20070628

Resolucija [1]

o migraciji kvalificiranih delavcev in njenem vplivu na nacionalni razvoj

Skupna parlamentarna skupščina AKP-EU,

- zbrana na zasedanju v Wiesbadnu (Nemčija), ki je potekalo od 25. do 28. junija 2007,

- ob upoštevanju členov 177, 178, 179, 180, 181 in 181a Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti,

- ob upoštevanju sporazuma o partnerstvu med članicami skupine afriških, karibskih in pacifiških držav (AKP) na eni strani ter Evropsko skupnostjo in njenimi državami članicami na drugi, podpisanega 23. junija 2000 v Cotonouju ("sporazum iz Cotonouja") [2] in spremenjenega v Luxembourgu 25. junija 2005 [3], ter zlasti člena 13 sporazuma o migraciji,

- ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru ter Odboru regij z naslovom "Migracija in razvoj: nekaj konkretnih smernic" [4],

- ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z naslovom "Strategija EU za ukrepe v zvezi s krizo na področju človeških virov v zdravstvenem sektorju v državah v razvoju" [5],

- ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu z naslovom "Prispevek k stališču EU za dialog Združenih narodov na visoki ravni o mednarodni migraciji in razvoju" [6],

- ob upoštevanju sporočila Komisije Svetu in Evropskemu parlamentu z naslovom: "Globalni pristop k vprašanju migracij leto pozneje: za celovito evropsko migracijsko politiko" [7],

- ob upoštevanju načrta politike zakonitega priseljevanja, ki ga je sestavila Evropska komisija [8],

- ob upoštevanju vrha voditeljev držav in vlad Afriške unije 23. in 24. januarja 2006 v Kartumu, ki je ponovno potrdil obseg in vpliv migracije na razvoj,

- ob upoštevanju poročila, ki je bilo sprejeto marca 2006 na plenarnem zasedanju srečanja strokovnjakov iz Evropske unije, Latinske Amerike in Karibov o migraciji,

- ob upoštevanju bruseljske deklaracije ter akcijskega načrta o azilu, migraciji in mobilnosti, ki sta bila sprejeta na prvem srečanju ministrov držav AKP za azil, migracijo in mobilnost 13. aprila 2006 v Bruslju,

- ob upoštevanju skupne izjave Afrike in EU o migraciji in razvoju, sprejete na ministrski konferenci EU-Afrika, ki je potekala 22. in 23. novembra v Tripoliju,

- ob upoštevanju rezultatov ministrske konference EU-Afrika o migraciji in razvoju, ki je potekala 10. in 11. julija 2006 v Rabatu,

- ob upoštevanju resolucije Generalne skupščine Združenih narodov o mednarodni migraciji in razvoju [9],

- ob upoštevanju sklepov z zasedanja Evropskega sveta decembra 2005, marca 2006 in decembra 2006,

- ob upoštevanju rezultatov dialoga Generalne skupščine Združenih narodov na visoki ravni o mednarodni migraciji in razvoju, ki je potekal 14. in 15. septembra 2006 v New Yorku,

- ob upoštevanju poročila generalnega sekretarja Združenih narodov z naslovom "Mednarodna migracija in razvoj" [10],

- ob upoštevanju poročila Svetovne komisije za mednarodno migracijo iz oktobra 2005 z naslovom "Migracija v povezanem svetu: nove smernice za ukrepanje" [11],

- ob upoštevanju poročila Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) iz junija 2006 z naslovom "Vplivi migracije na države izvora: kaj vemo",

- ob upoštevanju poročila organizacije OECD iz leta 2002 z naslovom "Mednarodna mobilnost visoko kvalificiranih delavcev",

- ob upoštevanju poročila Svetovne banke z naslovom "Svetovne gospodarske možnosti 2006: gospodarske posledice nakazil in migracija" [12],

- ob upoštevanju poročila o človekovem razvoju iz leta 2001, ki ga je pripravil razvojni program Združenih narodov (UNDP),

