnim opremljanjem za povečanje energetske učinkovitosti in izboljšanje upravljanja z energijo, vključno z zagotavljanjem nasvetov, tudi za namene zmanjševanja energetske revščine. Poleg tega Partnerstvo za stanovanja obravnava potrebo po povečanju števila cenovno dostopnih stanovanj, kar vključuje ukrepe za spremljanje naložb v cenovno dostopna stanovanja, priporočila za preprečevanje prisilnih izselitev s prenovo zaradi energetske učinkovitosti, spodbujanje celostnih pristopov za prenovo za izboljšanje energetske učinkovitosti na ravni lokalnih skupnosti ter izboljšanje podatkov o povezavi spol-revščina-energija v EU.

Drugi projekti, ki obravnavajo energetsko učinkovito prenovo, s poudarkom na socialnih stanovanjih

Projekt FIESTA (87) sicer ni posebej obravnaval energetsko revnih gospodinjstev, je pa bil večji delež sodelujočih gospodinjstev iz socialnih stanovanj. Projekt je preučeval učinkovitost ogrevanja in hlajenja pri družinah, s posebnim poudarkom na ranljivejših osebah. Brezplačne službe za pomoč odjemalcem energije v 14 mestih so svetovale posameznikom (osebno ali prek spleta) in izvajale energetske preglede od vrat do vrat. Najmanj 39 drugih evropskih mest se je uradno obvezalo, da bodo ponovila model FIESTA. Projekt je razvil uporabniku prijazna navodila za prihranek energije za gospodinjstva, kot so „Navodila FIESTA za energetsko učinkovitost“ (88) in kratki animirani filmi (89) v bolgarščini, hrvaščini, angleščini, grščini, italijanščini in španščini.

Projekt EnerSHIFT v okviru programa Obzorje 2020 (od februarja 2016 do januarja 2019) (90) je usmerjen v sektor socialnih stanovanj v italijanski deželi Ligurija. Zagotavlja tehnično pomoč za pripravo študij izvedljivosti, temeljni cilj projekta pa je objaviti razpis za naložbe podjetij za energetske storitve (ESCO) na podlagi pogodbe za zagotavljanje prihranka energije. Projekt vključuje tudi uporabo sredstev kohezijske politike za spodbujanje naložb. Cilj projekta je program za naložbe v znesku skoraj 15 milijonov EUR, posledica česar bi bil prihranek primarne energije v višini 14,5 GWh/leto.

Septembra 2018 je bil zaključen postopek oddaje naročil za prvi razpis v okviru projekta EnerSHIFT, ki je zajel 44 stavb s socialnimi stanovanji v italijanski pokrajini Genova, pogodba pa bi morala biti podpisana do konca leta. Cilj sporazuma z bančnim sistemom v deželi Ligurija je podjetjem za energetske storitve olajšati dostop do posojil. Deželni zakon št. 10/2004 o sektorju socialnih stanovanj je bil spremenjen tako, da olajšuje izvajanje pogodb za zagotavljanje prihranka energije. Rezultat tega je, da za predlagane pogodbe uradna privolitev najemnikov ni več potrebna.

Cilj projekta Transition Zero (91) je pospešiti razširjanje skoraj nič-energijskih stavb po vsej Evropi, s posebnim poudarkom na prenovi socialnih stanovanj. Na podlagi uspeha, ki ga je dosegla pobuda Energiesprong na Nizozemskem, projekt Transition Zero prenovo, pri kateri je neto poraba energije enaka nič, širi v Združeno kraljestvo in Francijo, pri čemer kot katalizator uporablja sektor socialnih stanovanj. Pobuda Energiesprong zagotavlja v celoti integrirane pakete za prenovo z dolgoročnim jamstvom, zaradi česar so rešitve zanimive za komercialno financiranje in nadgradljive. Projekt Transition Zero ni omejen na zmanjšanje energetske revščine, ampak se uporablja tudi za stavbni fond, ki ni energetsko reven. Poslovni model v okviru projekta ponuja izvedljive rešitve, s pomočjo katerih podjetja za socialna stanovanja lahko zmanjšajo težave v zvezi s cenovno dostopnimi stanovanji in energetsko revščino. Ustrezna poročila so se osredotočila na strukturirane finančne produkte za socialna stanovanja, jamstva na področju energetske učinkovitosti in protokole za predajo prenovitvenega paketa, razpisno dokumentacijo, nacionalni in regionalni regulativni okvir za prenovo in oceno trga.

