SL Uradni list Evropske unije L 95/1

UREDBA (EU) 2017/625 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 15. marca 2017

o izvajanju uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, da se zagotovi uporaba zakonodaje o živilih in krmi, pravil o zdravju in dobrobiti živali ter zdravju rastlin in fitofarmacevtskih sredstvih, ter o spremembi uredb (ES) št. 999/2001, (ES) št. 396/2005, (ES) št. 1069/2009, (ES) št. 1107/2009, (EU) št. 1151/2012, (EU) št. 652/2014, (EU) 2016/429 in (EU) 2016/2031 Evropskega parlamenta in Sveta, uredb Sveta (ES) št. 1/2005 in (ES) št. 1099/2009 ter direktiv Sveta 98/58/ES, 1999/74/ES, 2007/43/ES, 2008/119/ES in 2008/120/ES ter razveljavitvi uredb (ES) št. 854/2004 in (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta, direktiv Sveta 89/608/EGS, 89/662/EGS, 90/425/EGS, 91/496/EGS, 96/23/ES, 96/93/ES in 97/78/ES ter sklepa Sveta 92/438/EGS (Uredba o uradnem nadzoru)

(Besedilo velja za EGP)

EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA –

ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije ter zlasti člena 43(2), člena 114 in člena 168(4)(b) Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Evropske komisije,

po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom,

ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora (1),

ob upoštevanju mnenja Odbora regij (2),

v skladu z rednim zakonodajnim postopkom (3),

ob upoštevanju naslednjega:

(1) V skladu s Pogodbo o delovanju Evropske unije (PDEU) je treba pri določanju in izvajanju politik in dejavnosti Unije zagotoviti visoko raven varovanja zdravja ljudi in živali ter varstva okolja. K doseganju tega cilja bi bilo treba med drugim prispevati z ukrepi na veterinarskem in fitosanitarnem področju, katerih končni cilj je varovanje zdravja ljudi.

(2) V skladu s PDEU mora Unija tudi prispevati k doseganju visoke ravni varstva potrošnikov z ukrepi, ki jih sprejme v okviru uresničevanja notranjega trga.

(3) Zakonodaja Unije določa zbirko harmoniziranih pravil za zagotavljanje, da so živila in krma varni in kakovostni ter da se dejavnosti, ki bi lahko vplivale na varnost agroživilske verige ali varstvo interesov potrošnikov v zvezi z živili in informacijami o živilih, opravljajo v skladu s posebnimi zahtevami. Namen pravil Unije je tudi zagotoviti visoko raven zdravja ljudi, živali in rastlin kakor tudi dobrobiti živali v celotni agroživilski verigi in na vseh področjih dejavnosti, katerih ključni cilj je boj proti morebitnemu širjenju bolezni živali, ki se v nekaterih primerih lahko prenašajo na ljudi, ali škodljivih organizmov za rastline ali rastlinske proizvode, ter zagotoviti varovanje okolja pred tveganji, ki bi jih lahko povzročili gensko spremenjeni organizmi (GSO) ali fitofarmacevtska sredstva. Pravilna uporaba navedenih pravil, za katera se v nadaljevanju uporablja skupno poimenovanje „zakonodaja Unije o agroživilski verigi“, prispeva k delovanju notranjega trga.

(4) Osnovna pravila Unije v zvezi z zakonodajo o živilih in krmi so določena v Uredbi (ES) št. 178/2002 Evropskega parlamenta in Sveta (4). Poleg teh osnovnih pravil se uporablja podrobnejša zakonodaja o živilih in krmi za različna področja, kot so prehrana živali, vključno z medicirano krmo, higiena živil in krme, zoonoze, živalski stranski proizvodi, ostanki zdravil za uporabo v veterinarski medicini, onesnaževala, nadzor in izkoreninjenje bolezni živali, ki lahko vplivajo na zdravje ljudi, označevanje živil in krme, fitofarmacevtska sredstva, živilski in krmni dodatki, vitamini, mineralne soli, elementi v sledovih in drugi dodatki, materiali za stik z živili, zahteve glede kakovosti in sestave, pitna voda, ionizacija, nova živila ter GSO.

(5) Cilj zakonodaje Unije o zdravju živali je zagotoviti visoke standarde za zdravje ljudi in živali v Uniji, omogočiti smiseln razvoj sektorjev kmetijstva in akvakulture ter povečati produktivnost. Navedena zakonodaja je potrebna zaradi prispevanja k uresničevanju notranjega trga z živalmi in živalskimi proizvodi ter preprečevanja širjenja nalezljivih bolezni, ki zadevajo Unijo. Zajema področja, ki vključujejo trgovino znotraj Unije, vstop v Unijo, izkoreninjenje bolezni, veterinarski nadzor in obveščanje o boleznih, prispeva pa tudi k varnosti živil in krme.

(6) Prenosljive bolezni živali, tudi tiste, ki se prenašajo z mikroorganizmi, ki so razvili odpornost na protimikrobna zdravila, lahko pomembno vplivajo na javno zdravje, varnost živil in krme ter zdravje in dobrobit živali. Da bi zagotovili visoke standarde zdravja živali in javnega zdravja v Uniji, se pravila o ukrepih na področju zdravja živali ter o varnosti živil in krme določajo na ravni Unije. Skladnost s temi pravili, tudi s pravili, ki so namenjena za obravnavo problema protimikrobne odpornosti, bi bilo treba preverjati v okviru uradnega nadzora, določenega v tej uredbi. Poleg tega so v zakonodaji Unije določena pravila o dajanju na trg in uporabi zdravil za uporabo v veterinarski medicini, ki prispevajo k usklajenemu ukrepanju na ravni Unije, katerega namen je uveljaviti preudarno rabo protimikrobnih sredstev na ravni kmetij ter čim bolj zmanjšati razvoj protimikrobne odpornosti pri živalih in njen prenos z živili živalskega izvora. V ukrepih številka 2 in 3, za katera se Komisija zavzema v sporočilu z dne 15. novembra 2011 Evropskemu parlamentu in Svetu z naslovom „Akcijski načrt proti naraščajoči nevarnosti protimikrobne odpornosti“, je poudarjena bistvena vloga posebnih pravil Unije na področju zdravil za uporabo v veterinarski medicini. Skladnost s temi posebnimi pravili bi bilo treba preverjati v okviru nadzora, določenega v zadevni zakonodaji Unije, ki zato ne spada v področje uporabe te uredbe.

(7) V členu 13 PDEU so živali priznane kot čuteča bitja. V skladu z zakonodajo Unije o dobrobiti živali morajo lastniki in imetniki živali ter pristojni organi spoštovati zahteve glede dobrobiti živali, da zagotovijo humano ravnanje z živalmi in preprečijo povzročanje nepotrebnih bolečin in trpljenja. Ta pravila temeljijo na znanstvenih dokazih ter lahko izboljšajo kakovost in varnost živil živalskega izvora.

(8) Zakonodaja Unije o zdravju rastlin ureja vnos, naselitev in širjenje škodljivih organizmov rastlin, ki jih v Uniji ni ali niso razširjeni. Njen namen je varovati zdravje kmetijskih rastlin ter javnih in zasebnih zelenih površin in gozdov v Uniji, hkrati pa varovati biotsko raznovrstnost in okolje v Uniji ter zagotoviti kakovost rastlin in rastlinskih proizvodov ter varnost živil in krme, proizvedenih iz rastlin.

(9) Z zakonodajo Unije o fitofarmacevtskih sredstvih se urejajo odobritev, dajanje na trg, uporaba in nadzor fitofarmacevtskih sredstev ter vseh aktivnih snovi, varoval, sinergistov, dodatkov in pomožnih sredstev, ki jih fitofarmacevtska sredstva lahko vsebujejo ali iz katerih so lahko sestavljena. Namen teh pravil je zagotoviti visoko raven varovanja zdravja ljudi in živali ter varstva okolja z oceno tveganj, ki jih predstavljajo fitofarmacevtska sredstva, pri čemer se hkrati izboljša delovanje trga Unije z uskladitvijo pravil glede dajanja teh sredstev na trg in izboljša kmetijska proizvodnja.

(10) V Direktivi 2001/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta (5) ter Uredbi (ES) št. 1829/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (6) so določeni predhodna odobritev, sledljivost in označevanje GSO ter gensko spremenjenih živil in krme. GSO, ki niso za neposredno porabo, denimo semena, ki se uporabljajo kot izvorni material za proizvodnjo živil in krme, je možno odobriti na podlagi Direktive 2001/18/ES ali Uredbe (ES) št. 1829/2003. Ne glede na pravno podlago za odobritev GSO bi se morala uporabljati ista pravila o uradnem nadzoru.

(11) Zakonodaja Unije o ekološki pridelavi in označevanju ekoloških proizvodov zagotavlja osnovo za trajnostni razvoj ekološke pridelave, njen namen pa je prispevati k varstvu naravnih virov, biotski raznovrstnosti, dobrobiti živali in razvoju podeželja.

(12) V zakonodaji Unije o shemah kakovosti kmetijskih proizvodov in živil so določeni proizvodi in živila, pridelani in proizvedeni v skladu z natančnimi specifikacijami, ob spodbujanju raznovrstne kmetijske proizvodnje, zaščiti imen proizvodov ter obveščanju potrošnikov o posebnih lastnostih kmetijskih proizvodov in živil.

(13) Zakonodaja Unije o agroživilski verigi temelji na načelu, da so izvajalci dejavnosti v vseh fazah proizvodnje, predelave in distribucije pod njihovim nadzorom odgovorni zagotoviti, da so izpolnjene zahteve iz zakonodaje Unije o agroživilski verigi, ki zadevajo njihove dejavnosti.

(14) Pravila Unije o tržnih standardih za ribiške proizvode in proizvode iz akvakulture zagotavljajo trajnostne proizvode in izkoriščanje celotnega potenciala notranjega trga; spodbujajo tržne dejavnosti, ki temeljijo na pošteni konkurenci, s čimer prispevajo k večji donosnosti proizvodnje. Ta pravila zagotavljajo, da tako uvoženi proizvodi kot proizvodi s poreklom iz Unije izpolnjujejo enake zahteve. Pravila Unije o tržnih standardih za kmetijske proizvode prispevajo k boljšim gospodarskim pogojem za proizvodnjo in trženje ter kakovost takih proizvodov.

(15) Za izvrševanje zakonodaje Unije o agroživilski verigi so odgovorne države članice, katerih pristojni organi z organiziranjem uradnega nadzora spremljajo in preverjajo, da se zadevne zahteve Unije učinkovito izpolnjujejo in izvršujejo.

(16) Z Uredbo (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (7) je bil vzpostavljen enotni zakonodajni okvir za organizacijo uradnega nadzora. Ta okvir je bistveno izboljšal učinkovitost uradnega nadzora, izvrševanje zakonodaje Unije o agroživilski verigi in raven varstva pred tveganji za zdravje ljudi, živali in rastlin ter dobrobit živali v Uniji ter raven varstva okolja pred tveganji, ki bi jih lahko povzročili GSO in fitofarmacevtska sredstva. Zagotovil je tudi konsolidiran pravni okvir za podpiranje celostnega pristopa k izvajanju uradnega nadzora v agroživilski verigi.

(17) V zakonodaji Unije o agroživilski verigi je več določb, katerih izvrševanja Uredba (ES) št. 882/2004 ne ureja ali ga ureja le delno. Posebna pravila o uradnem nadzoru so se ohranila zlasti v Uredbi (ES) št. 1069/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (8). Zdravje rastlin v glavnem tudi ne spada na področje uporabe Uredbe (ES) št. 882/2004, saj so nekatera pravila o uradnem nadzoru določena v Direktivi Sveta 2000/29/ES (9).

(18) Tudi Direktiva Sveta 96/23/ES (10) zagotavlja zelo podrobno zbirko pravil, ki med drugim določajo najmanjšo pogostost uradnega nadzora in posebne izvršilne ukrepe, ki se sprejmejo v primerih neskladnosti.

(19) Da bi racionalizirali in poenostavili celotni zakonodajni okvir ter hkrati uresničevali cilj glede boljše priprave zakonodaje, bi bilo treba pravila, ki se uporabljajo za uradni nadzor na posebnih področjih, vključiti v enotni zakonodajni okvir za uradni nadzor. Zato bi bilo treba razveljaviti Uredbo (ES) št. 882/2004 in druge akte Unije, ki trenutno urejajo uradni nadzor na posebnih področjih, ter jih nadomestiti s to uredbo.

(20) Cilj te uredbe bi morala biti vzpostavitev usklajenega okvira Unije za organizacijo uradnega nadzora in uradnih dejavnosti, ki niso uradni nadzor, v celotni agroživilski verigi ob upoštevanju pravil o uradnem nadzoru iz Uredbe (ES) št. 882/2004 in zadevne sektorske zakonodaje ter izkušenj, pridobljenih pri uporabi teh pravil.

(21) Pravila, ki določajo zahteve glede trajnostne rabe fitofarmacevtskih sredstev iz Direktive 2009/128/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11), v členu 8 navedene direktive zajemajo določbe glede pregleda naprav za nanašanje, ki se bodo še naprej uporabljale, dokler se pravila o uradnem nadzoru iz te uredbe ne uporabljajo za navedene dejavnosti pregleda.

(22) Za preverjanje skladnosti s pravili o skupni ureditvi trgov kmetijskih proizvodov (poljščin, vina, oljčnega olja, sadja in zelenjave, hmelja, mleka in mlečnih izdelkov, govedine in teletine, ovčjega in kozjega mesa ter medu) se že uporablja dobro uveljavljen posebni nadzorni sistem. Ta uredba se zato ne bi smela uporabljati za preverjanje skladnosti z Uredbo (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (12), ki ureja skupno ureditev trgov kmetijskih proizvodov, razen kadar nadzor, ki se izvede v zvezi s tržnimi standardi na podlagi Uredbe (EU) št. 1306/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (13) kaže na možne primere goljufivih ali zavajajočih praks.