- ob upoštevanju resolucije Evropskega parlamenta z dne 6. julija 2006 o migraciji in razvoju [13],

- ob upoštevanju člena 17(1) Poslovnika,

- ob upoštevanju poročila Odbora za socialne zadeve in okolje (AKP-EU/100.012/07/konč.),

A. ker je pravica posameznikov, da se preselijo v tujino, neodtujljiva človekova pravica,

B. ker je mednarodna migracija, ki so jo oblikovalci politike nedavno obravnavali na globalni, evropski in evroafriški ravni ter na nacionalnih ravneh evropskih držav in držav AKP postala prednostno vprašanje na mednarodnem prizorišču ter ker se vse širše priznava dejstvo, da sta migracija in razvoj tesno povezana na svetovni ravni in vplivata drug na drugega,

C. ker so si politični krogi vse bolj enotni, da lahko ima boljše upravljanje migracije zelo pomembne koristi, ki so morda pomembnejše od odpravljanja svetovnih trgovinskih ovir,

D. ker Evropska unija na ravni Skupnosti in na ravni držav članic še ni sprejela celostne migracijske politike, ker migracijsko, razvojno, trgovinsko in varnostno politiko vodijo različni neusklajeni oddelki,

E. ker ni mednarodnega soglasja o dejanskem vplivu migracije (visoko) kvalificiranih delavcev na države izvora in razprava o begu možganov še vedno povzroča veliko zmedo in frustracije zlasti zaradi pomanjkanja zanesljivih statističnih podatkov in študij presoje vpliva za oblikovanje morebitnih priporočil politike v zvezi z obravnavanjem pojava "bega možganov",

F. ker vprašanje bega možganov ni bilo ustrezno obravnavano v okviru dialoga EU-AKP,

G. ker se je v večini držav AKP več kot 10 % terciarno izobraženega odraslega prebivalstva izselilo v Evropsko unijo, Severno Ameriko in druge razvite države ter ker je podsaharska Afrika regija, ki jo je migracija kvalificiranih delavcev najbolj prizadela, pri čemer je skoraj za celotno regijo značilna stopnja terciarno izobraženega prebivalstva, ki živi v državah članicah OECD, nad 20 % [14], nekatere manjše države pa so dosegle kritično stopnjo 80 % [15],

H. ker visoko kvalificirani migranti v Evropo prihajajo zlasti iz Afrike (13,5 % visoko kvalificiranih rezidentov EU, rojenih v državah, ki niso članice OECD) [16], čeprav sta glavni središči migracije Azija in Latinska Amerika,

I. ker so statistični podatki o migracijskih tokovih iz Afrike pogosto nepopolni in zastareli, zaradi česar so oblikovalci politike pri sprejemanju odločitev prikrajšani za pomembno orodje,

J. ker razvojni program Združenih narodov navaja, da beg možganov v državah v razvoju povzroča izgubo več milijard dolarjev [17], in sicer ob upoštevanju pomena znanja, ki je glavni dejavnik rasti v globaliziranem svetu,

K. ker lahko beg možganov v podsaharski Afriki povzroči pomanjkanje delovne sile v pomembnih sektorjih, kot sta zdravstvo in izobraževanje, kar lahko uničujoče vpliva na zagotavljanje in kakovost takšnih ključnih storitev,

L. ker odhod kvalificiranega migranta pomeni za državo izvora izgubo davčnega prihodka, in sicer v najslabšem primeru izgubo naložb v predhodno izobraževanje in usposabljanje izkušenih strokovnjakov ter izgubo izkušenj in znanja, ki bi prispevali k razvoju, v najboljšem primeru pa nobenega neposrednega donosa,