2.7.5. Politike in ukrepi za javne stavbe – člen 2a(1)(e) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Na Hrvaškem sta dva projekta, ki sta se začela izvajati leta 2015 zaradi lažje hkratne uporabe sredstev Evropskega sklada za regionalni razvoj (ESRR) in Kohezijskega sklada za prenovo javnih stavb, zajemala:

(a) pripravo podrobne projektne dokumentacije za ukrepe v zvezi z energetsko učinkovitostjo in sistemi oskrbe z energijo iz obnovljivih virov v stavbah ter

(b) naložbe v energetsko prenovo šolskih stavb.

Izmed 240 vlog je bilo za financiranje izbranih 12 pilotnih projektov (pet za projektno dokumentacijo in sedem za naložbe v šole) (92).

Slovenija ima mnogo objektov kulturne dediščine in velik potencial za prihranek energije, vendar pa se takšne stavbe običajno obravnavajo kot izjeme na podlagi direktive o energetski učinkovitosti stavb. Sveženj politik Slovenije vključuje smernice (tehnična priporočila) za energetsko prenovo objektov kulturne dediščine in pozitivna merila za olajšanje prijave objektov kulturne dediščine za sredstva kohezijske politike EU (93).

Projekt Premium Light Pro v okviru programa Obzorje 2020 (94) si prizadeva podpreti uporabo sistemov osvetljave s svetlečimi diodami med javnimi organi in zasebnimi podjetji v devetih državah EU. Cilj projekta je javnim organom pomagati pri razvoju učinkovitih politik za olajšanje uporabe učinkovite nove generacije sistemov osvetljave s svetlečimi diodami v storitvenem sektorju. Merila na področju zelenih javnih naročil ter smernice za notranje in zunanje sisteme osvetljave s svetlečimi diodami so bila objavljena na spletnem mestu projekta.

Usklajevalni in podporni projekt EmBUILD (95) si prizadeva:

(a) izboljšati zmožnosti regionalnih/občinskih organov za zbiranje potrebnih podatkov za pripravo ambicioznih, trajnostnih in realističnih strategij prenove za javne stavbe;

(b) opredeliti in analizirati stroškovno učinkovite pristope k prenovi;

(c) oblikovati priporočila politike za spodbujanje stroškovno učinkovite temeljite prenove stavb in opredeliti najboljše prakse;

(d) usmerjati odločitve glede javnih naložb in olajšati sodelovanje zasebnega sektorja ter

(e) meriti in sporočati pričakovane prihranke energije in širše koristi.

2.7.6. Spodbude za uporabo pametnih tehnologij ter znanja in spretnosti – člen 2a(1)(f) direktive o energetski učinkovitosti stavb

2.7.6.1. Pametne tehnologije

Projekt Smart-up v okviru programa Obzorje 2020 (od marca 2015 do julija 2018) (96) je bil namenjen spodbujanju aktivne uporabe pametnih števcev in notranjih zaslonov s strani ranljivih porabnikov v Franciji, Italiji, na Malti, v Španiji in Združenem kraljestvu. Veliko pozornosti je bilo namenjene usposabljanju deležnikov, ki so v še posebej tesnem stiku z ranljivimi gospodinjstvi. Več kot 550 uslužbencev, ki delujejo na terenu (večinoma socialni delavci), se je udeležilo 46 tečajev usposabljanja in nato več kot 4 460 ranljivim gospodinjstvom zagotovilo nasvete v zvezi z naslednjimi vprašanji:

(a) kako učinkoviteje uporabljati energijo;

(b) kako odčitati in razumeti električne in/ali plinske števce ter

(c) kako zmanjšati svoje račune za energijo.

V Španiji je projekt spodbudil socialni program, ki ga je financirala občina Barcelona in je bil namenjen boju proti energetski revščini. Rezultat projekta je bil, da se je 100 brezposelnih oseb vključilo v usposabljanje, več kot 1 800 ranljivih gospodinjstev pa je bilo deležnih svetovanja. Poleg tega 32 % udeležencev usposabljanja zdaj dela na informacijskih točkah za boj proti energetski revščini v Barceloni. Paketi usposabljanja in končno poročilu o učinku so na voljo na spletni strani projekta.

Projekt PEAKapp (97) spodbuja varčevanje z energijo na podlagi človeške tekmovalnosti, hkrati pa lajša porabo čiste in poceni električne energije s promptnega trga za gospodinjstva. Rešitev PEAKapp s tem, ko uporablja podatke s pametnih števcev, ki so že bili nameščeni, ustvarja spodbude za učinkovitejšo porabo energije, poleg tega pa največje obremenitve prenaša na čas povečane proizvodnje energije iz obnovljivih virov, s čimer prebivalcem iz sektorja socialnih stanovanj omogoča aktivno sodelovanje na trgu električne energije in denarne prihranke. PEAKapp to rešitev trenutno ocenjuje v pogojih v resničnem življenju v več kot 2 500 gospodinjstvih v Avstriji, Estoniji, Latviji in na Švedskem.

