PRILOGA

Mednarodna konvencija o poenostavitvi in uskladitvi carinskih postopkov

PREAMBULA

POGODBENICE te konvencije, sestavljene v okviru Sveta za carinsko sodelovanje, so se,

OB UGOTOVITVI, da utegnejo razlike v nacionalnih carinskih postopkih ovirati mednarodno trgovino in druge oblike mednarodne menjave,

GLEDE NA TO, da je v interesu vseh držav, da pospešujejo trgovino in menjavo ter spodbujajo mednarodno sodelovanje,

GLEDE NA TO, da lahko poenostavitev in uskladitev njihovih carinskih postopkov učinkovito prispevata k razvoju mednarodne trgovine in drugih oblik mednarodne menjave,

V PREPRIČANJU, da bi mednarodni instrument z določbami, za katere se države zavežejo, da jih bodo uporabljale, takoj ko bo mogoče, postopoma prispeval k visoki stopnji poenostavitve in uskladitve carinskih postopkov, kar je eden temeljnih ciljev Sveta za carinsko sodelovanje,

DOGOVORILE O NASLEDNJEM:

POGLAVJE 1

Opredelitve

Člen 1

V tej konvenciji pomeni:

(a) "Svet": organizacija, vzpostavljena s Konvencijo o ustanovitvi Sveta za carinsko sodelovanje, sklenjeno 15. decembra 1950 v Bruslju;

(b) "Stalni tehnični odbor": stalni tehnični odbor Sveta;

(c) "ratifikacija": dejanska ratifikacija, sprejetje ali odobritev.

POGLAVJE II

Področje uporabe konvencije in sestava prilog

Člen 2

Vsaka pogodbenica se zavezuje, da bo spodbujala poenostavitev in uskladitev carinskih postopkov in v ta namen pod pogoji iz te konvencije ravnala v skladu s pravili in priporočeno prakso, ki so navedeni v prilogah k tej konvenciji. Vendar pa pogodbenice ničesar ne ovira, da odobri večje olajšave, kot jih določa konvencija, vsaki od njih pa se priporoča, da odobri kolikor je mogoče večje olajšave.

Člen 3

Določbe te konvencije ne izključujejo uporabe prepovedi in omejitev, ki izhajajo iz nacionalne zakonodaje.

Člen 4

Vsako Prilogo k tej konvenciji načeloma sestavljajo:

(a) uvod, ki povzema razna vprašanja, obravnavana v Prilogi;

(b) opredelitve glavnih carinskih pojmov, uporabljenih v tej prilogi;

(c) pravila, t. j. določbe, katerih splošna uporaba se šteje za potrebno pri uskladitvi in poenostavitvi carinskih postopkov;

(d) priporočena praksa, t. j. določbe, ki se štejejo za korak na poti k uskladitvi in poenostavitvi carinskih postopkov in katerih najširša možna uporaba se šteje za zaželeno;

(e) opombe v zvezi z nekaterimi možnostmi, ki se lahko upoštevajo pri uporabi ustreznih pravil ali priporočene prakse.

Člen 5

1. Za vsako pogodbenico, ki sprejme Priloge, se šteje, da sprejema vsa pravila in priporočeno prakso te priloge, razen če med sprejemanjem te priloge ali pozneje uradno ne obvesti generalnega sekretarja Sveta o pravilu ali pravilih in priporočeni praksi, h katerim izraža pridržek, pri čemer navede razlike, ki obstajajo med določbami njene nacionalne zakonodaje in določbami zadevnih pravil in priporočene prakse. Vsaka pogodbenica, ki izrazi pridržke, lahko te v celoti ali delno kadar koli prekliče, tako da o tem uradno obvesti generalnega sekretarja in navede datum začetka učinkovanja tega preklica.

2. Vsaka pogodbenica, ki jo zavezuje Priloga, najmanj vsako tretje leto ponovno pregleda pravila in priporočeno prakso iz te priloge, pri katerih je izrazila pridržek, jih primerja z določbami svoje nacionalne zakonodaje in o rezultatih tega pregleda uradno obvesti generalnega sekretarja Sveta.

POGLAVJE III

Vloga Sveta in stalnega tehničnega odbora

Člen 6

1. Svet v okviru te konvencije skrbi za njeno uporabo in uresničevanje. Odloča zlasti o vključitvi novih prilog.

2. V te namene stalni tehnični odbor v okviru pooblastil Sveta in po njegovih navodilih izvaja naslednje naloge:

(a) pripravlja nove priloge in Svetu predlaga njihovo sprejetje zaradi vključitve v to konvencijo;

(b) daje Svetu predloge za spremembo te konvencije ali njenih prilog, če meni, da je to potrebno, in zlasti predloge za spremembo besedila pravil in priporočene prakse ali za preoblikovanje priporočene prakse v pravila;

(c) pošilja mnenja o vseh vprašanjih, ki zajemajo uporabo konvencije;

(d) izvaja naloge, ki mu jih lahko naloži Svet v zvezi z določbami konvencije.

Člen 7

Za potrebe glasovanja v Svetu in stalnem tehničnem odboru se vsaka Priloga šteje kot samostojna konvencija.

POGLAVJE IV

Druge določbe

Člen 8

V tej konvenciji se vsaka priloga ali priloge, ki zavezujejo eno pogodbenico, štejejo za sestavni del konvencije; v zvezi s to pogodbenico tako vsako sklicevanje na konvencijo pomeni sklicevanje na to prilogo ali priloge.

Člen 9

Pogodbenice, ki sestavljajo carinsko ali gospodarsko unijo, lahko uradno obvestijo generalnega sekretarja Sveta, da se za uporabo določene priloge te konvencije njihovo ozemlje šteje za enotno ozemlje. Če nastanejo zaradi takšnega uradnega obvestila razlike med določbami te priloge in določbami zakonodaje, ki se uporablja na ozemlju pogodbenic, zainteresirane države v skladu s členom 5 te konvencije izrazijo zadržke v zvezi s pravili ali priporočeno prakso.

POGLAVJE V

Končne določbe

Člen 10

1. Vsak spor med dvema ali več pogodbenicami v zvezi z razlago ali uporabo te konvencije se, kolikor je to mogoče, rešuje z neposrednimi pogajanji med pogodbenicami.

2. Vsak spor, ki se ne reši z neposrednimi pogajanji, pogodbenice v sporu predložijo stalnemu tehničnemu odboru, ki spor obravnava in da priporočila za njegovo rešitev.

3. Če stalni tehnični odbor ne more rešiti spora, ga predloži Svetu, ki da priporočila v skladu s členom III(e) konvencije o ustanovitvi Sveta.

4. Pogodbenice v sporu se lahko vnaprej sporazumejo, da priporočila stalnega tehničnega odbora ali Sveta sprejmejo kot zavezujoča.

Člen 11

1. Vsaka članica Sveta in vsaka članica Združenih narodov ali njihovih specializiranih agencij lahko postane pogodbenica te konvencije:

(a) s podpisom konvencije brez pridržka ratifikacije;

(b) z deponiranjem ratifikacijske listine po podpisu konvencije s pridržkom ratifikacije; ali

(c) s pristopom h konvenciji.

2. Ta konvencija je državam iz odstavka 1 tega člena do 30. junija 1974 na voljo za podpis na sedežu Sveta v Bruslju. Po tem datumu pa bo na voljo za njihov pristop h konvenciji.

3. Vsaka država, ki ni članica organizacij iz odstavka 1 tega člena, na katero pa je generalni sekretar Sveta na zahtevo Sveta naslovil ustrezno vabilo, lahko postane pogodbenica te konvencije tako, da pristopi h konvenciji po začetku njene veljavnosti.

4. Vsaka država iz odstavkov 1 ali 3 tega člena pri podpisu ali ratifikaciji oziroma pristopu k tej konvenciji navede prilogo ali priloge, ki jih sprejema, pri čemer mora sprejeti najmanj eno prilogo. Naknadno lahko uradno obvesti generalnega sekretarja Sveta o sprejetju še ene ali več prilog.

5. Ratifikacijske ali pristopne listine se deponirajo pri generalnem sekretarju Sveta.

6. Generalni sekretar Sveta uradno obvesti pogodbenice te konvencije, druge države podpisnice, države članice Sveta, ki niso pogodbenice te konvencije, in generalnega sekretarja Združenih narodov o vsaki novi prilogi, za katero Svet odloči, da jo bo vključil v to konvencijo. Pogodbenice, ki sprejmejo novo prilogo, o tem uradno obvestijo generalnega sekretarja Sveta v skladu z odstavkom 4 tega člena.