M. ker beg možganov upočasnjuje inovacijski proces v državah izvora, kar še dodatno ogroža možnost za gospodarsko rast,

N. ker lahko ima beg možganov socialne vplive na sestavo družine, enakost spolov, izobraževanje otrok in zdravje,

O. ker migracija vpliva na razvoj, zdravje in izobraževanje otrok migrantov pozitivno (nakazila lahko odpravijo delo otrok, gospodinjstva pa lahko za izobraževanje in zdravje namenijo več denarja) ali negativno (razpad družine in stres ter manjši nadzor staršev se lahko kažejo v manjši prisotnosti otrok v šolah in slabših rezultatih),

P. ker je veliko evropskih držav sprejelo zakonodajo za olajšanje prihoda kvalificiranih delavcev, zlasti s sprejetjem selektivne politike sprejema migrantov pod izrazom "izbrana migracija", da bi lahko tekmovale s Severno Ameriko pri privabljanju najsposobnejših ljudi iz držav v razvoju, kar je okrepilo odhajanje sposobnih ljudi iz več južnih držav, najbolj prizadete pa so države podsaharske Afrike,

Q. ker bi uresničevanje razvojnih ciljev tisočletja lahko ogrozila obsežna migracija profesorjev, zdravnikov in medicinskih sester iz držav članic AKP v države članice OECD in bi bilo oteženo zaradi pomanjkanja mednarodnih regulativnih okvirov, oblikovanih za zagotovitev uresničevanja ciljev, čeprav so se Evropska unija in države AKP zavezale, da si bodo prizadevale za uresničevanje razvojnih ciljev tisočletja, vključno s ciljem doseganja splošnega osnovnošolskega izobraževanja (cilj št. 2), zmanjšanja smrtnosti otrok (cilj št. 4), izboljšanja zdravja mater (cilj št. 5) ter boja proti virusu HIV/aidsu, malariji in drugim boleznim (cilj št. 6),

R. ker migracijo kvalificiranih delavcev iz držav v razvoju v Evropo spodbujajo gospodarski dejavniki (revščina, nerazvitost, nizke plače, slab izobraževalni sistem, starajoče se prebivalstvo in vse manjše število prebivalcev v državah članicah OECD, kar povzroča pomanjkanje delovne sile), politični dejavniki (nasilje, spori, politično zatiranje, zlasti intelektualcev, ki se srečujejo tudi z izgnanstvom) ter zlasti v afriških državah geografska bližina, skupni jezik in kolonijske ali zgodovinske povezave,

S. ker potrebe po delovni sili v evropskih državah vplivajo negativno, in sicer povzročajo beg kvalificirane delovne sile iz držav AKP ter s tem prispevajo k slabši kakovosti življenja in slabšim javnim socialnim storitvam v državah AKP,

T. ker se vprašanje nezakonite ali prisilne migracije obravnava v smislu varnostnih vidikov namesto v širšem smislu razvoja ob upoštevanju težave zaradi migracije v razvojnih strategijah,

U. ker lahko ima migracija kvalificiranih delavcev pozitivne posledice za posameznega migranta, kot so boljše finančne možnosti in višje plače za njeno ali njegovo družino v državi izvora, ter tudi za samo državo izvora, zlasti s pošiljanjem nakazil,

V. ker je pomembno opozoriti na pozitiven prispevek, ki ga lahko ima migracija pri spodbujanju boljšega razumevanja med civilizacijami in kulturami ter pri preseganju postkolonialnih in ozemeljskih delitev z vzpostavljanjem odnosov med državami in državljani,

W. ker lahko težavno vključevanje migrantov v države sprejemnice, ponovno vključevanje v svoje države izvora, diskriminacija in "tratenje možganov" (ko je migrant zaposlen na delovnem mestu, ki ne ustreza njegovi/njeni izobrazbi) ovirajo napredovanje v poklicni karieri migranta,

X. ker pošiljanje nakazil, ki so drugi največji vir zunanjega financiranja za države v razvoju, pozitivno vpliva na države izvora (zlasti na povečanje dohodka družin migrantov ter povečanje porabe in naložb, hkrati pa prispeva h gospodarski rasti) ter ima proticikličen učinek v primeru gospodarskih kriz, vojn in naravnih nesreč, medtem pa lahko stroški prenosa dosežejo 20 % skupnega zneska,