Cilj projekta MOBISTYLE (98) je spodbuditi vedenjske spremembe z ozaveščanjem potrošnikov tako, da se jim s storitvami, ki temeljijo na informacijski in komunikacijski tehnologiji (IKT), posredujejo privlačne, individualno prilagojene informacije o uporabnikovi porabi energije, notranjem okolju in zdravju. Vedenjske spremembe se dosežejo s kampanjami za ozaveščanje, med katerimi se končne uporabnike spodbuja, naj bodo proaktivni glede svoje porabe energije ter naj hkrati izboljšajo svoje zdravje in dobro počutje. Rešitev MOBISTYLE in prilagojene storitve se ocenjujejo v resničnih pogojih med uporabo v petih državah (99).

Cilj projekta Eco-Bot (100) je uporabiti nedavni napredek na področju orodij chatbot (pametni asistenti) in napredno digitalno procesiranje signalov (tj. energetska razčlenitev) z uporabo podatkov pametnih števcev z nizko ločljivostjo, da bi vedenje odjemalcev usmerili proti večji energetski učinkovitosti. Projekt Eco-Bot je usmerjen na individualno prilagojenega virtualnega elektronskega asistenta, ki posreduje informacije o porabi energije po postavkah (na ravni naprave) prek orodja chatbot.

2.7.6.2. Programi razvoja spretnosti

Cilj pobude BUILD UP Skills (101) je združiti gradbene delavce v Evropi in povečati število kvalificiranih delavcev. Osredotoča se na izobraževanje in usposabljanje ob delu za obrtnike in druge gradbene delavce na področju energetske učinkovitosti in energije iz obnovljivih virov v stavbah ter ima tri glavne komponente:

(a) vzpostavitev nacionalnih platform kvalifikacij in načrtov kvalifikacij do leta 2020 (steber I: 2011–2013);

(b) razvoj in nadgradnja shem za usposabljanje in izpopolnjevanje (steber II: od leta 2013) ter

(c) usklajene dejavnosti podpore po vsej Evropi (izmenjave EU).

Projekt Construye2020, izveden v okviru pobude BUILD UP Skills v Španiji (102), je razvil aplikacijo za mobilne naprave, ki se lahko uporablja kot orodje za usposabljanje o dobrih praksah za vrsto dejavnosti pri prenovi stavb, zlasti na področju gradbenih elementov iz aluminija, izolacije, obnovljivih virov energije, energetske učinkovitosti in učinkovitih inštalacij. Projekt sodeluje z nacionalnim inštitutom za kvalifikacije, da bi razvil novo kvalifikacijo za namestitev toplotnih črpalk s talnim virom toplote.

Projekt v okviru pobude BUILD UP Skills Netherlands@Work (103) je razvil osem profilov strokovne usposobljenosti delavcev, ki zajemajo znanja in spretnosti, potrebne za gradnjo energetsko nevtralnih stavb. Aplikacija delavcem omogoča, da izberejo ustrezni tečaj na podlagi svojega predhodnega znanja.

Partnerji projekta BEEP (104), izvedenega v okviru pobude BUILD UP Skills na Finskem, so razvili inovativen pristop usposabljanja (za izvajalce usposabljanja in delavce), ki dobre prakse na področju energetsko učinkovite gradnje uvaja v obsežno orodje, vključno z:

(a) nizom diapozitivov in videov za poučevanje v petih jezikih;

(b) gradivom za samostojno učenje delavcev;

(c) pilotnim usposabljanjem za „agente sprememb“ (izkušeni delavci/mentorji, ki lahko služijo za zgled in razložijo, kako izboljšati kakovost dela) ter

(d) ambasadorjem usposabljanja na kraju samem, ki igra odločilno vlogo pri prepričevanju delavcev, naj se udeležijo pilotnega usposabljanja.

Projekt Qualishell (105), izveden v okviru pobude BUILD UP Skills v Romuniji, je podprl izvajanje nacionalnih sistemov kvalifikacij za inštalaterje toplotnih izolacijskih sistemov in visoko učinkovitih okenskih sistemov, da se zagotovijo visoko učinkoviti ovoji stavbe in podpre prehod na skoraj nič-energijske stavbe.

