2014R0651 — SL — 01.07.2014 — 000.002

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B UREDBA KOMISIJE (EU) št. 651/2014 z dne 17. junija 2014 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členov 107 in 108 Pogodbe (Besedilo velja za EGP) (UL L 187, 26.6.2014, p.1)





popravljena z:









▼B

UREDBA KOMISIJE (EU) št. 651/2014

z dne 17. junija 2014

o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive z notranjim trgom pri uporabi členov 107 in 108 Pogodbe

(Besedilo velja za EGP)







EVROPSKA KOMISIJA JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 108(4) Pogodbe, ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 994/98 z dne 7. maja 1998 o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za določene vrste horizontalne državne pomoči ( 1 ) ter zlasti člena 1(1)(a) in (b) Uredbe, po posvetovanju s Svetovalnim odborom za državno pomoč, ob upoštevanju naslednjega: (1) Dodeljevanje državnih sredstev, ki izpolnjuje merila iz člena 107(1) Pogodbe, pomeni državno pomoč, ki jo je treba priglasiti Komisiji v skladu s členom 108(3) Pogodbe. Vendar lahko v skladu s členom 109 Pogodbe Svet določi vrste pomoči, ki so izvzete iz obveznosti priglasitve. Komisija lahko v skladu s členom 108(4) Pogodbe sprejme uredbe glede navedenih vrst državne pomoči. Z Uredbo Sveta (ES) št. 994/98 je Komisija pooblaščena, da lahko v skladu s členom 109 Pogodbe razglasi, da so naslednje vrste pomoči pod določenimi pogoji izvzete iz obveznosti priglasitve: pomoč za mala in srednja podjetja („MSP“), pomoč v korist raziskav in razvoja, pomoč v korist varstva okolja, pomoč za zaposlovanje in usposabljanje ter pomoč, ki je v skladu s karto za dodeljevanje regionalne pomoči, ki jo Komisija odobri za vsako državo članico. Na tej podlagi je Komisija sprejela Uredbo (ES) št. 800/2008 ( 2 ). Uredba (ES) št. 800/2008 se je prvotno uporabljala do 31. decembra 2013, vendar je bila pozneje podaljšana z Uredbo Komisije (EU) št. 1224/2013 z dne 29. novembra 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 800/2008 glede obdobja uporabe ( 3 ), zdaj pa preneha veljati 30. junija 2014. Uredba (ES) št. 994/98 je bila spremenjena 22. julija 2013 z Uredbo Sveta (EU) št. 733/2013 z dne 22. julija 2013 o spremembi Uredbe (ES) št. 994/98 o uporabi členov 92 in 93 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za določene vrste horizontalne državne pomoči ( 4 ), ki Komisijo pooblašča, da razširi skupinske izjeme na nove vrste pomoči, v zvezi s katerimi je mogoče določiti jasne pogoje združljivosti. Te nove vrste pomoči, dodeljene na podlagi skupinskih izjem, vključujejo: pomoč za odpravo škode, ki jo povzročijo nekatere naravne nesreče, socialno pomoč za prevoz za prebivalce oddaljenih regij, pomoč za širokopasovno infrastrukturo, pomoč za inovacije, pomoč za kulturo in ohranjanje kulturne dediščine, pomoči za športno in večnamensko rekreacijsko infrastrukturo. Pod pogojem, da se na podlagi zadostnih izkušenj dodatno oblikujejo operativna merila za izvzetje, ki bi zagotovila predhodno združljivost drugih vrst pomoči, namerava Komisija pregledati področje uporabe te uredbe, da bi vključila nekatere vrste pomoči s teh področij. Komisija zlasti predvideva, da bo do decembra 2015 oblikovala merila za pristaniško in letališko infrastrukturo. (2) Komisija je s Sporočilom o posodobitvi področja državnih pomoči EU ( 5 ) začela širši pregled pravil o državni pomoči. Glavni cilji te posodobitve so: (i) dosežek trajnostne, pametne in vključujoče rasti na konkurenčnem notranjem trgu ter hkrati prispevanje k prizadevanjem držav članic za učinkovitejšo porabo javnih financ; (ii) osredotočanje predhodnega preverjanja ukrepov pomoči, ki ga izvaja Komisija, na primere pomoči z največjim vplivom na notranji trg, hkrati pa krepitev sodelovanja držav članic pri izvajanju pravil o državni pomoči; in (iii) racionaliziranje pravil ter zagotovitev hitrejšega, bolje obveščenega in verodostojnejšega sprejemanja odločitev na podlagi jasnih ekonomskih razlogov, skupnega pristopa in jasnih obveznosti. Pregled Uredbe (ES) št. 800/2008 je osrednji element posodobitve področja državnih pomoči. (3) Ta uredba bi morala omogočati boljše določanje prednostnih nalog izvrševanja ter večjo poenostavitev ter zagotoviti večjo preglednost, učinkovito ocenjevanje in nadzor skladnosti s pravili o državni pomoči na nacionalni ravni in na ravni Unije, pri tem pa ohraniti institucionalne pristojnosti Komisije in držav članic. V skladu z načelom sorazmernosti ta uredba ne presega tega, kar je potrebno za uresničitev navedenih ciljev. (4) Zaradi izkušenj pri uporabi Uredbe (ES) št. 800/2008 je Komisija lahko bolje opredelila pogoje, pod katerimi se nekatere vrste pomoči lahko štejejo za združljive z notranjim trgom, in razširila področje uporabe skupinskih izjem. Izkušnje so tudi pokazale, da je treba okrepiti preglednost, spremljanje in pravilno oceno zelo velikih shem glede na njihov vpliv na konkurenco na notranjem trgu. (5) Splošne pogoje za uporabo te uredbe bi bilo treba opredeliti na podlagi vrste skupnih načel, ki zagotavljajo, da je pomoč namenjena skupnemu interesu, ima jasen spodbuden učinek, je ustrezna in sorazmerna, povsem pregledno dodeljena, je predmet nadzornega mehanizma in rednega ocenjevanja ter ne škodi pogojem trgovanja v obsegu, ki je v nasprotju s skupnim interesom. (6) Pomoč, ki izpolnjuje vse pogoje iz te uredbe, tako splošne pogoje kot pogoje za posamezne zadevne vrste pomoči, bi bilo treba izvzeti iz obveznosti priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe. (7) Za državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe, ki je ta uredba ne vključuje, se še naprej uporablja obveznost priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe. Ta uredba ne posega v možnost držav članic, da priglasijo pomoč, katere cilji ustrezajo ciljem, ki jih zajema ta uredba. (8) Zaradi večje možnosti učinka velikih shem na trgovino in konkurenco, bi morale sheme pomoči, katerih povprečni letni proračun državne pomoči presega prag, temelječ na absolutni vrednosti, načeloma biti predmet ocene državne pomoči. Vrednotenje bi moralo biti usmerjeno v preverjanje, ali so bile dosežene predpostavke in pogoji, ki so podlaga za združljivost sheme, kot