7. Določbe odstavka 1 tega člena se uporabljajo tudi za carinske ali gospodarske unije iz člena 9 te konvencije, kolikor obveznosti, ki izhajajo iz listin o ustanovitvi teh carinskih ali gospodarskih unij, njihovim pristojnim organom nalagajo, da odločajo v svojem imenu. Vendar ti organi nimajo glasovalne pravice.

Člen 12

1. Ta konvencija začne veljati tri mesece po tem, ko je pet držav iz odstavka 1 člena 11 podpisalo konvencijo brez pridržka ratifikacije ali deponiralo ratifikacijske ali pristopne listine.

2. Za vsako državo, ki to konvencijo podpiše brez pridržka ratifikacije, jo ratificira ali k njej pristopi potem, ko je pet držav podpisalo konvencijo brez pridržka ratifikacije ali deponiralo svoje ratifikacijske ali pristopne listine, začne konvencija veljati tri mesece potem, ko jo ta država podpiše brez pridržka ratifikacije ali deponira svoje ratifikacijske ali pristopne listine.

3. Vsaka priloga te konvencije začne veljati tri mesece potem, ko jo sprejme pet držav pogodbenic.

4. Za vsako državo, ki sprejme prilogo po tem, ko jo je sprejelo pet držav, začne ta priloga veljati tri mesece potem, ko pošlje uradno obvestilo o njenem sprejetju.

Člen 13

1. Vsaka država lahko ob podpisu te konvencije brez pridržka ratifikacije ali ob deponiranju ratifikacijske ali pristopne listine oziroma kadar koli potem z uradnim obvestilom generalnemu sekretarju Sveta izjavi, da se ta konvencija razširi na vsa ali nekatera ozemlja, za katerih mednarodne odnose je odgovorna. Takšno uradno obvestilo začne veljati tri mesece po tem, ko ga prejme generalni sekretar Sveta. Vendar se konvencija uporablja na ozemljih, ki so navedena v uradnem obvestilu, šele ko začne veljati za zadevno državo.

2. Vsaka država, ki z uradnim obvestilom v skladu z odstavkom 1 tega člena razširi uporabo te konvencije na ozemlje, za katerega mednarodne odnose je odgovorna, lahko v skladu s postopkom iz člena 14 te konvencije generalnega sekretarja Sveta uradno obvesti, da se konvencija na tem ozemlju ne bo več uporabljala.

Člen 14

1. Ta konvencija je sklenjena za nedoločen čas. Vendar jo lahko vsaka pogodbenica kadar koli po začetku njene veljavnosti v skladu s členom 12 te konvencije odpove.

2. O odpovedi se obvesti z listino, ki se deponira pri generalnemu sekretarju Sveta.

3. Odpoved začne učinkovati šest mesecev po tem, ko generalni sekretar Sveta prejme listino o odpovedi.

4. Določbe odstavkov 2 in 3 tega člena se uporabljajo tudi za priloge k tej konvenciji, vsaka pogodbenica pa lahko kadar koli po njihovi uveljavitvi v skladu s členom 12 umakne sprejetje ene ali več prilog. Če pogodbenica umakne sprejetje vseh prilog, se to šteje za odpoved konvencije.

Člen 15

1. Svet lahko priporoči spremembe te konvencije. Generalni sekretar Sveta povabi vsako pogodbenico te konvencije, da se udeleži razprave o predlogih za spremembo te konvencije.

2. Generalni sekretar Sveta pošlje besedilo vsake tako priporočene spremembe pogodbenicam te konvencije, drugim državam podpisnicam in državam članicam Sveta, ki niso pogodbenice te konvencije.

3. Vsaka pogodbenica ali, v primeru spremembe veljavne priloge, vsaka pogodbenica, ki jo ta priloga zavezuje, lahko v roku šestih mesecev od dneva obvestila o priporočeni spremembi generalnemu sekretarju sporoči:

(a) da priporočeni spremembi ugovarja, ali

(b) da sicer namerava sprejeti priporočeno spremembo, vendar v njeni državi še niso izpolnjeni pogoji za sprejetje te spremembe.

4. Dokler pogodbenica, ki je poslala sporočilo iz odstavka 3(b) tega člena, o sprejetju priporočene spremembe ne obvesti uradno generalnega sekretarja Sveta, lahko v devetih mesecih po preteku šestmesečnega roka iz odstavka 3 tega člena vloži ugovor zoper priporočeno spremembo.