2.7.6.3. Usposabljanje in certificiranje za strokovnjake

V Nemčiji se vodi nacionalni seznam strokovnjakov za energetsko učinkovitost za podporne programe zvezne vlade na področju energetske učinkovitosti, da se izboljšajo lokalne storitve energetskega svetovanja s pomočjo:

(a) enotnih meril o usposobljenosti;

(b) dokazila o rednem izpopolnjevanju ter

(c) naključnega preverjanja rezultatov.

Slovenija ima v svoji zakonodaji skupni člen o usposabljanju/certificiranju, ki prenaša direktivo o energetski učinkovitosti, direktivo o energetski učinkovitosti stavb in direktivo o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (106), ter dosega sinergije z usklajenim modularnim pristopom k usposabljanju.

Na Hrvaškem od leta 2009 potekajo programi usposabljanja o energetski učinkovitosti, namenjeni strokovnjakom za storitve s področja arhitekture, gradbeništva in gradnje. Cilj teh programov je med drugim izboljšati znanje med inženirji, ki na podlagi svojih kompetenc pristopijo h gradnji in stavbam kot celoti glede na energetske lastnosti.

Države članice bi morale razmisliti o vključitvi energetske učinkovitosti v študijske programe in programe usposabljanja za strokovnjake s področja stavbnega sektorja (npr. inženirje in arhitekte) v okviru svojih nacionalnih politik izobraževanja.

2.7.7. Ocena prihrankov energije in širših koristi – člen 2a(1)(g) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Oddelek 5 Priloge B k smernicam NEEAP vključuje seznam točk, ki bi jih bilo treba oceniti za pripravo z dokazi podprte ocene pričakovanih prihrankov energije in širših koristi.

Dolgoročne strategije prenove za leto 2017 s Cipra, iz Češke, Finske, Litve, Romunije in Švedske so primeri dobre prakse v zvezi s prizadevanji za oceno širših koristi prenove stavb (107).

Cilj projekta COMBI v okviru programa Obzorje 2020 (108) je bil oceniti številne koristi energetske učinkovitosti, ki niso povezane z energijo, da se vključijo v okvir za podporo pri odločanju, ki je namenjen oblikovanju politik. V okviru projekta je bilo razvito spletno orodje (109), ki lahko vizualizira in, kadar je to mogoče, monetizira širše koristi izboljšav na področju energetske učinkovitosti. Osem od 21 ukrepov za povečanje učinkovitosti porabe končne energije zajema stavbe (110).

V teku je več pobud, katerih cilj je zmanjšanje ogljika v celotni življenjski dobi. Cilj francoske pobude E+C je zakonska ureditev emisij ogljika iz energije do leta 2020. Finska je določila časovni načrt za nizkoogljično gradbeništvo. Cilj je izvajanje zakonskih mejnih vrednosti CO2 v celotnem življenjskem ciklu za različne vrste stavb do leta 2025. Analiza učinka, ki jo je izvedla VTT, kaže, da bi bilo mogoče pri novih stavbah količino CO2 vsako leto zmanjšati za skupaj 0,5 milijona ton. To vključuje dodatne prihranke (poleg revidiranih standardov energetske učinkovitosti za skoraj nič-energijske stavbe) na podlagi izvajanja koncepta celotnega življenjskega cikla. Ta številka je blizu 10 % splošnega primanjkljaja glede na finske zaveze za leto 2030 na ravni EU. V Nemčiji morajo biti na zvezni ravni („Bundesbauten“) nove stavbe v lasti zvezne vlade v skladu s smernicami za trajnostnost. Te smernice so opredeljene v sistemu za ocenjevanje trajnostnosti „BNB“ (Bewertungssystem Nachhaltiges Bauen) in vsebujejo izračun življenjskega cikla ter mejnike za nove stavbe. Dober primer na lokalni ravni je okoljska politika londonskega župana, ki temelji na ogljiku v celotni življenjski dobi. V teku so razprave o tem, kako naj se koncept vključi v londonski okvir centralnega načrtovanja v letu 2019.

Drugi viri

— Promoting healthy and highly energy performing buildings in the European Union (Spodbujanje zdravih in visoko energetsko učinkovitih stavb v Evropski uniji) (111), poročilo JRC (2017),

— Svetovna zdravstvena organizacija: „Smernice SZO za nastanitev in zdravje“ (112),

— študija BPIE o modeliranju v EU, ki se je osredotočala na zdravje, dobro počutje in produktivnost v šolah, pisarnah in bolnišnicah (113).

2.7.8. Mehanizmi v podporo mobilizaciji naložb – člen 2a(3) direktive o energetski učinkovitosti stavb

Navodila v nadaljevanju se nanašajo na vrste finančnih mehanizmov, do katerih morajo države članice olajšati dostop.

