1989L0108 — SL — 01.05.2004 — 003.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:

No

spremenjena z:

C 241

▼B

DIREKTIVA SVETA

z dne 21. decembra 1988

o približevanju zakonodaj držav članic o hitro zamrznjenih živilih za prehrano ljudi

(89/108/EGS)

SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti člena 100a Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije,

v sodelovanju z Evropskim parlamentom ( 1 ),

ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 2 ),

ker proizvodnja hitro zamrznjenih živil, namenjenih prehrani ljudi (v nadaljevanju „hitro zamrznjena živila“), in trgovina z njo v Skupnosti postajata vse pomembnejši;

ker razlike med nacionalnimi zakonodajami, ki se nanašajo na hitro zamrznjena živila, ovirajo prosti pretok le-teh; ker lahko ustvarijo neenake pogoje konkurence in imajo torej neposreden učinek na vzpostavitev in delovanje skupnega trga;

ker je torej te zakonodaje treba približati;

ker je s tem ciljem treba za pravila Skupnosti predvideti največje možno področje uporabe, ki naj se razteza na vsa hitro zamrznjena živila, namenjena prehrani ljudi, in vključuje ne samo proizvode, namenjene za ponudbo brez nadaljnje obdelave končnemu potrošniku in restavracijam, bolnišnicam, menzam ter drugim podobnim objektom javne prehrane, temveč tudi proizvode, ki jih je treba naprej predelati in pripraviti;

ker pa teh pravil ni treba uporabiti za proizvode, ki prodaji niso ponujeni kot hitro zamrznjena živila;

ker je v vsakem primeru primerno določiti splošna načela, ki jim mora zadostiti vsako hitro zamrznjeno živilo;

ker se lahko na poznejši stopnji, če je treba, za nekatere kategorije hitro zamrznjenih živil sprejmejo poleg splošnih načel posebne določbe v skladu s postopkom, ki se uporablja za vsako od teh kategorij;

ker je namen hitrega zamrzovanja ohranjanje notranjih značilnosti živil po postopku hitre zamrznitve; ker je nujno doseči temperaturo –18 °C ali nižjo v vseh točkah proizvoda;

ker pri –18 °C vsa mikrobiološka aktivnost, ki bi lahko škodovala kakovosti živil, preneha; ker je torej med shranjevanjem in distribucijo hitro zamrznjenih živil pred njihovo prodajo končnemu potrošniku ob upoštevanju določenega tehnično neizogibnega nihanja treba vzdrževati vsaj to temperaturo;

ker so iz tehničnih razlogov nekateri porasti temperature neizogibni in se zato lahko dopuščajo pod pogojem, da ne škodujejo kakovosti proizvodov, kar se lahko zagotovi z upoštevanjem načina dobrega shranjevanja in distribucije, še posebno upoštevajoč pravilen postopek kroženja zalog;

ker zmogljivost nekatere tehnične opreme, ki se zdaj uporablja za lokalno distribucijo hitro zamrznjenih živil, ne zadošča, da se v vsakem primeru zagotovi upoštevanje temperaturnih meja, ki jih uvaja ta direktiva, in je zato treba zagotoviti prehodni sistem, ki dovoljuje uporabo obstoječega materiala v njegovi normalni dobi uporabnosti;

ker je treba zgolj to, da ta direktiva navede cilje, ki naj se dosežejo glede opreme, uporabljene za postopek hitrega zamrzovanja, pa tudi temperaturo, ki jo je treba upoštevati pri shranjevalnih, rokovalnih, transportnih in distribucijskih instalacijah in opremi;

ker je za države članice obvezno z uradnim preverjanjem zagotoviti, da je uporabljena oprema sposobna doseči te cilje;

ker je zaradi takšnega preverjanja kakršen koli sistem uradnega certificiranja v trgovinske namene odvečen;

ker je zaželeno, da se zagotovi možnost uporabe kriogenskih tekočin v neposrednem stiku s hitro zamrznjenimi živili; ker morajo biti torej te tekočine tako neaktivne, da na živila ne prenesejo sestavnih delcev v količinah, zadostnih za nastanek tveganja za zdravje ljudi, ali da bi povzročile nesprejemljive spremembe v sestavi živil ali škodovale njihovim organoleptičnim lastnostim;

ker je za dosego tega cilja treba sprejeti seznam teh snovi ter določiti merila za njihovo čistost in pogoje za njihovo uporabo;

ker mora biti označevanje hitro zamrznjenih živil, namenjenih končnemu potrošniku in restavracijam, bolnišnicam, menzam ter drugim podobnim objektom javne prehrane, v skladu z določbami Direktive Sveta 79/112/EGS z dne 18. decembra 1978 o približevanju zakonodaj držav članic glede označevanja, predstavitve in oglaševanja živil za prodajo končnemu potrošniku ( 3 ), kakor je bila nazadnje spremenjena in dopolnjena z Direktivo 86/197/EGS ( 4 ); ker mora torej sedanja direktiva samo določiti posebnosti, ki so značilne za hitro zamrznjena živila;

ker je, da se omogoči trgovina, treba sprejeti pravila za označevanje hitro zamrznjenih živil, ki niso namenjena ponudbi v zamrznjenem stanju končnemu potrošniku ali restavracijam, bolnišnicam, menzam in drugim podobnim objektom javne prehrane;

ker je, da se poenostavi in pospeši postopek, Komisiji treba dati nalogo, da sprejme izvedbene ukrepe tehnične narave;

ker je v vseh primerih, pri katerih Svet pooblašča Komisijo za izvedbo pravil, določenih za živila, treba določiti postopek, ki bi vzpostavil tesno sodelovanje med državami članicami in Komisijo znotraj Stalnega odbora za živila, ustanovljenega s Sklepom Sveta 69/414/EGS ( 5 ),

SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO: