SL Uradni list Evropske unije C 28/13

MONETARNI SPORAZUM

med Evropsko unijo in Vatikansko mestno državo

2010/C 28/05

EVROPSKA UNIJA, ki jo zastopata Evropska komisija in Italijanska republika,

in

VATIKANSKA MESTNA DRŽAVA, ki jo zastopa Sveti sedež v smislu člena 3 Lateranske pogodbe, STA SE –

ob upoštevanju naslednjega:

(1) Euro je 1. januarja 1999 v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 974/98 z dne 3. maja 1998 nadomestil valute posameznih držav članic, ki sodelujejo v tretji fazi ekonomske in monetarne unije, med katerimi je tudi Italija.

(2) Italija in Vatikanska mestna država sta bili že pred nastankom eura povezani z dvostranskimi sporazumi o monetarnih zadevah in zlasti s konvencijo Convenzione monetaria tra la Repubblica Italiana e lo Stato della Città del Vaticano, ki je bila sklenjena 3. decembra 1991.

(3) V skladu z Izjavo št. 6, ki je priložena sklepni listini k Pogodbi o Evropski uniji, mora Skupnost omogočiti ponovna pogajanja o obstoječih ureditvah z Vatikansko mestno državo, ki bi bila morda potrebna zaradi uvedbe enotne valute.

(4) Evropska skupnost, ki jo zastopa Italijanska republika v sodelovanju s Komisijo in ECB, je 29. decembra 2000 sklenila Monetarni sporazum z Vatikansko mestno državo.

(5) V skladu s tem monetarnim sporazumom uporablja Vatikanska mestna država euro kot svojo uradno valuto ter podeljuje eurobankovcem in eurokovancem status zakonitega plačilnega sredstva. Zagotoviti mora, da se na njenem ozemlju uporabljajo pravila EU glede eurobankovcev in eurokovancev, vključno s tistimi, ki se nanašajo na zaščito pred ponarejanjem.

(6) Ta sporazum ne nalaga nobenih obveznosti ECB in nacionalnim centralnim bankam, naj vključijo finančne instrumente Vatikanske mestne države na sezname vrednostnih papirjev, ki pridejo v poštev za operacije monetarne politike Evropskega sistema centralnih bank.

(7) Treba je ustanoviti skupni odbor, sestavljen iz predstavnikov Vatikanske mestne države, Italijanske republike, Komisije in ECB, ki bi preučil uporabo tega sporazuma, določil letno zgornjo mejo za izdajo kovancev, preveril primernost minimalnega deleža kovancev, ki se izdajo v nominalni vrednosti, in ocenil ukrepe, ki jih sprejme Vatikanska mestna država za izvajanje zadevne zakonodaje EU.

(8) Sodišče Evropske unije mora biti sodni organ, ki je pristojen za reševanje sporov, ki lahko nastanejo pri uporabi sporazuma –

DOGOVORILI O NASLEDNJEM:

Člen 1

Vatikanska mestna država ima pravico uporabljati euro kot svojo uradno valuto v skladu z uredbama (ES) št. 1103/97 in (ES) št. 974/98. Vatikanska mestna država podeli eurobankovcem in eurokovancem status zakonitega plačilnega sredstva.

Člen 2

Vatikanska mestna država ne izda nobenih bankovcev, kovancev ali kakršnih koli denarnih nadomestkov, če pogoji takšne izdaje niso bili dogovorjeni z Evropsko unijo. Pogoji za izdajo eurokovancev od 1. januarja 2010 naprej so določeni v naslednjih členih.

Člen 3

1. Skupni odbor, ki se ustanovi s tem sporazumom, izračuna letno zgornjo mejo (v denarni vrednosti) za eurokovance, ki jih izda Vatikanska mestna država, in sicer kot seštevek:

— fiksnega dela, katerega začetni znesek za leto 2010 je 2 300 000 EUR. Skupni odbor lahko na letni osnovi spremeni fiksni del, da bi bila upoštevana inflacija – na podlagi inflacije po HICP v Italiji v letu n–1 – in morebitni znatni razvoj, ki vpliva na trg zbiralcev eurokovancev,

— in spremenljivega dela, ki se izračuna kot povprečje izdanih kovancev na prebivalca v Italijanski republiki v letu n–1, pomnoženo s številom prebivalcev Vatikanske mestne države.

2. Vatikanska mestna država lahko izda tudi posebne priložnostne kovance in/ali zbirateljske kovance v letih, ko Sveti sedež ni zaseden. V primeru, ko zaradi te izdaje posebnih kovancev skupna izdaja preseže zgornjo mejo iz odstavka 1, se vrednost te izdaje upošteva pri uporabi preostalega dela do zgornje meje v prejšnjem letu in/ali odšteje od zgornje meje prihodnjega leta.

Člen 4

1. Eurokovanci, ki jih izda Vatikanska mestna država, so identični tistim, ki jih izdajo države članice Evropske unije, ki so uvedle euro, in sicer kar zadeva nominalno vrednost, status zakonitega plačilnega sredstva, tehnične značilnosti, umetniške elemente na skupni strani in skupne umetniške elemente na nacionalni strani.

2. Vatikanska mestna država vnaprej sporoči osnutek nacionalne strani eurokovancev Komisiji, ki preveri njihovo skladnost s pravili EU.

Člen 5

1. Eurokovance, ki jih izda Vatikanska mestna država, kuje Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato v Italijanski republiki.

2. Vatikanska mestna država lahko z odstopanjem od odstavka 1 v dogovoru s skupnim odborom med kovnicami v Evropski uniji, ki kujejo eurokovance, izbere drugega izvajalca od tistega, ki je naveden v odstavku 1.