tudi učinkovitost ukrepa pomoči glede na njegove splošne in posebne cilje, ter zagotoviti navedbe o učinku sheme na konkurenco in trgovino. Da bi se zagotovila enaka obravnava, je treba ocenjevanje državne pomoči izvesti na podlagi načrta ocenjevanja, ki ga odobri Komisija. Čeprav bi bilo tak načrt običajno treba pripraviti ob oblikovanju sheme in odobriti pravočasno, da shema lahko začne veljati, to morda ni mogoče v vseh primerih. Da zato ne bi prišlo do zamude pri začetku njihove veljavnosti, se bo ta uredba uporabljala za take sheme največ šest mesecev. Komisija se lahko odloči, da to obdobje podaljša na podlagi odobritve načrta ocenjevanja. V ta namen bi bilo treba načrt ocenjevanja priglasiti Komisiji v 20 delovnih dneh po začetku veljavnosti sheme. Komisija se lahko tudi izjemoma odloči, da ocena ni nujna glede na posebnosti primera. Komisija bi morala od države članice prejeti potrebne informacije, da bi lahko ocenila načrt ocenjevanja in zahtevala dodatne informacije brez nepotrebnega odlašanja, kar bi državi članici omogočilo, da dopolni manjkajoče elemente, da bi Komisija lahko sprejela odločitev. Glede na novost tega postopka bo Komisija v ločenem dokumentu zagotovila podrobne smernice o postopku, ki se uporablja v obdobju šestih mesecev, predvidenih za odobritev načrta ocenjevanja, in ustrezne predloge, na podlagi katerih bo treba predložiti načrte ocenjevanja. Spremembe shem, ki so predmet ocenjevanja, razen preoblikovanja, ki ne morejo vplivati na združljivost sheme pomoči na podlagi te uredbe ali ne morejo znatno vplivati na vsebino odobrenega načrta ocenjevanja, bi bilo treba oceniti ob upoštevanju rezultatov takega ocenjevanja ter jih izključiti iz področja uporabe te uredbe. Za spremembe, kot so povsem formalna preoblikovanja, upravna preoblikovanja ali spremembe, izvedene v okviru sofinanciranih ukrepov EU, načeloma ne bi smelo veljati, da znatno vplivajo na vsebino odobrenega načrta ocenjevanja. (9) Ta uredba se ne bi smela uporabljati za pomoč, ki je odvisna od uporabe domačih proizvodov v breme uvoženih proizvodov, ali pomoč dejavnostim, povezanim z izvozom. Zlasti se ta uredba ne bi smela uporabljati za pomoč, s katero se financirata vzpostavitev in delovanje distribucijske mreže v drugih državah. Pomoč za kritje stroškov sodelovanja na sejmih, študija ali svetovalnih storitev, potrebnih za uvajanje novega ali obstoječega proizvoda na novem trgu v drugi državi članici ali tretji državi, se običajno ne šteje za pomoč dejavnostim, povezanim z izvozom. (10) Načeloma bi se morala ta uredba uporabljati v večini gospodarskih sektorjev. Vendar bi moralo biti področje uporabe v nekaterih sektorjih, kot so ribištvo in akvakultura ter primarna kmetijska proizvodnja, omejeno glede na posebna pravila, ki se uporabljajo. (11) Ta uredba bi se morala uporabljati za predelavo in trženje kmetijskih proizvodov, če so izpolnjeni nekateri pogoji. Za namene te uredbe se za predelavo ali trženje ne bi smele šteti niti dejavnosti na kmetiji, ki so potrebne za pripravo proizvoda za prvo prodajo, niti prva prodaja s strani primarnega proizvajalca prodajnemu posredniku ali predelovalcu niti vse dejavnosti priprave proizvoda za prvo prodajo. (12) Ta uredba se ne bi smela uporabljati za pomoč za lažje zaprtje nekonkurenčnih premogovnikov, kar je predmet Sklepa Sveta 2010/787/EU z dne 10. decembra 2010 o državnih pomočeh za lažje zaprtje nekonkurenčnih premogovnikov. ( 6 ) Uporabljati bi se morala za druge vrste pomoči v sektorju premogovništva, z izjemo regionalne pomoči. (13) Komisija bi morala zagotoviti, da odobrena pomoč nima škodljivega vpliva na pogoje trgovanja, ki bi bili v nasprotju s skupnim interesom. Zato bi bilo treba iz področja uporabe te uredbe izključiti pomoč, dodeljeno upravičencu, ki je naslovnik neporavnanega naloga za izterjavo zaradi predhodnega sklepa Komisije o razglasitvi pomoči za nezakonito in nezdružljivo z notranjim trgom, z izjemo sheme pomoči za povrnitev škode, ki so jo povzročile nekatere naravne nesreče. (14) Pomoč, dodeljeno podjetjem v težavah, bi bilo treba izključiti iz področja uporabe te uredbe, saj bi bilo takšno pomoč treba oceniti v skladu s Smernicami Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah z dne 1. oktobra 2004 ( 7 ), podaljšane s Sporočilom Komisije o podaljšanju uporabe Smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah z dne 1. oktobra 2004, ( 8 ) ali smernicami, ki jih nasledijo, da bi preprečili njihovo izogibanje, z izjemo pomoči za odpravo škode, ki jo povzročijo nekatere naravne nesreče. Zaradi zagotovitve pravne varnosti je primerno za opredelitev, da gre za podjetje v težavah za namene te uredbe, določiti jasna merila, ki ne zahtevajo ocene vseh posebnosti stanja podjetja. (15) Izvrševanje pravil o državni pomoči je zelo odvisno od sodelovanja držav članic. Zato bi morale države članice sprejeti vse potrebne ukrepe za zagotovitev skladnosti s to uredbo, vključno s skladnostjo individualnih pomoči, dodeljenih v okviru shem skupinskih izjem. (16) Zaradi velikega tveganja, da bo to negativno vplivalo na pogoje trgovanja, bi morala Komisija po priglasitvi oceniti velike zneske pomoči, dodeljene individualno ali kumulativno. Zato bi bilo treba za vsako vrsto pomoči določiti pragove, ki spadajo v področje uporabe te uredbe, in sicer na ravni, ki upošteva zadevno vrsto pomoči ter njen morebiten vpliv na pogoje trgovanja. Vsako pomoč, katere znesek presega navedene pragove, bi bilo treba obvezno priglasiti v skladu s členom 108(3) Pogodbe. Pragovi določeni v tej uredbi, se ne bi smeli zaobiti z umetno delitvijo shem ali projektov pomoči na več shem ali projektov pomoči, ki imajo podobne značilnosti, cilje ali upravičence. (17) Zaradi preglednosti, enakega obravnavanja in učinkovitega spremljanja bi bilo treba to uredbo uporabljati le za pomoč, za katero je mogoče vnaprej in brez ocene tveganja natančno izračunati bruto ekvivalent nepovratnih sredstev (v nadaljnjem besedilu: pregledna pomoč). Za nekatere posebne instrumente pomoči, kot so posojila, jamstva, davčni ukrepi, ukrepi financiranja tveganja in zlasti vračljivi predujmi, bi morala ta uredba opredeliti, pod kakšnimi pogoji se lahko obravnavajo kot pregledni. Kapitalske injekcije se ne bi