RESOLUCIJA

Energetski učinkovitosti, diverzifikaciji in neodvisnosti naproti; obravnavanje potreb po okrepitvi evropske energetske politike in preprečevanje ogrožanja energetske varnosti v vzhodnem partnerstvu

(2021/C 361/03)

PARLAMENTARNA SKUPŠČINA EURONEST,

— ob upoštevanju sklepov Sveta o politiki vzhodnega partnerstva po letu 2020, potrjeni 11. maja 2020;

— ob upoštevanju skupnega sporočila Evropske komisije in visokega predstavnika Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko z dne 18. marca 2020 z naslovom „Politika vzhodnega partnerstva po letu 2020: Krepitev odpornosti – vzhodno partnerstvo, ki prinaša koristi za vse“;

— ob upoštevanju dokumenta z naslovom „20 ciljev za leto 2020“, ki ga je vrh vzhodnega partnerstva odobril novembra 2017 v Bruslju;

— ob upoštevanju Pariškega sporazuma o podnebnih spremembah, ki ga je ratificirala Evropska unija in katerega pogodbenice so tudi države vzhodnega partnerstva;

— ob upoštevanju pridružitvenih sporazumov med EU in Gruzijo, Moldavijo in Ukrajino, zlasti določb o sodelovanju na področju energije;

— ob upoštevanju celovitega in okrepljenega sporazuma o partnerstvu (CEPA) med EU in Armenijo, zlasti določb o sodelovanju na področju energije;

— ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Energetske skupnosti, pri kateri so zgoraj omenjene tri pridružene države pogodbenice, Armenija pa opazovalka;

— ob upoštevanju sporazuma o partnerstvu in sodelovanju med EU in Azerbajdžanom, zlasti določb o energiji, ter potekajočih pogajanj o okrepljenem sporazumu;

— ob upoštevanju dela platforme št. 3 vzhodnega partnerstva – povezljivost, energetska učinkovitost, okolje in podnebni ukrepi, in zlasti odbora za energijo;

— ob upoštevanju resolucije parlamentarne skupščine Euronest z dne 9. decembra 2019 o prihodnosti strategije Trio plus 2030: oblikovanje prihodnosti vzhodnega partnerstva;

A. ker je energetska varnost temeljni element nacionalne varnosti držav članic EU in vzhodnih partnerskih držav; ker so povečanje povezljivosti, domačih zmogljivosti za proizvodnjo energije iz obnovljivih virov in energetske učinkovitosti ključnega pomena za izboljšanje energetske varnosti, omejevanje uvozne odvisnosti od prevladujočih dobaviteljev in spodbujanje družbene, gospodarske in politične stabilnosti v regiji;

B. ker je Evropska unija vedno kazala zanimanje za vzpostavitev trajnih in močnih dvostranskih in večstranskih odnosov z državami vzhodnega partnerstva, z velikim poudarkom na energetskem sektorju; ker to partnerstvo, ki temelji na skupnih vrednotah in pravilih, vzajemnih interesih in zavezah ter skupnem lastništvu in odgovornosti, skuša doseči konkretne rezultate za državljane v regiji, tudi na področju energetske učinkovitosti;

C. ker je izpolnjevanje določb Pariškega sporazuma skupna zaveza EU in držav vzhodnega partnerstva; ker so podnebne spremembe problem, ki ga ni mogoče prezreti; ker obstaja velika potreba po zelenih naložbah v energetsko učinkovitost in lokalno infrastrukturo, s čimer bi okrepili okoljsko odpornost in odpornost proti podnebnim spremembam po vsej regiji; ker čist energetski prehod, gospodarstvo v procesu razogljičenja in spodbujanje uporabe obnovljivih virov energije v večini primerov prispevajo k večji energetski varnosti;