Člen 6

1. Obseg eurokovancev, ki jih izda Vatikanska mestna država, se doda obsegu kovancev, ki jih izda Italija, z namenom, da ECB odobri celoten obseg izdaje te države članice v skladu s členom 128(2) Pogodbe o delovanju Evropske unije.

2. Vatikanska mestna država vsako leto najpozneje do 1. septembra sporoči Italijanski republiki obseg in nominalno vrednost eurokovancev, ki jih namerava izdati v prihodnjem letu. Komisiji prav tako sporoči načrtovane pogoje izdaje teh kovancev.

3. Vatikanska mestna država sporoči informacije iz odstavka 2 za leto 2010 pri podpisu tega sporazuma.

4. Brez poseganja v izdajo zbirateljskih kovancev da Vatikanska mestna država v obtok po nominalni vrednosti vsaj 51 % eurokovancev, ki se izdajo vsako leto. Skupni odbor vsakih pet let preveri primernost minimalnega deleža kovancev, ki se izdajo v nominalni vrednosti, in lahko odloči, da ga poveča.

Člen 7

1. Vatikanska mestna država lahko izdaja zbirateljske eurokovance. Upoštevajo se pri letni zgornji meji iz člena 3. Vatikanska mestna država izda zbirateljske eurokovance v skladu s smernicami EU, določenimi za zbirateljske eurokovance, ki med drugim zahtevajo določitev tehničnih značilnosti, umetniških elementov in apoenov, ki omogočajo razlikovanje zbirateljskih eurokovancev od kovancev, namenjenih obtoku.

2. Zbirateljski kovanci, ki jih izda Vatikanska mestna država, niso zakonito plačilno sredstvo v Evropski uniji.

Člen 8

1. Vatikanska mestna država se zavezuje, da bo z neposrednimi prenosi ali morebitnimi enakovrednimi ukrepi naredila vse potrebno, da bi izvedla pravne akte EU in pravila, navedena v Prilogi k temu sporazumu, na področju:

(a) eurobankovcev in eurokovancev;

(b) preprečevanja pranja denarja, goljufij in ponarejanja gotovine in negotovinskih plačilnih sredstev, medalj in žetonov ter zahtev statističnega poročanja.

Ob vzpostavitvi bančnega sektorja v Vatikanski mestni državi se seznam pravnih aktov in pravil v Prilogi razširi, da bi vključeval bančno in finančno zakonodajo EU ter zadevne pravne akte in pravila ECB, zlasti na področju zahtev statističnega poročanja.

2. Vatikanska mestna država izvaja pravne akte in pravila iz odstavka 1 v skladu z roki iz Priloge.

3. Komisija spremeni Prilogo vsako leto, da bi upoštevala nove zadevne pravne akte in pravila EU ter spremembe obstoječih. Skupni odbor potem določi primerne in razumne roke, do katerih mora Vatikanska mestna država izvesti nove pravne akte in pravila, dodane v Prilogo.

4. Posodobljena priloga se objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 9

Finančne institucije, ki imajo sedež v Vatikanski mestni državi, imajo lahko dostop do sistemov medbančnih poravnav, plačilnih sistemov ter sistemov poravnave vrednostnih papirjev znotraj euroobmočja pod ustreznimi pogoji, ki jih določi Banka Italije v dogovoru z Evropsko centralno banko.

Člen 10

1. Sodišče Evropske unije je jurisdikcija, ki ima izključno pristojnost za reševanje obstoječih sporov med pogodbenicama, ki lahko izhajajo iz uporabe tega sporazuma in ki jih ni bilo mogoče rešiti v skupnem odboru.

2. Če Evropska unija (na priporočilo delegacije EU v skupnem odboru) ali Vatikanska mestna država meni, da druga pogodbenica ni izpolnila obveznosti iz tega sporazuma, lahko predloži zadevo Sodišču. Sodba Sodišča je zavezujoča za pogodbenice, ki sprejmejo potrebne ukrepe za upoštevanje sodbe v roku, ki ga v svoji sodbi določi Sodišče.

3. Če Evropska unija ali Vatikanska mestna država ne sprejme potrebnih ukrepov za upoštevanje sodbe v določenem roku, lahko druga pogodbenica nemudoma prekine sporazum.

Člen 11

1. Ustanovi se skupni odbor. Sestavljajo ga predstavniki Vatikanske mestne države in Evropske unije. Delegacija EU je sestavljena iz predstavnikov Komisije in Italijanske republike ter predstavnikov Evropske centralne banke. Delegacija Evropske unije mora s soglasjem sprejeti svoj poslovnik.

2. Skupni odbor se sestane najmanj enkrat na leto. Predsedstvo rotira na letni osnovi med predstavniki Evropske unije in predstavniki Vatikanske mestne države. Skupni odbor sprejema svoje odločitve soglasno.

3. Skupni odbor izmenjuje mnenja in informacije ter sprejema odločitve, navedene v členih 3, 6 in 8. Preuči ukrepe, ki jih sprejme Vatikanska mestna država, in si prizadeva za rešitev morebitnega spora, ki izhaja iz izvajanja tega sporazuma.

4. Evropska unija kot prva predseduje skupnemu odboru, in sicer se njeno predsedovanje začne ob začetku veljavnosti tega sporazuma, kakor je navedeno v členu 13.

Člen 12

Brez poseganja v člen 10(3) lahko vsaka pogodbenica prekine ta sporazum, vendar mora eno leto vnaprej obvestiti o nameravani prekinitvi.

Člen 13

Ta sporazum začne veljati 1. januarja 2010.

Člen 14

Monetarni sporazum z dne 29. decembra 2000 se razveljavi z datumom začetka veljavnosti tega sporazuma. Sklicevanje na sporazum z dne 29. decembra 2000 se razume kot sklicevanje na ta sporazum.