Še en vir primerov uspešnih programov je poglavje 7 dokumenta „Dobre prakse na področju energetske učinkovitosti“ (omenjenega v oddelku 2.4).

2.7.8.1. Združevanje projektov

(a) Cilj projekta PadovaFIT! (114) je prenova večstanovanjskih stavb na podlagi pogodbenega zagotavljanja prihranka energije. Projekt združuje povpraševanje v občini tako, da vse povezane stavbe združuje v skupine, da oblikujejo kritično maso, zagotavlja ugodne ekonomske pogoje in jamči za kakovost dela, ki ga morajo opraviti ponudniki. Od leta 2014 je konzorcij vključeval stanovanjske bloke v mestu Padova (Italija), da bi okrepil povpraševanje po energetski prenovi. Medtem je občina najela zasebno podjetje ESCO, ki bo sklenilo pogodbo z vsakim stanovanjskim blokom, pozneje pa bo financirala energetsko prenovo, ki bo plačana s prihranki energije.

(b) Projekt MARTE (115) je razvil naložbe za temeljito energetsko prenovo stavb v zdravstvenem sektorju v italijanski deželi Marke. Projekt je vključeval zapleteno finančno strukturo, ki je združevala javne (ESRR) in zasebne (ESCO/pogodbeno zagotavljanje prihranka energije) vire na način, usmerjen k rezultatom. Položil je tudi temelje za obsežnejše ponovitve v drugih strukturah v zdravstvenem sektorju (v regiji in drugje v Italiji) ter drugih sektorjih, kot so socialna stanovanja in ravnanje z odpadki, zlasti s krepitvijo zmogljivosti in spodbujanjem modela pogodbenega zagotavljanja prihranka energije.

(c) Projekt ZagEE (116) je zagotovil prilagojeno pomoč za razvoj projektov za združen portfelj naložb v energetsko učinkovitost in energijo iz obnovljivih virov v Zagrebu (Hrvaška). Usmerjen je bil v naknadno opremljanje stavb (mestnih upravnih stavb, osnovnih in srednjih šol, vrtcev, zdravstvenih domov, domov za ostarele itd.) in javno razsvetljavo. Načrt financiranja je uporabljal proračunske vire, bančna posojila ter nacionalna nepovratna sredstva in nepovratna sredstva EU.

(d) Na podlagi projekta ESCOLimburg2020 (117) je upravljavec javnega energetskega omrežja Infrax razvil integrirano storitev za pospešitev energetske prenove občinskih stavb, ki je zajemala vse stopnje, od pregledov do izvajanja del in financiranja. V prenovo javnih stavb je bilo vloženih več kot 20 milijonov EUR.

(e) Projekt PARIDE je odličen primer „združevanja projektov“ (v tem primeru za obnovo javne ulične razsvetljave) brez vnaprejšnjih stroškov naložb za zadevne občine in z manjšimi transakcijskimi stroški zaradi skupnih postopkov za oddajo javnih naročil, za program pogodbenega zagotavljanja prihranka energije za 33 občin v italijanski pokrajini Teramo v vrednosti 25 milijonov EUR.

(f) Projekt CITYNVEST (118) je primerjal in pripravil smernice za inovativne finančne modele za prenovo stavb v Evropi (119) v dokumentih A review of local authority innovative large scale retrofit financing and operational models (Pregled inovativnih modelov lokalnega organa za financiranje in izvajanje obsežne prenove) in How to launch ambitious energy retrofitting projects in your region (120) (Kako začeti ambiciozne projekte energetske prenove v vaši regiji), ki se osredotočata na pristop k prenovi javnih stavb na podlagi točk „vse na enem mestu“.

2.7.8.2. Zmanjševanje zaznanega tveganja operacij za energetsko učinkovitost

(a) Standardiziranje operacij za energetsko učinkovitost povečuje zaupanje vlagateljev. Lahko se uporabijo protokoli za zmanjšanje tveganj glede učinkovitosti in organizirajo usposabljanja o izvajanju teh protokolov in certificiranju projektov. Projekt Investor Confidence (ICP) Europe (121), ki sta ga podpirala dva projekta v okviru projekta Obzorje 2020 (ICPEU in I3CP), razvija standardizirane protokole in z njimi povezana orodja, kot so specifikacije razvoja projekta. Z mrežo deležnikov razvijalcem projekta zagotavlja tehnično pomoč pri certificiranju projektov in programov z oznako „za vlagatelje primerna energetska učinkovitost“. Sodeluje tudi s finančnimi institucijami, da jim pomaga pri vključevanju za vlagatelje pr