02017R1939 — SL — 10.01.2021 — 001.002

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

UREDBA SVETA (EU) 2017/1939

z dne 12. oktobra 2017

o izvajanju okrepljenega sodelovanja v zvezi z ustanovitvijo Evropskega javnega tožilstva (EJT)







POGLAVJE I

VSEBINA IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Vsebina

S to uredbo se ustanavlja Evropsko javno tožilstvo (v nadaljnjem besedilu: EJT) in določajo pravila za njegovo delovanje.

Člen 2

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „država članica“ pomeni – razen če je zlasti v poglavju VIII določeno drugače – državo članico, ki je vključena v okrepljeno sodelovanje v zvezi z ustanovitvijo EJT, kot šteje za odobreno v skladu s tretjim pododstavkom člena 86(1) PDEU ali na podlagi odločitve, sprejete v skladu z drugim ali tretjim pododstavkom člena 331(1) PDEU;

(2) „oseba“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo;

(3) „finančni interesi Unije“ pomenijo vse prihodke, odhodke in sredstva, ki so zajeti v proračunu Unije in proračunih institucij, organov, uradov in agencij, ustanovljenih na podlagi Pogodb, ter proračunih, ki jih te institucije, organi, uradi in agencije upravljajo in spremljajo, ali vse prihodke, odhodke in sredstva, ki so z navedenimi proračuni pridobljeni ali jim dolgovani;

(4) „osebje EJT“ pomeni osebje na centralni ravni, ki podpira kolegij, stalne senate, evropskega glavnega tožilca, evropske tožilce, evropske delegirane tožilce in upravnega direktorja v vsakodnevnih dejavnostih pri opravljanju nalog tega tožilstva na podlagi te uredbe;

(5) „evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo“ pomeni evropskega delegiranega tožilca, pristojnega za preiskave in pregon, ki jih je sam začel, so mu bili dodeljeni oziroma jih je prevzel na podlagi pravice do prevzema zadeve v skladu s členom 27;

(6) „pomočnik evropskega delegiranega tožilca“ pomeni evropskega delegiranega tožilca, ki se nahaja v državi članici, ki ni država članica evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, in v kateri je treba izvesti preiskavo ali drug ukrep, ki mu je bil dodeljen;

(7) „osebni podatki“ pomenijo katero koli informacijo v zvezi z določenim ali določljivim posameznikom (v nadaljnjem besedilu: posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki); določljiv posameznik je tisti, ki ga je mogoče neposredno ali posredno identificirati, zlasti z navedbo identifikatorja, kot je ime, identifikacijska številka, podatki o lokaciji ali spletni identifikator, ali z navedbo enega ali več dejavnikov, ki so značilni za fizično, fiziološko, genetsko, duševno, ekonomsko, kulturno ali družbeno identiteto tega posameznika;

(8) „obdelava“ pomeni vsako dejanje ali niz dejanj, ki se izvajajo v zvezi z osebnimi podatki ali nizi osebnih podatkov z avtomatiziranimi sredstvi ali brez njih, kot je zbiranje, beleženje, urejanje, strukturiranje, shranjevanje, prilagajanje ali spreminjanje, priklic, vpogled, uporaba, razkritje s posredovanjem, razširjanje ali drugačno omogočanje dostopa, prilagajanje ali kombiniranje, omejevanje, izbris ali uničenje;

(9) „omejitev obdelave“ pomeni označevanje shranjenih osebnih podatkov zaradi omejevanja njihove obdelave v prihodnosti;

(10) „oblikovanje profilov“ pomeni vsako obliko avtomatizirane obdelave osebnih podatkov, ki vključuje uporabo osebnih podatkov za ocenjevanje nekaterih osebnih vidikov v zvezi s posameznikom, zlasti za analizo ali predvidevanje uspešnosti pri delu, ekonomskega položaja, zdravja, osebnega okusa, interesov, zanesljivosti, vedenja, lokacije ali gibanja tega posameznika;

(11) „psevdonimizacija“ pomeni obdelavo osebnih podatkov na tak način, da osebnih podatkov brez dodatnih informacij ni več mogoče pripisati specifičnemu posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, če se take dodatne informacije hranijo ločeno ter zanje veljajo tehnični in organizacijski ukrepi za zagotavljanje, da se osebni podatki ne pripišejo določenemu ali določljivemu posamezniku;

(12) „zbirka“ pomeni vsak strukturiran niz osebnih podatkov, ki so dostopni v skladu s posebnimi merili, niz pa je lahko centraliziran, decentraliziran ali razpršen na funkcionalni ali geografski podlagi;

(13) „upravljavec“ pomeni EJT ali drug pristojni organ, ki sam ali skupaj z drugimi določa namene in sredstva obdelave osebnih podatkov; kadar namene in sredstva obdelave določa pravo Unije ali pravo države članice Evropske unije, se lahko upravljavec ali posebna merila za njegovo imenovanje določijo s pravom Unije ali pravom države članice Evropske unije;

(14) „obdelovalec“ pomeni fizično ali pravno osebo, javni organ, agencijo ali drugo telo, ki obdeluje osebne podatke v imenu upravljavca;

(15) „uporabnik“ pomeni fizično ali pravno osebo, javni organ, agencijo ali katero koli drugo telo, ki so mu bili osebni podatki razkriti, ne glede na to, ali je tretja oseba ali ne. Vendar pa se javni organi držav članic Evropske unije, ki niso pristojni organi, opredeljeni v točki 7(a) člena 3 Direktive (EU) 2016/680, in ki prejmejo osebne podatke v okviru posamezne poizvedbe EJT, ne štejejo za uporabnika; obdelava teh podatkov s strani teh javnih organov poteka v skladu z veljavnimi pravili o varstvu podatkov glede na namene obdelave;

▼C2

(16) „kršitev varnosti osebnih podatkov“ pomeni kršitev varnosti, ki povzroči nenamerno ali nezakonito uničenje, izgubo, spremembo, nepooblaščeno razkritje ali dostop do osebnih podatkov, ki so poslani, shranjeni ali kako drugače obdelani;

▼B

(17) „upravni osebni podatki“ pomenijo vse osebne podatke, ki jih obdeluje EJT, razen operativnih osebnih podatkov;

(18) „operativni osebni podatki“ pomenijo vse osebne podatke, ki jih obdeluje EJT za namene iz člena 49;

▼C2

(19) „genski podatki“ pomenijo osebne podatke v zvezi s podedovanimi ali pridobljenimi genetskimi značilnostmi posameznika, ki dajejo edinstvene informacije o fiziologiji ali zdravju tega posameznika in so bili pridobljeni zlasti z analizo biološkega vzorca zadevnega posameznika;

▼B

(20) „biometrični podatki“ pomenijo osebne podatke, ki so rezultat posebne tehnične obdelave v zvezi s fizičnimi, fiziološkimi ali vedenjskimi značilnostmi posameznika, ki omogočajo ali potrjujejo edinstveno identifikacijo tega posameznika, kot so podobe obraza ali daktiloskopski podatki;

(21) „podatki o zdravstvenem stanju“ pomenijo osebne podatke, ki se nanašajo na telesno ali duševno zdravje posameznika, vključno z zagotavljanjem zdravstvenih storitev, in razkrivajo informacije o njegovem zdravstvenem stanju;

(22) „nadzorni organ“ pomeni neodvisni javni organ, ki ga ustanovi država članica Evropske unije v skladu s členom 51 Uredbe (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta ( 1 ) ali v skladu s členom 41 Direktive (EU) 2016/680;

(23) „mednarodna organizacija“ pomeni organizacijo in njene podrejene organe, za katere velja mednarodno javno pravo, ali kateri koli drug organ, ki je ustanovljen s sporazumom med dvema ali več državami ali na podlagi takega sporazuma.







POGLAVJE II

USTANOVITEV, NALOGE IN TEMELJNA NAČELA EJT

Člen 3

Ustanovitev

1. EJT se ustanovi kot organ Unije.

2. EJT je pravna oseba.

3. EJT sodeluje z Eurojustom in je deležno njegove podpore v skladu s členom 100.

Člen 4

Naloge

EJT je pristojno za preiskavo, pregon in obtožbo storilcev in udeležencev pri kaznivih dejanjih, ki škodujejo finančnim interesom Unije in ki so predvidena v Direktivi (EU) 2017/1371 ter določena v tej uredbi. V zvezi s tem EJT opravlja preiskave ter izvaja ukrepe pregona in opravlja funkcije tožilca na pristojnih sodiščih držav članic, dokler zadeva ni dokončno zaključena.

Člen 5

Temeljna načela dejavnosti

1. EJT zagotovi, da se pri njegovih dejavnostih spoštujejo pravice, vsebovane v Listini.

2. EJT je pri vseh svojih dejavnostih dolžno spoštovati načelo pravne države in načelo sorazmernosti.

3. Ta uredba ureja preiskave in pregon, ki se izvajajo v imenu EJT. Za vprašanja, ki jih ta uredba ne ureja, se uporablja nacionalno pravo. Razen če je v tej uredbi drugače določeno, se uporablja nacionalno pravo države članice, katere evropski delegirani tožilec obravnava zadevo v skladu s členom 13(1). Če neko vprašanje urejata tako nacionalno pravo kot ta uredba, prevlada ta uredba.

4. EJT izvaja preiskave nepristransko in poskuša pridobiti vse ustrezne dokaze, tako obremenilne kot razbremenilne.

5. EJT začne in izvaja preiskave brez nepotrebnega odlašanja.

6. Pristojni nacionalni organi dejavno pomagajo EJT pri izvajanju preiskav in pregona ter ga pri tem podpirajo. Vsi ukrepi, politike ali postopki na podlagi te uredbe se izvajajo po načelu lojalnega sodelovanja.

Člen 6

Neodvisnost in odgovornost

1. EJT je neodvisno. Evropski glavni tožilec, namestniki evropskega glavnega tožilca, evropski tožilci, evropski delegirani tožilci, upravni direktor in osebje EJT delujejo v interesu Unije kot celote, kot je določeno s pravom, ter pri izvajanju dolžnosti na podlagi te uredbe ne smejo zahtevati ali sprejemati navodil od posameznikov, ki niso del EJT, od držav članic Evropske unije ali institucij, organov, uradov ali agencij Unije. Države članice Evropske unije in institucije, organi, uradi in agencije Unije spoštujejo neodvisnost EJT ter ne poskušajo vplivati nanj pri opravljanju njegovih nalog.

2. EJT za izvajanje svojih splošnih dejavnosti odgovarja Evropskemu parlamentu, Svetu in Komisiji ter izdaja letna poročila v skladu s členom 7.

Člen 7

Poročanje

1. EJT vsako leto pripravi in objavi letno poročilo o izvajanju svojih splošnih dejavnosti v uradnih jezikih institucij Unije. Poročilo posreduje Evropskemu parlamentu in nacionalnim parlamentom ter Svetu in Komisiji.

2. Evropski glavni tožilec enkrat letno nastopi pred Evropskim parlamentom in Svetom ter pred nacionalnimi parlamenti držav članic na njihovo zahtevo, da predstavi splošne dejavnosti EJT, pri čemer to ne posega v obveznosti EJT glede nerazkrivanja in zaupnosti v zvezi s posameznimi zadevami in osebnimi podatki. Evropskega glavnega tožilca lahko pri zaslišanjih, ki jih organizirajo nacionalni parlamenti, nadomesti eden od namestnikov evropskega glavnega tožilca.







POGLAVJE III

STATUS, STRUKTURA IN ORGANIZACIJA EJT







ODDELEK 1

Status in struktura EJT

Člen 8

Struktura EJT

1. EJT je nedeljiv organ Unije, ki deluje kot enoten urad z decentralizirano strukturo.

2. EJT je organizirano na centralni in na decentralizirani ravni.

3. Na centralni ravni ga sestavlja glavni urad na sedežu EJT. Glavni urad sestavljajo kolegij, stalni senati, evropski glavni tožilec, namestniki evropskega glavnega tožilca, evropski tožilci in upravni direktor.

4. Na decentralizirani ravni ga sestavljajo evropski delegirani tožilci, ki se nahajajo v državah članicah.

5. Glavnemu uradu in evropskim delegiranim tožilcem pri njihovih dolžnostih na podlagi te uredbe pomaga osebje EJT.

Člen 9

Kolegij

1. Kolegij EJT sestavljajo evropski glavni tožilec in po en evropski tožilec iz vsake države članice. Evropski glavni tožilec predseduje sestankom kolegija in je odgovoren za njihovo pripravo.

2. Kolegij se redno sestaja in je pristojen za splošni nadzor dejavnosti EJT. Sprejema odločitve o strateških vprašanjih in vprašanjih splošnega pomena, ki izhajajo iz posameznih zadev, zlasti da se zagotovi usklajenost, učinkovitost in doslednost politike EJT glede pregona v vseh državah članicah, pa tudi o drugih vprašanjih, določenih v tej uredbi. Kolegij ne sprejema operativnih odločitev v posameznih zadevah. Poslovnik EJT določa modalitete za izvajanje dejavnosti za splošni nadzor, ki jih izvaja kolegij, in za sprejemanje odločitev o strateških vprašanjih ter vprašanjih splošnega pomena v skladu s tem členom.

3. Kolegij na predlog evropskega glavnega tožilca in v skladu s poslovnikom EJT ustanovi stalne senate.

4. Kolegij v skladu s členom 21 sprejme poslovnik EJT ter nadalje določi pristojnosti za opravljanje funkcij članov kolegija in osebja ETJ.

5. Razen če je v tej uredbi drugače določeno, kolegij sprejema odločitve z navadno večino. Vsak član kolegija ima pravico sprožiti glasovanje o vprašanjih, o katerih odloča kolegij. Vsak član kolegija ima po en glas. Evropski glavni tožilec ima v primeru neodločenega izida pri glasovanju o vprašanju, o katerem odloča kolegij, odločilni glas.