(23) Nekatere sedanje opredelitve pojmov iz Uredbe (ES) št. 882/2004 bi bilo treba prilagoditi, da se upošteva širše področje uporabe te uredbe, da se uskladijo z opredelitvami pojmov iz drugih aktov Unije in da se razjasni ali po potrebi nadomesti terminologija, ki ima v drugih sektorjih drugačen pomen.

(24) Kadar je v zakonodaji Unije o agroživilski verigi določeno, da morajo pristojni organi za namen izdaje uradnega spričevala ali potrdila preveriti, da izvajalci dejavnosti izpolnjujejo relevantna pravila Unije in da živali ali blago izpolnjujejo posebne zahteve, bi bilo treba takšno preverjanje skladnosti šteti za uradni nadzor.

(25) V skladu z zakonodajo Unije o agroživilski verigi so pristojni organi držav članic pooblaščeni tudi za izvajanje posebnih nalog za zagotavljanje zdravja živali in rastlin ter dobrobiti živali oziroma varstva okolja v zvezi z GSO in fitofarmacevtskimi sredstvi. Te naloge so dejavnosti v javnem interesu, ki so jih pristojni organi držav članic dolžni izvajati za odpravljanje, obvladovanje ali zmanjševanje morebitnih nevarnosti za zdravje ljudi, živali ali rastlin, dobrobit živali ali tudi za okolje. Te druge uradne dejavnosti, ki vključujejo izdajo dovoljenj ali odobritev, epidemiološki nadzor in spremljanje, izkoreninjenje in obvladovanje bolezni ali škodljivih organizmov ter izdajo uradnih spričeval ali potrdil, urejajo ista sektorska pravila, ki se izvršujejo z uradnim nadzorom, in torej ta uredba.

(26) Države članice bi morale določiti pristojne organe na vseh področjih, za katera se uporablja ta uredba. Države članice so najprimernejše, da za posamezno področje ali njegov del opredelijo in določijo pristojni organ ali organe, zato bi morale na vsakem področju ali njegovem delu določiti tudi en sam organ, ki zagotavlja ustrezno usklajeno komunikacijo s pristojnimi organi drugih držav članic in Komisijo.

(27) Za izvajanje uradnega nadzora, s katerim se preverja pravilna uporaba zakonodaje Unije o agroživilski verigi, in drugih uradnih dejavnosti, za katere so pooblaščeni organi držav članic v skladu z zakonodajo Unije o agroživilski verigi, bi morale države članice določiti pristojne organe, ki delujejo v javnem interesu, imajo ustrezna sredstva in opremo ter so nepristranski in strokovni. Pristojni organi bi morali zagotavljati kakovost, doslednost in učinkovitost uradnega nadzora.

(28) Za pravilno uporabo in izvrševanje pravil, ki spadajo v področje uporabe te uredbe, je potrebno ustrezno poznavanje takih pravil in pravil te uredbe. Zato je pomembno, da se osebje, ki izvaja uradni nadzor in druge uradne dejavnosti, redno izobražuje o zakonodaji v uporabi na področju njihovih pristojnosti in o obveznostih, ki izhajajo iz te uredbe.

(29) Pristojni organi bi morali izvajati notranje presoje ali naročiti, da se notranje presoje izvajajo v njihovem imenu, da se zagotovi skladnost s to uredbo. Te presoje bi se morale izvajati na pregleden način in bi morale biti predmet neodvisnih pregledov.

(30) Izvajalci dejavnosti bi morali imeti pravico, da se ob upoštevanju nacionalnega prava, pritožijo zoper odločitve pristojnih organov. Pristojni organi bi morali izvajalce dejavnosti seznaniti s to pravico.

(31) Pristojni organi bi morali zagotoviti, da osebje, pristojno za uradni nadzor, ne razkrije informacij, ki jih pridobi med izvajanjem takega nadzora, kadar za te informacije velja obveznost varovanja poslovne skrivnosti. Razen če ni nujnega interesa, zaradi katerega bi bilo razkritje upravičeno, bi morala obveznost varovanja poslovne skrivnosti veljati tudi za informacije, katerih razkritje bi lahko škodilo namenu inšpekcijskih pregledov, preiskav ali presoj, varstvu poslovnih interesov ali varstvu sodnih postopkov in pravnega svetovanja. Vendar pa obveznost varovanja poslovne skrivnosti pristojnim organom ne bi smela preprečiti objave dejstev o rezultatu uradnega nadzora v zvezi s posameznim izvajalcem dejavnosti, kadar se zadevnemu izvajalcu dejavnosti pred razkritjem omogoči, da v zvezi s tem predloži pripombe, ki se upoštevajo ali objavijo skupaj z informacijami, ki jih pristojni organi razkrijejo. Potreba po varovanju poslovne skrivnosti tudi ne posega v obveznost pristojnih organov obveščanja javnosti ob utemeljenem sumu, da bi živilo ali krma lahko predstavljala tveganje za zdravje na podlagi člena 10 Uredbe (ES) št. 178/2002. Ta uredba ne bi smela vplivati na pravico posameznikov glede varstva njihovih osebnih podatkov, kakor je določeno v Direktivi Evropskega parlamenta in Sveta 95/46/ES (14). Ta pravila prav tako ne bi smela posegati v primere, v katerih se razkritje zahteva v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo.

(32) Pristojni organi bi morali uradni nadzor izvajati redno, na podlagi tveganja in ustrezno pogosto v vseh sektorjih in v zvezi z vsemi izvajalci dejavnosti, dejavnostmi, živalmi in blagom, ki jih ureja zakonodaja Unije o agroživilski verigi. Pogostost uradnega nadzora bi morali določiti pristojni organi ob upoštevanju potrebe po prilagoditvi nadzornih prizadevanj tveganju in pričakovani ravni skladnosti v različnih primerih, vključno z morebitnimi kršitvami zakonodaje Unije o agroživilski verigi zaradi goljufivih ali zavajajočih praks. V skladu s tem bi bilo treba pri prilagoditvi nadzornih prizadevanj upoštevati verjetnost neskladnosti z vsemi področji zakonodaje Unije o agroživilski verigi, ki sodijo na področje uporabe te uredbe. V nekaterih primerih pa zakonodaja Unije o agroživilski verigi določa, da je treba zaradi izdaje uradnega spričevala ali potrdila, ki je predpogoj za dajanje na trg ali premike živali ali blaga, uradni nadzor izvajati ne glede na raven tveganja ali verjetnost neskladnosti. V takih primerih je pogostost uradnega nadzora odvisna od potreb glede izdaje spričevala ali potrdila.

(33) Da bi ohranili učinkovitost uradnega nadzora pri preverjanju skladnosti, se pred izvajanjem nadzora ne bi smela izdajati obvestila, razen če je tako predhodno obvestilo nujno potrebno za izvedbo nadzora (na primer pri uradnem nadzoru v klavnici med zakolom, pri katerem je potrebna neprekinjena ali redna navzočnost osebja ali predstavnikov pristojnih organov v prostorih izvajalca dejavnosti) ali zaradi vrste dejavnosti uradnega nadzora (kar velja zlasti v zvezi z dejavnostmi presoj).

(34) Uradni nadzor bi moral biti temeljit in učinkovit ter zagotavljati, da se zakonodaja Unije pravilno uporablja. Ker lahko uradni nadzor pomeni obremenitev za izvajalce dejavnosti, bi morali pristojni organi pri organizaciji in izvajanju dejavnosti uradnega nadzora upoštevati interese izvajalcev dejavnosti in to obremenitev omejiti na to, kar je nujno za učinkovito in uspešno izvedbo uradnega nadzora.

(35) Uradni nadzor bi moralo izvajati osebje, ki je neodvisno, torej ni v nikakršnem nasprotju interesov, in ki zlasti ni v položaju, ki bi lahko neposredno ali posredno vplival na njihovo sposobnost, da nepristransko opravljajo svoje poklicne obveznosti. Sprejeti bi bilo treba tudi ustrezne ureditve, s katerimi bi zagotovili nepristranskost v primeru uradnega nadzora živali, blaga, prostorov ali dejavnosti, ki pripadajo javnemu organu ali telesu.

(36) Pristojni organi držav članic bi morali uradni nadzor izvajati enako skrbno ne glede na to, ali se pravila, ki se izvršujejo, uporabljajo za dejavnosti, ki zadevajo samo ozemlje te države članice, ali dejavnosti, ki bodo vplivale na skladnost z zakonodajo Unije o živalih in blagu, ki se premestijo ali dajo na trg v drugi državi članici ali izvozijo iz Unije. V primeru izvoza iz Unije se lahko od pristojnih organov v skladu z zakonodajo Unije zahteva tudi, naj preverijo skladnost živali in blaga z zahtevami tretje države, v katero so namenjene take živali ali blago. Poleg tega bi se morala ustrezna izvedbena pooblastila iz te uredbe v zvezi z določitvijo vzorcev izvoznih spričeval uporabljati le, kadar je takšno potrjevanje določeno v pravu Unije, zlasti pa v dvostranskih sporazumih med Unijo in tretjo državo ali združenji tretjih držav.

(37) Brez poseganja v zahteve o sledljivosti, določene v sektorski zakonodaji, in kolikor je to nujno potrebno za organizacijo uradnega nadzora, bi lahko pristojni organi države članice od izvajalcev dejavnosti v izjemnih razmerah zahtevali, da sporočijo prispetje živali in blaga iz druge države članice.

(38) Da bi zagotovili pravilno izvrševanje zakonodaje Unije o agroživilski verigi, bi morali biti pristojni organi pooblaščeni za izvajanje uradnega nadzora v vseh fazah proizvodnje, predelave in distribucije živali in blaga, na katere se nanaša navedena zakonodaja. Da se zagotovi temeljito in učinkovito izvajanje uradnega nadzora, bi morali biti pristojni organi pooblaščeni tudi za izvajanje uradnega nadzora v vseh fazah proizvodnje in distribucije blaga, snovi, materiala ali predmetov, ki jih zakonodaja Unije o agroživilski verigi ne ureja, kolikor je to potrebno, da se v celoti preiščejo morebitne kršitve navedene zakonodaje in ugotovi vzrok takih kršitev. Pristojni organi bi morali zaradi učinkovitega izvajanja uradnega nadzora oblikovati in voditi seznam ali evidenco izvajalcev dejavnosti, ki se jih nadzira.

(39) Pristojni organi delujejo v interesu izvajalcev dejavnosti in javnosti, tako da zagotavljajo, da se visoki varstveni standardi, vzpostavljeni z zakonodajo Unije o agroživilski verigi dosledno ohranjajo in varujejo z ustreznimi izvršilnimi ukrepi ter da se skladnost s tako zakonodajo preverja z uradnim nadzorom v celotni agroživilski verigi. Pristojni organi ter pooblaščena telesa in fizične osebe, na katere se prenesejo določene naloge, bi morali biti zato za učinkovitost uradnega nadzora, ki ga izvajajo, odgovorni izvajalcem dejavnosti in javnosti. Zagotavljati bi morali dostop do informacij o organizaciji in izvajanju uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti ter redno objavljati informacije o uradnem nadzoru in pridobljene rezultate. Pristojni organi bi morali imeti v skladu z nekaterimi pogoji tudi pravico, da objavijo ali dajo na voljo informacije o oceni posameznih izvajalcev dejavnosti na podlagi rezultatov uradnega nadzora. Državam članicam bi bilo treba dovoliti in jih spodbujati, da kot sredstvo za povečanje preglednosti v agroživilski verigi uporabljajo sheme razvrstitve, pod pogojem, da te sheme zagotavljajo ustrezna jamstva glede pravičnosti, doslednosti, preglednosti in objektivnosti. Pristojni organi bi morali zagotoviti potrebno ureditev, da bi razvrstitev pravilno odražala dejansko raven skladnosti; pristojne organe bi bilo treba zlasti spodbujati, da zagotovijo, da razvrstitev temelji na rezultatih več uradnih nadzorov oziroma da se, kadar razvrstitev temelji na rezultatih enega samega uradnega nadzora in so bili rezultati negativni, v razumnem roku izvede nadaljnji uradni nadzor. Preglednost meril razvrstitve je zlasti potrebna, da se lahko primerjajo najboljše prakse in sčasoma razmisli o oblikovanju doslednega pristopa na ravni Unije.

(40) Pomembno je, da pristojni organi ter pooblaščena telesa in fizične osebe, na katere se prenesejo določene naloge, zagotavljajo in preverjajo učinkovitost in doslednost uradnega nadzora, ki ga izvajajo. Zato bi morali ukrepati na podlagi pisnih dokumentiranih postopkov ter zagotavljati informacije in navodila osebju, ki izvaja uradni nadzor. Morali bi imeti vzpostavljene tudi ustrezne dokumentirane postopke in mehanizme za nenehno preverjanje učinkovitosti in doslednosti svojega delovanja ter sprejeti popravne ukrepe, kadar se ugotovijo pomanjkljivosti.

(41) Za lažje ugotavljanje primerov neskladnosti in učinkovitejše sprejemanje popravnih ukrepov s strani zadevnega izvajalca dejavnosti bi bilo treba rezultate uradnega nadzora pisno zabeležiti in izvod zapisnika na zahtevo zagotoviti izvajalcu dejavnosti. Kadar je za uradni nadzor potrebna neprekinjena ali redna navzočnost osebja pristojnega organa, ki spremlja dejavnosti izvajalca dejavnosti, bi bila priprava zapisnika o vsakem inšpekcijskem pregledu ali obisku izvajalca dejavnosti nesorazmerna. V takih primerih bi bilo treba zapisnike pripravljati tako pogosto, da so pristojni organi in izvajalec dejavnosti redno obveščeni o ravni skladnosti in nemudoma obveščeni o morebitnih ugotovljenih pomanjkljivostih ali neskladnosti.

