RESOLUCIJA

parlamentarne skupščine Euronest o prihodnosti strategije trio plus za 2030: oblikovanje prihodnosti vzhodnega partnerstva

(2020/C 134/05)

PARLAMENTARNA SKUPŠČINA EURONEST,

— ob upoštevanju ustanovnega akta parlamentarne skupščine Euronest z dne 3. maja 2011 in skupne izjave z vrha vzhodnega partnerstva z dne 24. novembra 2017,

— ob upoštevanju pridružitvenih sporazumov med EU na eni strani ter Gruzijo, Moldavijo in Ukrajino na drugi strani, zlasti poglobljenih in celovitih prostotrgovinskih območij,

— ob upoštevanju skupnega delovnega dokumenta služb Evropske komisije in Evropske službe za zunanje delovanje z dne 9. junija 2017 z naslovom Vzhodno partnerstvo – 20 ciljev do leta 2020: osredotočanje na ključne prednostne naloge in oprijemljive rezultate,

— ob upoštevanju člena 9.3 Poslovnika,

A. ker je EU prek politike širitve dokazala svojo izjemno preobrazbeno moč, kot potrjuje uspeh centralnih in vzhodnih evropskih držav pri razvoju od posttotalitarnih reguliranih gospodarstev do evropsko oblikovanih demokracij prek procesa povezovanja EU;

B. ker je v Ukrajini, Gruziji in Moldaviji že bil dosežen velik napredek pri reformah in usklajevanju nacionalnih zakonodaj s standardi EU;

C. ker se ta preobrazbeni učinek širitve lahko uporabi na Zahodnem Balkanu in v državah vzhodnega partnerstva, ki se želijo pridružiti EU;

D. ker ima proces širitve EU potencialne koristi za države vzhodnega partnerstva in bi koristil EU, saj moramo postati pametnejši pri izvažanju stabilnosti, sicer bo Evropa še naprej uvažala nestabilnost, kot je izjavil komisar Johannes Hahn;

E. ker letos obeležujemo 10. obletnico vzhodnega partnerstva, ki se je izkazalo za učinkovito orodje pri zagotavljanju prilagojene podpore, ki temelji na načelih „več za več“ in „manj za manj“, povezanih z izvajanjem reform;

F. ker je politika vzhodnega partnerstva po meri zasnovana za sodelovanje vseh šestih držav, to je Armenije, Azerbajdžana, Belorusije, Gruzije, Moldavije in Ukrajine, njihov nadaljnji napredek na evropski poti pa je odvisen od spoštovanja evropskih vrednot in standardov, h katerim so se zavezale;

G. ker je armenski parlament aprila 2018 podpisal in ratificiral sporazum CEPA, kar kaže na drugo možnost za vzpostavitev močnejšega in strateško okrepljenega partnerstva med Armenijo in EU;

H. ker je v skladu s poročilom The Global State of Democracy 2019 (Globalno stanje demokracije v letu 2019), ki ga je izdal inštitut International IDEA, Armenija edina država v Evropi, ki prehaja iz hibridnega režima leta 2017 v demokracijo leta 2018;

I. ker se države vzhodnega partnerstva, zlasti tiste, ki izražajo željo po pridružitvi EU, še naprej soočajo z agresivnimi hibridnimi grožnjami Kremlja, ki želi ohraniti vpliv nanje in preprečiti proces integracije EU ter jim onemogočiti, da bi postale uspešne evropske države;

J. ker spremembe dinamičnega mednarodnega sistema izjemno ogrožajo mednarodno varnostno okolje in človekove pravice;

1. poudarja mehke energetske instrumente vzhodnega partnerstva, kot je uvedba potovanj brez vizumov, da bi ohranili politično motivacijo za reforme, in je seznanjen z napredkom, ki so ga države članice dosegle pri izvajanju 20 ciljev za leto 2020, medtem ko se o novih smernicah za naslednje desetletje do leta 2030 razpravlja zdaj;

2. je seznanjen z uspehom pobude vzhodnega partnerstva, ki podpira države, ki so pridružene EU, in jim omogoča hitrejši prehod z izvajanjem reform ter tesnejšim političnim in gospodarskim povezovanjem z EU;