Člen 10

Stalni senati

1. Stalnim senatom predseduje evropski glavni tožilec ali eden od namestnikov evropskega glavnega tožilca ali evropski tožilec, ki je imenovan za predsednika v skladu s poslovnikom EJT. Stalni senati imajo poleg predsednika še dva stalna člana. Pri številu stalnih senatov in njihovi sestavi ter delitvi pristojnosti med senati se ustrezno upoštevajo funkcionalne potrebe EJT, določijo pa se v skladu s poslovnikom EJT.

V poslovniku EJT je določena enakomerna delovna obremenitev na podlagi sistema naključnega dodeljevanja zadev, v izrednih primerih, kjer je to potrebno za pravilno delovanje EJT, pa so določeni postopki, ki omogočajo, da evropski glavni tožilec odloči o odstopanju od načela naključnega dodeljevanja.

2. Stalni senati spremljajo in usmerjajo preiskave in pregon, ki jih izvajajo evropski delegirani tožilci v skladu z odstavki 3, 4 in 5 tega člena. Zagotavljajo tudi usklajevanje preiskav in pregona v čezmejnih primerih ter izvajanje odločitev, ki jih v skladu s členom 9(2) sprejme kolegij.

3. Kadar je to ustrezno po pregledu osnutka odločitve, ki jo predlaga evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, stalni senati v skladu s pogoji in postopki iz te uredbe odločajo o naslednjem: (a) vložitvi obtožnice v skladu s členom 36(1), (3) in (4); (b) opustitvi zadeve v skladu s točkami (a) do (g) člena 39(1); (c) uporabi poenostavljenega postopka pregona in navodilu evropskemu delegiranemu tožilcu, naj ukrepa z namenom dokončnega zaključka zadeve v skladu s členom 40; (d) odstopu zadeve nacionalnim organom v skladu s členom 34(1), (2), (3) ali (6); (e) ponovni uvedbi preiskave v skladu s členom 39(2).

4. Stalni senati v skladu s pogoji in postopki iz te uredbe po potrebi sprejmejo odločitve o: (a) navodilu evropskemu delegiranemu tožilcu, naj začne preiskavo v skladu s pravili iz člena 26(1) do (4), če preiskava ni bila začeta; (b) navodilu evropskemu delegiranemu tožilcu, naj uveljavi pravico do prevzema zadeve v skladu s členom 27(6), če zadeva ni bila prevzeta; (c) predložitvi strateških vprašanj ali vprašanj splošnega pomena, ki izhajajo iz posameznih zadev, kolegiju v skladu s členom 9(2); (d) dodelitvi zadeve v skladu s členom 26(3); (e) predodelitvi zadeve v skladu s členom 26(5) ali členom 28(3); (f) odobritvi odločitve evropskega tožilca, da bo sam izvedel preiskavo v skladu s členom 28(4).

5. Pristojni stalni senat, ki deluje prek evropskega tožilca, ki nadzoruje preiskavo ali pregon, lahko v posamezni zadevi v skladu z veljavnim nacionalnim pravom evropskemu delegiranemu tožilcu, ki obravnava zadevo, daje navodila, če je to potrebno za učinkovito izvajanje preiskave ali pregona ali v interesu pravičnosti ali za zagotavljanje usklajenega delovanja EJT.

6. Stalni senat odloča z navadno večino. Če to zahteva eden od njegovih članov, izvede glasovanje. Vsak član ima en glas. Predsedujoči ima v primeru neodločenega izida glasovanja odločilni glas. Odločitve se sprejmejo po posvetovanju na sejah senata, če je ustrezno na podlagi osnutka odločitve, ki ga predloži evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo.

Celotno gradivo v zadevi je na zahtevo dostopno pristojnemu stalnemu senatu za pripravo odločitev.

7. Stalni senat lahko odloči, da svoja pooblastila za odločanje na podlagi točke (a) ali (b) odstavka 3 tega člena, in v slednjem primeru le v zvezi s pravili iz točk (a) do (f) člena 39(1), prenese na evropskega tožilca, ki nadzoruje zadevo v skladu s členom 12(1), kjer je mogoče tak prenos ustrezno upravičiti s sklicevanjem na težo kaznivega dejanja ali z zapletenostjo postopka v posamezni zadevi, in sicer za kaznivo dejanje, ki je ali bi lahko povzročilo škodo finančnim interesom Unije v višini manj kot 100 000 EUR. Smernice za zagotavljanje usklajene uporabe v okviru EJT se določijo v poslovniku EJT.

Stalni senat obvesti evropskega glavnega tožilca o vseh odločitvah o prenosu svojih pooblastil za odločanje. Evropski glavni tožilec lahko ob prejemu te informacije v treh dneh stalni senat pozove, naj pregleda svojo odločitev, če evropski glavni tožilec meni, da je to potrebno zaradi zagotavljanja usklajenosti preiskav in pregona EJT. Če je evropski glavni tožilec član zadevnega stalnega senata, ima pravico zahtevati zadevni pregled eden od namestnikov evropskega glavnega tožilca. Nadzorujoči evropski tožilec obvesti stalni senat o dokončnem zaključku zadeve ter mu sporoči vse informacije ali okoliščine, za katere meni, da bi lahko zahtevale novo presojo ustreznosti ohranitve prenosa pooblastil, zlasti v okoliščinah iz člena 36(3).

Odločitev o prenosu pooblastil za odločanje se lahko na zahtevo člana stalnega senata kadar koli prekliče, o čemer se odloča v skladu z odstavkom 6 tega člena. Prenos se prekliče, če evropski delegirani tožilec v skladu s členom 16(7) nadomesti evropskega tožilca.

Za zagotovitev usklajene uporabe načela prenosa pooblastil vsak stalni senat kolegiju letno poroča o uporabi prenosa pooblastil.

8. S poslovnikom EJT so stalni senati pooblaščeni za sprejemanje odločitev po pisnem postopku, ki je natančno določen v poslovniku EJT.

Vse sprejete odločitve in navodila, dana v skladu z odstavki 3, 4, 5 in 7, se pisno zabeležijo in postanejo del spisa.

9. Poleg stalnih članov pri posvetovanjih stalnega senata sodeluje evropski tožilec, ki nadzoruje preiskavo ali pregon v skladu s členom 12(1). Evropski tožilec ima pravico do glasovanja, razen v zvezi z odločitvami stalnega senata o prenosu ali preklicu prenosa pooblastil v skladu z odstavkom 7 tega člena, o dodelitvi in predodelitvi iz člena 26(3), (4) in (5) ter člena 27(6) in o vložitvi obtožnice v skladu s členom 36(3), kadar ima pristojnost za zadevo več kot ena država članica, pa tudi v primerih, opisanih v členu 31(8).

Stalni senat lahko povabi tudi druge evropske tožilce ali evropske delegirane tožilce, ki jih primer zadeva, da sodelujejo na njegovih sejah brez pravice do glasovanja, in sicer na zahtevo evropskega tožilca ali evropskega delegiranega tožilca ali na svojo lastno pobudo.

10. Predsedniki stalnih senatov v skladu s poslovnikom EJT obveščajo kolegij o odločitvah, sprejetih v skladu s tem členom, da mu omogočijo opravljanje nalog na podlagi člena 9(2).

Člen 11

Evropski glavni tožilec in namestniki evropskega glavnega tožilca

1. Evropski glavni tožilec je vodja EJT. Organizira delo EJT, usmerja njegove dejavnosti ter sprejema odločitve v skladu s to uredbo in poslovnikom EJT.

2. Imenujeta se dva namestnika evropskega glavnega tožilca, ki evropskemu glavnemu tožilcu pomagata pri opravljanju njegovih dolžnosti in ga nadomeščata, kadar je odsoten ali ne more opravljati svojih dolžnosti.

3. Evropski glavni tožilec predstavlja EJT v odnosih z institucijami Unije, državami članicami Evropske unije in tretjimi osebami. Svoje naloge v zvezi s predstavljanjem lahko prenese na enega od namestnikov evropskega glavnega tožilca ali na evropskega tožilca.

Člen 12

Evropski tožilci

1. Evropski tožilci v imenu stalnega senata in skladno z morebitnimi navodili, ki jih je dal ta senat v skladu s členom 10(3), (4) in (5), nadzorujejo preiskave in pregon, za katere so pristojni evropski delegirani tožilci, ki obravnavajo zadevo v njihovi državi članici izvora. Evropski tožilci predstavijo povzetke zadev, ki jih nadzorujejo, in po potrebi predloge za odločitve, ki jih sprejme navedeni senat, na podlagi osnutkov odločitev, ki jih pripravijo evropski delegirani tožilci.

V poslovniku EJT je brez poseganja v člen 16(7) določen mehanizem nadomeščanja med evropskimi tožilci, kadar je nadzorujoči evropski tožilec začasno odsoten z delovnega mesta ali zaradi drugih razlogov ne more opravljati funkcij evropskega tožilca. Nadomestni evropski tožilec lahko izpolnjuje vse funkcije evropskega tožilca, razen možnosti, da izvaja preiskavo, določeno v členu 28(4).

2. Evropski tožilec lahko iz izjemnih razlogov, povezanih z delovno obremenitvijo, ki izhaja iz števila preiskav in pregonov v državi članici izvora evropskega tožilca, ali zaradi osebnega nasprotja interesov zaprosi, da se nadzor nad preiskavami in pregonom posameznih zadev, ki jih obravnavajo evropski delegirani tožilci v njegovi državi članici izvora, dodeli drugim evropskim tožilcem, za kar je potrebno njihovo soglasje. Evropski glavni tožilec odloči o prošnji na podlagi delovne obremenitve evropskega tožilca. V primeru, da je v zvezi s posameznim evropskim tožilcem podano nasprotje interesov, evropski glavni tožilec prošnji ugodi. V poslovniku EJT se določijo načela, ki urejajo to odločitev in postopek za poznejšo dodelitev zadevnih zadev. Člen 28(4) se ne uporablja za preiskave in pregon, ki se nadzirajo v skladu s tem odstavkom.

3. Nadzorujoči evropski tožilci lahko v posamezni zadevi v skladu z veljavnim nacionalnim pravom in navodili pristojnega stalnega senata dajejo navodila evropskemu delegiranemu tožilcu, ki obravnava zadevo, kadar je to potrebno za učinkovito izvajanje preiskave ali pregona oziroma je v interesu pravičnosti ali zaradi zagotavljanja usklajenega delovanja EJT.

4. Če je v nacionalnem pravu države članice zahtevana notranji nadzor nekaterih ukrepov v okviru strukture nacionalnega tožilstva, ima nadzorna pooblastila za preverjanje takih ukrepov, ki jih sprejme evropski delegirani tožilec, nadzorujoči evropski tožilec v skladu s poslovnikom EJT, in sicer brez poseganja v pooblastila za nadzor in spremljanje stalnega senata.

5. Evropski tožilci delujejo kot točka za zvezo in informacijski kanal med stalnimi senati in evropskimi delegiranimi tožilci v svojih državah članicah izvora. Spremljajo izvajanje nalog EJT v svojih državah članicah ob tesnem posvetovanju z evropskimi delegiranimi tožilci. V skladu s to uredbo in poslovnikom EJT zagotavljajo, da se vse ustrezne informacije iz glavnega urada posredujejo evropskim delegiranim tožilcem in obratno.

Člen 13

Evropski delegirani tožilci

1. Evropski delegirani tožilci delujejo v imenu EJT v svojih državah članicah in imajo poleg in ob upoštevanju posebnih pooblastil in statusa, ki jim je podeljen, ter v skladu s pogoji iz te uredbe enaka pooblastila kot nacionalni tožilci v zvezi s preiskavami, pregonom in vlaganjem obtožnic.

Evropski delegirani tožilci so pristojni za tiste preiskave in pregon, ki so jih začeli, ki so jim bile dodeljene ali ki so jih prevzeli na podlagi pravice do prevzema zadeve. Sledijo usmeritvam in navodilom stalnega senata, pristojnega za zadevo, ter navodilom nadzorujočega evropskega tožilca.

Evropski delegirani tožilci so pristojni tudi za vložitev obtožnice ter so zlasti pooblaščeni za predstavitev argumentov pred sodiščem, sodelovanje pri pridobivanju dokazov in vlaganje razpoložljivih pravnih sredstev v skladu z nacionalnim pravom.

2. Vsaka od držav članic ima po dva ali več evropskih delegiranih tožilcev. Evropski glavni tožilec po posvetovanju z ustreznimi organi držav članic in po dogovoru z njimi odobri število evropskih delegiranih tožilcev ter funkcionalno in ozemeljsko delitev pristojnosti med evropskimi delegiranimi tožilci v vsaki državi članici.

3. Evropski delegirani tožilci lahko opravljajo tudi funkcije kot nacionalni tožilci, kolikor jim to ne preprečuje izpolnjevanja obveznosti, ki jih imajo po tej uredbi. Nadzorujočega evropskega tožilca obvestijo o takšnih funkcijah. Če evropski delegirani tožilec v katerem koli trenutku ne more izpolnjevati svojih funkcij kot evropski delegirani tožilec zaradi opravljanja takšnih funkcij kot nacionalni tožilec, o tem obvesti nadzorujočega evropskega tožilca, ki se posvetuje s pristojnimi nacionalnimi organi pregona, da se določi, ali bi se morala dati prednost njegovim funkcijam na podlagi te uredbe. Evropski tožilec lahko predlaga stalnemu senatu, da predodeli zadevo drugemu evropskemu delegiranemu tožilcu v isti državi članici ali da on osebno izvede preiskave v skladu s členom 28(3) in (4).







ODDELEK 2

Imenovanje in razrešitev članov EJT

Člen 14

Imenovanje in razrešitev evropskega glavnega tožilca

1. Evropski parlament in Svet v medsebojnem soglasju imenujeta evropskega glavnega tožilca za neobnovljiv mandat sedmih let. Svet o tem odloča z navadno večino.

2. Evropskega glavnega tožilca se izbere izmed kandidatov: (a) ki so aktivni člani državnega tožilstva ali sodstva v državah članicah ali aktivni evropski tožilci; (b) katerih neodvisnost je nedvomna; (c) ki imajo potrebne kvalifikacije za imenovanje na najvišje tožilske ali sodniške položaje v svojih državah članicah ter imajo ustrezne praktične izkušnje z nacionalnimi pravnimi sistemi, finančnimi preiskavami in mednarodnim pravosodnim sodelovanjem v kazenskih zadevah ali so bili evropski tožilci ter (d) ki imajo zadostne vodstvene izkušnje in kvalifikacije za to mesto.

