(8)

Ocena ranljivosti, ki jo je opravil ESRB, v zvezi z Islandijo izpostavlja naslednje: (a) Zadolženost gospodinjstev glede na njihov razpoložljivi dohodek je v primerjavi z drugimi državami visoka, četudi se je to razmerje glede na prejšnja leta znatno znižalo. Visoko zadolžena gospodinjstva so običajno bolj občutljiva na neugodne gospodarske in finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin, ki lahko vplivajo na njihovo zmožnost odplačevanja dolga in privedejo do zmanjšanja njihove potrošnje. Po drugi strani pa so zadolžena gospodinjstva manj ranljiva za zvišanje obrestnih mer, in sicer zaradi razširjenosti posojil z nespremenljivo obrestno mero. (b) Kar zadeva strukturo dolga gospodinjstev, so na Islandiji zgodovinsko običajna posojila, indeksirana na indeks cen življenjskih potrebščin (v nadaljnjem besedilu: posojila, indeksirana na CPI) (12), ki lahko pomenijo nekatera tveganja za visoko zadolžena gospodinjstva. Čeprav se delež posojil, indeksiranih na CPI, med novimi posojili zmanjšuje, je delež teh posojil med obstoječimi posojili še vedno velik. Poleg tega imajo posojila, indeksirana na CPI, običajno v zgodnjem obdobju odplačevanja negativen amortizacijski načrt, odvisno od stopnje inflacije, kar bi lahko dodatno povečalo kopičenje dolga. Tovrstna posojila lahko zmanjšajo ali povečajo ranljivost gospodinjstev za tveganja. V primeru visoke inflacije bi bil učinek na zmožnost gospodinjstev glede odplačevanja hipotekarnega dolga v kratkoročnem obdobju manjši – saj bi posojila, indeksirana na CPI, izravnala obveznost odplačevanja dolga –, medtem ko bi se mesečna odplačila pri posojilih, ki niso indeksirana na CPI, v kratkoročnem obdobju močneje zvišala. Vendar pa bodo v dolgoročnem obdobju gospodinjstva s posojili, indeksiranimi na CPI, morda morala dodatno omejiti potrošnjo, saj se v primeru gospodarskih pretresov v povezavi z naraščajočo inflacijo njihov dolg zaradi inflacije ne bo zmanjšal. Visoko zadolženost je možno delno obrazložiti z indeksacijo anuitetnih hipotekarnih posojil z zapadlostjo do 40 let, ki omogočajo, da si posojilojemalci z nizkimi dohodki izposodijo višje zneske po dostopni stopnji odplačevanja dolga. Vendar pa je bila v zadnjem desetletju inflacija blizu cilja, ki ga je postavila centralna banka Islandije, delež neindeksiranih posojil pa posledično narašča. (c) Stanovanjska posojila v zadnjih letih zmerno naraščajo in kaže, da so posojilni standardi v povprečju preudarni. Toda kar zadeva porazdelitev razmerja med dolgom in dohodkom (DTI) pri gospodinjstvih, ki so najela tovrstna posojila, je velik delež gospodinjstev lahko ranljiv za neugodne gospodarske in finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin. Kljub vedno več ranljivostim na islandskem trgu stanovanjskih nepremičnin kaže, da so islandske kreditne institucije odporne. Nacionalni organi so izvedli številne stresne teste v treh največjih islandskih kreditnih institucijah; ti stresni testi so vključevali scenarije strmega padanja cen na trgu stanovanjskih nepremičnin v povezavi z velikimi negativnimi pretresi za celotno gospodarstvo in rezultati so pokazali, da bi te banke take pretrese morale biti zmožne prenesti. (d) Poleg tega obstaja nekaj bojazni v zvezi s precenjenostjo stanovanjskih nepremičnin. V zadnjih četrtletjih se je rast cen stanovanj upočasnila, potem ko je v zadnjih osmih letih stalno rastla. Rast cen stanovanj v srednjeročnem obdobju je bila po mednarodni primerjavi visoka. Glede na visoko stopnjo lastništva stanovanj na Islandiji bi lahko znižanje cen stanovanj privedlo do tega, da bi lastniški kapital gospodinjstev postal negativen. Ne glede na to se pričakuje, da bodo možne neposredne kreditne izgube iz hipotekarnih posojil omejene, saj je razmerje med posojilom in vrednostjo nepremičnine pri hipotekarnih posojilih gospodinjstev relativno nizko. (e) Neugodne gospodarske in