(42) Izvajalci dejavnosti bi morali dosledno sodelovati s pristojnimi organi, pooblaščenimi telesi ali fizičnimi osebami, na katere se prenesejo določene naloge, da se zagotovi nemoteno izvajanje uradnega nadzora in pristojnim organom omogoči izvajanje drugih uradnih dejavnosti. Izvajalci dejavnosti, odgovorni za pošiljko, ki vstopa v Unijo, bi morali zagotoviti vse razpoložljive informacije v zvezi s to pošiljko. Vsi izvajalci dejavnosti bi morali pristojnim organom zagotoviti vsaj informacije, potrebne za njihovo identifikacijo, identifikacijo njihovih dejavnosti in identifikacijo drugih izvajalcev dejavnosti, ki jim dobavljajo in ki dobavljajo njim.

(43) S to uredbo se vzpostavlja enotni zakonodajni okvir za organizacijo uradnega nadzora, s katerim se preverja skladnost z zakonodajo Unije o agroživilski verigi na vseh področjih, ki jih ta zakonodaja zajema. Na nekaterih od teh področij zakonodaja Unije določa podrobne zahteve, ki jih je treba izpolnjevati, za kar so potrebni posebno znanje in veščine ter posebna sredstva za izvajanje uradnega nadzora. Da se preprečijo različne prakse izvrševanja, ki bi lahko povzročile neenako varovanje zdravja ljudi, živali in rastlin ter dobrobiti živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi okolja, ovirale delovanje notranjega trga živali in blaga, za katere se uporablja ta uredba, ter izkrivljale konkurenco, bi bilo treba Komisiji omogočiti, da pravila iz te uredbe dopolni s sprejetjem posebnih pravil o uradnem nadzoru, s katerimi se lahko izpolnijo potrebe po nadzoru na teh področjih. Zlasti bi morala taka pravila določati posebne zahteve za izvajanje uradnega nadzora in najmanjšo pogostost takega nadzora, posebne ali dodatne ukrepe poleg ukrepov iz te uredbe, ki bi jih morali pristojni organi sprejeti v zvezi s primeri neskladnosti, posebne odgovornosti in naloge pristojnih organov poleg nalog iz te uredbe ter posebna merila za sprožitev mehanizmov upravne pomoči, določenih v tej uredbi. V drugih primerih bi bila lahko taka dodatna pravila potrebna za zagotovitev podrobnejšega okvira za izvajanje uradnega nadzora v zvezi z živili in krmo, kadar se pojavijo nove informacije o tveganjih za zdravje ljudi ali živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje ter se izkaže, da brez skupnih specifikacij za izvajanje uradnega nadzora v državah članicah nadzor ne bi izpolnil pričakovane ravni varstva pred temi tveganji, kot določa zakonodaja Unije o agroživilski verigi.

(44) Da se omogoči učinkovita organizacija uradnega nadzora, za katerega se uporablja ta uredba, bi morale države članice imeti diskrecijo določiti najustreznejše osebje za izvajanje takega nadzora, pod pogojem da se zagotovi visoka raven varovanja zdravja ljudi, živali in rastlin ter dobrobiti živali v celotni agroživilski verigi in da se izpolnijo mednarodni standardi in obveznosti. Kadar pa so v določenih primerih za zagotovitev verodostojnih rezultatov uradnega nadzora potrebna specifična znanja in spretnosti, bi se morale države članice obrniti na uradne veterinarje, inšpektorje za zdravje rastlin ali druge posebej določene osebe. To ne bi smelo posegati v možnost držav članic, da tudi v primerih, ko to v skladu s to uredbo ni potrebno, uporabijo uradne veterinarje – vključno z uradnim nadzorom perutnine in lagomorfov –, inšpektorje za zdravje rastlin ali druge posebej določene osebe.

(45) Da bi razvili nove metode in tehnike nadzora v zvezi z uradnim nadzorom proizvodnje mesa, bi morali imeti pristojni organi možnost, da sprejmejo nacionalne ukrepe za izvajanje pilotnih projektov, katerih trajanje in obseg sta omejena. Pri takšnih ukrepih bi bilo treba zagotoviti, da pristojni organi preverijo, da izvajalci dejavnosti izpolnjujejo vse temeljne določbe, ki se uporabljajo za proizvodnjo mesa, vključno z zahtevo, da je meso varno in primerno za prehrano ljudi. Da bi zagotovili, da imajo Komisija in države članice možnost oceniti učinek takšnih nacionalnih ukrepov in izraziti svoje mnenje pred njihovim sprejetjem, tako da bi lahko najustrezneje ukrepali, bi bilo treba o teh ukrepih v skladu s členoma 5 in 6 Direktive (EU) 2015/1535 Evropskega parlamenta in Sveta (15) ter za namene navedenih členov uradno obvestiti Komisijo.

(46) Pristojnim organom bi bilo treba omogočiti, da nekatere svoje naloge prenesejo na druga telesa. Določiti bi bilo treba ustrezne pogoje, da se zagotovi ohranjanje nepristranskosti, kakovosti in doslednosti uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti. Zlasti bi pooblaščeno telo moralo biti akreditirano v skladu s standardom Mednarodne organizacije za standardizacijo (ISO) za izvajanje inšpekcijskih pregledov.

(47) Za zagotavljanje zanesljivosti in doslednosti uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti v Uniji bi morale metode, ki se uporabljajo za vzorčenje, laboratorijske analize, preskuse in diagnosticiranje, izpolnjevati znanstvene standarde ter posebne analitske, preskusne in diagnostične potrebe zadevnega laboratorija, hkrati pa zagotavljati točne in zanesljive analitske, preskusne in diagnostične rezultate. Treba bi bilo določiti jasna pravila za izbiro metode, ki jo je treba uporabiti, kadar je na voljo več metod iz različnih virov, kot so ISO, Evropska in sredozemska organizacija za varstvo rastlin (EPPO), Mednarodna konvencija o varstvu rastlin (IPPC), Mednarodna organizacija za zdravje živali (OIE), Evropska unija in nacionalni referenčni laboratoriji ali nacionalno pravo.

(48) Izvajalci dejavnosti, katerih živali ali blago se vzorčijo, analizirajo, preskušajo ali diagnosticirajo v okviru uradnega nadzora, bi morali imeti pravico, da na lastne stroške zaprosijo za drugo strokovno mnenje. Takšna pravica bi morala izvajalcu dejavnosti omogočati, da zahteva dokumentacijski pregled v zvezi s prvotnim vzorčenjem, analizo, preskusom ali diagnosticiranjem, ki ga opravi drug strokovnjak, ter drugo analizo, preskus ali diagnosticiranje delov prvotno odvzetega vzorca, razen če takšna druga analiza, preskus ali diagnosticiranje ni tehnično izvedljivo ali relevantno. To bi veljalo predvsem, kadar je nevarnost pri živali ali blagu zelo omejena ali kadar je razporejena zelo razpršeno ali neenakomerno, na primer kar zadeva ocenjevanje prisotnosti karantenskih organizmov oziroma izvajanje mikrobioloških analiz, če je ustrezno.

(49) Za izvajanje uradnega nadzora nad trgovino, ki poteka po spletu ali prek drugih sredstev za trgovanje na daljavo, bi bilo treba pristojnim organom omogočiti, da pridobijo vzorce z anonimnimi naročili (uporablja se tudi izraz skrivno nakupovanje), ki jih je potem mogoče analizirati, preskusiti ali preveriti njihovo skladnost. Pristojni organi bi morali storiti vse, kar je potrebno, za ohranitev pravice izvajalcev dejavnosti do drugega strokovnega mnenja.

(50) Laboratoriji, ki jih pristojni organi določijo za izvajanje analiz, preskusov in diagnosticiranja vzorcev, odvzetih v okviru uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, bi morali imeti strokovno znanje, opremo, infrastrukturo in osebje za izvajanje takih nalog po najvišjih standardih. Za zagotovitev točnih in zanesljivih rezultatov bi morali biti ti laboratoriji akreditirani za uporabo teh metod v skladu s standardom EN ISO/IEC 17025 „Splošne zahteve za usposobljenost preskuševalnih in kalibracijskih laboratorijev“. Akreditacijo bi moral opraviti nacionalni akreditacijski organ, ki deluje v skladu z Uredbo (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta (16).

(51) Akreditacija je najustreznejše orodje za zagotavljanje uspešnega delovanja uradnih laboratorijev, vendar je hkrati tudi zapleten in drag postopek, ki bi nesorazmerno obremenil laboratorije v primerih, v katerih je laboratorijska analitska, preskusna ali diagnostična metoda zelo preprosta in zanjo niso potrebni posebni postopki ali oprema, kot je na primer odkrivanje trihinele v okviru inšpekcijskega pregleda, ter pod nekaterimi pogoji v primerih, v katerih laboratorij izvaja analize, preskuse ali diagnosticiranje samo v okviru drugih uradnih dejavnosti, ne pa v okviru uradnega nadzora.

(52) Da se zagotovita prožnost in sorazmernost pristopa, zlasti za laboratorije na področju zdravja živali ali rastlin, bi bilo treba določiti sprejetje odstopanj, s katerimi bi se nekaterim laboratorijem dovolilo, da niso akreditirani za vse metode, ki jih uporabljajo. Do tega pride zlasti, kadar niso na voljo validirane metode za odkrivanje škodljivih organizmov rastlin. Poleg tega se lahko zgodi, da v primerih, v katerih bi bilo treba uporabiti nove ali nedavno spremenjene metode, ter v primerih nastajajočih tveganj ali v izjemnih razmerah laboratorija ni mogoče takoj akreditirati za vse metode, ki bi jih moral uporabljati kot uradni laboratorij. Zato bi bilo treba uradnim laboratorijem pod nekaterimi pogoji dovoliti, da opravljajo analize, preskuse in diagnosticiranje za pristojne organe, preden pridobijo ustrezno akreditacijo.

(53) Izvajanje uradnega nadzora nad živalmi in blagom, ki vstopajo v Unijo iz tretjih držav, je bistveno, saj ta nadzor zagotavlja skladnost z zakonodajo, ki se uporablja v Uniji, ter zlasti s pravili za varovanje zdravja ljudi, živali in rastlin ter dobrobiti živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi okolja. Takšen uradni nadzor bi bilo treba izvajati pred sprostitvijo živali ali blaga v prosti promet v Uniji. Pogostost uradnega nadzora bi morala zagotavljati ustrezen odziv na morebitna tveganja za zdravje ljudi, živali in rastlin, dobrobit živali in okolje zaradi živali in blaga, ki vstopajo v Unijo, ob upoštevanju pretekle skladnosti izvajalca dejavnosti z zahtevami iz zakonodaje Unije o agroživilski verigi, že izvedenega nadzora nad temi živalmi in blagom v zadevni tretji državi in njenih jamstev, da živali in blago, ki se izvozijo v Unijo, izpolnjujejo zahteve iz zakonodaje Unije.

(54) Treba je določiti kategorije živali in blaga, ki bi jih bilo treba pred njihovim vstopom v Unijo na mejni kontrolni točki vedno predložiti v uradni nadzor. Prav tako je treba določiti možnost, da se sprejmejo posebni ukrepi, s katerimi se enaka zahteva začasno uvede tudi za druge kategorije blaga, in možnost, da se za določene druge kategorije blaga, zlasti za nekatera živila, ki vsebujejo tako proizvode rastlinskega izvora kot predelane proizvode živalskega izvora (sestavljeni proizvodi), zahteva, da se pred njihovim vstopom v Unijo na mejni kontrolni točki vedno predložijo v uradni nadzor.

(55) Glede na tveganja, ki jih nekatere živali ali blago lahko pomenijo za zdravje ljudi, živali ali rastlin, dobrobit živali ali okolje, bi moral zanje veljati poseben uradni nadzor, ki ga je treba izvesti ob njihovem vstopu v Unijo. V skladu z veljavnimi pravili Unije je treba izvajati uradni nadzor na mejah Unije, s katerim se preveri, da so izpolnjeni standardi glede zdravja ljudi in živali ter dobrobiti živali, ki se uporabljajo za živali, proizvode živalskega izvora, zarodni material in živalske stranske proizvode, ter da so rastline in rastlinski proizvodi skladni s fitosanitarnimi zahtevami. Tudi nad nekaterimi drugimi vrstami blaga se ob vstopu v Unijo izvaja poostren nadzor, kadar je to potrebno zaradi nastajajočih ali znanih tveganj. V tej uredbi bi bilo treba določiti posebnosti takega nadzora, ki je trenutno urejeno v direktivah Sveta 97/78/ES (17), 91/496/EGS (18) in 2000/29/ES ter Uredbi Komisije (ES) št. 669/2009 (19).

(56) Da bi se izboljšala učinkovitost sistema Unije za uradni nadzor, zagotovilo najustreznejše dodeljevanje sredstev za uradni nadzor, namenjenih mejnemu nadzoru, in olajšalo izvrševanje zakonodaje Unije o agroživilski verigi, bi bilo treba vzpostaviti skupni celostni sistem uradnega nadzora na mejnih kontrolnih točkah, ki bi nadomestil sedanje razdrobljene nadzorne okvire in v okviru katerega bi se obravnavale vse pošiljke, ki bi jih bilo treba glede na tveganje, ki ga lahko prinašajo, nadzorovati ob vstopu v Unijo.

(57) Uradni nadzor nad pošiljkami bi bilo treba izvajati ob njihovem prispetju na mejne kontrolne točke. Ta uradni nadzor bi moral vključevati dokumentacijske preglede vseh pošiljk, po potrebi tudi preglede z elektronskimi sredstvi, ter identifikacijske preglede in fizične preglede, ki se izvedejo ustrezno pogosto glede na tveganje, ki ga predstavlja posamezna pošiljka živali ali blaga.

(58) Pogostost fizičnih pregledov bi bilo treba določiti in prilagajati glede na tveganja za zdravje ljudi, živali ali rastlin in dobrobit živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje. Ta pristop bi moral pristojnim organom omogočiti, da sredstva za nadzor dodelijo področjem, na katerih je tveganje največje. Morala bi obstajati tudi možnost, da se pogostost identifikacijskih pregledov zmanjša ali omeji na preverjanje uradne zaščitne oznake pošiljke, kadar je to upravičeno zaradi zmanjšanega tveganja pošiljk, ki vstopajo v Unijo. Pri identifikacijskih pregledih in fizičnih pregledih bi bilo treba uporabljati pristop, ki temelji na tveganju in pri katerem se izkoristijo razpoložljivi nabori podatkov in informacije ter računalniško podprti sistemi za zbiranje in upravljanje podatkov.