smele obravnavati kot pregledna pomoč, brez poseganja v posebne pogoje glede financiranja tveganja in pomoči za novoustanovljena podjetja. Pomoč v obliki jamstev bi bilo treba šteti za pregledno, če je bil bruto ekvivalent nepovratnih sredstev izračunan na podlagi premij varnega pristana, določenih za ustrezno vrsto podjetja. V primeru malih in srednjih podjetij Obvestilo Komisije o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe ES za državno pomoč v obliki poroštev ( 9 ) določa ravni letnih premij, nad katerimi se državno jamstvo ne bi štelo za pomoč. (18) Za zagotovitev nujnosti pomoči in njenega spodbudnega delovanja na razvoj nadaljnjih dejavnosti ali projektov se ta uredba ne bi smela uporabljati v primeru pomoči za dejavnosti, ki bi jih upravičenec izvajal v vsakem primeru, tudi če ne bi bilo pomoči. Pomoč bi se morala iz obveznosti priglasitve iz te uredbe izvzeti samo, če se delo na projektu ali dejavnosti, ki prejema pomoč, začne po tem, ko je upravičenec predložil pisni zahtevek za pomoč. (19) Kar zadeva katero koli ad hoc pomoč, ki jo zajema ta uredba in je dodeljena upravičencu, ki je veliko podjetje, bi morala država članica poleg pogojev, ki se uporabljajo za spodbujevalni učinek za upravičence, ki so MSP, zagotoviti, da je upravičenec v notranjem dokumentu analiziral, ali je projekt ali dejavnost, ki prejema pomoč, izvedljiv s pomočjo in brez nje. Država članica bi morala preveriti, ali ta notranji dokument potrjuje bistveno povečanje obsega projekta ali dejavnosti ali bistveno povišanje skupnega zneska, ki ga je upravičenec porabil za subvencionirani projekt ali dejavnost, ali bistveno povečanje hitrosti zaključka zadevnega projekta ali dejavnosti. Regionalna pomoč bi se morala šteti, da ima spodbujevalni učinek, če naložbeni projekt brez opomoči ne bi bil izveden v zadevni regiji, ki prejema pomoč. (20) Za samodejne sheme pomoči v obliki davčnih ugodnosti bi moral še naprej veljati poseben pogoj glede spodbujevalnega učinka, ker je ta vrsta pomoči dodeljena v okviru drugačnih postopkov kot pri drugih vrstah pomoči. Take sheme bi se morale sprejeti že pred začetkom izvajanja projekta ali dejavnosti, ki prejema pomoč. Vendar se ta pogoj ne bi smel uporabljati v primeru naslednic davčnih shem, če je bila dejavnost zajeta že v prejšnjih davčnih shemah v obliki davčnih ugodnosti. Za oceno spodbujevalnega učinka takih shem je ključni trenutek takrat, ko je bil davčni ukrep prvič določen v prvotni shemi, ki jo nato nadomesti naslednica sheme. (21) Kar zadeva regionalno pomoč za tekoče poslovanje, regionalno pomoč za razvoj mestnih območij, pomoč za dostop do finančnih sredstev za MSP, pomoč za zaposlovanje prikrajšanih delavcev, pomoč za zaposlovanje invalidnih delavcev in pomoč za nadomestilo dodatnih stroškov zaradi zaposlovanja invalidnih delavcev, pomoč v obliki znižanja okoljskih davkov, pomoč za odpravo škode, ki jo povzročijo nekatere naravne nesreče, socialno pomoč za prevoz za prebivalce oddaljenih regij in pomoč za kulturo in ohranjanje kulturne dediščine, se zahteva glede obstoja spodbujevalnega učinka ne uporablja oziroma je treba predpostavljati, da je ta zahteva izpolnjena, če so izpolnjeni posebni pogoji za navedene vrste pomoči iz te uredbe. (22) Da bi zagotovili sorazmernost pomoči in njeno omejenost na potrebni znesek, bi bilo treba najvišje zneske pomoči, kadar koli je to mogoče, opredeliti v obliki intenzivnosti pomoči glede na sveženj upravičenih stroškov. Kadar največje intenzivnosti pomoči ni mogoče določiti, ker upravičenih stroškov ni mogoče opredeliti, ali da bi zagotovili enostavnejše instrumente za majhne zneske, bi bilo treba določiti najvišje nominalne zneske pomoči, da bi zagotovili sorazmernost ukrepov pomoči. Glede na izkušnje Komisije bi bilo treba intenzivnost pomoči in najvišje zneske pomoči določiti na ravni, na kateri pride do najmanjšega izkrivljanja konkurence v sektorju, ki prejema pomoč, in na kateri se ustrezno odpravlja nedelovanje trga ali rešuje vprašanje kohezije. Pri regionalni pomoči za naložbe bi morala intenzivnost pomoči ustrezati dovoljeni intenzivnosti pomoči v okviru kart regionalne pomoči. (23) V izračun intenzivnosti pomoči bi bilo treba vključiti samo upravičene stroške. Uredba ne izvzema pomoči, ki presega ustrezno intenzivnost pomoči, ker so vključeni neupravičeni stroški. Opredelitev upravičenih stroškov bi morala biti podprta z razumljivimi, podrobnimi in posodobljenimi dokumentarnimi dokazili. Upoštevati bi bilo treba vse zneske pred kakršnim koli odbitkom davkov ali drugih dajatev. Pomoč, plačljivo v več obrokih, bi bilo treba diskontirati na vrednost, ki jo je imela ob dodelitvi. Upravičene stroške bi bilo prav tako treba diskontirati na vrednost, ki so jo imeli ob dodelitvi. Obrestna mera, ki jo je treba uporabiti za diskontiranje in izračun zneska pomoči v primeru pomoči, ki ni v obliki nepovratnih sredstev, bi morala biti diskontna stopnja oziroma referenčna mera, veljavna ob dodelitvi, kot je določeno v Sporočilu Komisije o spremembi metode določanja referenčnih obrestnih mer in diskontnih stopenj ( 10 ). Kadar je pomoč dodeljena v obliki davčnih ugodnosti, bi morali biti obroki pomoči diskontirani na podlagi diskontnih stopenj, veljavnih na različne dni začetka veljavnosti davčnih ugodnosti. Spodbujati bi bilo treba uporabo pomoči v obliki vračljivih predujmov, saj so taki instrumenti za porazdelitev tveganja ugodni za krepitev spodbujevalnega učinka pomoči. Zato je primerno določiti, da se veljavne intenzivnosti pomoči iz te uredbe lahko povečajo, kadar je pomoč dodeljena v obliki vračljivih predujmov, z izjemo regionalne pomoči, ker se slednja lahko izvzame samo, če je v skladu z odobrenimi kartami. (24) V primeru davčnih ugodnosti za davke, ki jih je treba plačati v prihodnosti, veljavna diskontna stopnja in točni znesek obrokov pomoči morda nista znana vnaprej. Države članice bi morale v takih primerih ob upoštevanju veljavne intenzivnosti pomoči vnaprej določiti najvišjo diskontirano vrednost pomoči. Ko je znesek obroka pomoči na določen dan znan, se nato lahko diskontiranje opravi na podlagi diskontne stopnje, ki se takrat uporablja. Diskontirano vrednost vsakega obroka pomoči bi bilo treba odšteti od skupne zgornje