1993R0315 — SL — 20.11.2003 — 001.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:









▼B

UREDBA SVETA (EGS) št. 315/93

z dne 8. februarja 1993

o določitvi postopkov Skupnosti za kontaminate v hrani







SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti člena 100a Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ), v sodelovanju z Evropskim parlamentom ( 2 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 3 ), ker je za postopno vzpostavitev notranjega trga do 31. decembra 1992 treba sprejeti določene ukrepe; ker notranji trg zajema območje brez notranjih meja, na katerem je zagotovljen prosti pretok blaga, oseb, storitev in kapitala; ker razlike v nacionalnih predpisih držav članic lahko ovirajo delovanje skupnega trga; ker je treba določiti postopek za sprejetje usklajenih predpisov Skupnosti; ker onesnaževalci lahko vstopijo v hrano v kateri koli fazi od proizvodnje do porabe; ker je zaradi varovanja javnega zdravja nujno potrebno, da se ti onesnaževalci ohranijo v ravneh, ki so toksikološko sprejemljive; ker je potrebno nadaljnje zniževanje teh vrednosti vedno, kadar ga je mogoče doseči, z dobro delovno prakso; ker organi oblasti, glede na strokovno usposobljenost in izkušnje svojih pooblaščencev, lahko učinkovito spremljajo in nadzorujejo skladnost z dobro prakso; ker se mora ta uredba uporabljati brez poseganja v predpise, sprejete v okviru posebnih pravil Skupnosti; ker je zaradi varovanja zdravja primerno spodbujati iskanje skupne rešitve glede vprašanja onesnaževalcev v živilih; ker se je treba o vseh vprašanjih, ki lahko vplivajo na javno zdravje, posvetovati z Znanstvenim odborom za prehrano, ustanovljenim s Sklepom 74/234/EGS ( 4 ), SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:







Člen 1

1. Ta uredba ureja onesnaževalce v hrani.

„Onesnaževalec“ je vsaka snov, ki ni namerno dodana hrani in je v njej kot posledica proizvodnje (vključno s postopki v poljedelstvu, živinoreji in veterinarski medicini), izdelave, predelave, priprave, obdelave, predstavljanja, pakiranja, prevoza ali shranjevanja take hrane ali kot posledica onesnaženosti okolja. Tujki, npr. deli žuželk, živalska dlaka itd., v tej definiciji niso zajeti.

2. Ta uredba ne velja za onesnaževalce, ki jih urejajo posebna pravila Skupnosti.

Ob začetku veljavnosti te uredbe Komisija v seriji C Uradnega lista Evropskih skupnosti informativnoobjavi seznam pravil, navedenih v prvem pododstavku. Ta seznam Komisija po potrebi posodablja.

3. Predpisi o onesnaževalcih se sprejmejo v skladu s to uredbo, razen predpisov, predvidenih v pravilih, navedenih v odstavku 2.

Člen 2

1. Živilo, ki vsebuje onesnaževalec v količini, ki s stališča javnega zdravja in zlasti toksikološko ni sprejemljiva, se ne sme dajati v promet.

2. Vsebnosti onesnaževalcev morajo biti tako nizke, kot jih je mogoče razumno dosegati z dobro prakso v vseh fazah, navedenih v členu 1.

3. Zaradi varovanja javnega zdravja se za določene onesnaževalce v skladu s postopkom iz člena 8 določijo zgornje mejne vrednosti, kolikor je to potrebno za izvajanje odstavka 1.

Te zgornje mejne vrednosti se navedejo v obliki odprtega seznama Skupnosti in lahko vključujejo:

— različne zgornje mejne vrednosti za isti onesnaževalec v različnih živilih;

— analitske meje zaznavanja;

— napotilo za metode vzorčenja in analitske metode, ki jih je treba uporabljati.

Člen 3

Predpisi, ki bi lahko vplivali na javno zdravje, se sprejmejo šele po posvetovanju z Znanstvenim odborom za prehrano.

Člen 4

1. Kadar država članica na podlagi novih podatkov ali nove presoje že obstoječih podatkov utemeljeno domneva, da onesnaževalec v živilu, čeprav je v skladu s to uredbo ali s posebnimi uredbami, sprejetimi v skladu s to uredbo, pomeni nevarnost za zdravje, lahko začasno prepove ali omeji uporabo teh predpisov na svojem ozemlju. O tem takoj obvesti druge države članice in Komisijo ter obrazloži svojo odločitev.

2. Komisija v okviru Stalnega odbora za živila, ustanovljenega s Sklepom 69/314/EGS ( 5 ), čim prej preuči razloge iz odstavka 1, ki jih je država članica navedla in takoj da svoje mnenje ter sprejme vse potrebne ukrepe v skladu s postopkom iz člena 8.

Člen 5

1. Države članice zaradi vsebnosti onesnaževalcev ne smejo prepovedati, omejiti ali ovirati dajanja v promet živil, če so ta v skladu s predpisi te uredbe ali posebnimi predpisi, sprejetimi v skladu s to uredbo.

2. Če predpisi Skupnosti za zgornje mejne vrednosti iz člena 2(3) niso bili sprejeti, se uporabijo ustrezni nacionalni predpisi, če so v skladu z določbami Pogodbe.

3.

(a) Če država članica ohrani svoje nacionalne predpise, mora o tem obvestiti Komisijo in druge države članice v šestih mesecih od sprejetja te uredbe.

(b) Če država članica meni, da je treba sprejeti nove predpise, obvesti o predvidenih ukrepih skupaj z obrazložitvijo Komisijo in druge države članice. Komisija se okviru Stalnega odbora za živila posvetuje z državami članicami, če meni, da je tak posvet koristen ali če katera država članica tako zahteva.

Države članice lahko sprejmejo take predvidene ukrepe šele tri mesece po tovrstnem obvestilu in pod pogojem, da pred tem niso prejele nobenega negativnega mnenja Komisije.

V slednjem primeru Komisija pred iztekom roka, navedenega v drugem odstavku, sproži postopek iz člena 8, da bi ugotovila, ali je predvidene ukrepe mogoče izvajati, po potrebi ob upoštevanju primernih sprememb.

Člen 6

Vsako leto Komisija predloži Stalnemu odboru za živila poročilo o celotnem razvoju na področju zakonodaje Skupnosti o onesnaževalcih.

Člen 7

Štiri leta po začetku veljavnosti te uredbe Komisija predloži Svetu poročilo o pridobljenih izkušnjah in mu, če je potrebno, priloži vse primerne predloge.

▼M1

Člen 8

1. Komisiji pomaga Stalni odbor za prehranjevalno verigo in zdravje ljudi, ustanovljen s členom 58 Direktive (ES) št. 178/2002 ( 6 ), v nadaljnjem besedilu „odbor“.

2. Pri sklicevanju na ta člen se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES ( 7 ), ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

Obdobje, določeno v členu 5(6) Sklepa 1999/468/ES, znaša tri mesece.

3. Odbor sprejme svoj poslovnik.

▼B

Člen 9

Ta uredba začne veljati 1. marca 1993.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.