5. Če se ugovor zoper priporočeno spremembo vloži pod pogoji iz odstavkov 3 in 4 tega člena, se šteje, da sprememba ni bila sprejeta in ostane brez učinka.

6. Če pod pogoji iz odstavkov 3 in 4 tega člena ni bil vložen noben ugovor zoper priporočeno spremembo, se šteje, da je sprememba sprejeta v naslednjem trenutku:

(a) če nobena pogodbenica ni poslala sporočila iz odstavka 3(b) tega člena, po preteku šestmesečnega obdobja iz odstavka 3;

(b) če je katera koli pogodbenica poslala sporočilo iz odstavka 3(b) tega člena, v zgodnejšem od obeh datumov:

(i) datumom, ko so vse pogodbenice, ki so poslale takšno sporočilo, generalnega sekretarja Sveta obvestile o sprejetju priporočene spremembe, vendar ne prej kot na dan preteka šestmesečnega roka iz odstavka 3, tudi če so vsa obvestila o sprejetju poslale pred tem datumom;

(ii) datumom preteka devetmesečnega roka iz odstavka 4 tega člena.

7. Vsaka sprememba, ki se šteje za sprejeto, začne veljati šest mesecev po datumu, ko se šteje za sprejeto, če pa je v priporočeni spremembi določen drugačen rok za uveljavitev, s pretekom tega roka po datumu, ko se sprememba šteje za sprejeto.

8. Generalni sekretar Sveta pogodbenice te konvencije in druge države podpisnice čimprej uradno obvesti o vsakem ugovoru zoper priporočeno spremembo, vloženem v skladu z odstavkom 3(a) tega člena, ter o vsakem sporočilu, prejetem v skladu z odstavkom 3(b) tega člena. Pogodbenicam in drugim državam podpisnicam naknadno sporoči, ali pogodbenica oziromapogod- benice, ki so poslale takšno sporočilo, zoper priporočeno spre membo vlagajo ugovor ali jo sprejemajo.

Člen 16

1. Ne glede na postopek sprememb iz člena 15 te konvencije, se lahko vsaka priloga, razen njenih opredelitev, s sklepom Sveta spremeni. Generalni sekretar Sveta povabi vsako pogodbenico te konvencije, da se udeleži razprave o predlogih za spremembo Priloge. Generalni sekretar Sveta pošlje besedilo vsake tako določene spremembe pogodbenicam te konvencije, drugim državam podpisnicam in državam članicam Sveta, ki niso pogodbenice te konvencije.

2. Spremembe v skladu s sklepom iz odstavka 1 tega člena začnejo veljati šest mesecev po tem, ko jih sporoči generalni sekretar Sveta. Za vsako pogodbenico, ki jo zavezuje spremenjena priloga, se šteje, da te spremembe sprejema, razen če pod pogoji iz člena 5 te konvencije ne izrazi pridržkov.

Člen 17

1. Za vsako državo, ki to konvencijo ratificira ali k njej pristopi, se šteje, da sprejema spremembe, ki veljajo na dan deponiranja njene ratifikacijske ali pristopne listine.

2. Za vsako državo, ki sprejme Prilogo in v skladu z določbami člena 5 te konvencije ne izrazi pridržka, se šteje, da sprejema spremembe te priloge, ki so v veljavi na dan, ko ta država pošlje generalnemu sekretarju Sveta uradno obvestilo o njenem sprejetju.

Člen 18

Generalni sekretar Sveta uradno obvešča pogodbenice te konvencije, druge države podpisnice, države članice Sveta, ki niso pogodbenice te konvencije, in generalnega sekretarja Združenih narodov:

(a) o podpisih, ratifikacijah in pristopih iz člena 11 te konvencije;

(b) o datumu uveljavitve te konvencije in vsake njene priloge v skladu s členom 12;

(c) o uradnih obvestilih, prejetih v skladu s členoma 9 in 13;

(d) o uradnih obvestilih in sporočilih, prejetih v skladu s členi 5, 16 in 17;

(e) o odpovedih iz člena 14;

(f) o spremembah, ki se v skladu s členom 15 štejejo za sprejete, in o datumu njihove uveljavitve;

(g) o spremembah prilog, ki jih v skladu s členom 16 sprejme Svet, in o datumu njihove uveljavitve.