meje. (25) Da bi ugotovili, ali se spoštujejo pragovi za priglasitev in največje intenzivnosti pomoči iz te uredbe, bi bilo treba upoštevati skupni znesek ukrepov državne pomoči za dejavnost ali projekt, ki prejema pomoč. Poleg tega bi bilo treba v tej uredbi podrobno opredeliti okoliščine, v katerih se lahko različne vrste pomoči kumulirajo. Pomoči, izvzete s to uredbo, in vse druge združljive pomoči, izvzete z drugo uredbo ali ki jih odobri Komisija, se lahko kumulirajo, dokler se navedeni podporni ukrepi nanašajo na različne opredeljive upravičene stroške. Kadar se različni viri pomoči nanašajo na iste opredeljive upravičene stroške, ki se deloma ali v celoti prekrivajo, bi morala biti kumulacija dovoljena do največje intenzivnosti pomoči ali zneska pomoči, ki se uporablja za navedeno pomoč v skladu s to uredbo. S to uredbo bi bilo treba določiti tudi posebna pravila za kumulacijo ukrepov pomoči z opredeljivimi upravičenimi stroški in brez njih, za kumulacijo s pomočjo de minimis in za kumulacijo s pomočjo za invalidne delavce. Pomoč de minimis se pogosto ne dodeli za specifične opredeljive upravičene stroške in se jim pogosto tudi ne pripisuje. V takšnem primeru bi morala obstajati možnost proste kumulacije pomoči de minimis z državno pomočjo, ki je izvzeta v skladu s to uredbo. Če pa je pomoč de minimis dodeljena za iste opredeljive upravičene stroške kot državna pomoč, izvzeta v skladu s to uredbo, bi se morala kumulacija dovoliti samo do največje intenzivnosti pomoči, kot je določeno v poglavju III te uredbe. (26) Finančna sredstva Unije, ki jih centralno upravljajo institucije, agencije, skupna podjetja ali drugi organi Unije, ki niso pod neposrednim ali posrednim nadzorom držav članic, ne pomenijo državne pomoči. Kadar se takšna finančna sredstva Unije kombinirajo z državno pomočjo, je treba upoštevati le slednjo pri ugotavljanju, ali se upoštevajo pragovi za priglasitev in največje intenzivnosti pomoči, če skupni znesek javnih finančnih sredstev, ki je bil dodeljen v zvezi z istimi upravičenimi stroški, ne presega najugodnejše stopnje financiranja, kot je določena z veljavnimi predpisi prava Unije. (27) Ker je državna pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe načeloma prepovedana, je pomembno, da lahko vse strani preverijo, ali je pomoč dodeljena v skladu z veljavnimi predpisi. Preglednost državne pomoči je zato ključnega pomena za pravilno uporabo pravil Pogodbe in prispeva k večji skladnosti, večji odgovornosti, medsebojnim strokovnim pregledom in nenazadnje k učinkovitejši javni porabi. Da se zagotovi preglednost, bi morale države članice vzpostaviti celovita spletišča na regionalni ali nacionalni ravni s povzetki informacij o vsakem ukrepu pomoči, izvzetem v skladu s to uredbo. Navedena obveznost bi morala biti pogoj za združljivost individualne pomoči z notranjim trgom. V skladu s standardno prakso glede objavljanja informacij iz Direktive 2013/37/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. junija 2013 o spremembi Direktive 2003/98/ES o ponovni uporabi informacij javnega sektorja ( 11 ), bi bilo treba uporabiti standardno obliko, ki omogoča iskanje po informacijah ter njihov prenos in enostavno objavo na spletu. Povezave na spletišča za državno pomoč vseh držav članic bi morale biti objavljene na spletišču Komisije. V skladu s členom 3 Uredbe (ES) št. 994/98, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 733/2013, bi bilo treba na spletišču Komisije objaviti povzetek informacij o vsakem ukrepu pomoči, izvzetem na podlagi te uredbe. (28) Da bi zagotovili učinkovito spremljanje ukrepov pomoči v skladu z Uredbo (ES) št. 994/98, kakor je bila spremenjena z Uredbo (EU) št. 733/2013, je primerno, da se določijo zahteve v zvezi s poročanjem držav članic o ukrepih pomoči, ki so bili izvzeti na podlagi te uredbe, ter o uporabi te uredbe. Glede na zastaralni rok iz člena 15 Uredbe Sveta (ES) št. 659/1999 z dne 22. marca 1999 o določitvi podrobnih pravil za uporabo člena 93 Pogodbe ES ( 12 ) je prav tako primerno določiti pravila glede evidenc, ki bi jih morale imeti države članice o pomoči, izvzete po tej uredbi. (29) Za večjo učinkovitost pogojev združljivosti iz te uredbe bi morala imeti Komisija možnost, da odvzame ugodnosti skupinskih izjem za prihodnje ukrepe pomoči v primeru neizpolnjevanja teh zahtev. Komisija bi morala imeti možnost, da omeji odvzem ugodnosti skupinske izjeme na nekatere vrste pomoči, nekatere upravičence ali ukrepe pomoči, ki so jih sprejeli nekateri organi, kadar neskladnost s to uredbo vpliva le na omejeno število ukrepov ali nekatere organe. Takšen ciljni odvzem bi moral zagotoviti sorazmerno popravo, neposredno povezano z ugotovljeno neskladnostjo s to uredbo. V primeru neizpolnjevanja pogojev o združljivosti iz poglavij I in III dodeljena pomoč ni zajeta s to uredbo in posledično predstavlja nezakonito pomoč, ki jo bo Komisija preučila v okviru ustreznega postopka iz Uredbe (ES) št. 659/1999. V primeru neizpolnjevanja zahtev iz poglavja II odvzem ugodnosti skupinskih izjem za prihodnje ukrepe pomoči ne vpliva na dejstvo, da so za pretekle ukrepe, ki so v skladu s to uredbo, veljale skupinske izjeme. (30) Da bi odpravili razlike, ki bi lahko povzročile izkrivljanje konkurence, olajšali usklajevanja med različnimi pobudami Unije in nacionalnimi pobudami v zvezi z MSP ter izboljšali jasnost upravnih postopkov in pravno varnost, bi morala opredelitev MSP v tej uredbi temeljiti na opredelitvi iz Priporočila Komisije 2003/361/ES z dne 6. maja 2003 o opredelitvi mikro, malih in srednjih podjetij ( 13 ). (31) Z odpravljanjem omejitev prikrajšanih regij regionalna pomoč spodbuja gospodarsko, socialno in ozemeljsko kohezijo držav članic ter Unije kot celote. Namen regionalne pomoči je pomagati pri razvoju najbolj prikrajšanih območij, s tem da na trajnosten način podpira naložbe in ustvarjanje delovnih mest. Na območjih, ki izpolnjujejo pogoje iz člena 107(3)(a) Pogodbe, se regionalna pomoč lahko dodeli za spodbujanje vzpostavitve novih poslovnih enot, širitev zmogljivosti obstoječih poslovnih enot, diverzifikacijo proizvodnje poslovne enote ali bistveno spremembo v celotnem proizvodnem procesu obstoječe poslovne enote. Ker so velika podjetja manj prizadeta zaradi