D. ker je Ruska federacija največji dobavitelj energije za večino evropskih držav in to pogosto uporablja kot sredstvo političnega pritiska in moči; ker nedavni dogodki v diplomatskih odnosih med EU in Rusijo, zlasti odvzem prostosti Alekseju Navalnemu in izgon evropskih diplomatov iz Rusije med srečanjem visokega predstavnika in podpredsednika Josepa Borrella z ruskim zunanjim ministrom Sergejem Lavrovom, kažejo, da je lahko Rusija nezanesljiva partnerica; ker močna odvisnost od ruske oskrbe s plinom ogroža energetsko varnost in gospodarsko stabilnost Evropske unije in njenih partneric;

E. ker sta energetska varnost in čist energetski prehod sestavni del dveh od petih dolgoročnih ciljev politike vzhodnega partnerstva po letu 2020;

F. ker so države vzhodnega partnerstva v procesu posodabljanja svoje energetske zakonodaje in infrastrukture ter izvajanja politik na področju obnovljivih virov in energetske učinkovitosti, kljub temu pa je ključna nadaljnja podpora EU za zagotavljanje tehnične pomoči, spremljanje njihovega izvajanja in ustvarjanje potrebnih okvirnih pogojev za naložbe;

G. ker je imela podpora EU in držav članic pomembno vlogo pri izboljšanju energetske učinkovitosti in razvoju proizvodnje energije iz obnovljivih virov v državah vzhodnega partnerstva, tudi s projekti za energetsko učinkovitost stavb, daljinsko ogrevanje, mestni promet, ulično razsvetljavo, obnovljive vire energije (sončna, vodna in energija iz biomase) in drugimi, ki jih med drugim financirajo naložbena platforma za sosedstvo, partnerstvo za spodbujanje energetske učinkovitosti in varstva okolja v vzhodni Evropi ali Konvencija županov; ker je v primerjavi z državami članicami EU v državah vzhodnega partnerstva še vedno veliko prostora za izboljšanje energetske učinkovitosti in potenciala za izkoriščanje energije iz obnovljivih virov;

H. ker so projekti, ki jih podpirajo EU in drugi partnerji, prispevali k vzpostavljanju medsebojnih povezav in posodabljanju infrastrukture po vsej regiji, da bi izboljšali energetsko varnost zadevnih držav, na primer plinsko in elektroenergetsko povezavo med Romunijo in Moldavijo, elektroenergetsko povezavo med Armenijo in Gruzijo ali južni plinski koridor (tudi ustrezne povezovalne plinovode);

I. ker je energetska revščina še vedno precejšen izziv za številna gospodinjstva v državah vzhodnega partnerstva;

J. ker namerava EU v okviru evropskega zelenega dogovora vzpostaviti trdna partnerstva na področju okolja, energije in podnebja znotraj vzhodnega partnerstva; ker je treba na podlagi 20 ciljev za leto 2020 določiti nov sklop ciljev za vzhodno partnerstvo za obdobje 2021–2030;

K. ker naj bi po večini ocen svetovne rezerve fosilnih goriv izčrpali do leta 2060; ker bi moral ta vidik spodbuditi EU in vse njene partnerje, da si prizadevajo za diverzifikacijo svoje mešanice virov energije in dajo večji poudarek obnovljivim virom energije;

1. ponovno izraža podporo okrepljenemu sodelovanju na področju energije med EU in vzhodnimi partnericami ter oblikovanju prilagojenih strategij za spodbujanje bolj ambicioznih oblik sodelovanja in povezovanja, pri čemer želijo partnerske države okrepiti energetsko varnost in odpornost, hkrati pa varovati okolje in prispevati k doseganju ciljev podnebne politike in spodbujanju povezovanja pridruženih držav v evropski energetski trg v skladu s strategijo Trio Plus 2030; meni, da je sodelovanje držav članic s sosednjimi in partnerskimi državami pri izvajanju energetske politike bistvenega pomena za odprt, varen in konkurenčen evropski energetski trg;