3. Izbira se opravi na podlagi javnega razpisa za predložitev kandidatur, ki se objavi v Uradnem listu Evropske unije , nato pa izbirna komisija sestavi ožji seznam kvalificiranih kandidatov ter ga predloži Evropskemu parlamentu in Svetu. Izbirno komisijo sestavlja dvanajst oseb, izbranih med nekdanjimi člani Sodišča in Računskega sodišča, nekdanjimi nacionalnimi člani Eurojusta, člani nacionalnih vrhovnih sodišč, vrhovnimi tožilci in priznanimi pravniki. Eno od izbranih oseb predlaga Evropski parlament. Svet določi operativna pravila izbirne komisije in sprejme sklep o imenovanju njenih članov na predlog Komisije.

4. Če je za evropskega glavnega tožilca imenovan evropski tožilec, se njegovo mesto evropskega tožilca brez odlašanja zapolni v skladu s postopkom iz člena 16(1) in (2).

5. Sodišče lahko na zahtevo Evropskega parlamenta, Sveta ali Komisije razreši evropskega glavnega tožilca, če ugotovi, da ne more več opravljati svojih dolžnosti ali da je storil hujšo kršitev.

6. Če evropski glavni tožilec odstopi s položaja, je z njega razrešen ali ga zapusti iz kakršnega koli drugega razloga, se njegovo mesto nemudoma zapolni v skladu s postopkom iz odstavkov 1, 2 in 3.

Člen 15

Imenovanje in razrešitev namestnika evropskega glavnega tožilca

1. Kolegij imenuje dva evropska tožilca za namestnika evropskega glavnega tožilca za obnovljiv mandat treh let, ki ne sme biti daljši od dolžine njunega mandata evropskega tožilca. Izbirni proces ureja poslovnik EJT. Namestnika evropskega glavnega tožilca ohranita status evropskega tožilca.

2. Pravila in pogoji za opravljanje funkcije namestnika evropskega glavnega tožilca so določeni v poslovniku EJT. Če evropski tožilec ne more več opravljati svojih dolžnosti kot namestnik evropskega glavnega tožilca, lahko kolegij v skladu s poslovnikom EJT odloči, da namestnika evropskega glavnega tožilca razreši s tega položaja.

3. Če namestnik evropskega glavnega tožilca odstopi s položaja namestnika evropskega glavnega tožilca, je z njega razrešen ali ga zapusti iz kakršnega koli razloga, se njegovo mesto brez odlašanja zapolni v skladu s postopkom iz odstavka 1 tega člena. Ob upoštevanju pravil iz člena 16 namestnik evropskega glavnega tožilca ostane evropski tožilec.

Člen 16

Imenovanje in razrešitev evropskih tožilcev

1. Vsaka država članica predlaga tri kandidate za mesto evropskega tožilca med kandidati: (a) ki so aktivni člani državnega tožilstva ali sodstva v zadevni državi članici; (b) katerih neodvisnost je nedvomna in (c) ki imajo potrebne kvalifikacije za imenovanje na visoko tožilsko ali sodniško funkcijo v svojih državah članicah ter imajo ustrezne praktične izkušnje z nacionalnimi pravnimi sistemi, finančnimi preiskavami in mednarodnim pravosodnim sodelovanjem v kazenskih zadevah.

2. Svet po prejemu utemeljenega mnenja izbirne komisije iz člena 14(3) izbere in imenuje enega kandidata na mesto evropskega tožilca za zadevno državo članico. Če izbirna komisija ugotovi, da kandidat ne izpolnjuje pogojev, ki se zahtevajo za opravljanje dolžnosti evropskega tožilca, je njeno mnenje za Svet zavezujoče.

3. Svet z navadno večino izbere in imenuje evropske tožilce za mandat šestih let brez možnosti podaljšanja. Svet se lahko ob koncu šestletnega obdobja odloči, da mandat podaljša za največ tri leta.

4. Vsaka tri leta se izvede delna zamenjava ene tretjine evropskih tožilcev. Svet z navadno večino sprejme prehodna pravila za imenovanje evropskih tožilcev, ki veljajo za prvo mandatno obdobje in med njim.

5. Sodišče lahko na zahtevo Evropskega parlamenta, Sveta ali Komisije razreši evropskega tožilca, če ugotovi, da ne more več opravljati svojih dolžnosti ali da je storil hujšo kršitev

6. Če evropski tožilec odstopi s položaja, je z njega razrešen ali ga zapusti iz kakršnega koli drugega razloga, se njegovo mesto brez odlašanja zapolni v skladu s postopkom iz odstavkov 1 in 2. Če je zadevni evropski tožilec tudi namestnik evropskega glavnega tožilca, je avtomatično razrešen s položaja namestnika.

7. Kolegij ob imenovanju vsakega evropskega tožilca imenuje enega od evropskih delegiranih tožilcev iz iste države članice, ki nadomesti evropskega tožilca, če ta ne more opravljati svojih funkcij ali zapusti položaj v skladu z odstavkoma 5 in 6.

Če kolegij ugotovi, da je potrebna zamenjava, imenovana oseba do zamenjave ali vrnitve evropskega tožilca deluje kot začasni evropski tožilec za obdobje največ treh mesecev. Kolegij lahko po potrebi to obdobje na zahtevo podaljša. Mehanizme in načine začasne zamenjave določa in ureja poslovnik EJT.

Člen 17

Imenovanje in razrešitev evropskih delegiranih tožilcev

1. Kolegij na predlog evropskega glavnega tožilca imenuje evropske delegirane tožilce, ki jih predlagajo države članice. Kolegij lahko predlagano osebo zavrne, če ne izpolnjuje meril iz odstavka 2. Evropski delegirani tožilci so imenovani za pet let z možnostjo podaljšanja mandata.

2. Evropski delegirani tožilci so od imenovanja za evropske delegirane tožilce do razrešitve aktivni člani državnega tožilstva ali sodstva v zadevnih državah članicah, ki so jih predlagale. Njihova neodvisnost je nedvomna, sami pa imajo potrebne kvalifikacije in ustrezne praktične izkušnje s svojimi nacionalnimi pravnimi sistemi.

3. Kolegij razreši evropskega delegiranega tožilca, če ugotovi, da ne izpolnjuje več zahtev iz odstavka 2, da ne more več opravljati svojih dolžnosti ali da je storil hujšo kršitev.

4. Če se država članica odloči, da bo razrešila nacionalnega tožilca, ki je bil imenovan za evropskega delegiranega tožilca, ali da bo proti njemu sprejela disciplinski ukrep iz razlogov, ki niso povezani z njegovimi pristojnostmi na podlagi te uredbe, o tem predhodno obvesti evropskega glavnega tožilca. Država članica brez soglasja evropskega glavnega tožilca ne more razrešiti evropskega delegiranega tožilca ali proti njemu sprejeti disciplinskega ukrepa iz razlogov, povezanih z njegovimi pristojnostmi na podlagi te uredbe. Če evropski glavni tožilec ne poda soglasja, lahko zadevna država članica zaprosi da kolegij znova preuči zadevo.

5. Če evropski delegirani tožilec odstopi, če njegove storitve niso več potrebne za opravljanje dolžnosti EJT, če je razrešen s položaja ali ga zapusti iz katerega koli drugega razloga, zadevna država članica o tem nemudoma obvesti evropskega glavnega tožilca in po potrebi v skladu z odstavkom 1 za novega evropskega delegiranega tožilca predlaga drugega tožilca.

Člen 18

Položaj upravnega direktorja

1. Upravni direktor se zaposli kot začasni uslužbenec EJT v skladu s členom 2(a) Pogojev za zaposlitev.

2. Upravnega direktorja imenuje kolegij na podlagi seznama kandidatov, ki jih predlaga evropski glavni tožilec, in sicer po javnem in preglednem izbirnem postopku v skladu s poslovnikom EJT. Evropski glavni tožilec zastopa EJT za namen sklenitve pogodbe z upravnim direktorjem.

3. Mandat upravnega direktorja je štiri leta. Kolegij pred koncem tega obdobja izvede oceno, v okviru katere upošteva oceno uspešnosti dela upravnega direktorja.

4. Kolegij lahko na predlog evropskega glavnega tožilca, ki upošteva oceno iz odstavka 3, enkrat podaljša mandat upravnega direktorja za največ štiri leta.

5. Upravni direktor, katerega mandat je bil podaljšan, na koncu celotnega obdobja ne sme sodelovati v novem izbirnem postopku za isto delovno mesto.

6. Upravni direktor odgovarja evropskemu glavnemu tožilcu in kolegiju.

7. Upravni direktor je lahko razrešen s položaja EJT na podlagi sklepa kolegija, sprejetega z dvotretjinsko večino glasov članov, in brez poseganja v veljavna pravila iz Kadrovskih predpisov in Pogojev za zaposlitev, ki se nanašajo na odpoved pogodbe.

Člen 19

Pristojnosti upravnega direktorja

1. EJT za upravne in proračunske namene vodi upravni direktor.

2. Brez poseganja v pristojnosti kolegija ali evropskega glavnega tožilca je upravni direktor pri opravljanju svojih dolžnosti neodvisen in ne sme zahtevati ali sprejemati nikakršnih navodil od vlad ali drugih organov.

3. Upravni direktor je pravni zastopnik EJT za upravne in proračunske namene. Proračun EJT izvršuje upravni direktor.

4. Upravni direktor je odgovoren za izvajanje upravnih nalog, dodeljenih EJT, zlasti za: (a) vsakodnevno upravljanje EJT in kadrovsko upravljanje; (b) izvajanje sklepov, ki jih sprejme evropski glavni tožilec ali kolegij; (c) pripravo predloga letnega in večletnega programskega dokumenta in njegovo predložitev evropskemu glavnemu tožilcu; (d) izvajanje letnih in večletnih programskih dokumentov in poročanje kolegiju o njihovem izvajanju; (e) pripravo upravnih in proračunskih delov letnega poročila o dejavnostih EJT; (f) pripravo akcijskega načrta za izvrševanje sklepnih ugotovitev notranjih ali zunanjih revizijskih poročil, vrednotenj in preiskav, vključno s poročili Evropskega nadzornika za varstvo podatkov in OLAF, ter poročanje obema tema uradoma in kolegiju dvakrat letno; (g) pripravo notranje strategije EJT za boj proti goljufijam in njegovo predložitev kolegiju v odobritev; (h) pripravo predloga osnutka finančnih pravil, ki veljajo za EJT, in njegovo predložitev evropskemu glavnemu tožilcu; (i) pripravo predloga osnutka poročila EJT o oceni prihodkov in odhodkov ter njegovo predložitev evropskemu glavnemu tožilcu; (j) zagotavljanje potrebne upravne podpore za zagotovitev lažjega operativnega dela EJT; (k) zagotavljanje podpore evropskemu glavnemu tožilcu in njegovim namestnikom pri opravljanju njihovih dolžnosti.

Člen 20

Začasna upravna ureditev EJT

1. Komisija je na podlagi začasnih proračunskih sredstev, dodeljenih iz lastnega proračuna, odgovorna za ustanovitev in začetno upravno delovanje EJT, dokler ETJ ni sposobno izvrševati lastnega proračuna. V ta namen lahko Komisija: (a) po posvetovanju s Svetom imenuje uradnika Komisije, ki deluje kot začasni upravni direktor in opravlja dolžnosti, dodeljene upravnemu direktorju, vključno z izvajanjem pooblastil, ki jih ima organ za imenovanje na podlagi Kadrovskih predpisov in Pogojev za zaposlitev, v zvezi z upravnim osebjem EJT in kadrovskimi položaji, ki jih je treba zapolniti, preden upravni direktor prevzame dolžnosti v skladu s členom 18; (b) zagotavlja pomoč EJT, zlasti z napotitvijo omejenega števila uradnikov Komisije, ki so potrebni za izvajanje upravnih dejavnosti EJT pod odgovornostjo začasnega upravnega direktorja.

2. Začasni upravni direktor lahko odobri vsa plačila, krita z odobritvami v proračunu EJT, in lahko sklepa pogodbe, vključno s pogodbami o zaposlitvi osebja.

3. Ko kolegij prevzame svoje dolžnosti v skladu s členom 9(1), začasni upravni direktor svoje dolžnosti opravlja v skladu s členom 18. Začasni upravni direktor preneha opravljati to funkcijo, ko začne svoje dolžnosti opravljati upravni direktor, ki ga imenuje kolegij v skladu s členom 18.

4. Dokler kolegij ne prevzame svojih dolžnosti v skladu s členom 9(1), Komisija opravlja svoje funkcije, določene v tem členu, v posvetovanju s skupino strokovnjakov, sestavljeno iz predstavnikov držav članic.







ODDELEK 3

Poslovnik EJT

Člen 21

Poslovnik EJT

1. Organizacijo dela EJT ureja njegov poslovnik.

2. Potem ko bo EJT vzpostavljeno, evropski glavni tožilec brez odlašanja pripravi predlog poslovnika EJT, ki ga kolegij sprejme z dvotretjinsko večino.

3. Spremembe poslovnika EJT lahko predlaga vsak evropski tožilec, sprejmejo pa se, če tako odloči kolegij z dvotretjinsko večino.







POGLAVJE IV

PRISTOJNOSTI EJT IN NJIHOVO IZVAJANJE







ODDELEK 1

Pristojnosti EJT

Člen 22

Stvarna pristojnost EJT

1. EJT je pristojno za kazniva dejanja, ki škodijo finančnim interesom Unije, določena v Direktivi (EU) 2017/1371, kakor se izvaja z nacionalnim pravom, ne glede na to, ali se enako kaznivo ravnanje lahko klasificira kot druga vrsta kaznivega dejanja na podlagi nacionalnega prava. Kar zadeva kazniva dejanja iz točke (d) člena 3(2) Direktive (EU) 2017/1371, kakor se izvaja z nacionalnim pravom, je EJT pristojno le, kadar naklepna dejanja ali opustitve dejanj, opredeljeni v navedeni določbi, zadevajo ozemlje dveh ali več držav članic in skupna škoda znaša vsaj 10 milijonov EUR.