regionalnih omejitev od MSP pri naložbah v območje, ki izpolnjuje pogoje iz člena 107(3)(c) Pogodbe, bi bilo treba regionalno pomoč za velika podjetja izvzeti iz obveznosti priglasitve samo za začetne naložbe v korist novih gospodarskih dejavnosti na teh območjih. (32) Kadar je shema regionalne pomoči namenjena omejenemu številu gospodarskih sektorjev, so cilji in morebitni učinki sheme lahko sektorski, ne pa horizontalni. Zato sektorskih shem ni mogoče izvzeti iz obveznosti priglasitve. Vendar lahko Komisija po priglasitvi oceni njihove morebitne pozitivne učinke v skladu z veljavnimi smernicami, okviri ali sklepi. To velja zlasti za sheme pomoči, ki zajemajo gospodarske dejavnosti v sektorjih premogovništva in ladjedelništva ter v prometnem sektorju. Zaradi posebnih lastnosti sektorjev jeklarstva in sintetičnih vlaken poleg tega velja, da pozitivni kohezijski učinki ne morejo odtehtati negativnih učinkov regionalne pomoči v navedenih sektorjih; iz teh razlogov regionalne pomoči ni mogoče dodeliti v teh sektorjih. Poleg tega imata tudi turizem in širokopasovni sektor pomembno vlogo v nacionalnih gospodarstvih in na splošno posebej pozitivno vplivata na regionalni razvoj. Sheme regionalnih pomoči, namenjene turističnim dejavnostim in širokopasovnemu sektorju, bi bilo treba tako izvzeti iz obveznosti priglasitve. Predelava in trženje kmetijskih proizvodov sta tudi močno povezana z lokalnim in regionalnim gospodarstvom in bi morala biti upravičena do skupinske izjeme. (33) Za proizvodnjo in distribucijo energije ter energetsko infrastrukturo velja sektorska zakonodaja notranjega trga, kar se odraža v merilih, ki zagotavljajo združljivost pomoči na teh področjih z notranjim trgom in doslednost politike Unije na področju okolja in energije. Regionalna pomoč, dodeljena v skladu z oddelkom 1 te uredbe, uresničuje cilje gospodarskega razvoja in kohezije, tako da zanjo veljajo zelo drugačni pogoji združljivosti. Določbe o regionalni pomoči v tej uredbi se zato ne bi smele uporabljati za ukrepe, ki se nanašajo na proizvodnjo in distribucijo energije ter energetsko infrastrukturo. (34) Naložbe, ki podjetjem omogočajo preseganje standardov Unije oziroma višjo raven varstva okolja v odsotnosti standardov Unije, naložbe za čimprejšnjo prilagoditev na prihodnje standarde Unije, naložbe v ukrepe energetske učinkovitosti, vključno z energetsko učinkovitostjo stavb, naložbe v projekte za sanacijo onesnaženih območij ter pomoč za okoljske študije ne vplivajo neposredno na delovanje energetskih trgov. Hkrati pa take naložbe lahko prispevalo k izpolnjevanju ciljev regionalne politike ter energetskih in okoljskih ciljev Evropske unije. V takih primerih se lahko uporabljajo določbe te uredbe tako za regionalno pomoč kot za pomoč za varstvo okolja, odvisno od glavnega cilja, ki se poskuša doseči z zadevnim ukrepom. (35) Da se ne bi dajala prednost kapitalskim naložbam pred naložbami v stroške dela, bi se moralo omogočiti merjenje regionalne pomoči za naložbe na podlagi stroškov naložbe ali stroškov plač za delovna mesta, ki so bila ustvarjena neposredno z naložbenim projektom. (36) Regionalna pomoč za naložbe ne bi smela biti izvzeta iz priglasitve, kadar je dodeljena upravičencu, ki je zaprl enako ali podobno dejavnost v Evropskem gospodarskem prostoru v dveh letih pred zahtevkom za regionalno pomoč za naložbe, ali ki ima v času zahtevka za pomoč konkretne načrte za zaprtje takšne dejavnosti v obdobju do dveh let po dokončanju začetne naložbe, za katero je bila zaprošena pomoč, na zadevnem območju. (37) Komisija je pridobila dovolj izkušenj pri uporabi člena 107(3)(a) in (c) Pogodbe v zvezi z regionalno pomočjo za tekoče poslovanje, ki nadomešča dodatne stroške prevoza blaga, proizvedenega v najbolj oddaljenih regijah ali na redko poseljenih območjih, ter dodatno predelanega blaga na navedenih področjih, kot tudi dodatne stroške proizvodnje in stroške poslovanja (razen dodatnih stroškov prevoza), ki jih imajo upravičenci s sedežem v najbolj oddaljenih regijah. Ker obstaja tveganje prekomernega nadomestila za stroške prevoza zaradi dodatne podpore v okviru programov možnosti za oddaljene in otoške regije (POSEI) v kmetijskem sektorju in ker ni mogoče izključiti, da se nekateri kmetijski proizvodi ne proizvajajo na alternativni lokaciji, bi bilo treba kmetijski sektor izključiti iz regionalne pomoči za tekoče poslovanje, da se nadomesti dodatne stroške prevoza blaga, proizvedenega v najbolj oddaljenih regijah ali v redko poseljenih območjih v skladu s to uredbo. Regionalna pomoč za tekoče poslovanje kot nadomestilo za dodatne stroške v najbolj oddaljenih regijah, razen dodatnih prevoznih stroškov, se lahko šteje za združljivo le z notranjim trgom in je lahko izvzeta iz zahteve priglasitve iz člena 108(3) Pogodbe, če je raven te pomoči omejena na 15 % bruto dodane vrednosti, ki jo letno ustvari upravičenec v zadevni najbolj oddaljeni regiji, ali na 25 % letnih stroškov dela upravičenca v zadevni najbolj oddaljeni regiji, ali na 10 % letnega prometa upravičenca v zadevni najbolj oddaljeni regiji. Kadar pomoč ne preseže zneska, ki ga daje ena od teh alternativnih metod določanja dodatnih stroškov poslovanja (razen prevoznih stroškov), se lahko šteje za upravičeno v obliki prispevka k regionalnemu razvoju in sorazmerno z ovirami, s katerimi se srečujejo podjetja v najbolj oddaljenih regijah. (38) Pomoč za razvoj mestnih območij rešuje visoko koncentracijo gospodarskih, okoljskih in socialnih težav v mestnih območjih, ki prejemajo pomoč in so opredeljena v karti regionalne pomoči, ter tako prispeva h gospodarski, socialni in ozemeljski koheziji držav članic in Unije kot celote. Nedelovanje trga, ki ga odpravlja pomoč za razvoj mestnih območij, se nanaša na okolje financiranja razvoja mestnih območij, pomanjkanje celostnega pristopa k razvoju mestnih okolij in pomanjkanje financiranja, ki zahteva večji izkoristek nezadostnih javnih sredstev ter potrebo po bolj komercialnem pristopu k obnovi mestnih območij. Pomoč za razvoj mestnih območij v podporo razvoja participativne, celostne in trajnostne strategije za reševanje dodatnih problemov, ki so bili ugotovljeni v območjih, ki prejemajo pomoč, bi morala biti zajeta v skupinski izjemi. (39) Naložbe