Člen 19

V skladu s členom 102 listine Združenih narodov se ta konvencija na zahtevo generalnega sekretarja Sveta registrira pri sekretariatu Združenih narodov.

V potrditev tega so podpisani pooblaščenci podpisali to konvencijo.

Sestavljeno v Kiotu osemnajstega maja tisoč devetsto triinsedemdeset v angleščini in francoščini, pri čemer sta obe besedili enako verodostojni, v enem izvirniku, ki se deponira pri generalnemu sekretarju Sveta; ta bo overjene prepise poslal vsem državam iz odstavka 1 člena 11 te konvencije.

--------------------------------------------------

PRILOGA O CARINSKIH SKLADIŠČIH

UVOD

Zaradi prakse v mednarodni trgovini v mnogih primerih končna uporaba uvoženega blaga ob uvozu ni znana, zaradi česar ga morajo uvozniki za daljši ali krajši čas skladiščiti.

Če gre za blago, namenjeno za ponovni izvoz, je v interesu uvoznika, da ga da v carinski postopek, pri katerem ni treba plačati uvoznih dajatev.

Pri blagu, namenjenemu za dokončni uvoz, je prav tako v interesu uvoznika, da lahko plačilo uvoznih dajatev in davkov odloži tako dolgo, dokler blago dejansko ni dano v potrošnjo.

Večina držav je, da bi uvoznikom zagotovila te olajšave, v svoji nacionalni zakonodaji predvidela postopek carinskega skladiščenja.

Vendar uvoženo blago ni edino blago, ki se lahko vnese v carinsko skladišče.

Tako nekatere države omogočijo, da se domače ali nacionalizirano blago, ki je zavezano plačilu notranjih dajatev ali davkov, oziroma so bile te dajatve ali davki zanj že plačane, zaradi oprostitve oziroma povračila teh dajatev ali davkov vnese v carinsko skladišče.

Vnos blaga, za katero je že bil uporabljen drug carinski postopek ali bi lahko bilo ob izvozu upravičeno do povračila uvoznih dajatev in davkov, v carinsko skladišče omogoča carinskim organom, da zaključijo ta drugi carinski postopek ali povrnejo uvozne dajatve in davke pred dejanskim ponovnim izvozom blaga.

Določbe te priloge se ne uporabljajo za:

- skladiščenje blaga v začasni hrambi (zaprti prostori in ograjeni ali neograjeni kraji, ki jih je odobrila carina, na katerih se skladišči blago do carinjenja);

- skladiščenje blaga v prostih pristaniščih ali prostih conah;

- obdelavo ali predelavo blaga pod nadzorom carine, za katero je bilo odloženo plačilo uvoznih dajatev in davkov ter se nahaja v skladiščih, ki jih je odobrila carina (skladišča za postopek aktivnega oplemenitenja).

OPREDELITVE

V tej prilogi pomeni:

(a) "postopek carinskega skladiščenja": carinski postopek v okviru katerega se uvoženo blago skladišči pod nadzorom carine na za to določenem kraju (carinsko skladišče) brez plačila uvoznih dajatev in davkov;

(b) "uvozne dajatve in davki": carine in vse druge dajatve, davki in pristojbine ali različne davščine, ki se zaračunajo ob ali v zvezi z uvozom blaga, razen pristojbin in davščin, ki so po znesku omejene na okvirne stroške opravljene storitve;

(c) "carinski nadzor": vsi ukrepi, sprejeti za zagotovitev upoštevanja zakonov in drugih predpisov, ki jih mora izvajati carina;

(d) "zavarovanje" po presoji carine zagotavlja izpolnitev carinskih obveznosti. Za "splošno" zavarovanje gre, če zavarovanje zagotavlja izpolnitev obveznosti, ki izhajajo iz več postopkov.

(e) "oseba": fizična in pravna oseba, če iz konteksta ne izhaja kaj drugega.

NAČELO

1. Pravilo

Postopek carinskega skladiščenja urejajo določbe te priloge.

VRSTE SKLADIŠČ

2. Pravilo

Nacionalna zakonodaja predvideva skladišča, ki so na voljo vsem uvoznikom (javna carinska skladišča).

Opomba

Skladno z določbami nacionalne zakonodaje lahko javna carinska skladišča upravljajo carinski ali drugi organi ter fizične ali pravne osebe.