Y. ker so strokovnjaki in strokovni delavci izrazili dvom o učinkovitosti prostovoljnih kodeksov ravnanja za etično zaposlovanje (ki se v nekaterih primerih ne skladajo ustrezno z določbami, ki jih je določila Mednarodna organizacija dela (ILO)), zlasti če so omejeni na javni sektor,

Z. ker krožna migracija (ki omogoča povratna potovanja med državo izvora in državo gostiteljico) pospešuje dejansko mednarodno mobilnost, omogoča razvoj mednarodne ozaveščenosti in ponuja pomembne možnosti za razvoj držav gostiteljic in držav izvora, zato jo je treba spodbujati in pospeševati,

AA. ker ima vračanje migrantov, ko temelji na prostovoljnem vračanju migrantov v njihove države izvora, zlasti če ima na voljo ustrezno podporo, boljše možnosti pri reševanju težave bega možganov in spodbujanju razvoja,

AB. ker se migranti, ki se vračajo, izjemno težko ponovno vključijo v svojo državo izvora in so tudi bolj izpostavljeni brezposelnosti v državah izvora kot ljudje, ki se niso izselili,

AC. ker je dokazano, da lahko ima združevanje skupin migrantov, kot so diaspore, v nacionalnih ali nadnacionalnih združenjih migrantov ter usmerjanje njihovih dejavnosti k razvoju, tj. pojav, imenovan "skupni razvoj", zelo pozitivne posledice za države sprejemnice in države izvora,

AD. ker bo staranje evropskega prebivalstva povzročilo še večji pritisk na trg dela kvalificirane delovne sile ter s tem povečalo že očitne težave, zato bo v EU in državah AKP potrebno odgovornejše in boljše upravljanje migracije kvalificirane delovne sile,

AE. ker enake rešitve niso ustrezne za vse; ker bo zato potrebna boljša raziskava nacionalnih trgov dela AKP, da odpravi pomanjkanje informacijah ter se ustrezneje obravnavajo pomanjkljivosti migracije kvalificirane delovne sile,

1. poziva države članice EU in države AKP, da do leta 2015 povečajo svoje prizadevanje za izpolnjevanje obveznosti v zvezi z uresničevanjem razvojnih ciljev tisočletja in zlasti znatno zmanjšajo hudo revščino;

2. poudarja dejstvo, da so morebitne koristi dobro upravljane mednarodne migracije lahko večje od koristi vse bolj proste mednarodne trgovine;

3. poudarja, da ima slaba in neskladna migracijska politika velike posledice v smislu trpljenja posameznikov in stalnega zaostajanja v razvoju;

4. poziva EU in države AKP, da se na izzive migracije, vključno z begom možganov, odzovejo v duhu pravega partnerstva za razvoj, in sicer na podlagi sporazuma iz Cotonouja in zlasti člena 13 tega sporazuma, ter oblikujejo posebno migracijsko politiko in sistem za države v razvoju, v katerih je migracija kvalificiranih delavcev velika, zlasti v državah podsaharske Afrike, da se zmanjšajo škodljivi gospodarski in socialni vplivi migracije kvalificiranih delavcev;

5. je zaskrbljena zaradi sedanje migracijske politike Evropske komisije in držav članic EU, ki dajejo prednost varnostnim vprašanjem pred razvojnimi;

6. je zaskrbljena zaradi mogočega sprejetja diskriminatornih postopkov glede različnih kategorij migrantov s strani EU ter poziva Evropsko komisijo, da to prepreči zato poziva Komisijo, da ugodne delovne in življenjske pogoje za visokokvalificirane migrante, ki so predlagani v Načrtu politike zakonitega priseljevanja [18] in bodo kmalu izraženi v ustrezni direktivi, razširi na vse kategorije migrantov, kot na primer delovno dovoljenje EU (zelena karta EU), ki ga izda ena država članica, velja pa v celotni EU;