2. EJT je pristojno tudi za kazniva dejanja, povezana s sodelovanjem v hudodelski združbi, kot so opredeljena v Okvirnem Sklepu 2008/841/PNZ, kakor se izvaja z nacionalnim pravom, če je namen kriminalne dejavnosti takšne hudodelske združbe storitev katerega koli izmed kaznivih dejanj iz odstavka 1.

3. EJT je pristojno tudi za vsa druga kazniva dejanja, ki so neločljivo povezana s kaznivim ravnanjem, ki spada v področje uporabe odstavka 1 tega člena. Pristojnosti v zvezi s takšnimi kaznivimi dejanji se lahko izvajajo samo v skladu s členom 25(3).

4. EJT v nobenem primeru ni pristojno za kazniva dejanja v zvezi z nacionalnimi neposrednimi davki, vključno z dejanji, ki so z njimi neločljivo povezana. Ta uredba ne vpliva na strukturo in delovanje davčne uprave držav članic.

Člen 23

Krajevna in osebna pristojnost EJT

EJT je pristojno za kazniva dejanja iz člena 22, če:

(a) so bila ta kazniva dejanja v celoti ali deloma storjena na ozemlju ene ali več držav članic;

(b) jih je storil državljan države članice, pod pogojem, da ima država članica pristojnost za takšna kazniva dejanja, kadar so storjena zunaj njenega ozemlja, ali

(c) jih je zunaj ozemelj iz točke (a) storila oseba, za katero so ob storitvi kaznivega dejanja veljali Kadrovski predpisi ali Pogoji za zaposlitev, pod pogojem, da ima država članica pristojnost za takšna kazniva dejanja, kadar so storjena zunaj njenega ozemlja.







ODDELEK 2

Izvajanje pristojnosti EJT

Člen 24

Poročanje, evidentiranje in preverjanje informacij

1. Institucije, organi, uradi in agencije Unije ter organi držav članic, ki so pristojni na podlagi veljavnega nacionalnega prava, brez nepotrebnega odlašanja poročajo EJT o vsakem kaznivem ravnanju, za katero bi lahko izvajalo svojo pristojnost v skladu s členom 22 ter členom 25(2) in (3).

2. Kadar sodni organ ali organ pregona države članice sproži preiskavo kaznivega dejanja, v zvezi s katerim bi EJT lahko izvajalo svojo pristojnost v skladu s členom 22 ter členom 25(2) in (3), ali kadar pristojni sodni organ ali pristojni organ pregona države članice kadar koli od začetka preiskave meni, da preiskava zadeva takšno kaznivo dejanje, ta organ brez nepotrebnega odlašanja obvesti EJT, tako da to lahko odloči, ali bo uveljavljalo pravico do prevzema zadeve v skladu s členom 27.

3. Kadar sodni organ ali organ pregona države članice sproži preiskavo kaznivega dejanja, kakor je opredeljeno v členu 22, in meni, da EJT v skladu s členom 25(3) ne bi moglo izvajati svoje pristojnost, o tem obvesti EJT.

4. Poročilo vsebuje vsaj opis dejstev, vključno z oceno škode, ki je bila ali bi lahko bila povzročena, morebitno pravno kvalifikacijo in vse razpoložljive informacije o morebitnih žrtvah, osumljencih in drugih vpletenih osebah.

5. EJT se v skladu z odstavkoma 1 in 2 tega člena obvesti tudi o primerih, ko ni mogoče oceniti, ali so izpolnjena merila iz člena 25(2).

6. Informacije, posredovane EJT, se evidentirajo in preverijo v skladu z njegovim poslovnikom. S preverjanjem se oceni, ali na podlagi informacij, predloženih v skladu z odstavkoma 1 in 2, obstajajo razlogi za začetek preiskave ali uveljavljanje pravice do prevzema zadeve.

7. Če EJT po preverjanju odloči, da ni podlage za začetek preiskave v skladu s členom 26 ali uveljavljanje pravice do prevzema zadeve v skladu s členom 27, se razlogi zapišejo v sistem vodenja zadev.

EJT obvesti organ, ki je poročal o kaznivem ravnanju v skladu z odstavkoma 1 ali 2, ter žrtve kaznivega dejanja in, če je tako določeno v nacionalnem pravu, druge osebe, ki so poročale o kaznivem ravnanju.

8. Če EJT izve, da bi lahko bilo storjeno kaznivo dejanje zunaj obsega pristojnosti EJT, o tem brez nepotrebnega odlašanja obvesti pristojne nacionalne organe in jim posreduje vse ustrezne dokaze.

9. EJT lahko v posebnih primerih zahteva dodatne ustrezne informacije, ki so na voljo institucijam, organom, uradom in agencijam Unije ter organom držav članic. Zahtevane informacije se lahko nanašajo na kršitve, s katerimi je bila povzročena škoda finančnim interesom Unije, vendar niso tiste, ki so v pristojnosti EJT v skladu s členom 25(2).

10. EJT lahko zahteva tudi druge informacije, da bi omogočili kolegiju, da v skladu s členom 9(2) izda splošne smernice o razlagi obveznosti glede obveščanja EJT o zadevah, ki spadajo v področje uporabe člena 25(2).

Člen 25

Izvajanje pristojnosti EJT

1. EJT izvaja svojo pristojnost bodisi tako, da sproži preiskavo na podlagi člena 26, ali tako, da se odloči uporabiti pravico do prevzema zadeve na podlagi člena 27. Če se odloči za izvajanje pristojnosti, pristojni nacionalni organi ne smejo izvajati svoje pristojnosti v zvezi z istim kaznivim ravnanjem.

2. Če je kaznivo dejanje, ki spada v področje uporabe člena 22, povzročilo ali bi lahko povzročilo škodo finančnim interesom Unije v višini manj kot 10 000 EUR, lahko EJT izvaja svoje pristojnosti le, če: (a) ima zadeva posledice na ravni Unije, zaradi katerih je potrebno, da EJT opravi preiskavo, ali (b) bi lahko bili uradniki ali drugi uslužbenci Unije ali člani institucij Unije osumljeni storitve kaznivega dejanja.

EJT se po potrebi posvetuje s pristojnimi nacionalnimi organi ali organi Unije, da ugotovi, ali so izpolnjena merila iz točk (a) in (b) prvega pododstavka.

3. EJT ne izvaja svoje pristojnosti v zvezi s kaznivimi dejanji s področja uporabe člena 22 in zadevo po posvetovanju s pristojnimi nacionalnimi organi brez nepotrebnega odlašanja odstopi tem organom v skladu s členom 34, če: (a) je najvišja sankcija, predpisana v nacionalnem pravu za kaznivo dejanje s področja uporabe člena 22(1), enaka ali manj stroga kot najvišja sankcija za neločljivo povezano kaznivo dejanje iz člena 22(3), razen če je to drugo kaznivo dejanje prispevalo k storitvi kaznivega dejanja s področja uporabe člena 22(1), ali (b) obstaja razlog za domnevo, da škoda, ki je bila ali bi lahko bila povzročena finančnim interesom Unije s kaznivim dejanjem iz člena 22, ne presega škode, ki je bila ali bi lahko bila povzročena drugi žrtvi.

Točka (b) prvega pododstavka tega odstavka se ne uporablja za kazniva dejanja iz člena 3(2)(a), (b) in (d) Direktive (EU) 2017/1371, kakor se izvaja z nacionalnim pravom.

4. EJT lahko s soglasjem pristojnih nacionalnih organov izvaja svojo pristojnost v zvezi kaznivimi dejanji iz člena 22 v zadevah, ki bi bile sicer izključene zaradi uporabe odstavka 3(b) tega člena, če se izkaže, da je EJT v boljšem položaju za izvedbo preiskave ali pregona.

5. EJT brez nepotrebnega odlašanja obvesti pristojne nacionalne organe o vseh odločitvah glede izvajanja oziroma neizvajanja svoje pristojnosti.

6. V primeru nesoglasja med EJT in nacionalnimi organi pregona glede tega, ali kaznivo ravnanje spada v področje uporabe člena 22(2)ali (3) ali člena 25(2) ali (3), nacionalni organi, pristojni za odločanje o dodelitvi pristojnosti glede pregona na nacionalni ravni, odločijo, kdo bo pristojen za preiskavo zadeve. Države članice določijo, kateri nacionalni organ bo odločal o dodelitvi pristojnosti.







POGLAVJE V

POSTOPKOVNA PRAVILA O PREISKAVAH, PREISKOVALNIH UKREPIH, PREGONU IN ALTERNATIVNIH UKREPIH NAMESTO PREGONA







ODDELEK 1

Pravila o preiskavah

Člen 26

Začetek preiskav in delitev pristojnosti znotraj EJT

1. Kadar v skladu z veljavnim nacionalnim pravom obstajajo utemeljeni razlogi za domnevo, da se kaznivo dejanje, za katero je pristojno EJT, izvaja ali da je bilo tako kaznivo dejanje storjeno, evropski delegirani tožilec v tisti državi članici, ki je v skladu s svojim nacionalnim pravom pristojna za kaznivo dejanje, brez poseganja v pravila iz člena 25(2) in (3) začne preiskavo in to zabeleži v sistemu vodenja zadev.

2. Kadar se EJT po preverjanju v skladu s členom 24(6) odloči, da bo začelo preiskavo, o tem brez odlašanja obvesti organ, ki je poročal o kaznivem ravnanju v skladu s členom 24(1) ali (2).

3. Kadar evropski delegirani tožilec ni začel preiskave, stalni senat, ki mu je bila zadeva dodeljena, pod pogoji iz odstavka 1 naloži evropskemu delegiranemu tožilcu, da sproži preiskavo.

4. Zadevo praviloma sproži in obravnava evropski delegirani tožilec iz države članice, v kateri je težišče kriminalne dejavnosti, ali, kadar je bilo storjenih več med seboj povezanih kaznivih dejanj, ki so v pristojnosti EJT, iz države članice, v kateri je bilo storjenih največ kaznivih dejanj. Evropski delegirani tožilec iz druge države članice, ki je pristojna za zadevo, sme začeti preiskavo ali mu pristojni stalni senat lahko naloži, da začne preiskavo, samo, kadar je odstopanje od pravila iz prejšnjega stavka ustrezno utemeljeno, ob upoštevanju naslednjih meril po naslednjem prednostnem vrstnem redu: (a) kraj, v katerem ima osumljenec ali obdolženec običajno prebivališče; (b) državljanstvo osumljenca ali obdolženca; (c) kraj, kjer je nastala glavna finančna škoda.

5. Dokler ni sprejeta odločitev o pregonu na podlagi člena 36, lahko pristojni stalni senat v zadevi, ki je v pristojnosti več kot ene države članice in po posvetovanju z zadevnimi evropskimi tožilci in/ali evropskimi delegiranimi tožilci, odloči, da: (a) predodeli zadevo evropskemu delegiranemu tožilcu v drugi državi članici; (b) združi ali razdruži zadeve in za vsako zadevo izbere evropskega delegiranega tožilca, ki jo bo obravnaval,

če so take odločitve v splošnem interesu pravičnosti in v skladu z merili za izbiro evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo v skladu z odstavkom 4 tega člena.

6. Kadar stalni senat odloča o predodelitvi, združitvi ali razdružitvi zadeve, ustrezno upošteva trenutno stanje preiskav.

7. EJT brez nepotrebnega odlašanja obvesti pristojne nacionalne organe o vsaki odločitvi, da bo sprožilo preiskavo.

Člen 27

Pravica do prevzema zadeve

1. EJT se po prejemu vseh ustreznih informacij v skladu s členom 24(2) čim prej, vendar najpozneje v petih dneh po prejemu informacij od nacionalnih organov, odloči, ali bo uveljavljalo pravico do prevzema zadeve, in o tej odločitvi obvesti nacionalne organe. Evropski glavni tožilec lahko v posebnih primerih sprejme obrazloženo odločitev glede podaljšanje tega roka za največ pet dni in o tem ustrezno obvesti nacionalne organe.

2. Nacionalni organi se med tekom rokov iz odstavka 1 vzdržijo sprejemanja vseh odločitev na podlagi nacionalnega prava, katerih učinek bi lahko bil, da EJT ne bi moglo uveljavljati pravice do prevzema zadeve.

Nacionalni organi sprejmejo vse nujne ukrepe, ki so na podlagi nacionalnega prava potrebni za zagotovitev učinkovite preiskave in pregona.

3. Če EJT kako drugače kot prek obvestila iz člena 24(2) izve, da so pristojni organi države članice že sprožili preiskavo kaznivega dejanja, za katero bi lahko bilo pristojno, o tem brez odlašanja obvesti te organe. Potem ko je bilo ustrezno obveščeno v skladu s členom 24(2), se EJT odloči, ali bo uveljavljalo pravico do prevzema zadeve. To odločitev sprejme v rokih iz odstavka 1 tega člena.

4. Preden se odloči glede uveljavljanja pravice do prevzema zadeve, se EJT po potrebi posvetuje s pristojnimi organi zadevne države članice.

5. Če EJT uveljavlja pravico do prevzema zadeve, pristojni organi držav članic predajo spis EJT in ne izvajajo nadaljnjih preiskovalnih ukrepov v zvezi z istim kaznivim dejanjem.

6. Pravico do prevzema zadeve iz tega člena lahko uveljavlja evropski delegirani tožilec iz katere koli države članice, katere pristojni organi so začeli preiskavo kaznivega dejanja, ki spada v področje uporabe členov 22 in 23.

Kadar evropski delegirani tožilec, ki je bil obveščen v skladu s členom 24(2), ne namerava uveljavljati pravice do prevzema zadeve, o tem prek evropskega tožilca svoje države članice obvesti pristojni stalni senat, da bi ta lahko sprejel odločitev v skladu s členom 10(4).