3. Pravilo

Pravico do skladiščenja uvoženega blaga v javnih carinskih skladiščih nima le uvoznik, temveč vsaka druga zainteresirana oseba.

4. Pravilo

Nacionalna zakonodaja predvideva carinska skladišča za izključno uporabo določenih oseb (zasebna carinska skladišča), če to upravičujejo posebne potrebe trgovine ali industrije.

POSTAVITEV SKLADIŠČ

5. Pravilo

Zahteve glede gradnje in ureditve carinskih skladišč ter pogoje za izvajanje carinskega nadzora določijo carinski organi.

Opomba

Carinski organi lahko za izvajanje nadzora zlasti:

- zahtevajo soključarstvo (zainteresiranega in carine) za carinska skladišča;

- stalno ali občasno nadzorujejo prostore;

- vodijo evidenco uskladiščenega blaga (z uporabo posebnih registrov ali samih deklaracij oziroma naročijo vodenje takšne evidence);

- občasno opravijo popis uskladiščenega blaga.

UPRAVLJANJE SKLADIŠČ

6. Pravilo

Nacionalna zakonodaja imenuje osebo ali osebe, odgovorne za plačilo uvoznih dajatev in davkov, ki se po potrebi uporabljajo za blago, dano v postopek carinskega skladiščenja, in katerega položaj ni bil urejen v zadovoljstvo carinskih organov.

7. Pravilo

Če se zahteva zavarovanje za zagotovitev izpolnitve obveznosti, ki izhajajo iz več postopkov, carinski organi sprejmejo "splošno zavarovanje".

8. Priporočena praksa

Znesek zavarovanja bi moral biti ob upoštevanju morebitnih plačljivih uvoznih dajatev in davkov po možnosti čim nižji.

9. Priporočena praksa

Carinski organi bi morali opustiti plačilo zavarovanja, če je skladišče pod ustreznim nadzorom carine in zlasti, če je pod carinsko ključavnico.

10. Pravilo

Carinski organi določijo pogoje upravljana carinskih skladišč, določbe o skladiščenju blaga v carinskih skladiščih, popisih in evidenci se v odobritev predložijo carinskim organom.

BLAGO, KI SE LAHKO SKLADIŠČI

11. Priporočena praksa

Skladiščenje v javnih carinskih skladiščih bi moralo biti dovoljeno za vse vrste uvoženega blaga, ne glede na njegovo količino, državo porekla, vstopa ali namembno državo, zavezanega plačilu uvoznih dajatev in davkov, ali za katero veljajo omejitve ali prepovedi, razen tistih, ki se nanašajo na javno moralo ali javni red, javno varnost, higieno ali javno zdravje, veterinarske ali fitopatološke razloge oziroma so v zvezi z zaščito patentov, blagovnih znamk in avtorskih pravic.

Blago, ki predstavlja nevarnost ali bi lahko škodljivo vplivalo na drugo blago oziroma zahteva posebne prostore, bi se moralo skladiščiti le v za zanj posebej urejenih carinskih skladiščih.

12. Pravilo

Vrste blaga, ki se sme vnesti v zasebno carinsko skladišče, določijo pristojni organi v dovoljenju za ta postopek ali v ustrezni določbi.

13. Priporočena praksa

Za blago, ki je zaradi izvoza upravičeno do povračila uvoznih dajatev in davkov, bi morala biti, pod pogojem, da je blago namenjeno za poznejši izvoz, predvidena možnost skladiščenja v carinskem skladišču, zato da se lahko povračilo nemudoma opravi.

14. Priporočena praksa

Za blago, dano v postopek začasnega uvoza, bi morala biti glede na njegov poznejši izvoz ali drugo dovoljeno rabo ali uporabo predvidena možnost skladiščenja v carinskem skladišču z zaključkom tega postopka.

15. Priporočena praksa

Če je blago namenjeno za izvoz in je zavezano plačilu notranjih uvoznih dajatev ali davkov, oziroma so bile te dajatve zanj že plačane, bi morala biti zanj, pod pogojem, da je namenjeno poznejšemu izvozu, zaradi oprostitve ali povračila teh notranjih dajatev in davkov predvidena možnost skladiščenja v carinskem skladišču.

USKLADIŠČENJE

16. Pravilo

Nacionalna zakonodaja določi pogoje, pod katerimi se blago, namenjeno za vnos v carinsko skladišče, predloži in deklarira pri pristojnemu carinskemu uradu.