7. poudarja, da mora biti razvojna pomoč EU namenjena odpravljanju revščine in s tem obvladovanju temeljnih vzrokov migracije;

8. poudarja potrebo po celostni migracijski politiki na mednarodni, regionalni (vključno z ravnijo EU in držav AKP) in nacionalni ravni, kar je mogoče zagotoviti z vključevanjem migracijskih vprašanj v strategije za zmanjšanje revščine ter z usklajevanjem politik, ki lahko vplivajo na migracijo, kot so kmetijstvo, ribištvo, trgovina, razvoj, varnost, pravosodje, notranje in zunanje zadeve;

9. poziva Evropsko komisijo, države članice EU in države AKP, da skupaj obravnavajo migracijo in razvojno politiko ter raziščejo sinergijo med njima, da se bo enako izboljšala učinkovitost obeh;

10. poziva države članice EU, mednarodne medvladne institucije in druge pomembne institucije, da oblikujejo in izvedejo preprečevalne ukrepe in strategije za odpravljanje rasne diskriminacije, ksenofobije, etnocentrizma ter s tem povezane nestrpnosti do migrantov iz držav AKP;

11. meni, da zahteva skupna migracijska politika na ravni EU razširitev področja uporabe postopka soodločanja v Parlamentu in kvalificirane večine v Svetu ter poziva Svet, da ustrezno ukrepa;

Kodeks ravnanja

12. pozdravlja sklepe z zasedanja Evropskega sveta aprila 2006, katerih cilj je obravnava pomanjkanja delovne sile v zdravstvenem sektorju držav v razvoju;

13. poziva Evropsko komisijo in države članice EU, da oblikujejo in izvajajo, kot je navedeno v sklepih z zasedanja aprila 2006, kodeks ravnanja EU za etično zaposlovanje zdravstvenih delavcev, ki je v skladu z določbami Mednarodne organizacije dela, ter se zahvaljuje državam članicam EU, ki so to že storile, kot je Velika Britanija;

14. predlaga, da se področje uporabe kodeksa ravnanja EU razširi na druga pomembna področja, kot je izobraževanje, in da izboljšani kodeks temelji na cilju, da javni in zasebni delodajalci sprejmejo etični pristop ali celo, da ne najemajo kvalificiranih migrantov s katerega koli področja, na katerem v njihovi državi izvora zelo primanjkuje delovne sile;

15. podpira dvostranske in večstranske sporazume med državami izvora in državami sprejemnicami za:

(i) krepitev prispevka k razvoju,

(ii) razvoj človeške in institucionalne zmogljivosti za povečevanje koristi zaradi migracije,

(iii) zagotovitev boljših socialnih in gospodarskih pogojev v državah izvora za zmanjšanje dejavnikov, ki ljudi prisilijo, da zapustijo svoje domove zaradi iskanja možnosti za izboljšanje svojega položaja in

(iv) spodbujanje podpore in širjenja ozaveščenosti;

16. poudarja, da je prostovoljni kodeks ravnanja za etično zaposlovanje, zlasti če je omejen na javni sektor, dober ukrep, vendar nikakor ni dovolj za odpravo posledic množične migracije kvalificiranih delavcev; v državah izvora in državah sprejemnicah so potrebni spodbujevalni ukrepi;

Vlaganje v izobraževanje

17. poziva Evropsko unijo in države AKP, da znatno povečajo naložbe v usposabljanje in izobraževanje v državah v razvoju, in sicer v sektorjih, v katerih primanjkuje delovne sile, zlasti v zdravstvenem in izobraževalnem sektorju;

18. poziva Evropsko unijo in države AKP, da ustanovijo nacionalne in regionalne centre odličnosti, zlasti v obliki univerz in raziskovalnih inštitutov na področju zdravstva in izobraževanja; nadalje poziva EU in države AKP, da s sredstvi iz evropskega razvojnega sklada te multidisciplinarne centre odličnosti ustanovijo, kadar je to primerno, v vseh sektorjih, ki so nujni za gospodarsko rast in trajnostni razvoj;