2. poudarja potrebo po okrepitvi prizadevanj za razogljičenje in varstvo okolja v skladu z evropskim zelenim dogovorom in po izvajanju ambicioznih podnebnih in okoljskih politik, zlasti za izpolnitev zavez iz Pariškega sporazuma; poziva Komisijo, naj države vzhodnega partnerstva bolj vključi v sektorsko politiko EU, zlasti v evropski zeleni dogovor; poziva k celovitemu regulativnemu okviru, ki bo omogočil in olajšal dostop do financiranja in drugih spodbujevalnih mehanizmov, ter k podpiranju učinkovitejšega izvajanja energetske politike; spodbuja vzhodne partnerice, naj določijo jasne cilje glede energije iz obnovljivih virov in povečanja energetske učinkovitosti za leti 2030 in 2050;

3. znova poudarja potrebo po zanesljivi, varni, neodvisni, okoljsko trajnostni in cenovno dostopni energiji za vse državljane EU in partnerskih držav;

4. priznava velika prizadevanja in napredek držav vzhodnega partnerstva pri boju proti razširjeni korupciji; meni, da obstaja še veliko vprašanj v zvezi s korupcijo, ki jih je treba obravnavati, in poziva ustrezne organe, da okrepijo ukrepe za njeno izkoreninjenje, utrdijo pravno državo in spodbujajo dobro upravljanje, ki bi pomagalo podpreti sektorske reforme, tudi v energetskem sektorju, kot jih predvideva politika vzhodnega partnerstva po letu 2020;

5. znova poudarja, da je treba zmanjšati emisije toplogrednih plinov iz energetskega sektorja; meni, da bi bilo treba okrepiti sodelovanje med EU in državami vzhodnega partnerstva, da bi lahko obravnavali energetsko varnost, zanesljivost, učinkovitost, revščino in razvoj sektorja obnovljivih virov;

6. meni, da ostaja energijska intenzivnost v državah vzhodnega partnerstva precej višja od povprečja EU in poudarja velik potencial za prihranke z energijo v teh državah; meni, da je povečanje energetske učinkovitosti tesno povezano z zmanjšanjem energetske revščine; poudarja pomen nacionalnih politik prenove in pomen uvedbe, vzdrževanja in izvrševanja regulativnih in institucionalnih okvirov, ki določajo minimalne standarde za energetsko učinkovitost stavb, spodbujajo prenovo stavb in energetsko učinkovitost v industriji ter malih in srednjih podjetjih, spodbujajo optimizacijo energetskih infrastruktur, po potrebi tudi z minimalnimi merili za energetsko učinkovitost za javna naročila, in porabnikom zagotavljajo ustrezne informacije, vključno z natančnim merjenjem porabe energije; poudarja, da bi morali s sredstvi EU, ki so namenjena prenovi javnega stavbnega fonda v sodelovanju z državami vzhodnega partnerstva, oceniti možnost uvedbe minimalnih standardov za energetsko učinkovitost;

7. opozarja, da je razvoj obnovljivih virov energije ključni element pri čistem energetskem prehodu, konkurenčnosti in energetski neodvisnosti, hkrati pa prispeva k ustvarjanju delovnih mest na lokalni ravni; pozdravlja vzpostavitev regionalne mreže za obnovljive vire energije pod vodstvom Litve in Gruzije v okviru odbora vzhodnega partnerstva za energijo; spodbuja vzpostavitev podobnih dvostranskih ali večstranskih mrež med državami vzhodnega partnerstva in državami članicami ob podpori EU;

8. meni, da je treba naložbe za zagotavljanje neodvisnega in varnega energetskega sektorja v EU in v državah vzhodnega partnerstva podpreti tudi s trajnostnimi naložbami v sektor obnovljivih virov energije;

9. poudarja, da si je treba še naprej prizadevati za izboljšanje povezljivosti med državami vzhodnega partnerstva in z vseevropskim energetskim omrežjem ter razviti močno čezmejno infrastrukturo, začenši s popolnim izvajanjem opredeljenih ciljev v okviru agende 20 ciljev za leto 2020; poziva k nadaljnji podpori pri vzpostavitvi tehničnih zmogljivosti za projekte povezljivosti; spodbuja uporabo različnih prenosnih poti in nadaljnji razvoj povezav obale Črnega morja z državami članicami EU;