3. poudarja, da smo se danes znašli v odločilnem trenutku, v katerem bi morali v našo strategijo dodati nove dolgoročne instrumente za pomoč razvitejšim državam vzhodnega partnerstva, da bodo ohranile motivacijo in zagon za reforme za naslednje desetletje do leta 2030, ter da mora EU nadgraditi in reformirati svoje instrumente politike, da bi dosegla isti napredek, kot so ga dosegli naši vzhodni partnerji;

4. poziva, naj se začne razprava o strateškem načrtu vzhodnega partnerstva, ki bo usmerjeno v prihodnost, za naslednje desetletje, da bi nadaljevali spodbujanje ambicioznejše uporabe diferenciacije in načel „več za več“ in „manj za manj“ ter predstavili novo vodilno pobudo – strategijo trio plus za 2030;

5. predlaga, naj strategija trio plus za 2030 oblikuje evropski proces za trio z instrumenti za večjo integracijo EU in pridruženih držav, kot je to storil berlinski proces, ki se je začel leta 2014, njegov namen pa je bil okrepiti vodilno vlogo EU in koalicijo podobno mislečih držav članic EU za vključevanje držav Zahodnega Balkana v Unijo; poleg tega predlaga dejavno politiko odprtih vrat EU za tiste države vzhodnega partnerstva, ki so dosegle velik in dragocen napredek;

6. poziva, naj bo strategija trio plus za 2030 ambiciozen evropski geopolitični instrument, ki bo uporabil novo generacijo institucij in politik, sporazumov o trajnostni trgovini in stabilizaciji ter njihovih instrumentov (podporna skupina EU za trio, investicijska platforma za trio, evropski zeleni dogovor, digitalna Evropa, spodbujanje evropskega načina življenja in evropske demokracije, sporazumi o ugotavljanju skladnosti in prevzemanju (ACAA), načrt za povezljivost, TEN, Obzorje 2020, konferenca o prihodnosti Evrope in druge pobude EU);

7. poudarja, da bosta nadaljnje nazadovanje na področju demokracije, reform in pravne države ter erozija evropske usmerjenosti v državah tria ogrozila strategijo trio plus 2030, kot je navedeno zgoraj;

8. poudarja, da bi morala strategija trio plus za 2030 dopolnjevati instrumente vzhodnega partnerstva in ne bi smela nadomeščati obstoječih pobud na tem področju ter da bo prispevala k razpravi o tem, kako povečati učinkovitost politike vzhodnega partnerstva;

9. predlaga celovitejši in razširjen strateški format trio + 1 z vključitvijo Armenije, ki bo temeljil na načelih in stališčih, ki so bila ponovno potrjena v celovitem in okrepljenem sporazumu o partnerstvu med Armenijo in Evropsko unijo;

10. ugotavlja, da bo uspeh držav tria, pridruženih EU, pri izvajanju reform za vključevanje v EU ustvaril nove spodbude za preostale države vzhodnega partnerstva, da bi izbrale ambiciozno pot evropskega povezovanja;

11. poudarja, da bo imela strategija 2030 za trio, ki jo podpira evropski proces za trio držav, zelo pozitiven preobrazbeni učinek na mnenje ruskih državljanov, da bi jim pomagali pri prizadevanjih za odprto demokratično evropsko državo;

12. poziva, naj se takoj vzpostavijo skupni mehanizmi, da bi se lahko zoperstavili hibridnim grožnjam Kremlja, ki ogrožajo enotnost in varnost EU v tistih državah vzhodnega partnerstva, ki si prizadevajo za zbliževanje z EU;

13. ugotavlja, da bo uspeh vzhodnega partnerstva z vključitvijo evropskega procesa za trio in strategije trio plus za 2030 ključnega pomena tako za države vzhodnega sosedstva kot za EU, ker bo najbolj prispeval k oblikovanju Evrope, ki je „celovita, svobodna in kjer vlada mir“, ta uspeh pa bo izkoreninil ločnice na evropski celini, ki še vedno prisotne med državami vzhodnega partnerstva in ostalim delom EU;