19. meni, da morajo države članice EU in države v razvoju sprejeti pobude za obnovitev proaktivnih sposobnosti z vlaganjem znatnih finančnih sredstev v izobraževanje; ponovno poudarja pomen podpore cilju "20/20": 20 % javne pomoči s severa in 20 % pomoči iz nacionalnih proračunov z juga za osnovne socialne storitve (zdravstvo in izobraževanje);

20. poziva države v razvoju, da dobiček od velikega povpraševanja po nafti vložijo v dolgoročne strategije ter programe izobraževanja in usposabljanja ter te prihodke uporabijo pregledno;

21. poziva države AKP, da razvijejo možne vire ekonomskega premoženja, ki ga imajo, ter posebno pozornost namenijo razvijanju človeških virov in ustvarjanju novih delovnih mest v vseh pomembnih sektorjih, da spodbujajo kvalificirane delavce, da ostanejo v svojih državah izvora ali se tja vrnejo;

22. poziva Evropsko komisijo, da sodeluje s sekretariatom AKP za opredelitev pobude gospodarske podpore na podlagi sporazuma iz Cotonouja, ki bi državam izvora omogočil izboljšanje gospodarskega položaja in znižal stopnjo nezakonite migracije ter s tem zmanjšal napetost med partnerskimi državami v skupni parlamentarni skupščini;

23. poziva države članice EU, da izpolnjujejo lizbonske cilje, kot so izboljšanje kakovosti izobraževanja in povečanje stopnje delovne aktivnosti žensk, da se poveča obseg kvalificirane delovne sile v EU;

Tratenje možganov

24. poudarja negativne posledice tratenja možganov za vse udeležence, saj države gostiteljice ne morejo v celoti izkoristiti sposobnosti migranta, države izvora se srečujejo z izgubo naložb, migrant pa dela pod svojimi sposobnostmi;

25. poziva Evropsko komisijo, države članice EU in države AKP, da sprejmejo odločne ukrepe za preprečevanje tratenja možganov, kot so mednarodno ali dvostransko priznavanje diplom in sposobnosti ter jasno prizadevanje za boj proti diskriminaciji pri zaposlovanju;

26. poziva Komisijo, da določi predloge za oblikovanje evropskega sistema ekvivalenc za tuje diplome;

Nakazila

27. opozarja, da so nakazila zasebna sredstva in morajo to tudi ostati, da posameznikom ni mogoče naložiti obvezne uporabe nakazil in da ne morejo nadomestiti uradne razvojne pomoči;

28. poziva države članice EU in države AKP, da oblikujejo in izvajajo politiko za povečanje pozitivnega vpliva nakazil z doseganjem obsežnejših, hitrejših, cenejših in bolje vodenih tokov nakazil, zlasti z zmanjševanjem birokracije in izboljšanjem bančnih storitev za majhne transakcije, ne da bi se trg preveč nadzoroval;

29. zlasti poziva Evropsko komisijo, države članice EU in države AKP, da izvajajo zlasti politike, katerih cilji so:

- izboljšanje in razširitev dostopa migrantov ter njihovih družin do finančnih institucij ("bančništvo za ljudi brez dostopa do bančnih storitev") [19],

- podpora in dejavno spodbujanje finančnih institucij, da raziščejo strategije, namenjene znižanju stroškov pošiljanja nakazil, zlasti z razvojem uporabe novih tehnologij,

- spodbujanje prenosa nakazil z oprostitvijo plačila davka v državi izvora in namembni državi,

- spodbujanje usmerjanja nakazil v razvojne projekte (namenjene zlasti izobraževanju in zdravstvu) z dopolnjevanjem nakazil s prispevki nacionalnih in lokalnih vlad ("enaka sredstva") [20],

- ustvarjanje inovativnih finančnih produktov za migrante, kot so"varčevalni računi za razvoj" v državah prejemnicah, kjer lahko migrant varčuje sredstva, ki bodo pozneje nakazana,