finančne razmere ali neugodna gibanja na trgu stanovanjskih nepremičnin lahko glede na zgoraj navedene ranljivosti privedejo do uresničitve neposrednih in posrednih tveganj za finančno stabilnost. Možna neposredna tveganja za bančni sistem na Islandiji se nanašajo na možne izgube zaradi neplačila posojil, ki so bila odobrena v okolju verjetne precenjenosti stanovanjskih nepremičnin, ter na konkurenčne pritiske, ki lahko povzročijo zniževanje posojilnih standardov. Poleg tega bi gospodinjstva v primeru znatnega padca cen stanovanj lahko občutila negativen učinek na premoženje ali bi njihov lastniški kapital celo postal negativen. Glede na predvidoma majhne možne neposredne kreditne izgube iz hipotekarnih posojil ter razširjenost posojil z nespremenljivo obrestno mero in indeksacijo na CPI ni pričakovati, da bi se zmožnost gospodinjstev za odplačevanje dolga toliko zmanjšala, da bi to privedlo do neplačila. Toda če se na primer poveča brezposelnost in/ali zmanjša rast dohodkov gospodinjstev, bi bilo lahko za nekatera gospodinjstva odplačevanje dolgov v dolgoročnem obdobju težje. S tem povezani negativni učinki na dohodek in premoženje gospodinjstev bi lahko okrepili prvotni pretres, če bi morala gospodinjstva zmanjšati porabo, da bi lahko odplačevala stanovanjska posojila. To bi lahko privedlo do sekundarnih učinkov ter povečanja tveganj za kreditne institucije in finančni sistem. (f) ESRB ugotavlja, da je Islandija uvedla različne mehanizme – omejitve razmerja med posojilom in vrednostjo nepremičnine (LTV), ocenjevanje kreditne sposobnosti v zvezi z dohodki posojilojemalcev in kapitalske blažilnike –, ki so namenjeni zagotavljanju odpornosti kreditnih institucij in posojilojemalcev. Pričakuje se, da bosta proticiklični kapitalski blažilnik in blažilnik sistemskih tveganj okrepila odpornost kreditnih institucij proti uresničitvi ranljivosti, ki izhajajo iz zadolženosti zasebnega sektorja. Ne glede na to pa bi bilo treba posebno pozornost nameniti tudi nebančnim posojilodajalcem (tj. pokojninskim skladom in skladu za financiranje stanovanj v lasti države), ki so na Islandiji v stanovanjskem sektorju prisotni bolj kot v večini drugih držav. V ekspanzivni fazi finančnega cikla so se uporabila razmerja LTV, da bi se okrepila odpornost posojilojemalcev, preprečilo poslabšanje posojilnih standardov ter zmanjšala prekomerna rast kreditiranja in cen stanovanj. Ker se razmerja LTV uporabljajo za vse posojilodajalce, ni možnih uhajanj med sektorji. Poleg tega sedaj veljavne mikrobonitetne zahteve terjajo oceno kreditne sposobnosti posojilojemalcev, ki najemajo nova posojila. Zato bi se morali morebitni prihodnji ukrepi, usmerjeni na posojilojemalce, prav tako uporabljati za vse posojilodajalce, da se prepreči uhajanje. (g) Ocenjuje se, da so sedanji ukrepi politike delno ustrezni in delno zadostujejo za zmanjšanje ugotovljenih sistemskih tveganj, povezanih z ranljivostmi v sektorju stanovanjskih nepremičnin na Islandiji. Zlasti sedanji makrobonitetni ukrepi morda ne bodo zadostovali za obravnavo visoke ravni zadolženosti gospodinjstev. Čeprav se je na skupni ravni dolg zmanjšal, pa na individualni ravni še vedno obstajajo določena tveganja, povezana z visoko zadolženimi gospodinjstvi. ESRB je seznanjen s pobudami v zvezi s spremljanjem stanovanjskih nepremičnin, vendar bodo morda potrebni dodatni ukrepi v zvezi s kreditiranjem gospodinjstev z visokim razmerjem DTI. Islandija bi lahko proučila možnost preventivne uvedbe izrecnih smernic za ukrepe, usmerjene na dohodek, v obliki priporočila ali pravno zavezujočih ukrepov, usmerjenih na posojilojemalce. Ukrepi, usmerjeni na dohodek, lahko pomagajo pri preprečevanju prekomerne zadolženosti gospodinjstev, če bi cene stanovanj še vedno močno naraščale. Ti ukrepi bi lahko bili še posebej pomembni, ker je morda rast cen stanovanj zmanjšala učinkovitost zgornje meje razmerja LTV.