10. pozdravlja začetek obratovanja južnega plinskega koridorja, ki prinaša pomembne koristi pri diverzifikaciji in gospodarskih priložnostih; pozdravlja začetek poslovnih dejavnosti in prenos prve pošiljke plina prek čezjadranskega plinovoda (1); poudarja pomen povezovanja vzhodne in srednje Evrope z južnim plinskim koridorjem; pozdravlja začetek obratovanja plinovoda Iasi-Ungheni med Romunijo in Republiko Moldavijo, ki bi povečala diverzifikacijo oskrbe in znatno izboljšala stanje na področju energetske varnosti v regiji;

11. pozdravlja razvoj daljnovoda čez Črno morje in poziva k večjemu poudarku na razvoju in financiranju elektroenergetskih medsebojnih povezav ter inteligentnih energetskih omrežij, s katerimi bi zagotovili potrebno infrastrukturo za doseganje podnebnih in energetskih ciljev; poudarja, da je varnost omrežja električne energije ključni element energetske varnosti in spodbuja večjo podporo EU prizadevanjem vzhodnih partneric za uskladitev z evropskim celinskim energetskim omrežjem (ENTSO-E);

12. priznava znatno finančno in tehnično podporo, ki jo je EU zagotovila vzhodnim partnericam pri usklajevanju in sodelovanju z drugimi mednarodnimi akterji, s čimer so spodbujali razogljičenje ter povezljivost; pozdravlja delo pobude EU4Energy in pobude za premogovniške regije v prehodu na Zahodnem Balkanu in Ukrajini, naložbe in posojila na podlagi politik v okviru naložbene platforme za sosedstvo, partnerstvo za spodbujanje energetske učinkovitosti in varstva okolja v vzhodni Evropi, Konvencijo županov in jamstvo EU za posojila Evropske investicijske banke in drugih mednarodnih institucij za financiranje;

13. spodbuja države vzhodnega partnerstva k sodelovanju z državami članicami EU pri uvozu energetskih tehnologij, ki so na voljo v EU, ter k izmenjavi dobrih praks na področju energetske politike in uprave; ugotavlja, da obstaja velika potreba po prenosu znanja ter medinstitucionalnem preoblikovanju in sodelovanju pri doseganju večjega deleža zelene tehnologije; meni, da je za doseganje skupnih ciljev nujno potrebno sodelovanje med univerzami in raziskovalnimi središči v EU ter tistimi iz držav vzhodnega partnerstva;

14. priznava, da bi morale biti EU in njene partnerice bolj usmerjene k večji liberalizaciji trga energije za različne izvajalce in meni, da bi to moralo spremljati oblikovanje bolj sodelovalnega trga, od katerega bi lahko vsi imeli velike koristi;

15. poudarja, da mora biti energetski prehod pravičen, vključujoč in stroškovno učinkovit ter da mora zagotoviti trajnost, zanesljivo oskrbo in cenovno dostopnost energije; ugotavlja, da bodo zaradi trenutnih nizkih cen fosilnih goriv, ki so posledica uravnavanja cen, subvencij in ne internalizacije eksternih stroškov, potrebne dodatne spodbude za naložbe v projekte s področja varčevanja z energijo in čiste energije; poudarja, da je treba reformirati cene energije in obdavčitev, s čimer bi preprečili zapostavljanje obnovljivih virov energije in pošiljanje napačnih cenovnih signalov končnim odjemalcem energije;

16. ugotavlja, da je treba okrepiti vlogo potrošnikov pri proizvodnji, porabi, shranjevanju in prodaji energije, pri tem pa upoštevati, da lahko to prispeva k boju proti energetski revščini; poudarja, da prehod na decentralizirano proizvodnjo energije iz obnovljivih virov prinaša številne koristi, tudi večjo uporabo lokalnih virov energije, povečano lokalno zanesljivost oskrbe z energijo ter spodbujanje razvoja in kohezije skupnosti; poudarja pomen premostitve oligarhičnega monopola v energetskem sektorju;