v skladu s prednostnimi nalogami Evrope 2020 ( 14 ) na področju zelenih tehnologij in prehoda na nizkoogljično gospodarstvo, ki se izvajajo na območjih, ki prejemajo pomoč, in so opredeljena v zadevni karti regionalne pomoči, bi morale biti upravičene do višjih zneskov pomoči iz regionalnega dodatka. (40) MSP imajo odločilno vlogo pri ustvarjanju delovnih mest ter so na splošno dejavnik družbene stabilnosti in gospodarskega razvoja. Vendar lahko nedelovanje trga ovira razvoj MSP, zaradi česar imajo ta podjetja naslednje značilne omejitve. MSP imajo pogosto težave pri pridobivanju kapitala ali posojil, ker nekateri finančni trgi niso naklonjeni tveganjem in lahko nudijo zavarovanje le do omejene mere. Njihovi omejeni viri lahko tudi omejijo dostop do informacij, zlasti glede nove tehnologije in morebitnih trgov. Kadar se nekatere vrste pomoči dodelijo za MSP, bi bilo treba tako pomoč izvzeti iz te uredbe, da se olajša razvoj gospodarskih dejavnosti MSP. Te vrste bi morale zlasti vključevati pomoč za naložbe v korist MSP in pomoč za udeležbo MSP na sejmih. (41) MSP, ki sodelujejo v okviru evropskih projektov za teritorialno sodelovanje, ki so zajeti v Uredbi (EU) št. 1299/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. decembra 2013 o posebnih določbah za podporo cilju „evropsko teritorialno sodelovanje“ iz Evropskega sklada za regionalni razvoj ( 15 ), se pogosto soočajo s težavami pri financiranju dodatnih stroškov, ki izhajajo iz sodelovanja med partnerji iz različnih regij in v različnih državah članicah ali tretjih državah. Glede na pomen evropskega teritorialnega sodelovanja za kohezijsko politiko, ki zagotavlja okvir za izvajanje skupnih ukrepov in izmenjav politik med nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi udeleženci iz različnih držav članic ali tretjih držav, bi morala ta uredba obravnavati nekatere težave, s katerimi se soočajo projekti evropskega teritorialnega sodelovanja, da se olajša njihova skladnost s pravili o državni pomoči. Vprašanja, povezana z evropskim teritorialnim sodelovanjem, ki bi jih morala obravnavati ta uredba, se nanašajo na veljavne regionalne intenzivnosti pomoči za projekte evropskega teritorialnega sodelovanja, stroške MSP v zvezi s projekti evropskega teritorialnega sodelovanja ter na obveznosti objave, obveščanja, poročanja in vodenja evidenc za namene spremljanja. (42) Ob upoštevanju posebnih omejitev in razlik med MSP se lahko uporabljajo različne stopnje osnovne intenzivnosti pomoči ter različni dodatki. (43) Na podlagi izkušenj, pridobljenih pri uporabi Smernic Skupnosti o državnih pomočeh za spodbujanje naložb tveganega kapitala v MSP ( 16 ), obstaja več posebnih primerov nedelovanja trga v zvezi s tveganim kapitalom v Uniji glede na nekatere vrste naložb na različnih stopnjah razvoja podjetij. To nedelovanje trga izhaja iz nezadostne usklajenosti ponudbe tveganega kapitala in povpraševanja po njem. Posledično je stopnja predvidenega tveganega kapitala na trgu morda preveč omejena, podjetja pa kljub dobremu poslovnemu načrtu in možnostim za rast ne dobijo finančne podpore. Glavni razlog za nedelovanje trga, povezanega s trgi tveganega kapitala, ki še posebej vpliva na dostop do kapitala za MSP ter ki lahko upraviči javno intervencijo, se nanaša na nepopolne in asimetrične informacije. Ne vpliva samo na zagotavljanje tveganega kapitala, ampak nekaterim MSP ovira tudi dostop do dolžniškega financiranja. Zato bi bilo treba iz obveznosti priglasitve pod določenimi pogoji izvzeti ukrepe financiranja tveganja, katerih namen je privabiti zasebni kapital za zagotavljanje financiranja tveganja za MSP, ki ne kotirajo na borzi in tvegajo likvidnostno vrzel, ter ki zagotavljajo pridobitno naravnane finančne odločitve in komercialno upravljanje finančnih posrednikov. (44) Pod določenimi pogoji bi bilo treba izvzeti iz zahteve po priglasitvi tudi zagonsko pomoč za mala podjetja, pomoč za alternativne platforme za trgovanje, specializirane za MSP, ter pomoč za stroške poizvedb MSP. (45) Pomoč za raziskave in razvoj ter pomoč za inovacije lahko prispevata k trajnostni gospodarski rasti, okrepita konkurenčnost in spodbudita zaposlovanje. Izkušnje pri uporabi Uredbe (ES) št. 800/2008 in okvira Skupnosti za državno pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije ( 17 ) kažejo, da lahko nedelovanje trga prepreči optimalni donos trga in povzroči neučinkovitost, povezano z zunanjimi učinki, prelivanjem javnih dobrin ali znanja, nepopolnimi in asimetričnimi informacijami ter usklajevalnimi in mrežnimi nepopolnostmi. (46) MSP imajo lahko težave pri dostopu do novih dosežkov tehnološkega razvoja, prenosa znanja ali visokokvalificiranega osebja. Pomoč za raziskovalne in razvojne projekte, pomoč za študije izvedljivosti ter pomoč za inovacije za MSP, vključno s pomočjo za kritje stroškov pravic industrijske lastnine, lahko te težave odpravijo, zato bi jih bilo treba pod določenimi pogoji izvzeti iz obveznosti priglasitve. (47) Kar zadeva pomoč za raziskovalne in razvojne projekte, bi moral del raziskovalnega projekta, ki prejema pomoč, v celoti spadati v kategorijo temeljnih raziskav, industrijskih raziskav ali eksperimentalnega razvoja. Kadar projekt obsega različne naloge, bi se morala vsaka naloga opredeliti, kot da spada v eno od teh kategorij ali kot da ne spada v nobeno od teh kategorij. To razvrščanje ni nujno kronološko in se lahko sčasoma premakne od temeljnih raziskav k dejavnostim, ki so bližje trgu. Zato se nalogo, ki se izvaja v poznejši fazi projekta, lahko opredeli kot industrijsko raziskavo. Podobno se dejavnost, ki se je izvajala v zgodnejši fazi, lahko opredeli kot eksperimentalni razvoj. Del projekta, ki prejema pomoč, lahko vključuje tudi študije izvedljivosti za pripravo na raziskovalne dejavnosti. (48) Visokokakovostne raziskovalne infrastrukture so vse bolj potrebne za pionirske raziskave in inovacije, ker privabljajo nadarjene posameznike s celega sveta ter so bistvenega pomena za podporo nove informacijske in komunikacijske tehnologije in ključne omogočitvene tehnologije. Javne raziskovalne infrastrukture bi morale nadaljevati partnerstvo z industrijskimi raziskavami. Dostop do javno financiranih raziskovalnih infrastruktur bi moral