(59) V nekaterih primerih se lahko uradni nadzor, ki ga običajno izvajajo pristojni organi na mejnih kontrolnih točkah, izvede na drugih kontrolnih točkah ali ga izvedejo drugi organi, pod pogojem, da se zagotovi visoka raven zdravja ljudi, živali in rastlin ter dobrobiti živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi okolja.

(60) Za organizacijo učinkovitega sistema uradnega nadzora bi moral pošiljke iz tretjih držav, za katere je potreben nadzor ob vstopu v Unijo, spremljati skupni vstopni zdravstveni dokument, ki bi se uporabljal za predhodno napoved prispetja pošiljk na mejno kontrolno točko ter evidentiranje rezultatov opravljenega uradnega nadzora in odločitev, ki jih sprejmejo pristojni organi glede zadevne pošiljke. Po vseh izvedenih dejavnostih uradnega nadzora bi morali izvajalci dejavnosti isti dokument uporabiti za carinski postopek, ki ga izvedejo carinski organi.

(61) V nekaterih državah članicah je zaradi specifičnih geografskih omejitev, kot so dolge obale ali meje, težko stalno izpolnjevati minimalne zahteve za mejne kontrolne točke. Neobdelani hlodi se običajno uvozijo v velikih količinah in neenakomernih časovnih presledkih prek specializiranih pristanišč ali kontrolnih točk, zato je težko zagotoviti polno opremljene mejne kontrolne točke, kjer je osebje vedno prisotno. Dovoliti bi bilo treba odstopanja od minimalnih zahtev za mejne kontrolne točke, da se zagotovi učinkovit uradni nadzor določenih neobdelanih hlodov.

(62) Uradni nadzor živali in blaga, ki vstopajo v Unijo iz tretjih držav, bi bilo treba izvajati na mejnih kontrolnih točkah, ki jih države članice določijo v skladu s sklopom minimalnih zahtev. Določitev takih točk bi bilo treba preklicati ali začasno preklicati, kadar ne izpolnjujejo več minimalnih zahtev ali bi njihove dejavnosti lahko pomenile tveganje za zdravje ljudi, živali ali rastlin ali za dobrobit živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje. Pri odločanju o preklicu ali začasnem preklicu takšne določitve bi bilo treba upoštevati stopnjo resnosti tveganja in načelo sorazmernosti.

(63) Da bi zagotovili enotno uporabo pravil o uradnem nadzoru pošiljk iz tretjih držav, bi bilo treba določiti skupna pravila za ustrezno ukrepanje pristojnih organov in izvajalcev dejavnosti ob sumu na neskladnost ter v zvezi z neskladnimi pošiljkami in pošiljkami, ki bi lahko pomenile tveganje za zdravje ljudi, živali ali rastlin ali za dobrobit živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje.

(64) Da bi preprečili nedoslednosti in podvajanje pri izvajanju uradnega nadzora, omogočili pravočasno identifikacijo pošiljk, nad katerimi se izvaja uradni nadzor na mejnih kontrolnih točkah in drugih kontrolnih točkah, ter zagotovili učinkovito izvajanje nadzora, bi bilo treba zagotoviti sodelovanje in izmenjavo informacij med pristojnimi organi, carinskimi organi in drugimi ustreznimi organi, ki obravnavajo pošiljke iz tretjih držav.

(65) Države članice bi morale zagotoviti, da so pristojnim organom, ki izvajajo uradni nadzor in druge uradne dejavnosti, vedno na voljo zadostna finančna sredstva za ustrezno osebje in opremo. Čeprav so izvajalci dejavnosti predvsem sami odgovorni za zagotavljanje, da dejavnosti izvajajo skladno z zakonodajo Unije o agroživilski verigi, bi bilo treba sistem notranjega nadzora, ki ga vzpostavijo za ta namen, dopolniti z namenskim sistemom za uradni nadzor, s katerim vsaka država članica zagotavlja učinkovit tržni nadzor v celotni agroživilski verigi. Tak sistem je že sam po sebi zapleten in je zanj potrebnih veliko sredstev, zato bi bilo treba zagotavljati reden priliv sredstev za uradni nadzor v obsegu, ki v danem trenutku ustreza izvršilnim potrebam. Da bi zmanjšali odvisnost sistema za uradni nadzor od javnih financ, bi morali pristojni organi pobirati pristojbine ali dajatve, s katerimi bi pokrili stroške, ki jih imajo zaradi izvajanja uradnega nadzora nad nekaterimi izvajalci dejavnosti ali v zvezi z nekaterimi dejavnostmi, za katere je skladno z zakonodajo Unije o agroživilski verigi potrebna registracija ali odobritev v skladu s pravili Unije o higieni živil in krme ali pravili o zdravju rastlin. Od izvajalcev dejavnosti bi bilo treba pobirati pristojbine ali dajatve tudi za povračilo stroškov uradnega nadzora, ki se izvaja za izdajo uradnega spričevala ali potrdila, in stroškov uradnega nadzora, ki ga pristojni organi izvajajo na mejnih kontrolnih točkah.

(66) Pristojbine ali dajatve bi morale pokriti stroške, ki jih imajo pristojni organi zaradi izvajanja uradnega nadzora, vključno z režijskimi stroški, ne bi pa jih smele presegati. Režijski stroški bi lahko vključevali stroške podpore in organizacije, potrebne za načrtovanje in izvajanje uradnega nadzora. Take stroške bi bilo treba izračunati na podlagi posameznega uradnega nadzora ali vseh uradnih nadzorov, izvedenih v nekem obdobju. Kadar se pristojbine ali dajatve zaračunajo na podlagi dejanskih stroškov posameznih uradnih nadzorov, bi morali imeti izvajalci dejavnosti, ki redno izpolnjujejo zahteve glede skladnosti, nižje skupne stroške kot neskladni izvajalci dejavnosti, saj naj bi se nad njimi uradni nadzor izvajal manj pogosto. Za spodbujanje skladnosti vseh izvajalcev dejavnosti z zakonodajo Unije ne glede na metodo (na podlagi dejanskih stroškov ali pavšala), ki jo je vsaka država članica izbrala za izračun pristojbin ali dajatev, bi bilo treba pristojbine ali dajatve, kadar se določijo na podlagi celotnih stroškov pristojnih organov v nekem obdobju in naložijo vsem izvajalcem dejavnosti ne glede na to, ali se v referenčnem obdobju nad njimi izvede uradni nadzor ali ne, izračunati tako, da bi nagradili izvajalce dejavnosti, ki redno izpolnjujejo zahteve glede skladnosti z zakonodajo Unije o agroživilski verigi.

(67) Neposredno ali posredno vračilo pristojbin ali dajatev, ki jih poberejo pristojni organi, bi moralo biti prepovedano, saj bi bili izvajalci dejavnosti, ki ne bi prejeli vračila, v slabšem položaju, kar bi lahko izkrivljalo konkurenco.

(68) Financiranje uradnega nadzora s pobiranjem pristojbin ali dajatev od izvajalcev dejavnosti bi moralo biti popolnoma pregledno, da bi lahko državljani in podjetja razumeli metodo in podatke, ki se uporabljajo za določanje pristojbin ali dajatev.

(69) Zakonodaja Unije o agroživilski verigi določa, v katerih primerih bi bilo treba za dajanje na trg ali premik nekaterih živali ali blaga priložiti uradno spričevalo s podpisom uradnika za izdajo spričevala. Primerno je oblikovati skupno zbirko pravil, ki določajo obveznosti pristojnih organov in uradnikov za izdajo spričeval v zvezi z izdajanjem uradnih spričeval ter značilnosti, ki bi jih morala imeti uradna spričevala, da se zagotovi njihova zanesljivost.

(70) V drugih primerih pravila s področja uporabe te uredbe določajo, da je treba za dajanje na trg ali premik nekaterih živali ali blaga priložiti uradno etiketo, uradno oznako ali drugo uradno potrdilo, ki ga izdajo izvajalci dejavnosti pod uradnim nadzorom pristojnih organov ali sami pristojni organi. Uradna potrdila na primer vključujejo rastlinske potne liste, ekološke logotipe in razpoznavne oznake, kadar se zahtevajo v skladu z zakonodajo Unije, ter oznake zaščitenih označb porekla, zaščitenih geografskih označb ali zajamčenih tradicionalnih posebnosti. Primerno je določiti minimalno zbirko pravil za zagotavljanje, da je tudi izdajanje uradnih potrdil skladno z ustreznimi jamstvi o zanesljivosti.

(71) Uradni nadzor in druge uradne dejavnosti bi morali temeljiti na analitskih, preskusnih in diagnostičnih metodah, ki izpolnjujejo najsodobnejše znanstvene standarde ter zagotavljajo točne, zanesljive in primerljive rezultate v celotni Uniji. Zato bi bilo treba nenehno izboljševati metode, ki jih uporabljajo uradni laboratoriji, ter kakovost in enotnost analitskih, preskusnih in diagnostičnih podatkov, ki jih ustvarijo. Za ta namen bi bilo treba Komisiji omogočiti, da določi referenčne laboratorije Evropske unije in se opre na njihovo strokovno pomoč na vseh področjih agroživilske verige, na katerih so potrebni natančni in zanesljivi analitski, preskusni in diagnostični rezultati. Referenčni laboratoriji Evropske unije bi morali predvsem zagotavljati, da nacionalni referenčni laboratoriji in uradni laboratoriji dobijo najnovejše informacije o razpoložljivih metodah, ter organizirati medlaboratorijske primerjalne preskuse ali dejavno sodelovati pri njih in zagotavljati programe usposabljanja za nacionalne referenčne laboratorije ali uradne laboratorije.

(72) Prvi odstavek člena 32 Uredbe (ES) št. 1829/2003 oziroma prvi odstavek člena 21 Uredbe (ES) št. 1831/2003 Evropskega parlamenta in Sveta (20) se referenčnemu laboratoriju Evropske unije za gensko spremenjena živila in krmo oziroma referenčnemu laboratoriju Evropske unije za krmne dodatke dodeljujejo posebne naloge v okviru postopka za izdajo dovoljenj za gensko spremenjena živila ali krmo ali za krmne dodatke, ki zadevajo zlasti preskušanje, ocenjevanje in validacijo metode določanja ali analize, ki jo predlaga prosilec. Zato bi morala ta laboratorija za namene te uredbe delovati kot referenčna laboratorija Evropske unije.

(73) Za izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti z namenom odkrivanja morebitnih kršitev pravil, vključno s kršitvami zaradi goljufivih ali zavajajočih praks, ter na področju dobrobiti živali bi morali imeti pristojni organi dostop do posodobljenih, zanesljivih in doslednih tehničnih podatkov, ugotovitev raziskav, novih tehnik in strokovnega znanja, potrebnih za pravilno uporabo zakonodaje Unije na teh dveh področjih. Zato bi bilo treba Komisiji omogočiti, da določi referenčne centre Evropske unije za pristnost in zanesljivost agroživilske verige in dobrobit živali ter se opre na njihovo strokovno pomoč.

(74) Za doseganje ciljev te uredbe, prispevanje k nemotenemu delovanju notranjega trga in zagotavljanje zaupanja potrošnikov v notranji trg bi bilo treba učinkovito in dosledno obravnavati primere neskladnosti z zakonodajo Unije o agroživilski verigi, zaradi katerih so potrebni izvršilni ukrepi v več kot eni državi članici. Sistem hitrega obveščanja za živila in krmo, vzpostavljen na podlagi člena 50 Uredbe (ES) št. 178/2002, pristojnim organom že omogoča hitro izmenjavo in razširjanje informacij o resnih neposrednih ali posrednih tveganjih za zdravje ljudi v zvezi z živili ali krmo oziroma resnih tveganjih za zdravje ljudi, živali ali okolje v zvezi s krmo, da se omogoči hitro ukrepanje za preprečitev teh resnih tveganj. Vendar to orodje, ki sicer omogoča pravočasno ukrepanje v vseh zadevnih državah članicah za preprečitev nekaterih resnih tveganj v agroživilski verigi, ne omogoča učinkovite čezmejne pomoči in sodelovanja med pristojnimi organi za zagotavljanje, da se primeri neskladnosti z zakonodajo Unije o agroživilski verigi, ki imajo čezmejne razsežnosti, učinkovito obravnavajo ne samo v državi članici, v kateri se najprej ugotovijo, ampak tudi v državi članici, iz katere izvirajo. Upravna pomoč in sodelovanje bi morala pristojnim organom omogočiti zlasti izmenjavo informacij, odkrivanje, preiskovanje ter učinkovito in sorazmerno ukrepanje za obravnavo čezmejnih kršitev zakonodaje Unije o agroživilski verigi, tudi v primerih, ko morebitne goljufive in zavajajoče prakse imajo ali bi lahko imele čezmejne razsežnosti.

(75) V zvezi s prošnjami za upravno pomoč in vsemi obvestili bi bilo treba zagotoviti ustrezno nadaljnje ukrepanje. Da bi olajšali upravno pomoč in sodelovanje, bi bilo treba od držav članic zahtevati, naj določijo enega ali več organov za zvezo, ki bi pomagali usmerjati in usklajevati komunikacijo med pristojnimi organi v različnih državah članicah. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe in za racionalizacijo in poenostavitev sodelovanja med državami članicami bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za sprejetje izvedbenih aktov o določitvi specifikacij za tehnična orodja, ki jih je treba uporabljati, postopkov za komunikacijo med organi za zvezo ter standardne oblike prošenj za pomoč, obvestil in odgovorov.