7. Kadar se je EJT vzdrži izvajanja svoje pristojnosti, o tem brez nepotrebnega odlašanja obvesti pristojne nacionalne organe. Pristojni nacionalni organi kadar koli med postopkom obvestijo EJT o vseh novih dejstvih, na podlagi katerih bi EJT lahko spremenil svojo odločitev o neizvajanju pristojnosti.

EJT lahko po prejemu takšnega obvestila uveljavlja pravico do prevzema zadeve, pod pogojem, da nacionalna preiskava še ni zaključena in da na sodišče še ni vložena obtožnica. Odločitev se sprejme v roku iz odstavka 1.

8. Kadar v zvezi s kaznivimi dejanji, ki so povzročila ali bi lahko povzročila škodo finančnim interesom Unije v višini manj kot 100 000 EUR, kolegij glede na težo kaznivega dejanja ali zapletenost postopka v posamezni zadevi, meni, da preiskava ali pregon na ravni Unije nista potrebna, izda v skladu s členom 9(2) splošne smernice, ki evropskim delegiranim tožilcem omogočajo, da se samostojno in brez nepotrebnega odlašanja odločijo, da ne bodo prevzeli zadeve.

V smernicah je treba ustrezno podrobno določiti, v katerih okoliščinah se uporabljajo, in oblikovati jasna merila, pri čemer je treba zlasti upoštevati naravo kaznivega dejanja, nujnost razmer in zavezo pristojnih nacionalnih organov, da sprejmejo vse potrebne ukrepe za popolno povrnitev škode, ki je povzročena finančnim interesom Unije.

9. Da se zagotovi usklajena uporaba smernic, evropski delegirani tožilec obvesti pristojni stalni senat o vsaki odločitvi, sprejeti v skladu z odstavkom 8, vsak stalni senat pa letno poroča kolegiju o uporabi smernic.

Člen 28

Izvajanje preiskave

1. Evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, lahko v skladu s to uredbo in nacionalnim pravom preiskovalne ukrepe in druge ukrepe sprejema sam ali to naloži pristojnim organom v svoji državi članici. Ti organi v skladu z nacionalnim pravom zagotovijo, da se upoštevajo vsa navodila, in izvajajo ukrepe, ki so jim dodeljeni. Evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, prek sistema vodenja zadev poroča pristojnemu evropskemu tožilcu in stalnemu senatu o vsakem bistvenem razvoju zadeve v skladu s pravili, določenimi v poslovniku EJT.

2. Pristojni nacionalni organi kadar koli med preiskavo, ki jo izvaja EJT, sprejmejo nujne ukrepe v skladu z nacionalnim pravom, potrebne za zagotovitev učinkovite preiskave, tudi če ne ukrepajo izrecno na podlagi navodila evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo. Nacionalni organi brez nepotrebnega odlašanja obvestijo evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, o nujnih ukrepih, ki so jih sprejeli.

3. Pristojni stalni senat lahko na predlog nadzorujočega evropskega tožilca odloči zadevo predodeliti drugemu evropskemu delegiranemu tožilcu v isti državi članici, če evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo: (a) ne more opraviti preiskave ali pregona ali (b) ne upošteva navodil pristojnega stalnega senata ali evropskega tožilca.

4. V izjemnih primerih in po prejemu odobritve pristojnega stalnega senata, lahko nadzorujoči evropski tožilec sprejme obrazloženo odločitev, da bo osebno izvedel preiskavo, in sicer tako, da preiskovalne in druge ukrepe sprejema osebno ali to naloži pristojnim organom v svoji državi članici, če se to zdi nujno potrebno zaradi učinkovitosti preiskave ali pregona zaradi enega ali več naslednjih meril: (a) teža kaznivega dejanja, zlasti glede njegovih možnih posledic na ravni Unije; (b) če preiskava zadeva uradnike ali druge uslužbence Unije ali člane institucij Unije; (c) če mehanizem predodelitve iz odstavka 3 ne deluje.

V takšnih izjemnih okoliščinah države članice zagotovijo, da ima evropski tožilec pravico odrediti ali zahtevati preiskovalne ukrepe in druge ukrepe in da ima vsa pooblastila, pristojnosti in obveznosti evropskega delegiranega tožilca v skladu s to uredbo in nacionalnim pravom.

Pristojni nacionalni organi in evropski delegirani tožilci, ki jih primer zadeva, se brez nepotrebnega odlašanja obvestijo o odločitvi, sprejeti na podlagi tega odstavka.

Člen 29

Odvzem privilegijev ali imunitet

1. Kadar preiskave, ki jih izvaja EJT, vključujejo osebe, zaščitene s privilegijem ali imuniteto na podlagi nacionalnega prava, in tak privilegij ali imuniteta ovira izvedbo določene preiskave, evropski glavni tožilec poda obrazloženo pisno zahtevo za njen odvzem v skladu s postopki, določenimi v zadevnem nacionalnem pravu.

2. Kadar preiskave, ki jih izvaja EJT, vključujejo osebe, zaščitene s privilegiji ali imunitetami na podlagi prava Unije, zlasti Protokola o privilegijih in imunitetah Evropske unije, in tak privilegij ali imuniteta ovira izvedbo določene preiskave, evropski glavni tožilec poda obrazloženo pisno zahtevo za njen odvzem v skladu s postopki, določenimi v pravu Unije.







ODDELEK 2

Pravila o preiskovalnih ukrepih in drugih ukrepih

Člen 30

Preiskovalni ukrepi in drugi ukrepi

1. Vsaj v primerih, ko se kaznivo dejanje, ki je predmet preiskave, kaznuje z najvišjo predpisano sankcijo najmanj štirih let zapora, države članice zagotovijo, da imajo evropski delegirani tožilci pravico odrediti ali zahtevati naslednje preiskovalne ukrepe: (a) preiskavo vseh prostorov, zemljišč, prevoznih sredstev, zasebnih prebivališč, oblek in drugega osebnega premoženja ali računalniškega sistema ter sprejetje vseh varnostnih ukrepov, ki so potrebni, da se ohrani njihova celovitost ali prepreči izguba ali okuženost dokazov; (b) zagotovitev predložitve vseh ustreznih predmetov ali dokumentov v izvirni obliki ali drugi posebej določeni obliki; (c) zagotovitev predložitve shranjenih računalniških podatkov, ki so lahko šifrirani ali dešifrirani ter v izvirni obliki ali drugi posebej določeni obliki, vključno s podatki o bančnem računu in prometu, z izjemo podatkov, ki se izrecno zadržijo v skladu z nacionalnim pravom na podlagi drugega stavka člena 15(1) Direktive 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 2 ); (d) začasno zavarovanje predmetov, ki so bili uporabljeni za kazniva dejanja, ali premoženjske koristi, pridobljene s kaznivim dejanjem, vključno s sredstvi, za katere se pričakuje, da jih bo zaseglo sodišče prve stopnje, če obstaja razlog za domnevo, da bo lastnik, posestnik ali upravitelj teh predmetov, ki so bili uporabljeni za kazniva dejanja, ali te premoženjske koristi poskušal preprečiti izvršitev odredbe o zasegu; (e) prestrezanje vhodnih in izhodnih elektronskih komunikacij osumljenca ali obdolženca prek vseh sredstev elektronske komunikacije, ki jih uporablja osumljenec ali obdolženec; (f) iskanje in sledenje predmetu s tehničnimi sredstvi, vključno z nadzorovanimi pošiljkami blaga.

2. Brez poseganja v člen 29 lahko za preiskovalne ukrepe iz odstavka 1 tega člena veljajo pogoji v skladu z veljavnim nacionalnim pravom, če so v nacionalnem pravu določene posebne omejitve, ki se uporabljajo za posamezne kategorije oseb ali poklicev, ki so pravno zavezani obveznosti varovanja zaupnosti.

3. Za preiskovalne ukrepe iz točk (c), (e) in (f) odstavka 1 tega člena lahko veljajo dodatni pogoji, vključno z omejitvami, določeni v veljavnem nacionalnem pravu. Države članice lahko zlasti omejijo uporabo točk (e) in (f) odstavka 1 tega člena na določena huda kazniva dejanja. Države članice, ki nameravajo uporabiti take omejitve, uradno obvestijo EJT o ustreznem seznamu določenih hudih kaznivih dejanj v skladu s členom 117.

4. Evropski delegirani tožilci imajo pravico, da poleg ukrepov iz odstavka 1 v svojih državah članicah zahtevajo ali odredijo vse druge ukrepe, ki jih imajo na voljo tožilci po nacionalnem pravu v podobnih nacionalnih zadevah.

5. Evropski delegirani tožilci lahko ukrepe iz odstavkov 1 in 4 odredijo le, če obstajajo utemeljeni razlogi za domnevo, da bi s zadevnim specifičnim ukrepom lahko pridobili informacije ali dokaze, ki bi koristili preiskavi, in če ni na voljo nobenega milejšega ukrepa, s katerim bi lahko dosegli isti cilj. Postopke in načine za sprejetje ukrepov ureja veljavno nacionalno pravo.

Člen 31

Čezmejne preiskave

1. Evropski delegirani tožilci tesno sodelujejo, tako da si v čezmejnih zadevah pomagajo in se redno posvetujejo. Če je treba ukrep izvesti v državi članici, ki ni država članica evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, ta evropski delegirani tožilec odloči o sprejetju potrebnega ukrepa in ga dodeli evropskemu delegiranemu tožilcu, ki se nahaja v državi članici, kjer je treba izvesti ukrep.

2. Evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, lahko dodeli vsak ukrep, ki mu je na voljo v skladu s členom 30. Utemeljitev in sprejetje takšnih ukrepov ureja pravo države članice evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo. Če evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, preiskovalni ukrep dodeli enemu ali več evropskim delegiranim tožilcem iz druge države članice, obenem o tem obvesti svojega nadzorujočega evropskega tožilca.

3. Če je po pravu države članice pomočnika evropskega delegiranega tožilca za ukrep potrebna sodna odobritev, pomočnik evropskega delegiranega tožilca to odobritev pridobi v skladu s pravom navedene države članice.

Če je sodna odobritev za dodeljeni ukrep zavrnjena, evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, umakne dodelitev.

Če po pravu države članice pomočnika evropskega delegiranega tožilca takšna sodna odobritev ni potrebna, potrebna pa je v skladu s pravom države članice evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, ta evropski delegirani tožilec pridobi odobritev in jo predloži skupaj z dodelitvijo.

4. Pomočnik evropskega delegiranega tožilca izvede dodeljeni ukrep ali naloži pristojnemu nacionalnemu organu, naj to stori.

5. Če pomočnik evropskega delegiranega tožilca meni, da: (a) je dodelitev nepopolna ali vsebuje očitno pomembno napako; (b) ukrepa iz utemeljenih in objektivnih razlogov ni mogoče sprejeti v roku, določenem v okviru dodelitve; (c) bi z drugim, a milejšim ukrepom dosegli iste rezultate kot z dodeljenim ukrepom, ali (d) dodeljeni ukrep v podobni nacionalni zadevi po pravu njegove države članice ne obstaja oziroma ne bi bil na voljo,

o tem obvesti svojega nadzorujočega evropskega tožilca in se posvetuje z evropskim delegiranim tožilcem, ki obravnava zadevo, zaradi dvostranske rešitve vprašanja.

6. Če dodeljeni ukrep v povsem nacionalnem primeru ne obstaja, bi pa bil na voljo v čezmejnem primeru, ki ga urejajo pravni instrumenti o vzajemnem priznavanju ali čezmejnem sodelovanju, lahko zadevni evropski delegirani tožilci v dogovoru z zadevnimi nadzorujočimi evropskimi tožilci uporabijo takšne instrumente.

7. Če evropski delegirani tožilci v sedmih delovnih dneh vprašanja ne morejo rešiti in se dodelitev ohrani, se vprašanje odstopi pristojnemu stalnemu senatu. Enako velja, če se dodeljeni ukrep ne sprejme v roku, določenem v okviru dodelitve, ali v razumnem roku.

8. Pristojni stalni senat po potrebi pridobi mnenja evropskih delegiranih tožilcev, ki jih primer zadeva, ter nato v skladu z veljavnim nacionalnim pravom in to uredbo nemudoma odloči, ali in do kdaj naj pomočnik evropskega delegiranega tožilca sprejme potrebni dodeljeni ukrep ali nadomestni ukrep, ter to odločitev prek pristojnega evropskega tožilca sporoči navedenim evropskim delegiranim tožilcem.

Člen 32

Izvrševanje dodeljenih ukrepov

Dodeljeni ukrepi se izvajajo v skladu s to uredbo in pravom države članice pomočnika evropskega delegiranega tožilca. Upoštevajo se formalnosti in postopki, ki jih izrecno navede evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, razen če so takšne formalnosti in postopki v nasprotju s temeljnimi pravnimi načeli države članice pomočnika evropskega delegiranega tožilca.

Člen 33

Prijetje v predkazenskem postopku in čezmejna predaja

1. Evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, lahko odredi ali zahteva prijetje osumljenca ali obdolženca ali njegovo pridržanje v predkazenskem postopku v skladu z nacionalnim pravom, ki se uporablja v podobnih nacionalnih zadevah.

2. Kadar sta potrebna prijetje in predaja osebe, ki ni navzoča v državi članici, v kateri se nahaja evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, slednji izda evropski nalog za prijetje ali zaprosi pristojni organ navedene države članice za njegovo izdajo v skladu z Okvirnim sklepom Sveta 2002/584/PNZ ( 3 ).







ODDELEK 3

Pravila o pregonu

Člen 34

Odstop zadeve in prenos postopka na nacionalne organe

1. Kadar preiskava, ki jo opravlja EJT, pokaže, da dejstva, ki so predmet preiskave, ne predstavljajo kaznivega dejanja, za katera je ETJ na podlagi členov 22 in 23 pristojno, pristojni stalni senat odloči, da se zadeva brez nepotrebnega odlašanja odstopi pristojnim nacionalnim organom.

2. Kadar preiskava, ki jo opravlja EJT, pokaže, da posebni pogoji za izvajanje njegove pristojnosti iz člena 25(2) in (3) niso več izpolnjeni, pristojni stalni senat odloči, da se zadeva brez nepotrebnega odlašanja odstopi pristojnim nacionalnim organom še pred začetkom pregona pred nacionalnimi sodišči.