biti odobren na pregledni in nediskriminatorni osnovi ter po tržnih pogojih. Če se ti pogoji ne spoštujejo, se ukrepa pomoči ne bi smelo izvzeti iz obveznosti priglasitve. Več strani si lahko lasti, upravlja in uporablja določeno raziskovalno infrastrukturo, javni subjekti in podjetja pa lahko skupaj uporabljajo infrastrukturo. (49) Raziskovalne infrastrukture lahko opravljajo gospodarske in negospodarske dejavnosti. Da bi se izognili dodeljevanju državne pomoči za gospodarske dejavnosti prek javnega financiranja negospodarskih dejavnosti, bi bilo treba stroške in financiranje gospodarskih in negospodarskih dejavnosti jasno ločiti. Kadar se uporablja infrastruktura za gospodarske in negospodarske dejavnosti, financiranje stroškov za negospodarske dejavnosti te infrastrukture iz državnih virov ne pomeni državne pomoči. Javno financiranje spada pod pravila o državni pomoči samo, če zajema stroške, povezane z gospodarskimi dejavnostmi. Samo slednje bi bilo treba upoštevati, da bi se zagotovila skladnost s pragovi za priglasitev in največje intenzivnosti pomoči. Če se infrastruktura uporablja skoraj izključno za negospodarske dejavnosti, lahko njeno financiranje v celoti spada izven področja uporabe pravil o državni pomoči, če se še naprej uporablja za popolnoma pomožno gospodarsko dejavnost, tj. dejavnost, ki je neposredno povezana z delovanjem infrastrukture in je zanjo potrebna ali pa je neločljivo povezana z njeno glavno negospodarsko rabo, po obsegu pa je omejena. Temu je tako, če se gospodarske dejavnosti potrebujejo enake vložke (kot so material, oprema, delo in osnovna sredstva) kot negospodarske dejavnosti, zmogljivost, dodeljena vsako leto za tako gospodarsko dejavnost, pa ne presega 20 % celotne letne zmogljivosti raziskovalne infrastrukture. (50) Pomoč za inovacijske grozde je usmerjena v obravnavo tržnih nepopolnosti, povezanih s težavami pri usklajevanju, ki ovirajo razvoj grozdov ali omejujejo medsebojno delovanje in pretok znanja znotraj grozdov. Državna pomoč lahko podpira naložbe v odprte in deljene infrastrukture za inovacijske grozde ali pa podpira dejavnosti grozdov, da se okrepi sodelovanje, mrežno povezovanje in učenje. Vendar bi se morala pomoč za tekoče poslovanje za inovacijske grozde dovoliti le začasno in za omejeno obdobje, ki ne preseže 10 let. Razmerje med skupnim zneskom dodeljene pomoči in skupnimi upravičenimi stroški ne bi smelo presegati 50 % v obdobju, v katerem je pomoč dodeljena. (51) Na procesne in organizacijske inovacije lahko negativno vplivajo tržne nepopolnosti v obliki nepopolnih informacij in pozitivnih zunanjih dejavnikov, kar bi bilo treba reševati s posebnimi ukrepi. Pomoč za tovrstne inovacije je relevantna predvsem za MSP, saj se soočajo z omejitvami, ki lahko zmanjšujejo njihovo zmožnost za izboljšanje proizvodnih in storitvenih zmogljivosti ali za občutno izboljšanje poslovnih praks, organizacije delovnega mesta in zunanjih odnosov. Da se večja podjetja spodbudi k sodelovanju z MSP pri dejavnostih procesnih in organizacijskih inovacij, bi morala Uredba o skupinskih izjemah pod določenimi pogoji veljati tudi za ukrepe pomoči za stroške, ki jih imajo velika podjetja s takimi dejavnostmi. (52) Spodbujanje usposabljanja in zaposlovanja prikrajšanih in invalidnih delavcev je osrednji cilj ekonomskih in socialnih politik Unije in njenih držav članic. (53) Usposabljanje običajno ustvari pozitivne zunanje učinke za celotno družbo, ker povečuje obseg kvalificirane delovne sile, iz katere lahko podjetja pritegnejo zaposlene, izboljšuje konkurenčnost industrije Unije ter ima pomembno vlogo v strategiji zaposlovanja Unije. Zato bi bilo treba pomoč za spodbujanje izpopolnjevanja pod določenimi pogoji izvzeti iz obveznosti priglasitve. Zaradi posebnih omejitev, s katerimi se srečujejo MSP, in zaradi višjih relativnih stroškov pri vlaganju v usposabljanje, bi bilo treba za MSP povečati intenzivnost pomoči, ki je izvzeta s to uredbo. Poleg tega bi bilo treba intenzivnost pomoči, izvzeto s to uredbo, povečati, če je usposabljanje namenjeno prikrajšanim ali invalidnim delavcem. Značilnosti usposabljanja v sektorju pomorskega prevoza upravičujejo poseben pristop k navedenemu sektorju. (54) Nekatere kategorije prikrajšanih in invalidnih delavcev še vedno zelo težko vstopijo na trg dela in na njem tudi ostanejo. Zato lahko javni organi uporabijo ukrepe, ki podjetja spodbujajo k povečanju stopnje zaposlenosti teh kategorij delavcev, zlasti mladih. Ker stroški dela tvorijo del običajnih poslovnih stroškov katerega koli podjetja, bi morala pomoč za zaposlovanje prikrajšanih in invalidnih delavcev imeti pozitiven vpliv na stopnjo zaposlenosti teh kategorij delavcev in podjetjem ne omogoča le zmanjševanja stroškov, ki bi jih morala sicer nositi. Tako pomoč bi bilo treba zato izvzeti iz obveznosti priglasitve, kadar lahko tem kategorijam delavcev pomaga pri vstopanju ali ponovnem vstopanju na trg dela in ostajanju na tem trgu. Kot je navedeno v Sporočilu Komisije Evropskemu parlamentu, Svetu, Evropskemu ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij – Evropska strategija o invalidnosti za obdobje 2010–2020: Obnovljena zaveza za Evropo brez ovir ( 18 ), osrednji elementi strategije EU za invalidnost, združuje ukrepe protidiskriminacije, enakih možnosti in dejavnega vključevanja ter odraža Konvencijo Združenih narodov o pravicah invalidov, katere podpisnice so EU in večina držav članic. Ta uredba bi se morala nanašati na pomoč za invalidne delavce v smislu člena 1 Konvencije. (55) Kot je navedeno v sporočilu Komisije z naslovom Evropa 2020: nova evropska strategija za delovna mesta in rast ( 19 ), je trajnostna rast za bolj konkurenčno in zeleno gospodarstvo, ki gospodarneje izkorišča vire, eden od glavnih stebrov cilja strategije Evropa 2020 za pametno, trajnostno in vključujočo rast. Trajnostni razvoj med drugim temelji na visoki ravni varstva in izboljšanju kakovosti okolja. Področje varstva okolja se srečuje z nedelovanjem trga, tako da v normalnih tržnih pogojih podjetja nimajo nujno spodbud, da bi zmanjšala onesnaževanje, ki ga povzročajo, saj lahko tako zmanjševanje poveča njihove stroške brez ustreznih koristi. Kadar podjetjem ni treba vračunati stroškov onesnaževanja, jih mora