17. spodbuja države vzhodnega partnerstva, naj odpravijo energetsko revščino povsod, kjer jo najdejo, in zaščitijo ranljive odjemalce energije, zlasti tiste v oddaljenih območjih; poudarja pomen jasne opredelitve pojmov „energetska revščina“ in „ranljivi odjemalec energije“ za boljše spremljanje in oblikovanje politik;

18. poziva k tesnejšemu sodelovanju z vzhodnimi partnericami pri proizvodnji in uporabi obnovljivega vodika ter k spodbujanju skupnih standardov o vodiku; poudarja, da je treba zagotoviti, da uvoz vodika ne bo ogrozil razogljičenja;

19. poziva EU in države članice, naj kritično pregledajo sodelovanje z Rusijo na različnih zunanjepolitičnih platformah in v projektih, kot je Severni tok 2; izraža zaskrbljenost glede gradnje plinovoda Severni tok 2, ki povečuje odvisnost EU od ruske dobave plina, ogroža notranji trg EU in ni v skladu z energetsko politiko EU in njenimi strateškimi interesi; priznava dolgoročna temeljna politična, gospodarska in varnostna tveganja, ki bi jih prinesel Severni tok 2, in zato poziva vse deležnike, predvsem pa tiste iz držav članic in Evrope, naj izkoristijo pravne klavzule, ki so na voljo, in ustavijo ta projekt; ponovno poudarja ključen pomen Ukrajine za evropsko omrežje oskrbe z energijo in poziva k okrepljenemu sodelovanju z Ukrajino kot pomembno tranzitno državo;

20. poudarja, da morajo EU in države vzhodnega partnerstva nastopati enotno, da bi bile odporne na zlorabe monopolnih dobaviteljev energije; jemlje na znanje, da si sicer dobavitelji finančno lahko privoščijo prekinitev oskrbe z energijo za eno državo, ne pa za celotni blok; poziva k zaustavitvi gradnje Severnega toka 2;

21. ponovno poudarja svojo podporo vzhodnim partnericam pri zmanjševanju energetske odvisnosti od Ruske federacije in spodbuja razvoj domače proizvodnje električne energije in energetske učinkovitosti, kar bo vplivalo na njihove energijske potrebe ter odvisnost od zunanjih dobaviteljev;

22. poudarja, da zamrznjeni konflikti na ozemlju držav vzhodnega partnerstva predstavljajo veliko nevarnost za energetsko varnost, demokracijo in razvoj; poziva k nadaljnjemu sodelovanju pri reševanju sporov na Krimu, Pridnestrju, Abhaziji, Južni Osetiji in Gorskem Karabahu;

23. poziva k tesnejšemu sodelovanju pri zmanjševanju emisij toplogrednih plinov v prometu in sektorju mobilnosti; opozarja, da bi bilo treba poleg zmanjšanja emisij CO2 veliko pozornosti nameniti tudi zmanjšanju emisij drugih snovi, ki škodljivo vplivajo na okolje in javno zdravje; pozdravlja objavo študije o obetih za trge utekočinjenega zemeljskega plina v državah vzhodnega partnerstva; spodbuja države vzhodnega partnerstva, naj preučijo možnosti za večjo uporabo utekočinjenega zemeljskega plina v tovornem prometu namesto dizelskega goriva; poudarja, da bi morala biti uporaba utekočinjenega zemeljskega plina le del prehodne rešitve za trajnostno zeleno mobilnost in promet, ki sta odvisna od obnovljivih virov energije; poziva Komisijo in države vzhodnega partnerstva, naj okrepijo sodelovanje pri razvoju nove infrastrukture za mobilnost, kot so visokonapetostne polnilne postaje za električna vozila;

24. pozdravlja ustanovitev delovne skupine za plin pod vodstvom Poljske in Ukrajine v okviru odbora vzhodnega partnerstva za energijo, ki bi se morala osredotočiti na spodbujanje uporabe vodika in zelenih plinov, sklepanje poslovnih partnerstev in privabljanje naložb;