(76) Od vsake države članice bi bilo treba zahtevati, naj pripravi in redno posodablja večletni nacionalni načrt nadzora, ki vključuje vsa področja, za katera se uporablja zakonodaja Unije o agroživilski verigi, ter vsebuje informacije o strukturi in organizaciji sistema uradnega nadzora. Taki večletni nacionalni načrti nadzora so orodje, s katerim bi morala vsaka država članica zagotoviti, da se uradni nadzor na njenem celotnem ozemlju in v celotni agroživilski verigi izvaja na podlagi tveganja, učinkovito in skladno s to uredbo. S primernimi posvetovanji z zadevnimi deležniki bi bilo treba še pred pripravo načrtov zagotoviti njihovo ustreznost.

(77) Da bi zagotovili skladnost in popolnost večletnih nacionalnih načrtov nadzora, bi morala vsaka država članica določiti en sam organ, pristojen za usklajevanje priprave njenega večletnega nacionalnega načrta nadzora, in po potrebi zbiranje informacij o njegovem izvajanju ter njegov pregled in posodobitev.

(78) Od držav članic bi bilo treba zahtevati, naj Komisiji predložijo letno poročilo z informacijami o nadzornih dejavnostih in izvajanju večletnih nacionalnih načrtov nadzora. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe in da bi olajšali zbiranje in prenos primerljivih podatkov, naknadno združevanje takih podatkov v statistične podatke za celotno Unijo in pripravo poročil Komisije o delovanju uradnega nadzora v Uniji, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila za sprejetje izvedbenih aktov glede določitve standardnih vzorčnih obrazcev za letna poročila.

(79) Strokovnjakom Komisije bi bilo treba omogočiti, da v državah članicah izvajajo nadzor, vključno s presojami, s katerim preverjajo uporabo ustrezne zakonodaje Unije ter delovanje nacionalnih nadzornih sistemov in pristojnih organov. Komisija bi morala v okviru tega nadzora tudi preiskovati in zbirati informacije o izvršilnih praksah ali težavah, nujnih primerih in novem razvoju dogodkov v državah članicah. Strokovnjakom Komisije bi bilo treba na zahtevo zadevne države članice tudi omogočiti, da sodelujejo pri nadzoru, ki ga na njenem ozemlju izvajajo pristojni organi tretjih držav; tak nadzor bi bilo treba organizirati v tesnem sodelovanju med zadevnimi državami članicami in Komisijo.

(80) Živali in blago iz tretjih držav bi morali izpolnjevati iste zahteve, kot veljajo za živali in blago iz Unije, ali zahteve, ki so priznane kot vsaj enakovredne, kar zadeva cilje zakonodaje Unije o agroživilski verigi. To načelo je določeno v členu 11 Uredbe (ES) št. 178/2002, v skladu s katerim morajo živila in krma, ki se uvažajo v Unijo, izpolnjevati ustrezne zahteve iz živilske zakonodaje Unije ali zahteve, ki veljajo za vsaj enakovredne tem zahtevam. Posebne zahteve za uporabo tega načela so določene v pravilih Unije o ukrepih varstva pred škodljivimi organizmi rastlin, ki prepovedujejo vnos nekaterih škodljivih organizmov, ki v Uniji niso navzoči (ali so navzoči le v omejenem obsegu), v Unijo, v pravilih Unije o zahtevah glede zdravja živali, ki dovoljujejo vstop živali in nekaterih proizvodov živalskega izvora v Unijo samo iz tretjih držav, vključenih na seznam, vzpostavljen za ta namen, in v pravilih Unije za organizacijo uradnega nadzora proizvodov živalskega izvora, namenjenih za prehrano ljudi, ki določajo tudi oblikovanje seznama tretjih držav, iz katerih proizvodi lahko vstopajo v Unijo.

(81) Za zagotavljanje, da živali in blago, ki vstopajo v Unijo iz tretjih držav, izpolnjujejo vse zahteve iz zakonodaje Unije o agroživilski verigi ali zahteve, ki veljajo za enakovredne, poleg zahtev iz pravil Unije o ukrepih varstva pred škodljivimi organizmi rastlin, pravil Unije o zahtevah glede zdravja živali in pravil Unije o posebnih higienskih pravilih za živila živalskega izvora, da se zagotovi izpolnjevanje zahtev iz zakonodaje Unije o agroživilski verigi v zvezi s fitosanitarnimi in veterinarskimi pomisleki, bi bilo treba Komisiji omogočiti, da določi pogoje za vstop živali in blaga v Unijo v obsegu, ki je potreben za zagotavljanje, da te živali in blago izpolnjujejo vse zadevne zahteve iz zakonodaje Unije o agroživilski verigi ali enakovredne zahteve. Taki pogoji bi morali veljati za živali ali blago ali kategorije živali ali blaga iz vseh tretjih držav ali nekaterih tretjih držav ali njihovih regij.

(82) Kadar so v posebnih primerih na voljo dokazi, da nekatere živali ali blago s poreklom iz tretje države, skupine tretjih držav ali njihovih regij pomenijo tveganja za zdravje ljudi, živali ali rastlin oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje, ali kadar so na voljo dokazi o morebitni zelo razširjeni resni neskladnosti z zakonodajo Unije o agroživilski verigi, bi bilo treba Komisiji omogočiti, da sprejme ukrepe za obvladovanje takih tveganj.

(83) Izvajanje učinkovitega in uspešnega uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti ter navsezadnje varnost in zdravje ljudi, živali in rastlin ter varstvo okolja so odvisni tudi od tega, ali imajo nadzorni organi na voljo dobro usposobljeno osebje z ustreznim znanjem o vseh zadevah, pomembnih za pravilno uporabo zakonodaje Unije. Komisija bi morala zagotavljati ustrezno in namensko usposabljanje, s katerim bi spodbujala enoten pristop k uradnemu nadzoru in drugim uradnim dejavnostim, ki jih izvajajo pristojni organi. Za spodbujanje poznavanja zakonodaje Unije o agroživilski verigi in zahtev v tretjih državah bi bilo treba takšno usposabljanje nameniti tudi osebju pristojnih organov v tretjih državah. V slednjem primeru bi bilo treba dejavnosti usposabljanja zasnovati ob upoštevanju posebnih potreb držav v razvoju, da bi podprli njihov nadzor in izvršilne ukrepe, da bi tako države lahko izpolnile zahteve za uvoz živali in blaga v Unijo.

(84) Da bi spodbujali izmenjavo izkušenj in najboljših praks med pristojnimi organi, bi bilo treba Komisiji tudi omogočiti, da v sodelovanju z državami članicami organizira programe za izmenjavo osebja, ki izvaja uradni nadzor ali druge uradne dejavnosti, med državami članicami.

(85) Za učinkovito izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti je pomembno, da si lahko pristojni organi v državah članicah in Komisija, po potrebi pa tudi izvajalci dejavnosti hitro in učinkovito izmenjujejo podatke in informacije v zvezi z uradnim nadzorom ali njegovimi rezultati. V skladu z zakonodajo Unije je vzpostavljenih več informacijskih sistemov, ki jih upravlja Komisija ter ki omogočajo obdelavo in upravljanje takih podatkov in informacij z računalniškimi in spletnimi orodji na ravni Unije. Sistem, namenjen evidentiranju in sledenju rezultatov uradnega nadzora, je celovit računalniški veterinarski sistem (v nadaljnjem besedilu: sistem TRACES – Trade Control and Expert System), v skladu z Direktivo Sveta 90/425/EGS (21) vzpostavljen z odločbama Komisije 2003/24/ES (22) in 2004/292/ES (23) ter se trenutno uporablja za upravljanje podatkov in informacij o živalih in proizvodih živalskega izvora ter uradni nadzor nad njimi. S to uredbo bi morali omogočili ohranitev in nadgradnjo tega sistema, da bi ga bilo mogoče uporabljati za vse blago, za katero zakonodaja Unije o agroživilski verigi določa posebne zahteve ali podrobne ureditve uradnega nadzora. Obstajajo tudi namenski računalniško podprti sistemi za hitro izmenjavo informacij med državami članicami in Komisijo o tveganjih, ki bi se lahko pojavila v agroživilski verigi ali v zvezi z zdravjem živali in rastlin. S členom 50 Uredbe (ES) št. 178/2002 je bil vzpostavljen sistem hitrega obveščanja za živila in krmo (RASFF), namenjen obveščanju o neposrednih ali posrednih tveganjih za zdravje ljudi, ki izhajajo iz živil ali krme, s členom 20 Uredbe (EU) 2016/429 Evropskega parlamenta in Sveta (24) sistem za obveščanje in poročanje o ukrepih v zvezi z boleznimi s seznama, s členom 103 Uredbe (EU) 2016/2031 Evropskega parlamenta in Sveta (25) pa sistem za obveščanje in poročanje o navzočnosti škodljivih organizmov ter obveščanje o primerih neskladnosti. Vsi taki sistemi bi morali delovati skladno in dosledno, da se izkoristijo sinergije med različnimi sistemi, prepreči podvajanje, poenostavi njihovo delovanje in poveča njihova učinkovitost.

(86) Da bi podprli učinkovitejše upravljanje uradnega nadzora, bi morala Komisija vzpostaviti računalniško podprt informacijski sistem, ki bi povezal in po potrebi nadgradil vse ustrezne sedanje informacijske sisteme, hkrati pa omogočil uporabo naprednih komunikacijskih orodij in orodij za potrjevanje ter čim bolj učinkovito uporabo podatkov in informacij o uradnem nadzoru. Da bi se izognili nepotrebnemu podvajanju zahtev po informacijah, bi bilo treba pri oblikovanju takega računalniško podprtega sistema upoštevati, da bi bilo treba, kadar je to primerno, zagotoviti združljivost in interoperabilnost takega računalniško podprtega sistema z drugimi informacijskimi sistemi, ki jih upravljajo javni organi in prek katerih se samodejno izmenjujejo ali dajejo na voljo ustrezni podatki. Poleg tega bi bilo treba v skladu z Evropsko digitalno agendo predvideti možnost uporabe elektronskega podpisa v smislu Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 1999/93/ES (26). Med razvojem kakršne koli nove funkcije takšnega računalniško podprtega sistema in oblikovanjem ustreznih izvedbenih ukrepov, ki bi lahko vplivali na obdelavo osebnih podatkov in zasebnost, bi se bilo treba posvetovati z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov.

(87) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe v zvezi s pravilnim delovanjem računalniško podprtega informacijskega sistema, tehničnimi specifikacijami takšnega sistema ter nalogami in pristojnostmi različnih zadevnih akterjev in uporabnikov, ob upoštevanju zlasti potrebe po čim večjem zmanjšanju upravnih bremen z uporabo mednarodno standardiziranih jezika, strukture sporočil in protokolov za izmenjavo, kakor je ustrezno, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila.

(88) Pristojni organi bi morali preiskati primere suma na neskladnost z zakonodajo Unije o agroživilski verigi, v primeru ugotovljene neskladnosti pa določiti njen izvor in obseg ter odgovornost izvajalcev dejavnosti. Pristojni organi bi morali tudi ustrezno ukrepati za zagotovitev, da zadevni izvajalci dejavnosti izboljšajo stanje in se prepreči nadaljnja neskladnost. Pristojni organi bi morali pri organizaciji in izvajanju preiskav in izvršilnih ukrepov ustrezno upoštevati morebitna tveganja in verjetnost goljufivih ali zavajajočih praks v agroživilski verigi.

(89) Preverjanje skladnosti z zakonodajo Unije o agroživilski verigi z uradnim nadzorom je bistveno, da se zagotovi učinkovito doseganje ciljev te zakonodaje v celotni Uniji. Motnje v nadzornih sistemih države članice lahko v nekaterih primerih znatno ovirajo doseganje navedenih ciljev in povzročijo nastanek tveganj za zdravje ljudi, živali in rastlin ter dobrobit živali oziroma v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje, ne glede na vpletenost ali odgovornost izvajalcev dejavnosti ali drugih akterjev, ali povzročijo zelo razširjeno resno neskladnost z zakonodajo Unije o agroživilski verigi. Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe, bi bilo treba Komisiji omogočiti, da se v primeru resnih motenj v nadzornem sistemu države članice odzove s sprejetjem ukrepov za obvladovanje ali odpravljanje teh tveganj v agroživilski verigi, dokler zadevna država članica ne sprejme potrebnih ukrepov za odpravo motnje v nadzornem sistemu. Zato bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila.

(90) Za kršitve pravil iz zakonodaje Unije o agroživilski verigi in te uredbe bi bilo treba v celotni Uniji uporabljati učinkovite, odvračilne in sorazmerne kazni na nacionalni ravni; pri določanju strogosti teh kazni bi bilo treba med drugim upoštevati morebitno škodo za zdravje ljudi, ki bi lahko nastala zaradi kršitev, tudi kadar izvajalci dejavnosti med uradnim nadzorom ne sodelujejo in kadar se predložijo ali uporabijo lažna ali zavajajoča uradna spričevala ali potrdila. Da bi bile finančne kazni, ki se uporabljajo za kršitve pravil zaradi goljufivih ali zavajajočih praks, dovolj odvračilne, bi jih bilo treba določiti tako, da bi presegale neupravičeno prednost, ki bi jo kršitelj pridobil s temi praksami.

(91) Vsaka oseba bi morala imeti možnost pristojnim organom sporočiti nove informacije, ki jim pomagajo odkriti kršitve te uredbe in pravil iz člena 1(2), ter naložiti kazni zanje. Vendar bi lahko prijavitelje nepravilnosti odvrnilo pomanjkanje jasnih postopkov ali strah pred povračilnimi ukrepi. Poročanje o kršitvah te uredbe je koristno orodje za zagotovitev, da lahko pristojni organ odkrije kršitve in naloži kazni zanje. Zato bi bilo treba s to uredbo zagotoviti, da obstajajo ustrezne ureditve, na podlagi katerih lahko vsaka oseba pristojne organe obvesti o morebitnih kršitvah te uredbe in se ta oseba zaščiti pred povračilnimi ukrepi.

(92) Ta uredba zajema področja, ki jih že zajemajo nekateri veljavni akti. Da bi preprečili podvajanja in vzpostavili skladen zakonodajni okvir, bi bilo treba razveljaviti naslednje akte in jih nadomestiti s to uredbo: Uredba (ES) št. 882/2004 in Uredba (ES) št. 854/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (27), direktive Sveta 89/608/EGS (28), 89/662/EGS (29), 90/425/EGS, 91/496/EGS, 96/23/ES, 96/93/ES (30) in 97/78/ES ter Sklep Sveta 92/438/EGS (31).