DOVOLJENI POSTOPKI

17. Pravilo

Vsaki osebi, ki ima pravico razpolaganja z uskladiščenim blagom, je dovoljeno:

(a) blago pregledati;

(b) vzeti njegove vzorce z eventualnim plačilom uvoznih dajatev in davkov;

(c) opravljati postopke, potrebne za ohranitev blaga.

18. Pravilo

Pri uskladiščenem blagu mora biti predvidena možnost opravljanja običajnih ravnanj, namenjenih izboljšanju njegovega izgleda ali tržne kakovosti ali pripravi na prevoz, kot so ločevanje ali sestavljanje tovorkov, sortiranje in razvrščanje blaga ter prepakiranje.

TRAJANJE SKLADIŠČENJA

19. Pravilo

Maksimalno trajanje skladiščenja se določi na podlagi trgovskih potreb in ne sme biti krajše od enega leta.

PRENOS

20. Pravilo

Za uskladiščeno blago mora biti predvidena možnost prenosa.

POKVARJENO, IZGUBLJENO ALI UNIČENO BLAGO

21. Pravilo

Za blago, ki je bilo pred iznosom iz carinskega skladišča v nesreči ali zaradi višje sile pokvarjeno, mora biti predvidena možnost deklariranja za sprostitev v potrošnjo, kot če bi bilo uvoženo v takšnem stanju.

22. Pravilo

Za uskladiščeno blago, ki je bilo v nesreči ali zaradi višje sile uničeno ali nepovratno izgubljeno, ni treba plačati uvoznih dajatev in davkov, če se to uničenje ali nepovratna izguba carinskim organom zadovoljivo dokaže.

Za morebitne odpadke in ostanke zaradi uničenja veljajo v primeru sprostitve v potrošnjo uvozne dajatve in davki, ki bi se uporabili za te odpadke in ostanke, če bi bili uvoženi v tem stanju.

23. Pravilo

Za vsako uskladiščeno blago bi morala biti na zahtevo osebe, ki ima pravico razpolaganja z njim, in v skladu z odločitvijo carinskih organov predvidena možnost, da se v celoti ali delno prepusti v korist državne blagajne, pod carinskim nadzorom uniči ali postane popolnoma brez trgovinske vrednosti. Ta prepustitev ali uničenje ne sme povzročiti nobenih stroškov za državno blagajno.

Za morebitne odpadke in ostanke zaradi uničenja veljajo v primeru sprostitve v potrošnjo uvozne dajatve in davki, ki bi se uporabili za te odpadke in ostanke, če bi bili uvoženi v tem stanju.

IZNOS IZ SKLADIŠČA

24. Pravilo

Vsaki osebi, ki ima pravico razpolaganja z blagom, se dovoli delni ali popolni iznos blaga iz carinskega skladišča zaradi ponovnega izvoza, sprostitve v potrošnjo, prenosa v drugo carinsko skladišče ali vnosa v drug carinski postopek, pod pogojem, da so v vsakem primeru izpolnjeni veljavni pogoji in formalnosti.

BLAGO, SPROŠČENO V DOMAČO PORABO

25. Pravilo

Nacionalna zakonodaja predpiše trenutek za določitev vrednosti in količine blaga, ki se odstrani iz carinskega skladišča zaradi sprostitve v domačo porabo, ter tudi stopnje uvoznih dajatev in davkov, ki se zanj uporabijo.

BLAGO, KI SE NE ODSTRANI IZ SKLADIŠČA

26. Pravilo

Nacionalna zakonodaja predpiše postopek za primer, ko se blago ne odstrani iz carinskega skladišča v predpisanem roku.

27. Priporočena praksa

Če carina blago, ki ni bilo odstranjeno iz carinskega skladišča, proda, se izkupiček od prodaje po odbitku uvoznih dajatev in davkov ter vseh drugih nastalih stroškov ali pristojbin, če je to mogoče, preda upravičencu ali mu v določenem obdobju ostane na razpolago.

INFORMACIJE V ZVEZI S SKLADIŠČI

28. Pravilo

Carinski organi zagotovijo, da si lahko vsak zainteresirani brez težav priskrbi vse koristne informacije v zvezi s postopkom carinskega skladiščenja.

--------------------------------------------------