3. Kadar v zvezi s kaznivimi dejanji, ki so povzročila ali bi lahko povzročila škodo finančnim interesom Unije v višini manj kot 100 000 EUR, kolegij meni, da glede na težo kaznivega dejanja ali zapletenost postopka v posamezni zadevi ni potrebe za preiskavo ali pregon zadeve na ravni Unije in da bi bilo v interesu učinkovitosti preiskave ali pregona, v skladu s členom 9(2) izda splošne smernice, ki omogočajo stalnim senatom, da zadevo odstopijo pristojnim nacionalnim organom.

Take smernice prav tako omogočijo stalnim senatom, da zadevo odstopijo pristojnim nacionalnim organom v primerih, kadar EJT izvaja pristojnost za kazniva dejanja iz točk (a) in (b) člena 3(2) Direktive (EU) 2017/1371, in kadar škoda, ki je bila ali bi lahko bila povzročena finančnim interesom Unije, ne presega škode, ki je bila ali bi lahko bila povzročena drugi žrtvi.

Za zagotovitev usklajene uporabe smernic vsak stalni senat kolegiju letno poroča o njihovi uporabi.

Takšni odstopi vključujejo tudi vsa neločljivo povezana kazniva dejanja, za katera je pristojno EJT, kot je določeno v členu 22(3).

4. Stalni senat o vsaki odločitvi, da zadevo odstopi nacionalnim organom na podlagi odstavka 3, obvesti evropskega glavnega tožilca. Evropski glavni tožilec lahko v treh dneh po prejemu te informacije zaprosi stalni senat za ponovno preučitev njegove odločitve, če evropski glavni tožilec meni, da je to potrebno zaradi zagotavljanja usklajene politike EJT glede odstopa. Če je evropski glavni tožilec član zadevnega stalnega senata, izvršuje pravico zahtevati zadevni pregled eden od namestnikov evropskega glavnega tožilca.

5. Kadar pristojni nacionalni organi niso pripravljeni prevzeti zadeve v skladu z odstavkoma 2 in 3 v roku največ 30 dni, EJT obdrži pristojnosti za izvedbo pregona ali opustitev zadeve v skladu s pravili, določenimi v tej uredbi.

6. Kadar je po mnenju EJT opustitev zadeve v skladu s členom 39(3) in če tako zahteva nacionalni organ, stalni senat zadevo brez odlašanja odstopi navedenemu organu.

7. Če se po odstopu v skladu z odstavkom 1, 2 ali 3 tega člena in členom 25(3) nacionalni organ odloči začeti preiskavo, EJT preda spis navedenemu nacionalnemu organu, ne sprejme več nobenih nadaljnjih preiskovalnih ali tožilskih ukrepov in zaključi zadevo.

8. Če je spis predan v skladu z odstavkom 1, 2, ali 3 tega člena in členom 25(3), EJT o predaji obvesti ustrezne institucije, organe, urade in agencije Unije ter, kjer je to potrebno v skladu z nacionalnim pravom, osumljence ali obdolžence in žrtve kaznivega dejanja.

Člen 35

Zaključek preiskave

1. Ko je po mnenju evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, preiskava končana, nadzorujočemu evropskemu tožilcu predloži poročilo s povzetkom zadeve in osnutkom odločitve o morebitnem pregonu pred nacionalnim sodiščem ali o preučitvi možnosti odstopa zadeve, opustitve zadeve ali poenostavljenega postopka pregona v skladu s členi 34, 39 ali 40. Nadzorujoči evropski tožilec navedene dokumente posreduje pristojnemu stalnemu senatu in jim, če je to po njegovem mnenju potrebno, priloži lastno oceno. Če stalni senat v skladu s členom 10(3) sprejme odločitev, ki jo predlaga evropski delegirani tožilec, slednji ustrezno dalje postopa.

2. Če stalni senat na podlagi prejetih poročil ne namerava sprejeti odločitve, ki jo predlaga evropski delegirani tožilec, po potrebi sam pregleda spis, preden sprejme končno odločitev ali da nadaljnja navodila evropskemu delegiranemu tožilcu.

3. Kadar je primerno, evropski delegirani tožilec v poročilu navede tudi ustrezno obrazložitev za vložitev obtožnice bodisi pri sodišču države članice, kjer se evropski delegirani tožilec nahaja, ali v skladu s členom 26(4) pri sodišču druge države članice, ki ima pristojnost za zadevo.

Člen 36

Pregon pred nacionalnimi sodišči

1. Ko evropski delegirani tožilec predloži osnutek sklepa, v katerem predlaga vložitev obtožnice, stalni senat po postopkih iz člena 35 odloči o tem osnutku v roku 21 dni. Stalni senat ne more odločiti, da opusti zadevo, če se v osnutku sklepa predlaga vložitev obtožnice.

2. Kadar stalni senat ne odloči v roku 21 dni, se šteje, da je sklep, ki ga je predlagal evropski delegirani tožilec, sprejet.

3. Kadar ima pristojnost za zadevo več kot ena država članica, se stalni senat načeloma odloči začeti pregon v tej zadevi v državi članici evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo. Vendar se lahko stalni senat ob upoštevanju poročila, predloženega v skladu s členom 35(1), odloči začeti pregon v drugi državi članici, če ima za to dovolj upravičene razloge, pri čemer upošteva merila iz člena 26(4) in (5), ter za to ustrezno pooblasti evropskega delegiranega tožilca navedene države članice.

4. Pred odločitvijo o vložitvi obtožnice se lahko pristojni stalni senat na predlog evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, odloči za združitev več zadev proti isti osebi ali osebam, ki jih preiskujejo različni evropski delegirani tožilci, z namenom izvedbe pregona v teh zadevah pred sodišči ene same države članice, ki ima v skladu s svojim pravom pristojnost za vsako od teh zadev.

5. Ko je sprejeta odločitev o državi članici, v kateri bo začet pregon, se pristojno nacionalno sodišče v tej državi članici določi na podlagi nacionalnega prava.

6. Glavni urad o odločitvi za pregon uradno obvesti pristojne nacionalne organe, zainteresirane osebe ter ustrezne institucije, organe, urade in agencije Unije, kadar je to potrebno zaradi izterjave, nadaljnjih upravnih ukrepov ali spremljanja.

7. Če mora tožilstvo po sodbi sodišča sprejeti odločitev o tem, ali naj vloži pritožbo, evropski delegirani tožilec predloži poročilo, vključno z osnutkom odločitve, pristojnemu stalnemu senatu in počaka na njegova navodila. Če v roku, ki ga določa nacionalno pravo, ni mogoče dočakati teh navodil, lahko evropski delegirani tožilec vloži pritožbo brez predhodnih navodil stalnega senata in nato stalnemu senatu brez odlašanja predloži poročilo. Stalni senat nato naroči evropskemu delegiranemu tožilcu, naj bodisi vztraja pri pritožbi ali jo umakne. Enak postopek se uporabi, če bi med sodnim postopkom in v skladu z veljavnim nacionalnim pravom evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, zavzel stališče, ki bi povzročilo opustitev zadeve.

Člen 37

Dokazi

1. Dokazi, ki jih sodišču predložijo tožilci EJT ali obtoženec, se ne smejo zavrniti kot nedopustni le zato, ker so bili zbrani v drugi državi članici ali v skladu s pravom druge države članice.

2. Ta uredba ne vpliva na pristojnost sodišča prve stopnje, da prosto oceni dokaze, ki jih predložijo obtoženec ali tožilci EJT.

Člen 38

Razpolaganje z zaseženimi sredstvi

Če pristojno nacionalno sodišče v skladu z zahtevami in postopki po nacionalnem pravu, vključno z nacionalnim pravom o prenosu Direktive 2014/42/EU Evropskega parlamenta in Sveta ( 4 ), dokončno odloči, da se zaseže kakršno koli premoženje, povezano s kaznivim dejanjem, ali premoženjska korist, pridobljena s kaznivim dejanjem, ki sodi v pristojnost EJT, se s takimi sredstva ali premoženjsko koristjo razpolaga v skladu z veljavnim nacionalnim pravom. Takšno razpolaganje nima negativnega vpliva na pravice Unije ali drugih žrtev do nadomestila za škodo, ki so jo utrpeli.







ODDELEK 4

Pravila o alternativnih ukrepih namesto pregona

Člen 39

Opustitev zadeve

1. Kadar pregon na podlagi prava države članice evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, postane nemogoč, stalni senat na podlagi poročila, ki ga evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, predloži v skladu s členom 35(1), sklene opustiti zadevo, ki se vodi glede določene osebe, iz katerega koli od naslednjih razlogov: (a) smrt osumljenca ali obdolženca oziroma prenehanje osumljene ali obdolžene pravne osebe; (b) neprištevnost osumljenca ali obdolženca; (c) pomilostitev, izrečena osumljencu ali obdolžencu; (d) imuniteta, priznana osumljencu ali obdolžencu, razen če je bila preklicana; (e) potek zakonsko določenega zastaralnega roka za pregon; (f) zadeva, ki se vodi glede osumljenca ali obdolženca, je bila v zvezi z istimi dejanji že dokončno zaključena; (g) pomanjkanje ustreznih dokazov.

2. Odločitev v skladu z odstavkom 1 ne preprečuje nadaljnjih preiskav na podlagi novih dejstev, ki jih EJT v času odločitve ni poznalo in ki so postala poznana po odločitvi. Odločitev o ponovni uvedbi preiskav na podlagi takšnih novih dejstev sprejme pristojni stalni senat.

3. Če je EJT pristojno v skladu s členom 22(3), zadevo opusti šele po posvetovanju z nacionalnimi organi države članice iz člena 25(6). Če je primerno, stalni senat odstopi zadevo pristojnim nacionalnim organom v skladu s členom 34(6), (7) in (8).

Enako velja v primerih, kadar EJT izvaja pristojnost v zvezi s kaznivimi dejanji iz točk (a) in (b) člena 3(2) Direktive (EU) 2017/1371 in kadar škoda, ki je bila ali bi lahko bila povzročena finančnim interesom Unije, ne presega škode, ki je bila ali bi lahko bila povzročena drugi žrtvi.

4. Če se zadeva opusti, EJT o takšni opustitvi uradno obvesti pristojne nacionalne organe in to sporoči ustreznim institucijam, organom, uradom in agencijam Unije ter, kjer je potrebno v skladu z nacionalnim pravom, osumljencem ali obdolžencem in žrtvam. Zadeve, ki jih opusti, lahko odstopi tudi uradu OLAF ali pristojnim nacionalnim upravnim oziroma sodnim organom zaradi izterjave ali drugih upravnih ukrepov.







ODDELEK 5

Pravila o poenostavljenih postopkih

Člen 40

Poenostavljeni postopki pregona

1. Če je z veljavnim nacionalnim pravom določen poenostavljen postopek pregona, katerega cilj je dokončen zaključek zadeve na podlagi pogojev, dogovorjenih z osumljencem, lahko evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, v skladu s členom 10(3) in členom 35(1) pristojnemu stalnemu senatu predlaga, da se uporabi navedeni postopek v skladu s pogoji, določenimi v nacionalnem pravu.

Kadar EJT izvaja pristojnost za kazniva dejanja iz točk (a) in (b) člena 3(2) Direktive (EU) 2017/1371 in kadar škoda, ki je bila ali bi lahko bila povzročena finančnim interesom Unije, ne presega škode, ki je bila ali bi lahko bila povzročena drugi žrtvi, se evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, posvetuje z nacionalnimi organi pregona, preden predlaga uporabo poenostavljenega postopka pregona.

2. Stalni senat odloča o predlogu evropskega delegiranega tožilca, ki obravnava zadevo, ob upoštevanju naslednjih razlogov: (a) teža kaznivega dejanja, zlasti na podlagi povzročene škode; (b) pripravljenost domnevnega storilca kaznivega dejanja za odpravo škode, ki jo povzroči nezakonito ravnanje; (c) uporaba postopka bi bila v skladu s splošnimi cilji in temeljnimi načeli EJT, kot so določeni v tej uredbi.

Kolegij v skladu s členom 9(2) sprejme smernice o uporabi teh razlogov.

3. Če se stalni senat strinja s predlogom, evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, uporabi poenostavljeni postopek pregona v skladu s pogoji, določenimi v nacionalnem pravu, in ga evidentira v sistemu vodenja zadev. Ko se po izpolnitvi pogojev, dogovorjenih z osumljencem, poenostavljeni postopek pregona konča, stalni senat naloži evropskemu delegiranemu tožilcu, naj ukrepa z namenom dokončnega zaključka zadeve.







POGLAVJE VI

PROCESNA JAMSTVA

Člen 41

Obseg pravic osumljencev in obdolžencev

1. Dejavnosti EJT se izvajajo ob polnem upoštevanju pravic osumljencev in obdolžencev, vsebovanih v Listini, vključno s pravico do poštenega sojenja in pravico do obrambe.

2. Vsak osumljenec ali obdolženec v kazenskem postopku EJT ima najmanj naslednje procesne pravice, določene v pravu Unije, med drugim v direktivah o pravicah osumljencev in obdolžencev v kazenskih postopkih, kakor se izvajajo z nacionalnim pravom, na primer: (a) pravico do tolmačenja in prevajanja, kot je določena v Direktivi 2010/64/EU; (b) pravico do obveščenosti in dostopa do gradiva v zadevi, kot je določena v Direktivi 2012/13/EU; (c) pravico do dostopa do odvetnika in pravico do komunikacije s tretjimi osebami in njihove obveščenosti v primeru pridržanja, kot je določena v Direktivi 2013/48/EU; (d) pravico do molka in pravico do domneve nedolžnosti, kot sta določeni v Direktivi (EU) 2016/343; (e) pravico do pravne pomoči, kot je določena v Direktivi (EU) 2016/1919.

3. Brez poseganja v pravice iz tega poglavja imajo osumljenci in obdolženci ter vse druge osebe, vključene v postopke EJT, vse procesne pravice, ki so jim priznane v skladu z veljavnim nacionalnim pravom, vključno z možnostjo, da predložijo dokaze, zahtevajo postavitev izvedencev oziroma pridobitev izvedenskega mnenja in zaslišanje prič ter da EJT pozovejo, da takšne ukrepe pridobi v imenu obrambe.