(93) Za zagotovitev skladnosti bi bilo treba spremeniti naslednje akte: Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 999/2001 (32), Uredba Sveta (ES) št. 1/2005 (33), Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 396/2005 (34), Uredba (ES) št. 1069/2009, Uredba Sveta (ES) št. 1099/2009 (35), Uredba (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta (36), Uredba (EU) št. 1151/2012 Evropskega parlamenta in Sveta (37) ter direktive Sveta 98/58/ES (38), 1999/74/ES (39), 2007/43/ES (40), 2008/119/ES (41) in 2008/120/ES (42).

(94) Uredba (EU) št. 652/2014 Evropskega parlamenta in Sveta (43) zagotavlja na področjih, ki jih ureja, okvir za financiranje, ki ga Unija na podlagi večletnega finančnega okvira 2014–2020 namenja dejavnostim in ukrepom v agroživilski verigi. Cilj nekaterih od teh aktov in ukrepov je izboljšati izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti v Uniji. Uredbo (EU) št. 652/2014 bi bilo treba spremeniti, da bi se upoštevala razveljavitev Uredbe (ES) št. 882/2004 s to uredbo.

(95) Glede na specifične razmere v zvezi s sektorjem rastlin, v katerem se do zdaj ni izvajala enaka raven nadzora, kot se izvaja za drugo blago iz te uredbe, je bistveno zagotoviti, da bo uvedba novega sistema karseda nemotena in brezhibna. Zato je treba uvesti posebne določbe glede časovnega okvira za sprejetje ustreznih delegiranih aktov. Jasno je tudi, da je upravičeno, da se v zvezi z obveznostjo dokumentacijskih pregledov, ki se izvaja na mejnih kontrolnih točkah, za sektor rastlin uvede izjema za rastline, rastlinske proizvode in druge predmete, ki predstavljajo nizko tveganje, ter da se v zvezi z rastlinami, rastlinskimi proizvodi in drugimi predmeti dovoli dokumentacijski pregled v oddaljenosti od mejne kontrolne točke, kadar tak pregled na daljavo zagotavlja enako raven zanesljivosti.

(96) Da bi spremenili sklice na evropske standarde ter prilogi II in III k tej uredbi zaradi upoštevanja zakonodajnega, tehničnega in znanstvenega razvoja, in to uredbo dopolnili s posebnimi pravili o uradnem nadzoru in drugih uradnih dejavnostih na področjih, ki jih ureja, tudi s pravili o usposobljenosti in usposabljanju osebja, dodatnih odgovornostih in nalogah pristojnih organov, primerih, v katerih se ne zahteva akreditacija laboratorijev, nekaterih izvzetjih iz obveznosti uradnega nadzora na mejah, merilih za določanje pogostosti identifikacijskih pregledov in fizičnih pregledov, določitvi pogojev, ki jih morajo izpolnjevati nekatere živali ali blago, ki vstopajo v Unijo iz tretjih držav, dodatnih zahtevah in nalogah referenčnih laboratorijev in centrov Evropske unije ter dodatnih zahtevah za nacionalne referenčne laboratorije, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo za sprejetje aktov v skladu s členom 290 PDEU. Zlasti je pomembno, da se Komisija pri svojem pripravljalnem delu ustrezno posvetuje, vključno na ravni strokovnjakov, in da se ta posvetovanja izvedejo v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje (44). Za zagotovitev enakopravnega sodelovanja pri pripravi delegiranih aktov Evropski parlament in Svet zlasti prejmeta vse dokumente sočasno s strokovnjaki iz držav članic, njuni strokovnjaki pa se sistematično lahko udeležujejo sestankov strokovnih skupin Komisije, ki zadevajo pripravo delegiranih aktov.

(97) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe, kar zadeva določitev referenčnih laboratorijev Evropske unije ter referenčnih centrov Evropske unije za pristnost in zanesljivost agroživilske verige in dobrobit živali, sprejetje programa nadzora, ki ga Komisija izvaja v državah članicah, ter izvajanje pogostejšega uradnega nadzora v primeru kršitev zakonodaje Unije o agroživilski verigi, za katere sta potrebna usklajena pomoč in nadaljnje ukrepanje Komisije, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila.

(98) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe, med drugim tudi pravil in podrobnosti v zvezi s presojami, obliko spričeval in drugih dokumentov, vzpostavitvijo računalniško podprtih sistemov za upravljanje informacij, sodelovanjem med izvajalci dejavnosti in pristojnimi organi ter med pristojnimi organi, carinskimi organi in drugimi organi, metodami vzorčenja, laboratorijske analize, preskušanja in diagnosticiranja ter njihovim potrjevanjem in razlago, sledljivostjo, pripravo seznama živali ali blaga, nad katerimi je treba izvesti nadzor, ter pripravo seznama držav ali regij, ki lahko izvažajo nekatere živali in blago v Unijo, predhodno napovedjo pošiljk, izmenjavo informacij, mejnimi kontrolnimi točkami, izolacijo in karanteno, odobritvijo predizvoznega nadzora, ki ga izvajajo tretje države, ukrepi za obvladovanje tveganja ali odpravo zelo razširjene resne neskladnosti v zvezi z nekaterimi živalmi ali blagom s poreklom iz tretje države ali njene regije, priznanjem tretjih držav ali regij, ki zagotavljajo enakovredna jamstva, kot se uporabljajo v Uniji, in preklicem priznanja ter usposabljanjem in programi izmenjave osebja med državami članicami ter načrti izrednih ukrepov za živila in krmo za uporabo splošnega načrta za obvladovanje kriznih razmer iz člena 55(1) Uredbe (ES) št. 178/2002, bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta (45).

(99) Ker cilja te uredbe, in sicer zagotoviti usklajen pristop v zvezi z izvajanjem uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, s katerimi se zagotavlja uporaba zakonodaje Unije o agroživilski verigi, države članice ne morejo zadovoljivo doseči, temveč se zaradi učinka, zahtevnosti ter čezmejne in mednarodne narave lažje doseže na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenega cilja –

SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:

NASLOV I

PREDMET UREJANJA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Predmet urejanja in področje uporabe

1. V tej uredbi so določena pravila o:

(a) izvajanju uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti s strani pristojnih organov držav članic;

(b) financiranju uradnega nadzora;

(c) upravni pomoči in sodelovanju med državami članicami za pravilno uporabo pravil iz odstavka 2;

(d) nadzoru, ki ga Komisija izvaja v državah članicah in tretjih državah;

(e) sprejetju pogojev, ki se morajo izpolnjevati v zvezi z živalmi in blagom, ki vstopajo v Unijo iz tretje države;

(f) vzpostavitvi računalniško podprtega informacijskega sistema za upravljanje informacij in podatkov v zvezi z uradnim nadzorom.

2. Ta uredba se uporablja za izvajanje uradnega nadzora, s katerim se preverja skladnost s pravili, ne glede na to, ali so določena na ravni Unije ali jih določijo države članice za uporabo zakonodaje Unije, na področju:

(a) živil ter varnosti, zanesljivosti in neoporečnosti živil v vseh fazah proizvodnje, predelave in distribucije živil, vključno s pravili za zagotavljanje poštenih praks v trgovini in varovanje interesov potrošnikov in informacij, ter o proizvodnji in uporabi materialov in snovi, namenjenih za stik z živili;

(b) namernega sproščanja genetsko spremenjenih organizmov (GSO) v okolje zaradi proizvodnje živil in krme;

(c) krme in varnosti krme v vseh fazah proizvodnje, predelave, distribucije in uporabe krme, vključno s pravili za zagotavljanje poštenih praks v trgovini ter varovanje zdravja, interesov in obveščenosti potrošnikov;

(d) zahtev glede zdravja živali;

(e) preprečevanja in čim večjega zmanjševanja tveganja za zdravje ljudi in živali, ki jih povzročajo živalski stranski proizvodi in pridobljeni proizvodi;

(f) zahtev glede dobrobiti živali;

(g) ukrepov varstva pred škodljivimi organizmi rastlin;

(h) zahtev za dajanje na trg in uporabo fitofarmacevtskih sredstev ter za trajnostno rabo pesticidov, razen glede naprav za nanašanje pesticidov;

(i) ekološke pridelave in označevanja ekoloških proizvodov;

(j) uporabe in označevanja zaščitenih označb porekla, zaščitenih geografskih označb in zajamčenih tradicionalnih posebnosti.

3. Ta uredba se uporablja tudi za izvajanje uradnega nadzora, s katerim se preverja skladnost z zahtevami pravil iz odstavka 2, kadar se te zahteve uporabljajo za živali in blago, ki vstopajo v Unijo ali so namenjeni izvozu iz Unije.

4. Ta uredba se ne uporablja za uradni nadzor za preverjanje skladnosti z:

(a) Uredbo (EU) št. 1308/2013; vendar pa se uporablja za preglede na podlagi člena 89 Uredbe (EU) št. 1306/2013, s katerimi se zaznajo morebitne goljufive ali zavajajoče prakse v zvezi s tržnimi standardi iz členov 73 do 91 Uredbe (EU) št. 1308/2013;

(b) Direktivo 2010/63/EU Evropskega parlamenta in Sveta (46);

(c) Direktivo 2001/82/ES Evropskega parlamenta in Sveta (47).

5. Členi 4, 5, 6, 8, člen 12(2) in (3), členi 15, 18 do 27, 31 do 34, 37 do 42 in 78, členi 86 do 108, točka (b) člena 112, člen 130 ter členi 131 do 141 se uporabljajo tudi za druge uradne dejavnosti, ki jih izvajajo pristojni organi v skladu s to uredbo ali pravili iz odstavka 2 tega člena.

Člen 2

Uradni nadzor in druge uradne dejavnosti

1. V tej uredbi pomeni „uradni nadzor“ dejavnosti, ki jih izvajajo pristojni organi oziroma pooblaščena telesa ali fizične osebe, na katere se prenesejo določene naloge uradnega nadzora v skladu s to uredbo, da se preveri:

(a) skladnost izvajalcev dejavnosti s to uredbo in pravili iz člena 1(2), in

(b) da živali ali blago izpolnjujejo zahteve iz pravil iz člena 1(2), tudi za izdajo uradnega spričevala ali uradnega potrdila.

2. V tej uredbi pomeni „druge uradne dejavnosti“ dejavnosti, ki niso uradni nadzor ter jih v skladu s to uredbo in pravili iz člena 1(2) izvajajo pristojni organi oziroma pooblaščena telesa ali fizične osebe, na katere se prenesejo določene druge uradne dejavnosti, vključno z dejavnostmi, katerih namen je preverjanje navzočnosti bolezni živali ali škodljivih organizmov rastlin, preprečevanje ali zadrževanje širjenja takšnih bolezni ali škodljivih organizmov, njihovo izkoreninjenje, podeljevanje dovoljenj ali odobritev ter izdaja uradnih spričeval ali potrdil.

Člen 3

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „živilska zakonodaja“ pomeni živilsko zakonodajo, kakor je opredeljena v točki (1) člena 3 Uredbe (ES) št. 178/2002;

(2) „zakonodaja o krmi“ pomeni zakone in druge predpise, ki urejajo krmo na splošno, zlasti pa varnost krme na ravni Unije oziroma na nacionalni ravni v vseh fazah proizvodnje, predelave, distribucije ali uporabe krme;

(3) „pristojni organi“ pomeni: (a) osrednje organe države članice, odgovorne za organizacijo uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti v skladu s to uredbo in pravili iz člena 1(2); (b) vsak drug organ, na katerega se prenese ta odgovornost; (c) po potrebi ustrezne organe tretje države;

(4) „nadzorni organ za ekološko pridelavo“ pomeni javnoupravno organizacijo države članice za ekološko pridelavo in označevanje ekoloških proizvodov, na katero so pristojni organi delno ali v celoti prenesli svoje pristojnosti v zvezi z uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 834/2007 (48), in po potrebi vključuje tudi ustrezni organ tretje države ali ustrezni organ, ki deluje v tretji državi;

(5) „pooblaščeno telo“ pomeni ločeno pravno osebo, na katero so pristojni organi prenesli določene naloge uradnega nadzora ali določene naloge, povezane z drugimi uradnimi dejavnostmi;

(6) „postopki za preverjanje nadzora“ pomeni ureditve, ki jih vzpostavijo pristojni organi, in ukrepi, ki jih izvajajo, da bi zagotovili doslednost in učinkovitost uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti;

(7) „nadzorni sistem“ pomeni sistem, ki vključuje pristojne organe ter sredstva, strukture, ureditve in postopke, vzpostavljene v državi članici za zagotavljanje, da se uradni nadzor izvaja v skladu s to uredbo in pravili iz členov 18 do 27;

(8) „načrt nadzora“ pomeni opis, ki ga pripravijo pristojni organi in v katerem so informacije o strukturi, organizaciji in delovanju sistema uradnega nadzora ter podrobni načrt uradnega nadzora, ki se bo v nekem obdobju izvajal na posameznih področjih za katera veljajo pravila iz člena 1(2);

(9) „živali“ pomeni živali, kakor so opredeljene v točki (1) člena 4 Uredbe (EU) 2016/429;

(10) „bolezni živali“ pomeni bolezni, kakor so opredeljene v točki (16) člena 4 Uredbe (EU) 2016/429;

(11) „blago“ pomeni vse, za kar se uporablja eno ali več pravil iz člena 1(2), razen živali;

(12) „živila“ pomeni živila, kakor so opredeljena v členu 2 Uredbe (ES) št. 178/2002;

(13) „krma“ pomeni krmo, kakor je opredeljena v točki (4) člena 3 Uredbe (ES) št. 178/2002;

(14) „živalski stranski proizvodi“ pomeni živalske stranske proizvode, kakor so opredeljeni v točki (1) člena 3 Uredbe (ES) št. 1069/2009;