- usmerjanje nakazil v produktivne naložbe z lažjim dostopom mikropodjetij ter malih in srednje velikih podjetij do posojil ter izboljšanje izobrazbe migrantov in njihovih družin na področju financ,

- zagotavljanje hitrejših in varnejših prenosov nakazil migrantov, da bi tako migrante spodbudili k uporabi zakonitih sistemov prenosa, ter preglednosti finančnih transakcij, izvedenih prek "nezakonitih kanalov", kot so omrežja hawala;

30. vseeno opozarja, da bi preveč regulirani finančni tokovi lahko ovirali ali otežili tok nakazil, ter poziva države članice EU in Evropski parlament, da to upoštevajo pri pregledu predloga Komisije za direktivo o plačilnih storitvah na notranjem trgu [21];

Krožna migracija

31. poziva države članice EU in države AKP, da spodbujajo krožno migracijo z dogovorom o opredmetenih ukrepih, namenjenih izboljšanju prožnosti zahtev in postopkov za vstop ter vračanje v namembni državi in državi izvora, daljšim in prožnejšim pogodbam ter možnosti ponovnega vstopa krožnih migrantov;

32. poziva države članice EU in države AKP, da krožno migracijo spodbujajo z uvedbo sistema "dvojnega delovnega mesta" zaposlenih v javnem sektorju v južnih državah (učitelji, raziskovalci in zdravniki); ponovno poziva Evropsko komisijo, da izvede študijo o izkušnjah držav članic EU v zvezi z "dvojnim delovnim mestom";

33. meni, da mora direktiva o visoko kvalificiranih delavcih, ki jo zdaj pripravlja Evropska komisija, ustrezno pozornost nameniti statusu kvalificiranih migrantov, da se jih spodbudi k krožni migraciji in/ali začasni vrnitvi;

34. poziva države članice EU in države AKP, da sprejmejo potrebne ukrepe za zagotovitev prenosljivosti pokojnin, prenosljivosti zdravstvenih ugodnosti migrantov, ki se vračajo v državo izvora, in možnosti vrnitve v državo, v kateri so zanje zagotovljene storitve zdravstvene oskrbe;

35. poziva države članice EU in države AKP, da pregledajo sporazume o dvojnem državljanstvu za spodbujanje krožne migracije in začasne vrnitve;

36. poziva EU, da morebitnim migrantom, ki se vračajo, omogoči, da se v določenem obdobju po svoji prvotni vrnitvi vrnejo v EU;

37. poziva Evropsko komisijo in države članice, da oblikujejo posebne pobude, in sicer posebno proračunsko postavko, namenjeno podpori prostovoljno vračanje migrantov na podlagi tematskega programa sodelovanja s tretjimi državami na področju migracije in azila, z naslednjimi elementi:

- vključevanje migrantov, ki se vračajo, v razvojne programe, v katerih lahko uspešno uporabijo pridobljene sposobnosti in se ustrezno ponovno vključijo v skupnost,

- ponujanje poklicnih in finančnih pobud morebitnim migrantom, ki se vračajo, ter ustrezne infrastrukture, kjer lahko poklicno napredujejo,

- izboljšanje dostopa do posojil in usposabljanje na področju managementa za migrante, ki se vračajo, da se zagotovi spodbude za ustanovitev malih podjetij;

Diaspore in skupni razvoj

38. priznava pomen diaspor in združenj migrantov za krepitev odnosov med EU in državami izvora, zlasti na področju migracije; poziva k tesnejšemu sodelovanju med institucijami v državah v razvoju in državami članicami, vključno z izvajanjem projektov skupnega razvoja;

39. meni, da je treba skupni razvoj, ki vključuje priznavanje in podpiranje vloge diaspor pri razvoju zadevnih držav izvora, na evropski ravni v celoti priznati;

40. poziva države gostiteljice in države izvora, da logistično in finančno podpirajo pobude diaspor in združenj migrantov, ki so namenjene vključevanju migrantov, kolektivnemu prenosu nakazil, naložbenim projektom v njihovih državah izvora in razširjanju informacij v zvezi s pridobljenimi pravicami;

41. svetuje vladam držav izvora, da se tesneje povežejo z migranti, tako da vzpostavijo določene institucionalne platforme, v katerih sodelujejo različni javni udeleženci;

42. priznava in spodbuja močno udeležbo diaspor pri spodbujanju trgovine ter gospodarskega sodelovanja med državami gostiteljicami in državami izvora, zlasti z odpravljanjem ovir pri izmenjavi informacij;

43. spodbuja diaspore, da sodelujejo pri prenosih sposobnosti in znanja ter jih pospešujejo, zlasti s podpiranjem povezave med kvalificiranimi delavci, ki živijo v državah članicah OECD, in delavci, ki so ostali v državi izvora, z uvajanjem nadnacionalnih omrežij znanstvenikov in raziskovalcev ter digitalnih univerz in s spodbujanjem e-učenja, ter pozdravlja uvedbo programov, ki jih na tem področju izvajata Mednarodna organizacija za migracije ("Migracija za razvoj v Afriki") in razvojni program Združenih narodov ("Prenos znanja prek izseljenih državljanov");

44. pozdravlja ustanovitev raziskovalnih centrov za migracijo v Afriki v okviru instrumenta znotraj AKP na področju migracije kot virov zanesljivih podatkov ter dodatnih orodij za boljše oblikovanje politike in upravljanje migracije zlasti s strani vlad AKP;

45. pozdravlja napovedano vzpostavitev informacijskega centra za upravljanje migracije [22], ki bo ustanovljen na podlagi programa EU o migraciji in razvoju za Afriko, katerega cilji so zagotavljanje informacij in pomoči mogočim migrantom in migrantom, ki se vračajo v državo izvora, ter poziva države članice EU, da te centre podpirajo finančno in logistično;

46. priznava znaten prispevek nevladnih organizacij k boljšemu upravljanju migracijskih tokov in zlasti k povečanju prispevka migrantov za razvoj njihovih lastnih držav ter poziva k zagotavljanju ustrezne podpore za nevladne organizacije, ki so dejavne na področju migracije;

47. poudarja, da mora vlogo diaspor, združenj migrantov in nevladnih organizacij v državah gostiteljicah in državah izvora spremljati skladna ter učinkovita migracijska in razvojna politika;

48. naroči sopredsednikoma, da to resolucijo posredujeta Svetu AKP-EU, Evropski komisiji in Afriški uniji.

[1] Sprejeta 28. junija 2007 v Wiesbadnu (Nemčija).

[2] UL L 317, 15.12.2000, str. 3.

[3] UL L 287, 28.10.2005, str. 4.

[4] KOM(2005)0390.

[5] KOM(2005)0642.

[6] KOM(2006)0409.

[7] KOM(2006)0735.

[8] KOM(2005)0669.

[9] A/RES/61/208.

[10] A/60/871.

[11] www.gcim.org.

[12] http://www.worldbank.org/globaloutlook.

[13] P6_TA(2006)0319.

[14] OECD: "Vpliv migracije na države izvora: kaj vemo" (2006).

[15] Poročilo generalnega sekretarja Združenih narodov z naslovom "Mednarodna migracija in razvoj" (A/60/871).

[16] OECD "Vpliv migracije na države izvora: kaj vemo" (2006).

[17] Program Združenih narodov za razvoj z naslovom "Poročilo o človekovem razvoju iz leta 2001".

[18] KOM(2005)0669.

[19] Izraz Odbora za mednarodni razvoj spodnjega doma britanskega parlamenta.

[20] Takšne politike se uspešno izvaja le v mehiškem programu "Dos por uno" in italijanski pobudi za Ande "Juntos por los Andes".

[21] KOM(2005)0603.

[22] Prvi informacijski center za upravljanje migracije bo ustanovljen v Bamaku (Mali).

--------------------------------------------------