25. poudarja pomen spodbujanja z dokazi podprte energetske politike, ki temelji na celovitih podatkih, kakor tudi izvrševanja zakonodaje, ter spodbuja nadaljnjo podporo EU za krepitev upravne zmogljivosti vzhodnih partneric na tem področju; poziva k preglednejšim in dostopnejšim podatkom o energiji evropskih partnerskih držav; poziva države vzhodnega partnerstva, naj okrepijo in zaščitijo svojo kibernetsko varnost in kritično energetsko infrastrukturo;

26. opozarja na zaveze zadevnih držav vzhodnega partnerstva v okviru pridružitvenih sporazumov, Energetske skupnosti in sporazuma CEPA v zvezi s prenosom ali približevanjem predpisom EU na področju energije; meni, da bi morala biti dodatna finančna podpora pogojena z uspešnim izvajanjem in izvrševanjem obveznosti partnerskih držav, izvajanjem potrebnih reform in uresničevanjem ambicioznejših zavez v okviru evropskega zelenega dogovora v skladu z načelom „več za več“; priznava napredek nekaterih držav vzhodnega partnerstva in poziva k ustreznim ukrepom za izboljšanje sodelovanja in podpore, s čimer bi podprli izvajanje reform;

27. obeležuje 35. obletnico nesreče v Černobilu, izraža globoko sožalje družinam žrtev in sočustvuje z vsemi prizadetimi ter poziva k zagotovitvi, da obstoječi in novi jedrski objekti v državah vzhodnega partnerstva izpolnjujejo najvišje okoljske standarde in standarde glede jedrske varnosti v skladu z mednarodnimi konvencijami; poziva k zagotovitvi, da energetski projekti, ki niso varni, kot je jedrska elektrarna Ostrovec, ne bodo del evropskega elektroenergetskega omrežja;

28. poudarja, da sodelovanje na področju energije in trgovine med EU in državami vzhodnega partnerstva pomeni polno sodelovanje in spoštovanje mednarodnih in evropskih varnostnih proizvodnih standardov ter da je to sodelovanje zdaj ogroženo, saj Belorusija ni v celoti upoštevala priporočil Mednarodne agencije za atomsko energijo (IAEA) in skupine evropskih regulatorjev za jedrsko varnost (ENSREG) za izboljšanje varnosti v novi jedrski elektrarni Ostrovec; poziva beloruske oblasti, naj obravnavajo vsa varnostna vprašanja o delovanju elektrarne;

29. naroči svojima sopredsednikoma, naj to resolucijo posredujeta predsedniku Evropskega parlamenta, Svetu, Komisiji, izvršnemu podpredsedniku za evropski zeleni dogovor, podpredsedniku Komisije/visokemu predstavniku Unije za zunanje zadeve in varnostno politiko, komisarki za energijo, komisarju za sosedstvo in širitev, Evropski službi za zunanje delovanje ter vladam in parlamentom držav članic EU in držav vzhodnega partnerstva;

(1) Čezjadranski plinovod je začel delovati 15. novembra 2020. Prva pošiljka plina je dosegla Grčijo in Bolgarijo prek povezovalne točke Nea Mesimvria z operaterjem DESFA ter Italijo prek povezovalne točke Melendugno z operaterjem SNAM Rete Gas (SRG). Južni plinski koridor je sestavljen iz južnokavkaškega plinovoda, ki poteka prek Azerbajdžana in Gruzije – 428 km novega plinovoda širine 122 cm čez Azerbajdžan; 59 km novega plinovoda širine 122 cm ter dveh novih kompresorskih postaj v Gruziji; čezanatolskega plinovoda – 1 340 km plinovoda širine 142 cm, 34 km plinovoda širine 91,5 cm in 476 km plinovoda širine 122 cm čez Turčijo; in čezjadranskega plinovoda – 878 km plinovoda širine 122 cm čez Grčijo, Albanijo in Italijo.