Člen 42

Sodni nadzor

1. Postopkovne akte EJT, ki naj bi imeli pravne učinke v razmerju do tretjih, presojajo pristojna nacionalna sodišča v skladu z zahtevami in postopki, določenimi v nacionalnem pravu. Enako velja, če EJT ne sprejme postopkovnih aktov, ki naj bi imeli pravne učinke v razmerju do tretjih, če jih je bilo ETJ pravno zavezano sprejeti na podlagi te uredbe.

2. Sodišče je v skladu s členom 267 PDEU pristojno za predhodno odločanje o vprašanjih glede: (a) veljavnosti postopkovnih aktov EJT, v kolikor se takšno vprašanje veljavnosti postavi kateremu koli sodišču države članice neposredno na podlagi prava Unije; (b) razlage ali veljavnosti določb prava Unije, vključno s to uredbo; (c) razlage členov 22 in 25 te uredbe v zvezi s kakršnim koli sporom o pristojnosti med EJT in pristojnimi nacionalnimi organi.

3. Z odstopanjem od odstavka 1 tega člena odločitve EJT o opustitvi zadeve, če se izpodbijajo neposredno na podlagi prava Unije, presoja Sodišče Evropske unije v skladu s četrtim odstavkom člena 263 PDEU.

4. Sodišče je v skladu s členom 268 PDEU pristojno v vseh sporih glede nadomestila škode, ki jo povzroči EJT.

5. Sodišče je v skladu s členom 272 PDEU pristojno v vseh sporih glede arbitražnih klavzul v pogodbah, ki jih sklene EJT.

6. Sodišče je v skladu s členom 270 PDEU pristojno v vseh sporih glede vprašanj, povezanih z osebjem.

7. Sodišče je pristojno za razrešitev evropskega glavnega tožilca v skladu s členom 14(5) ali evropskih tožilcev v skladu s členom 16(5).

8. Ta člen ne posega v sodni nadzor, ki ga izvaja Sodišča v skladu s četrtim odstavkom člena 263 PDEU glede odločitev EJT, ki vplivajo na pravice oseb, na katere se nanašajo podatki, na podlagi poglavja VIII, ter odločitev EJT, ki niso postopkovni akti, na primer odločitev EJT v zvezi s pravico javnega dostopa do dokumentov, ali odločitev o razrešitvi evropskih delegiranih tožilcev, sprejetih v skladu s členom 17(3) te uredbe, ter katerih koli drugih upravnih odločitev.







POGLAVJE VII

OBDELAVA INFORMACIJ

Člen 43

Dostop EJT do informacij

1. Evropski delegirani tožilci lahko pod pogoji, ki so enaki tistim, ki veljajo po nacionalnem pravu v podobnih zadevah, pridobijo vse ustrezne informacije, shranjene v nacionalnih podatkovnih zbirkah o kazenskih preiskavah in zbirkah organov odkrivanja in pregona, pa tudi v drugih ustreznih registrih javnih organov.

2. EJT lahko pridobi tudi vse ustrezne informacije, ki sodijo v njegovo pristojnost in so shranjene v podatkovnih zbirkah in registrih institucij, organov, uradov in agencij Unije.

Člen 44

Sistem vodenja zadev

1. EJT vzpostavi sistem vodenja zadev, ki se vodi in upravlja v skladu s pravili iz te uredbe in poslovnika EJT.

2. Namen sistema vodenja zadev je: (a) podpreti EJT pri vodenju preiskav in pregona, zlasti z upravljanjem notranjega poteka dela z informacijami in s podporo preiskovalnemu delu v čezmejnih primerih; (b) v glavnem uradu in evropskim delegiranim tožilcem zagotoviti zanesljiv dostop do informacij o preiskavah in pregonu; (c) omogočiti navzkrižno primerjavo informacij in pridobivanje podatkov za operativne analize in statistične namene; (d) olajšati spremljanje, da se zagotovi zakonita obdelava operativnih osebnih podatkov, skladna z zadevnimi določbami te uredbe.

3. Sistem vodenja zadev je lahko povezan z varovano telekomunikacijsko povezavo iz člena 9 Sklepa Sveta 2008/976/PNZ ( 5 ).

4. Sistem vodenja zadev zajema: (a) register informacij, ki jih EJT pridobi v skladu s členom 24, tudi vseh odločitev v zvezi s temi informacijami, (b) kazalo vseh spisov, (c) vse informacije iz spisov, ki se hranijo v elektronski obliki v sistemu vodenja zadev v skladu s členom 45(3).

Kazalo ne sme vsebovati nobenih operativnih osebnih podatkov, razen podatkov, ki so potrebni za identifikacijo zadev ali določitev medsebojne povezave med različnimi spisi.

5. EJT pri obdelavi operativnih osebnih podatkov ne sme ustvariti nobenih drugih avtomatskih datotek, razen spisov, ki so v skladu s to uredbo in s poslovnikom EJT. Podrobnosti o teh drugih avtomatskih datotekah se sporočijo Evropskemu nadzorniku za varstvo podatkov.

Člen 45

Spisi EJT

1. Če se EJT odloči, da bo začelo preiskavo ali uveljavilo svojo pravico do prevzema zadeve v skladu s to uredbo, evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, odpre spis.

Spis vsebuje vse informacije in dokaze, ki so na voljo evropskemu delegiranemu tožilcu in se nanašajo na preiskavo ali pregon, ki ju izvaja EJT.

Ko se preiskava začne, se informacije iz registra iz člena 44(4)(a) vključijo v spis.

2. Spis vodi evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, v skladu s pravom svoje države članice.

Poslovnik EJT lahko vsebuje pravila o organizaciji in vodenju spisov v obsegu, ki je potreben za zagotovitev delovanja EJT kot enotnega urada. Osumljencem in obdolžencem ter drugim osebam, udeleženim v postopku, dostop do spisa odobri evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, v skladu s pravom države članice navedenega tožilca.

3. V sistemu vodenja zadev EJT so zajete vse informacije in dokazi iz spisa, ki se lahko hrani v elektronski obliki, da se glavnemu uradu omogoči opravljanje njegovih nalog v skladu s to uredbo. Evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, zagotovi, da se vsebina informacij v sistemu vodenja zadev stalno ujema ujema s spisom, zlasti da se operativni osebni podatki v sistemu vodenja zadev izbrišejo ali popravijo, če so bili takšni podatki izbrisani ali popravljeni v ustreznem spisu.

Člen 46

Dostop do sistema vodenja zadev

Evropski glavni tožilec, namestniki evropskega glavnega tožilca, drugi evropski tožilci in evropski delegirani tožilci imajo neposreden dostop do registra in kazala.

Nadzorujoči evropski tožilec in pristojni stalni senat imata pri izvrševanju svojih pristojnosti v skladu s členoma 10 in 12 neposredni dostop do informacij, ki se hranijo v elektronski obliki v sistemu vodenja zadev. Nadzorujoči evropski tožilec ima tudi neposreden dostop do spisa. Pristojni stalni senat ima dostop do spisa na zahtevo.

Drugi evropski delegirani tožilci lahko zahtevajo dostop do informacij, ki se hranijo v elektronski obliki v sistemu vodenja zadev, in do vseh spisov. Evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, odloča o odobritvi tega dostopa drugim evropskim delegiranim tožilcem v skladu z veljavnim nacionalnim pravom. Če se dostop ne odobri, se lahko zadeva predloži pristojnemu stalnemu senatu. Pristojni stalni senat zasliši zadevnega evropskega delegiranega tožilca, kolikor je to potrebno, in se nato odloči v skladu z veljavnim nacionalnim pravom in to uredbo.

V poslovniku EJT se določijo dodatna pravila glede pravice do dostopa in postopek za določitev obsega dostopa do sistema vodenja zadev za evropskega glavnega tožilca, namestnike evropskega glavnega tožilca, druge evropske tožilce, evropske delegirane tožilce in osebje EJT, v kolikor ga potrebujejo za opravljanje svojih dolžnosti.







POGLAVJE VIII

VARSTVO PODATKOV

Člen 47

Načela v zvezi z obdelavo osebnih podatkov

1. Osebni podatki so: (a) obdelani zakonito in pošteno („zakonitost in poštenost“); (b) zbrani za določene, izrecne in zakonite namene ter se ne smejo nadalje obdelovati na način, ki ni združljiv s temi nameni; nadaljnja obdelava v namene arhiviranja v javnem interesu, v znanstveno- ali zgodovinskoraziskovalne namene ali statistične namene ne velja za nezdružljivo s prvotnimi nameni pod pogojem, da EJT zagotovi ustrezne zaščitne ukrepe za pravice in svoboščine posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki („omejitev namena“); (c) ustrezni, relevantni in ne pretirani glede na namene, za katere se obdelujejo („najmanjši obseg podatkov“); (d) točni in po potrebi posodobljeni; sprejeti je treba vse razumne ukrepe za zagotovitev, da se netočni osebni podatki brez odlašanja izbrišejo ali popravijo ob upoštevanju namenov, za katere se obdelujejo („točnost“); ▼C2 (e) hranjeni v obliki, ki dopušča identifikacijo posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, le toliko časa, kolikor je potrebno za namene, za katere se osebni podatki obdelujejo; osebni podatki se lahko hranijo daljše obdobje, če bodo obdelani zgolj za namene arhiviranja v javnem interesu, za znanstveno- ali zgodovinsko-raziskovalne namene ali statistične namene, pod pogojem, da EJT zagotovi ustrezne zaščitne ukrepe za pravice in svoboščine posameznikov, zlasti z izvajanjem ustreznih tehničnih in organizacijskih ukrepov, ki se zahtevajo po tej uredbi („omejitev hrambe“); ▼B (f) obdelani na način, ki zagotavlja ustrezno varnost osebnih podatkov, vključno z zaščito pred nedovoljeno ali nezakonito obdelavo ter pred nenamerno izgubo, uničenjem ali poškodbo z ustreznimi tehničnimi ali organizacijskimi ukrepi („celovitost in zaupnost“).

2. EJT je odgovorno za skladnost z odstavkom 1 in je to skladnost tudi zmožno dokazati („odgovornost“), kadar se osebni podatki delno ali v celoti obdelujejo z avtomatiziranimi sredstvi in kadar se osebni podatki, ki so del zbirke ali so namenjeni oblikovanju dela zbirke, obdelujejo drugače kot z avtomatiziranimi sredstvi.

3. Obdelava s strani EJT za katerega koli od namenov iz člena 49, ki ni namen, za katerega so bili operativni podatki zbrani, je dovoljena, če: (a) je EJT pooblaščeno za obdelavo takšnih operativnih osebnih podatkov za takšen namen v skladu s to uredbo in (b) je obdelava potrebna in sorazmerna s takšnim drugim namenom v skladu s pravom Unije ter (c) kadar je ustrezno, uporabe operativnih osebnih podatkov ne prepoveduje veljavno nacionalno procesno pravo o preiskovalnih ukrepih, sprejetih v skladu s členom 30. Veljavno nacionalno procesno pravo je pravo države članice, v kateri so bili podatki pridobljeni.

Člen 48

Upravni osebni podatki

1. Za vse upravne osebne podatke, ki jih obdeluje EJT, se uporablja Uredba (ES) št. 45/2001.

2. EJT v poslovniku oziroma v njegovih določbah o varstvu podatkov določi roke za hrambo upravnih osebnih podatkov.

Člen 49

Obdelava operativnih osebnih podatkov

1. EJT obdeluje operativne osebne podatke z avtomatiziranimi sredstvi ali v strukturiranih ročno vodenih datotekah v skladu s to uredbo in samo za naslednje namene: (a) kazenske preiskave in pregon, ki se izvajajo v skladu s to uredbo, ali (b) izmenjavo informacij s pristojnimi organi držav članic Evropske unije in drugimi institucijami, organi, uradi in agencijami Unije v skladu s to uredbo ali (c) sodelovanje s tretjimi državami in mednarodnimi organizacijami v skladu s to uredbo.

2. Vrste operativnih osebnih podatkov in kategorije posameznikov, na katere se nanašajo operativni osebni podatki, ki jih sme EJT obdelovati v kazalu iz točke (b) člena 44(4) za vsak namen iz odstavka 1 tega člena, so naštete v Prilogi v skladu z odstavkom 3.

3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 115 za oblikovanje seznama kategorij operativnih osebnih podatkov in kategorij posameznikov iz odstavka 2 tega člena, na katere se nanašajo osebni podatki, in za posodobitev tega seznama, da bi upoštevali razvoj informacijske tehnologije in glede na napredek informacijske družbe.

Kadar je to potrebno iz izredno nujnih razlogov, se za delegirane akte, sprejete na podlagi tega odstavka, uporabi postopek iz člena 116.

4. EJT lahko začasno obdeluje operativne osebne podatke, da določi, ali so takšni podatki pomembni za njegove naloge in namene iz odstavka 1. Kolegij na predlog evropskega glavnega tožilca in po posvetovanju z Evropskim nadzornikom za varstvo podatkov nadalje določi pogoje za obdelavo takšnih operativnih osebnih podatkov, zlasti kar zadeva dostop do podatkov in njihovo uporabo, pa tudi roke za hrambo in brisanje podatkov.

5. EJT obdeluje operativne osebne podatke tako, da je mogoče ugotoviti, kateri organ je podatke zagotovil ali od kod so bili podatki pridobljeni.

6. ETJ ob uporabi členov 57 do 62, kadar je ustrezno, ravna v skladu z nacionalnim procesnim pravom glede obveznosti zagotavljanja podatkov posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, in glede možnosti opustitve, omejitve ali zadržanja takšnih podatkov. Kadar je ustrezno, se evropski delegirani tožilec, ki obravnava zadevo, posvetuje z drugimi evropskimi delegiranimi tožilci, ki jih primer zadeva, preden sprejme odločitev v zvezi s členi 57 do 62.