(15) „pridobljeni proizvodi“ pomeni pridobljene proizvode, kakor so opredeljeni v točki (2) člena 3 Uredbe (ES) št. 1069/2009;

(16) „rastline“ pomeni rastline, kakor so opredeljene v točki (1) člena 2 Uredbe (EU) 2016/2031;

(17) „škodljivi organizmi rastlin“ pomeni škodljive organizme, kakor so opredeljeni v členu 1(1) Uredbe (EU) 2016/2031;

(18) „fitofarmacevtska sredstva“ pomeni fitofarmacevtska sredstva, kakor so opredeljena v členu 2(1) Uredbe (ES) št. 1107/2009;

(19) „proizvodi živalskega izvora“ pomeni proizvode živalskega izvora, kakor so opredeljeni v točki 8.1 Priloge I k Uredbi (ES) št. 853/2004 Evropskega parlamenta in Sveta (49);

(20) „zarodni material“ pomeni zarodni material, kakor je opredeljen v točki (28) člena 4 Uredbe (EU) 2016/429;

(21) „rastlinski proizvodi“ pomeni rastlinske proizvode, kakor so opredeljeni v točki (2) člena 2 Uredbe (EU) 2016/2031;

(22) „drugi predmeti“ pomeni druge predmete, kakor so opredeljeni v točki (5) člena 2 Uredbe (EU) 2016/2031;

(23) „nevarnost“ pomeni vsakega povzročitelja ali stanje, ki lahko škodljivo vpliva na zdravje ljudi, živali ali rastlin, dobrobit živali ali okolje;

(24) „tveganje“ pomeni funkcijo verjetnosti škodljivega vpliva na zdravje ljudi, živali ali rastlin, dobrobit živali ali okolje in resnosti tega vpliva, ki izhaja iz nevarnosti;

(25) „uradno potrjevanje“ pomeni postopek, s katerim dajo pristojni organi zagotovilo glede skladnosti z eno ali več zahtevami iz pravil iz člena 1(2);

(26) „uradnik za izdajo spričevala“ pomeni: (a) vsakega uradnika pristojnih organov, pooblaščenega za podpisovanje uradnih spričeval v imenu pristojnega organa, ali (b) vsako drugo fizično osebo, ki jo pristojni organi pooblastijo za podpisovanje uradnih spričeval v skladu s pravili iz člena 1(2);

(27) „uradno spričevalo“ pomeni papirni ali elektronski dokument, ki ga podpiše uradnik za izdajo spričeval in pomeni zagotovilo glede skladnosti z eno ali več zahtevami iz pravil iz člena 1(2);

(28) „uradno potrdilo“ pomeni vsako etiketo, oznako ali drugo obliko potrdila, ki jo izdajo izvajalci dejavnosti, ki so za ta namen pod uradnim nadzorom pristojnih organov ali sami pristojni organi in pomeni zagotovilo glede skladnosti z eno ali več zahtevami te uredbe ali pravil iz člena 1(2);

(29) „izvajalec dejavnosti“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, za katero velja ena ali več obveznosti iz pravil iz člena 1(2);

(30) „presoja“ pomeni sistematični in neodvisni pregled, ali so dejavnosti in z njimi povezani rezultati skladni z načrtovano ureditvijo ter ali se ta ureditev učinkovito uporablja in je primerna za doseganje ciljev;

(31) „razvrstitev“ pomeni razvrstitev izvajalcev dejavnosti na podlagi ocene njihove skladnosti z merili razvrščanja;

(32) „uradni veterinar“ pomeni veterinarja, zaposlenega pri pristojnem organu ali drugje, ki ga imenuje pristojni organ in je ustrezno usposobljen za izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti v skladu s to uredbo in z ustreznimi pravili iz člena 1(2);

(33) „inšpektor za zdravje rastlin“ pomeni fizično osebo, zaposleno pri pristojnemu organu ali drugje, ki jo imenuje pristojni organ in je ustrezno usposobljena za izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti v skladu s to uredbo in z ustreznimi pravili iz točke (g) člena 1(2);

(34) „snovi s specifičnim tveganjem“ pomeni snov s specifičnim tveganjem, kakor so opredeljena v točki (g) člena 3(1) Uredbe (ES) št. 999/2001;

(35) „dolga vožnja“ pomeni dolgo vožnjo, kakor je opredeljena v točki (m) člena 2 Uredbe (ES) št. 1/2005;

(36) „naprave za nanašanje pesticidov“ pomeni naprave za nanašanje pesticidov, kakor so opredeljene v točki (4) člena 3 Direktive 2009/128/ES;

(37) „pošiljka“ pomeni število živali ali količino blaga, ki jo zajema isto uradno spričevalo, uradno potrdilo ali kateri koli drug dokument, ki se prevaža z istim prevoznim sredstvom in izvira iz istega ozemlja ali tretje države ter je – razen blaga, za katerega se uporabljajo pravila iz točke (g) člena 1(2) – iste vrste, istega razreda ali istega opisa;

(38) „mejna kontrolna točka“ pomeni kraj in pripadajoče objekte, ki jih država članica določi za izvajanje uradnega nadzora iz člena 47(1);

(39) „izhodna točka“ pomeni mejno kontrolno točko ali kateri koli drugi kraj, ki ga določi država članica, na katerem živali, za katere se uporablja Uredba (ES) št. 1/2005, zapustijo carinsko območje Unije;

(40) „vstopanje v Unijo“ ali „vstop v Unijo“ pomeni vnos živali in blaga na eno od ozemelj, ki so navedena v Prilogi I k tej uredbi, s področij izven navedenih ozemelj, razen kar zadeva pravila iz točke (g) člena 1(2), v zvezi s katerimi pomeni vnos blaga na „ozemlje Unije“, kakor je opredeljeno v drugem pododstavku člena 1(3) Uredbe (EU) 2016/2031;

(41) „dokumentacijski pregled“ pomeni pregled uradnih spričeval, uradnih potrdil in drugih dokumentov, vključno s poslovnimi dokumenti, ki morajo spremljati pošiljko v skladu s pravili iz člena 1(2), člena 56(1) ali izvedbenimi akti, sprejetimi v skladu s členi 77(3), 126(3), 128(1) in 129(1);

(42) „identifikacijski pregled“ pomeni vizualni inšpekcijski pregled, s katerim se preveri, da se vsebina in označitev pošiljke, vključno z oznakami na živalih, zalivkah in prevoznih sredstvih, ujemajo z informacijami v uradnih spričevalih, uradnih potrdilih in drugih spremnih dokumentih;

(43) „fizični pregled“ pomeni pregled živali ali blaga in, kakor je ustrezno, embalaže, prevoznih sredstev, označb in temperature, vzorčenje za analizo, preskušanje ali diagnosticiranje ter vsak drug pregled, ki je potreben za preverjanje skladnosti s pravili iz člena 1(2);

(44) „tranzit“ pomeni premik iz ene tretje države v drugo tretjo državo s prevozom pod carinskim nadzorom prek enega od ozemelj iz Priloge I ali premik z enega od ozemelj iz Priloge I na drugo ozemlje iz Priloge I po prevozu prek ozemlja tretje države, razen kar zadeva pravila iz točke (g) člena 1(2), v zvezi s katerimi pomeni bodisi: (a) premik iz ene tretje države v drugo tretjo državo, kakor je opredeljena v prvem pododstavku člena 1(3) Uredbe (EU) 2016/2031, ki poteka pod carinskim nadzorom čez ozemlje Unije, kakor je opredeljeno v drugem pododstavku člena 1(3) navedene uredbe, bodisi (b) premik z „ozemlja Unije“ na drugi del „ozemlja Unije“, kakor je opredeljeno v drugem pododstavku člena 1(3) Uredbe (EU) 2016/2031, ki poteka čez ozemlje tretje države, kakor je opredeljeno v prvem pododstavku člena 1(3) navedene uredbe;

(45) „carinski nadzor“ pomeni ukrepe carinskega nadzora, kakor so opredeljeni v točki (27) člena 5 Uredbe (EU) št. 952/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (50);

(46) „carinska kontrola“ pomeni carinski nadzor, kakor je opredeljen v točki (3) člena 5 Uredbe (EU) št. 952/2013;

(47) „uradno pridržanje“ pomeni postopek, s katerim pristojni organi zagotovijo, da se živali in blago, za katere velja uradni nadzor, ne premikajo ali se vanje ne posega, dokler ni sprejeta odločitev o njihovem namembnem kraju; vključuje skladiščenje pri izvajalcih dejavnosti v skladu z navodili in pod nadzorom pristojnih organov;

(48) „dnevnik vožnje“ pomeni dokument, določen v točkah 1 do 5 Priloge II k Uredbi (ES) št. 1/2005;

(49) „uradni pomočnik“ pomeni predstavnika pristojnih organov, usposobljenega v skladu z zahtevami, določenimi na podlagi člena 18 in zadolženega za izvajanje določenih nalog uradnega nadzora ali določenih nalog, povezanih z drugimi uradnimi dejavnostmi;

(50) „meso in užitni deli“ pomeni za namene točke (a) člena 49(2) te uredbe proizvode s tarifnimi številkami 0201 do 0208 poglavja 2 oddelka I dela II Priloge I k Uredbi Sveta (EGS) št. 2658/87 (51);

(51) „oznaka zdravstvene ustreznosti“ pomeni oznako, ki se namesti po uradnem nadzoru iz točk (a) in (c) člena 18(2) ter dokazuje, da je meso primerno za prehrano ljudi.

NASLOV II

URADNI NADZOR IN DRUGE URADNE DEJAVNOSTI V DRŽAVAH ČLANICAH

POGLAVJE I

Pristojni organi

Člen 4

Določitev pristojnih organov

1. Za vsako področje, ki ga urejajo pravila iz člena 1(2), države članice določijo pristojni organ ali organe, na katere prenesejo odgovornost za organizacijo ali izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti.

2. Kadar država članica na enem področju prenese pristojnost za organizacijo ali izvajanje uradnega nadzora ali drugih uradnih dejavnosti na več kot en pristojni organ na nacionalni, regionalni ali lokalni ravni ali kadar pristojnim organom, določenim v skladu z odstavkom 1, navedena določitev omogoča, da prenesejo nekatere odgovornosti za uradni nadzor ali druge uradne dejavnosti na druge javne organe, država članica:

(a) zagotovi uspešno in učinkovito usklajevanje med vsemi vpletenimi organi ter doslednost in učinkovitost uradnega nadzora ali drugih uradnih dejavnosti na svojem ozemlju in

(b) v skladu s svojimi ustavnimi zahtevami določi en sam organ, pristojen za usklajevanje sodelovanja in stikov s Komisijo in drugimi državami članicami v zvezi z uradnim nadzorom in drugimi uradnimi dejavnostmi, ki se izvajajo na posameznih področjih, za katere veljajo pravila iz člena 1(2).

3. Pristojni organi, odgovorni za preverjanje skladnosti s pravili iz točke (i) člena 1(2), lahko nekatere odgovornosti v zvezi z uradnim nadzorom ali drugimi uradnimi dejavnostmi prenesejo na enega ali več nadzornih organov za ekološko pridelavo. V takih primerih vsem dodelijo šifre.

4. Države članice zagotovijo, da se Komisiji sporočijo kontaktni podatki in vsakršne spremembe glede:

(a) pristojnih organov, določenih v skladu z odstavkom 1;

(b) organov, določenih v skladu s točko (b) odstavka 2;

(c) nadzornih organov za ekološko pridelavo iz odstavka 3;

(d) pooblaščenih teles iz člena 28(1).

Informacije iz prvega pododstavka dajo države članice na voljo tudi javnosti, vključno prek spleta.

Člen 5

Splošne obveznosti glede pristojnih organov in nadzornih organov za ekološko pridelavo

1. Pristojni organi in nadzorni organi za ekološko pridelavo imajo:

(a) vzpostavljene postopke in/ali ureditve za zagotavljanje učinkovitosti in ustreznosti uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti;

(b) vzpostavljene postopke in/ali ureditve za zagotavljanje nepristranskosti, kakovosti in doslednosti uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti na vseh ravneh;

(c) vzpostavljene postopke in/ali ureditve za zagotavljanje, da osebje, ki izvaja uradni nadzor in druge uradne dejavnosti, ni v nikakršnem nasprotju interesov;

(d) ustrezne laboratorijske zmogljivosti za analizo, preskušanje in diagnosticiranje ali dostop do teh zmogljivosti;

(e) dovolj ustrezno usposobljenega in izkušenega osebja za uspešno in učinkovito izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti ali dostop do takega osebja;

(f) ustrezne in pravilno vzdrževane objekte in opremo za zagotovitev, da lahko osebje uspešno in učinkovito izvaja uradni nadzor in druge uradne dejavnosti;

(g) pravna pooblastila za izvajanje uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti ter sprejemanje ukrepov, določenih v tej uredbi in pravilih iz člena 1(2);

(h) vzpostavljene pravne postopke, s katerimi se osebju zagotovi dostop do prostorov in dokumentacije izvajalcev dejavnosti, da lahko ustrezno opravi svoje naloge;

(i) vzpostavljene načrte izrednih ukrepov, ki so jih pripravljeni izvajati v nujnih primerih, po potrebi v skladu s pravili iz člena 1(2).

2. Vsa imenovanja uradnih veterinarjev so pisna, v njih pa se določijo uradni nadzor in druge uradne dejavnosti ter s tem povezane naloge, za katere se opravi imenovanje. Za vse uradne veterinarje veljajo zahteve, naložene osebju pristojnih organov iz te uredbe, vključno z zahtevo, da ne smejo biti v nikakršnem nasprotju interesov.

3. Vsa imenovanja uradnih fitosanitarnih inšpektorjev so v pisni obliki, v njih pa se določijo uradni nadzor in druge uradne dejavnosti ter s tem povezane naloge, za katere se opravi imenovanje. Za vse uradne fitosanitarne inšpektorje veljajo zahteve, naložene osebju pristojnih organov na podlagi te uredbe, vključno z zahtevo, da ne smejo biti v nikakršnem nasprotju interesov.

4. Osebje, ki izvaja uradni nadzor in druge uradne dejavnosti:

(a) je deležno ustreznega usposabljanja na svojem področju pristojnosti, da lahko strokovno izpolnjuje svoje naloge ter dosledno izvaja uradni nadzor in druge uradne dejavnosti;

(b) spremlja novosti na svojem področju pristojnosti in se po potrebi redno dodatno usposablja in

(c) je deležno usposabljanja glede tem iz poglavja I Priloge II in obveznosti pristojnih organov na podlagi te uredbe, kakor je ustrezno.

Pristojni organi, nadzorni organi za ekološko pridelavo in pooblaščena telesa pripravijo in izvajajo programe usposabljanja, da osebju, ki izvaja uradni nadzor in druge uradne dejavnosti, zagotovijo usposabljanje iz točk (a), (b) in (c).

5. Kadar imajo službe pristojnega organa več kot eno pristojno enoto za izvajanje uradnega nadzora ali drugih uradnih dejavnosti, se med različnimi enotami zagotovita uspešno in učinkovito usklajevanje in sodelovanje.

Člen 6

Presoje pristojnih organov

1. Pristojni organi za zagotovitev skladnosti s to uredbo izvajajo notranje presoje ali naročijo presoje svojega delovanja in glede na rezultate teh presoj sprejmejo ustrezne ukrepe.

2. Presoje iz odstavka 1 so predmet neodvisnega pregleda in se izvajajo na pregleden način.

Člen 7

Pravica do pritožbe

Fizične in pravne osebe imajo v skladu z nacionalnim pravom pravico do pritožbe zoper odločitve, ki jih pristojni organi sprejmejo v zvezi z njimi skladno s členom 55, členom 66(3) in (6), členom 67, točko (b) člena 137(3) ter členom 138(1) in (2).

Pravica do pritožbe ne vpliva na obveznost pristojnih organov, da hitro ukrepajo, da v skladu s to uredbo in pravili iz člena 1(2) odpravijo ali obvladajo tveganja za zdravje ljudi, živali ali rastlin, ali dobrobit živali ali v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev tudi za okolje.

Člen 8

Obveznosti pristojnih organov glede zaupnosti

1. Pristojni organi, ob upoštevanju odstavka 3, zagotovijo, da se informacije, pridobljene pri izvajanju nalog v okviru uradnega nadzora in drugih uradnih dejavnosti, ne razkrijejo tretjim osebam, kadar za te informacije zaradi njihove narave na podlagi nacionalne zakonodaje ali zakonodaje Unije velja obveznost varovanja poslovne skrivnosti.

V ta namen države članice zagotovijo, da za osebje in druge posameznike, vključene v uradni nadzor in druge uradne dejavnosti, veljajo ustrezne obveznosti glede zaupnosti.

2. Odstavek 1 velja tudi za nadzorne organe za ekološko pridelavo, pooblaščena telesa in fizične osebe, na katere se prenesejo določene naloge uradnega nadzora, ter uradne laboratorije.

3. Razen če obstaja prevladujoči javni interes za razkritje in brez poseganja v primere, v katerih se razkritje zahteva v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo, informacije, za katere velja obveznost varovanja poslovne skrivnosti iz odstavka 1, vključujejo informacije, katerih razkritje bi ogrozilo:

(a) namen inšpekcijskih pregledov, preiskav ali presoj;

(b) varstvo poslovnih interesov izvajalca dejavnosti ali katere koli druge fizične ali pravne osebe ali

(c) varstvo sodnih postopkov in pravnega svetovanja.

4. Pristojni organi pri ugotavljanju, ali obstaja prevladujoči javni interes, zaradi katerega je razkritje informacij, za katere velja obveznost varovanja poslovne skrivnosti iz odstavka 1, upravičeno, med drugim upoštevajo morebitna tveganja za zdravje ljudi, živali ali rastlin ali za okolje ter vrsto, resnost in obseg takih tveganj.

5. Obveznosti glede zaupnosti iz tega člena pristojnim organom ne preprečujejo, da objavijo ali dajo javnosti drugače na voljo informacije o rezultatu uradnega nadzora v zvezi s posameznimi izvajalci dejavnosti, če sta – brez poseganja v primere, v katerih se razkritje zahteva v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalno zakonodajo – izpolnjena naslednja pogoja:

(a) zadevnemu izvajalcu dejavnosti se ob upoštevanju nujnosti razmer omogoči, da pred objavo ali razkritjem poda pripombe k informacijam, ki jih imajo pristojni organi namen objaviti ali drugače dati na voljo javnosti, in

(b) v informacijah, ki se objavijo ali dajo drugače na voljo javnosti, se upoštevajo pripombe zadevnega izvajalca dejavnosti ali pa se te informacije objavijo ali razkrijejo skupaj s takimi pripombami.

POGLAVJE II

Uradni nadzor

Oddelek I

Splošne zahteve

Člen 9

Splošna pravila o uradnem nadzoru

1. Pristojni organi izvajajo uradni nadzor nad vsemi izvajalci dejavnosti redno, na podlagi tveganja in ustrezno pogosto ob upoštevanju:

(a) znanega tveganja, povezanega z: (i) živalmi in blagom; (ii) dejavnostmi, ki jih nadzorujejo izvajalci dejavnosti; (iii) krajem dejavnosti ali operacij izvajalcev dejavnosti; (iv) uporabo proizvodov, postopkov, materialov ali snovi, ki lahko vplivajo na varnost, zanesljivost in neoporečnost živil, varnost krme, zdravje ali dobrobit živali oziroma zdravje rastlin ali ki lahko v primeru GSO in fitofarmacevtskih sredstev škodljivo vplivajo tudi na okolje;

(b) kakršnih koli informacij, ki kažejo na verjetnost, da bi potrošniki lahko bili zavedeni, zlasti glede vrste, istovetnosti, značilnosti, sestave, količine, trajnosti, države izvora, kraja porekla oziroma postopka proizvodnje ali pridelave živil;

(c) preteklih rezultatov uradnega nadzora, opravljenega nad izvajalci dejavnosti, in njihove skladnosti s pravili iz člena 1(2);

(d) zanesljivosti in rezultatov nadzora za ugotavljanje skladnosti s pravili iz člena 1(2), ki so ga izvedli izvajalci dejavnosti sami ali ki ga je izvedla tretja oseba na njihovo zahtevo, po potrebi vključno z zasebnimi shemami za zagotavljanje kakovosti, in

(e) kakršnih koli informacij, ki bi lahko nakazovale neskladnost s pravili iz člena 1(2).

2. Pristojni organi izvajajo uradni nadzor redno in ustrezno pogosto glede na tveganje, da odkrijejo morebitne namerne kršitve pravil iz člena 1(2) zaradi goljufivih ali zavajajočih praks in ob upoštevanju informacij o takih kršitvah, ki se izmenjajo v okviru mehanizmov upravne podpore iz členov 102 do 108, in vseh drugih informacij o možnosti takih kršitev.

3. Uradni nadzor, ki se opravi pred dajanjem na trg ali premikom nekaterih živali in blaga za izdajo uradnih spričeval ali uradnih potrdil in se zahteva v skladu s pravili iz člena 1(2) kot pogoj za dajanje na trg ali premik živali ali blaga, se izvaja v skladu s:

(a) pravili iz člena 1(2);

(b) veljavnimi delegiranimi in izvedbenimi akti, ki jih je Komisija sprejela v skladu s členi 18 do 27.

4. Uradni nadzor se izvaja brez predhodnega obvestila, razen kadar je takšno obvestilo potrebno in ustrezno utemeljeno za izvedbo uradnega nadzora. Kar zadeva uradni nadzor na zahtevo izvajalca dejavnosti, lahko pristojni organ odloči, ali se uradni nadzor izvede s predhodnim obvestilom ali brez. Uradni nadzor s predhodnim obvestilom ne izključuje uradnega nadzora brez predhodnega obvestila.

5. Uradni nadzor se izvaja tako, da se izvajalcu dejavnosti povzroči čim manjše upravno breme in da čim manj ovira njegovo poslovanje, ne da bi to negativno vplivalo na učinkovitost nadzora.

6. Pristojni organi ob upoštevanju dejstva, da je treba nadzor prilagoditi specifičnim okoliščinam, uradni nadzor izvajajo enako ne glede na to, ali so zadevne živali in blago:

(a) na voljo na trgu Unije in izvirajo iz države članice, v kateri se izvaja uradni nadzor, ali iz druge države članice;

(b) namenjene izvozu iz Unije ali

(c) v procesu vstopa v Unijo.

7. V obsegu, ki je nujno potreben za organizacijo uradnega nadzora, lahko namembne države članice od izvajalcev dejavnosti, ki se jim živali ali blago dostavijo iz druge države članice, zahtevajo, naj sporočijo prispetje takih živali ali blaga.

Člen 10

Izvajalci dejavnosti, postopki in dejavnosti, za katere velja uradni nadzor

1. V obsegu, potrebnem za ugotavljanje skladnosti s pravili iz člena 1(2), pristojni organi izvajajo uradni nadzor nad:

(a) živalmi in blagom v vseh fazah proizvodnje, predelave, distribucije in uporabe;

(b) snovmi, materiali ali drugimi predmeti, ki lahko vplivajo na značilnosti ali zdravje živali in blaga, ter skladnosti z veljavnimi zahtevami v vseh fazah proizvodnje, predelave, distribucije in uporabe;

(c) izvajalci dejavnosti, kar zadeva dejavnosti – vključno z rejo živali –, opremo, prevoznimi sredstvi, prostori in drugimi lokacijami pod njihovim nadzorom ter njihovo okolico, ter s tem povezano dokumentacijo.

2. Brez poseganja v pravila o obstoječih seznamih ali evidencah, vzpostavljenih na podlagi pravil iz člena 1(2), pristojni organi pripravijo in posodabljajo seznam izvajalcev dejavnosti. Kadar takšen seznam ali evidenca že obstaja za druge namene, se lahko uporabi tudi za namene te uredbe.

3. Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členom 144 za spremembe te uredbe v zvezi z določitvijo kategorij izvajalcev dejavnosti, ki so izvzeti iz uvrstitve na seznam izvajalcev dejavnosti iz odstavka 2 tega člena, kadar bi njihova uvrstitev na takšen seznam povzročila nesorazmerno upravno breme v primerjavi s tveganjem, povezanim z njihovimi dejavnostmi.

Člen 11

Preglednost uradnega nadzora

1. Pristojni organi izvajajo uradni nadzor zelo pregledno in dajo javnosti vsaj enkrat letno, tudi prek objave na spletu, na voljo ustrezne informacije v zvezi z organizacijo in izvajanjem uradnega nadzora.

Zagotovijo tudi redno in pravočasno objavljanje informacij o:

(a) vrsti, številu in rezultatih uradnega nadzora;

(b) vrsti in številu primerov ugotovljenih neskladnosti;

(c) vrsti in številu primerov, v katerih so pristojni organi ukrepali v skladu s členom 138, in

(d) vrsti in številu primerov, v katerih so bile naložene kazni iz člena 139.

Informacije iz točk (a) do (d) drugega pododstavka tega odstavka se po potrebi lahko zagotovijo z objavo letnega poročila iz člena 113(1).

2. Pristojni organi vzpostavijo postopke, s katerimi zagotovijo, da se netočne informacije, ki so bile dane na voljo javnosti, ustrezno popravijo.

3. Pristojni organi lahko objavijo ali drugače dajo javnosti na voljo informacije o razvrstitvi posameznih izvajalcev dejavnosti na podlagi rezultatov enega ali več uradnih nadzorov, če sta izpolnjena naslednja pogoja:

(a) merila razvrščanja so objektivna, pregledna in javno dostopna ter

(b) vzpostavljene so ustrezne ureditve za zagotavljanje pravičnosti, doslednosti in preglednosti postopka razvrstitve.

Člen 12

Dokumentirani nadzorni postopki

1. Pristojni organi izvajajo uradni nadzor v skladu z dokumentiranimi postopki.

Ti postopki zajemajo vsebinska področja za nadzorne postopke iz poglavja II Priloge II in vsebujejo navodila za osebje, ki izvaja uradni nadzor.

2. Pristojni organi imajo vzpostavljene postopke za preverjanje nadzora.

3. Pristojni organi:

(a) sprejmejo popravne ukrepe v vseh primerih, v katerih se s postopki iz odstavka 2 ugotovijo pomanjkljivosti, in

(b) posodobijo dokumentirane postopke iz odstavka 1, kakor je ustrezno.

4. Odstavki 1, 2 in 3 se uporabljajo tudi za pooblaščena telesa in nadzorne organe za ekološko pridelavo.

Člen 13

Zapisniki o uradnem nadzoru

1. Pristojni organi pripravijo pisni zapisnik o vsakem uradnem nadzoru, ki ga izvedejo. Ti zapisniki so lahko na papirju ali v elektronski obliki.

Ti zapisniki vključujejo:

(a) opis namena uradnega nadzora;

(b) uporabljene metode nadzora;

(c) rezultate uradnega nadzora in

(d) po potrebi ukrepe, ki jih pristojni organi zahtevajo od zadevnega izvajalca dejavnosti na podlagi rezultatov uradnega nadzora.

2. Če se zaradi namenov sodnih preiskav ali varstva sodnih postopkov ne zahteva drugače, se izvajalcem dejavnosti, v zvezi s katerimi se izvede uradni nadzor, na njihovo zahtevo zagotovi izvod zapisnika iz odstavka 1, razen če je bilo izdano uradno spričevalo ali uradno potrdilo. Pristojni organi izvajalca dejavnosti nemudoma pisno obvestijo o vseh primerih neskladnosti, ugotovljenih pri uradnem nadzoru.

3. Kadar se za uradni nadzor zahteva stalna ali redna navzočnost osebja ali predstavnikov pristojnih organov v prostorih izvajalca dejavnosti, se zapisniki iz odstavka 1 pripravljajo tako pogosto, da so pristojni organi in izvajalec dejavnosti lahko:

(a