Člen 50

Roki za hrambo operativnih osebnih podatkov

1. EJT redno pregleduje potrebo po hrambi obdelanih operativnih osebnih podatkov. Takšen pregled se opravi najpozneje tri leta po prvi obdelavi operativnih osebnih podatkov in nato vsaka tri leta. Če se operativni osebni podatki hranijo več kot pet let, se o tem ustrezno obvesti Evropski nadzornik za varstvo podatkov.

▼C2

2. Operativni osebni podatki, ki jih obdeluje EJT, se ne hranijo dlje kot pet let po tem, ko je postala oprostilna sodba v zadevi pravnomočna; če je bil obtoženec spoznan za krivega, se rok podaljša, dokler se izrečena sankcija ne izvrši ali dokler na podlagi prava države članice, v kateri je bila sankcija izrečena, ne more biti več izvršena.

▼B

3. EJT pred iztekom rokov iz odstavka 2 pregleda potrebo po nadaljnji hrambi operativnih osebnih podatkov, če in dokler je to potrebno za opravljanje njegovih nalog. Razloge za nadaljnjo hrambo podatkov mora utemeljiti in evidentirati. Če ne sprejme odločitve o nadaljnji hrambi operativnih osebnih podatkov, se ti podatki po treh letih samodejno izbrišejo.

Člen 51

Razlikovanje med različnimi kategorijami posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki

EJT jasno razlikuje, kadar je to ustrezno in kolikor je to mogoče, med osebnimi operativnimi podatki različnih kategorij posameznikov, na katere se nanašajo osebni podatki, kot so:

(a) osebe, v zvezi s katerimi obstajajo utemeljeni razlogi za domnevo, da so storile kaznivo dejanje ali ga nameravajo storiti;

(b) osebe, ki so bile obsojene za kaznivo dejanje;

(c) žrtve kaznivega dejanja ali osebe, v zvezi s katerimi zaradi nekaterih dejstev obstajajo razlogi za domnevo, da bi lahko postale žrtev kaznivega dejanja, in

(d) druge osebe, povezane s kaznivim dejanjem, kot so osebe, od katerih bi se lahko zahtevalo pričanje v preiskavah v zvezi s kaznivimi dejanji ali poznejšimi kazenskimi postopki, osebe, ki lahko zagotovijo informacije o kaznivih dejanjih, ali stiki ali sodelavci ene od oseb iz točk (a) in (b).

Člen 52

Razlikovanje med operativnimi osebnimi podatki in preverjanje kakovosti osebnih podatkov

1. EJT razlikuje, kolikor je to mogoče, med operativnimi osebnimi podatki, ki temeljijo na dejstvih, in operativnimi osebnimi podatki, ki temeljijo na osebnih ocenah.

2. EJT sprejme vse ustrezne ukrepe, da se prepreči posredovanje in dostop do netočnih in nepopolnih operativnih osebnih podatkov ali osebnih podatkov, ki niso bili posodobljeni. V ta namen EJT pred posredovanjem operativnih osebnih podatkov ali omogočanjem dostopa do njih preveri, če je to izvedljivo, njihovo kakovost. Kolikor je mogoče, pri vsakem posredovanju operativnih osebnih podatkov EJT doda potrebne informacije, ki uporabniku omogočijo, da oceni stopnjo točnosti, popolnosti, zanesljivosti in posodobljenosti operativnih osebnih podatkov.

3. Če se izkaže, da so bili posredovani nepravilni operativni osebni podatki ali da so bili operativni osebni podatki posredovani nezakonito, je treba o tem brez odlašanja uradno obvestiti uporabnika. V takšnem primeru je treba popraviti ali izbrisati operativne osebne podatke ali omejiti obdelavo v skladu s členom 61.

Člen 53

Posebni pogoji za obdelavo

1. Kadar je v tej uredbi tako določeno, EJT določi posebne pogoje za obdelavo ter obvesti uporabnika teh operativnih osebnih podatkov o takšnih pogojih in o obveznosti, da se ti pogoji izpolnijo.

2. EJT izpolnjuje posebne pogoje za obdelavo, ki jih določi nacionalni organ v skladu s členom 9(3) in (4) Direktive (EU) 2016/680.

Člen 54

Posredovanje operativnih osebnih podatkov institucijam, organom, uradom in agencijam Unije

1. EJT ob upoštevanju vseh nadaljnjih omejitev iz te uredbe, zlasti iz člena 53, posreduje operativne osebne podatke drugi instituciji, organu, uradu ali agenciji Unije, samo če so podatki potrebni za zakonito opravljanje nalog, ki jih zajema pristojnost druge institucije, organa, urada ali agencije Unije.

2. Kadar se operativni osebni podatki posredujejo na zahtevo druge institucije, organa, urada ali agencije Unije, sta tako upravljavec kot uporabnik odgovorna za zakonitost tega prenosa.

EJT mora preveriti pristojnost druge institucije, organa, urada ali agencije Unije in začasno oceniti potrebo po posredovanju operativnih osebnih podatkov. Če se pojavijo dvomi o tej potrebi, EJT od prejemnika zahteva nadaljnje informacije.

Druga institucija, organ, urad ali agencija Unije zagotovi, da se lahko potreba po prenosu operativnih osebnih podatkov naknadno preveri.

3. Druga institucija, organ, urad ali agencija Unije obdeluje operativne osebne podatke samo za namene, za katere je bil opravljen njihov prenos.

Člen 55

Obdelava posebnih vrst operativnih osebnih podatkov

▼C2

1. Obdelava operativnih osebnih podatkov, ki razkrivajo rasno ali etnično poreklo, politično mnenje, versko ali filozofsko prepričanje ali članstvo v sindikatu, in obdelava genskih podatkov, biometričnih podatkov za namene edinstvene identifikacije posameznika ter operativnih osebnih podatkov v zvezi z zdravstvenim ali spolnim življenjem in spolno usmerjenostjo posameznika je dovoljena le, če je nujno potrebna za preiskave EJT, če je zagotovljena ustrezna zaščita pravic in svoboščin posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, in le, če dopolnjujejo druge operativne osebne podatke, ki jih je EJT že obdelalo.

▼B

2. O uporabi tega člena je nemudoma obveščena uradna oseba za varstvo podatkov.

Člen 56

Avtomatizirano sprejemanje posameznih odločitev, vključno z oblikovanjem profilov

Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ima pravico, da zanj ne velja odločitev EJT, ki temelji zgolj na avtomatizirani obdelavi, vključno z oblikovanjem profilov, ki ima pravne učinke v zvezi z njim ali na podoben način nanj znatno vpliva.

Člen 57

Sporočila in načini za uveljavljanje pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki

1. EJT sprejme razumne ukrepe, da zagotovi vse informacije iz člena 58. Poda vsa sporočila glede členov 56, 59 do 62 in 75, povezana z obdelavo, in sicer v jedrnati, razumljivi in lahko dostopni obliki ter v jasnem in preprostem jeziku. Informacije se sporočijo na vse ustrezne načine, tudi v elektronski obliki. Upravljavec praviloma sporoči informacije v enaki obliki, kot jo je imela zahteva.

2. EJT olajša uresničevanje pravic posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, iz členov 58 do 62.

3. EJT brez nepotrebnega odlašanja pisno obvesti posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, o nadaljnjih ukrepih v zvezi z njegovo zahtevo, v vsakem primeru pa najpozneje v treh mesecih po prejetju zahteve posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.

4. EJT določi, da se informacije, sporočene na podlagi člena 58, ter morebitna sporočila in ukrepi, sprejeti na podlagi členov 56, 59 do 62 in 75, posredujejo brezplačno. Kadar so zahteve posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, očitno neutemeljene ali pretirane, zlasti ker se ponavljajo, lahko EJT: (a) zaračuna razumno pristojbino, pri čemer upošteva upravne stroške posredovanja informacij ali sporočila ali izvajanja zahtevanega ukrepa, ali (b) zavrne ukrepanje v zvezi z zahtevo.

EJT nosi dokazno breme, da je zahteva očitno neutemeljena ali pretirana.

5. Če EJT upravičeno dvomi o identiteti posameznika, ki predloži zahtevo iz člena 59 ali 61, lahko zahteva zagotovitev dodatnih informacij, ki so potrebne za potrditev identitete posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki.

Člen 58

Informacije, ki se dajo na voljo ali zagotovijo posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki

1. EJT posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, da na voljo vsaj naslednje informacije: (a) identiteta in kontaktni podatki EJT; (b) kontaktni podatki pooblaščene osebe za varstvo podatkov; (c) namen obdelave operativnih osebnih podatkov; (d) pravica do vložitve pritožbe pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov in njegovi kontaktni podatki; (e) pravica, da se od EJT zahteva dostop do operativnih osebnih podatkov in popravek ali izbris operativnih osebnih podatkov in omejitev obdelave operativnih osebnih podatkov v zvezi s posameznikom, na katerega se ti podatki nanašajo.

2. EJT posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, v posebnih primerih poleg informacij iz odstavka 1 sporoči tudi naslednje informacije, s čimer omogoči uresničevanje njegovih pravic: (a) pravna podlaga za obdelavo; (b) obdobje hrambe operativnih osebnih podatkov ali, če to ni mogoče, merila, ki se uporabijo za določitev tega obdobja; (c) kadar je to ustrezno, kategorije uporabnikov operativnih osebnih podatkov, tudi v tretjih državah ali mednarodnih organizacijah; (d) po potrebi dodatne informacije, zlasti kadar se operativni osebni podatki zbirajo brez vednosti posameznika, na katerega se nanašajo.

3. EJT lahko zadrži, omeji ali opusti sporočanje informacij posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, na podlagi odstavka 2, če in dokler je takšen ukrep, ki mora spoštovati temeljne pravice in zakonite interese zadevnega posameznika, nujen in sorazmeren ukrep v demokratični družbi za: (a) preprečitev oviranja uradnih ali zakonitih preiskav, poizvedb ali postopkov; (b) preprečitev vplivanja na preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje ali pregon kaznivih dejanj ali izvrševanje kazenskih sankcij; (c) zaščito javne varnosti držav članic Evropske unije; (d) zaščito nacionalne varnosti držav članic Evropske unije; (e) zaščito pravic in svoboščin drugih.

Člen 59

Pravica do dostopa posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki

Posameznik, na katerega se nanašajo operativni osebni podatki, ima pravico od EJT dobiti potrditev, ali se v zvezi z njim obdelujejo operativni osebni podatki, ter, kadar je tako, pridobiti dostop do osebnih podatkov in naslednje informacije:

(a) namen in pravna podlaga za obdelavo;

(b) vrste zadevnih operativnih osebnih podatkov;

(c) uporabniki ali kategorije uporabnikov, ki so jim bili ali jim bodo razkriti operativni osebni podatki, zlasti uporabniki v tretjih državah ali mednarodnih organizacijah;

(d) kadar je mogoče, predvideno obdobje hrambe operativnih osebnih podatkov ali, če to ni mogoče, merila, ki se uporabijo za določitev tega obdobja;

(e) pravica, da se od EJT zahteva popravek ali izbris operativnih osebnih podatkov ali omejitev obdelave operativnih osebnih podatkov v zvezi s posameznikom, na katerega se ti podatki nanašajo;

(f) pravica do vložitve pritožbe pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov in njegovi kontaktni podatki;

(g) sporočilo o operativnih osebnih podatkih, ki se obdelujejo, in o vseh dostopnih informacijah v zvezi z njihovim virom.

Člen 60

Omejitve pravice do dostopa

1. EJT lahko posamezniku, na katerega se nanašajo osebni podatki, popolnoma ali delno omeji pravico do dostopa, in sicer če in dokler je taka delna ali popolna omejitev, ki mora spoštovati temeljne pravice in zakonite interese zadevnega posameznika, nujen in sorazmeren ukrep v demokratični družbi za: (a) preprečitev oviranja uradnih ali zakonitih preiskav, poizvedb ali postopkov; (b) preprečitev vplivanja na preprečevanje, preiskovanje, odkrivanje ali pregon kaznivih dejanj ali izvrševanje kazenskih sankcij; (c) zaščito javne varnosti držav članic Evropske unije; (d) zaščito nacionalne varnosti držav članic Evropske unije; (e) zaščito pravic in svoboščin drugih.

2. Če bi navedba takih informacij ogrozila namen iz odstavka 1, EJT zadevnega posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, samo obvesti o tem, da je opravilo preverjanje, pri tem pa ne navede nobenih informacij, ki bi mu lahko razkrile, ali Evropsko javno tožilstvo obdeluje operativne osebne podatke v zvezi z njim.

EJT obvesti posameznika, na katerega se nanašajo osebni podatki, o možnosti vložitve pritožbe pri Evropskem nadzorniku za varstvo podatkov ali možnosti uveljavljanja pravnih sredstev na Sodišču proti odločitvi EJT.

3. EJT dokumentira dejansko stanje ali pravne razloge, na katerih temelji odločitev. Navedene informacije se na zahtevo dajo na voljo Evropskemu nadzorniku za varstvo podatkov.

Člen 61

Pravica do popravka ali izbrisa operativnih osebnih podatkov in omejitve obdelave

1. Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ima pravico doseči, da EJT brez nepotrebnega odlašanja popravi netočne operativne osebne podatke v zvezi z njim. Posameznik, na katerega se nanašajo osebni podatki, ima ob upoštevanju namenov obdelave pravico do dopolnitve nepopolnih operativnih osebnih podatkov, vključno s predložitvijo dopolnilne izjave.

2. EJT brez nepotrebnega odlašanja izbriše operativne osebne podatke, posameznik, na katerega se nanašajo operativni osebni podatki, pa ima pravico, da od EJT doseže, da to brez nepotrebnega odlašanja izbriše operativne osebne podatke v zvezi z njim, če obdelava krši člene 47, 49 ali 55 ali če je treba operativne osebne podatke izbrisati za izpolnitev pravne obveznosti, ki velja za EJT.

3. EJT namesto izbrisa omeji obdelavo, kadar: (a) posameznik, na katerega se nanašajo operativni osebni podatki, izpodbija njihovo točnost in ni mogoče preveriti, ali so podatki točni ali ne, ali (b) je