kriti družba kot celota. (56) Uvedba obveznih okoljskih standardov lahko odpravi take tržne nepopolnosti. Višjo raven varstva okolja je mogoče doseči z naložbami, ki presegajo obvezne standarde Unije. Za spodbuditev podjetij, da bi dosegli stopnjo varstva okolja, ki presega obvezne standarde Unije, bi morala biti državna pomoč na tem področju zajeta v skupinsko izjemo. Da se držav članic ne bi odvrnilo od določanja obveznih nacionalnih standardov, ki so strožji od ustreznih standardov Unije, bi se morala državna pomoč izvzeti, ne glede na obstoj obveznih nacionalnih standardov, ki so strožji od standardov Unije. (57) Načeloma se pomoč ne dodeli, če bi naložbe privedle le do uskladitve podjetij s standardi Unije, ki so že sprejeti, vendar še ne veljajo. Vendar je možno, da podjetja zaradi državne pomoči izboljšajo svoje okoljsko ravnanje, če jih ta državna pomoč spodbudi, da se predčasno prilagodijo na prihodnje standarde Unije, preden začnejo veljati, v kolikor se ti standardi ne uporabljajo retroaktivno. Pomoč podjetjem za prilagoditev na prihodnje standarde Unije lahko bolj zgodaj privede do visoke stopnje varstva okolja, zato bi morala biti izvzeta. (58) Kot del strategije Evropa 2020 si je Unija zadala cilj, da bo dosegla 20-odstotno povečanje energetske učinkovitosti do leta 2020 in je zlasti sprejela Direktivo 2012/27/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o energetski učinkovitosti, spremembi direktiv 2009/125/ES in 2010/30/EU ter razveljavitvi direktiv 2004/8/ES in 2006/32/ES ( 20 ), ki določa skupni okvir za spodbujanje energetske učinkovitosti v Uniji in tako poskuša doseči splošni cilj vsaj 20-odstotnega prihranka porabe primarne energije v Uniji. Za lažje doseganje navedenih ciljev bi bilo treba ukrepe za podporo energetske učinkovitosti, soproizvodnje z visokim izkoristkom ter energetsko učinkovitega daljinskega ogrevanja in hlajenja uvrstiti med skupinske izjeme. (59) Ukrepi, ki povečujejo energetsko učinkovitost stavb, so v skladu s prednostnimi nalogami strategije Evropa 2020 za premik v smeri nizkoogljičnega gospodarstva. Ker celostni pristop k energetski učinkovitosti stavb ne obstaja, se lahko take naložbe pogosto soočajo s pomanjkanjem financiranja, kar zahteva večji izkoristek nezadostnih javnih sredstev. Države članice bi morale zato imeti možnost, da podprejo naložbe v energetsko učinkovitost stavb tako, da dodelijo pomoč v obliki neposrednih nepovratnih sredstev lastnikom ali najemnikom stavb in tudi v obliki posojil in jamstev prek finančnih posrednikov, izbranih na podlagi preglednega izbirnega mehanizma v skladu s posebnimi določbami za projekte energetske učinkovitosti v stavbah. (60) Da se dosežejo cilji Unije glede obnovljivih virov energije iz Direktive 2009/28/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov in spremembi ter poznejši razveljavitvi direktiv 2001/77/ES in 2003/30/ES ( 21 ) in v kolikor je potrebna dodatna pomoč poleg pravnega okvira, kot je sistem trgovanja z emisijami na ravni EU v Direktivi 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. oktobra 2003 o vzpostavitvi sistema za trgovanje s pravicami do emisije toplogrednih plinov v Skupnosti in o spremembi Direktive Sveta 96/61/ES ( 22 ), bi pomoč, ki se dodeli za naložbe v podporo energiji iz obnovljivih virov, morala biti zajeta s skupinsko izjemo. (61) Glede na omejeno izkrivljanje trgovine in konkurence bi morala biti s skupinsko izjemo zajeta tudi pomoč za tekoče poslovanje za manjše obrate, ki proizvajajo energijo iz obnovljivih virov, v skladu z natančno določenimi pogoji. Pomoč za tekoče poslovanje za večje obrate bi morala biti zajeta s skupinsko izjemo, kadar so izkrivljanja konkurence omejena. Zato je lahko taka pomoč za tekoče poslovanje izvzeta, ko je dodeljena za nove in inovativne tehnologije, če se pomoč dodeli na podlagi konkurenčnega postopka zbiranja ponudb, pri katerem lahko sodeluje vsaj ena taka tehnologija z uporabo mehanizma, s katerim so proizvajalci energije iz obnovljivih virov izpostavljeni tržnim cenam. Skupne pomoči, dodeljene na tej podlagi, ni mogoče dodeliti za več kot 5 % načrtovane nove električne zmogljivosti iz obnovljivih virov energije. Pomoč, dodeljena prek postopkov zbiranja ponudb, pri katerih lahko sodelujejo vse tehnologije obnovljivih virov energije, bi morala biti v celoti zajeta s skupinsko izjemo. Sheme pomoči za tekoče poslovanje bi morale biti načeloma odprte za druge države EGP in pogodbenice Energetske skupnosti, da se omejijo splošni izkrivljajoči učinki. Države članice so pozvane, da razmislijo o vzpostavitvi mehanizma za sodelovanje, preden dovolijo čezmejno podporo. Če mehanizem sodelovanja ni vzpostavljen, se proizvodnja v obratih v drugih državah ne bo prištela k njihovim nacionalnim ciljem glede obnovljivih virov energije. Glede na te omejitve je treba državam članicam omogočiti dovolj časa, da pripravijo ustrezne sheme podpore, pri katerih lahko sodelujejo druge države. Zato taka odprtost ni pogoj za izvzetje iz priglasitve, če se ne zahteva v skladu s Pogodbo. (62) Pomoč za proizvodnjo vodne energije ima lahko dva učinka. Na eni strani ima pozitiven učinek v smislu nizkih emisij toplogrednih plinov, na drugi strani pa bi lahko tudi negativno vplivala na vodne sisteme in biotsko raznovrstnost. Zato bi morale biti države članice pri dodeljevanju pomoči za vodno energijo skladne z Direktivo 2000/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2000 o določitvi okvira za ukrepe Skupnosti na področju vodne politike ( 23 ) in zlasti členom 4(7), ki določa merila v zvezi z dovoljenji za nova preoblikovanja vodnih teles. (63) Pomoč bi bilo treba odobriti le za trajnostne oblike obnovljivih virov energije. Ta uredba bi morala zajemati pomoč za biogoriva samo, če je podeljena za trajnostna biogoriva v skladu z Direktivo 2009/28/ES. Vendar bi bilo treba pomoč za biogoriva iz poljščin izključiti iz pomoči, ki jo zajema ta uredba, da bi spodbudili prehod na proizvodnjo naprednejših oblik biogoriv. Pomoč za biogoriva, ki so predmet obveznosti dobave ali dodajanja, bi morala biti izključena iz področja uporabe skupinske izjeme, saj navedena pravna obveznost lahko zagotovi zadostno spodbudo za naložbe v te vrste energije iz obnovljivih virov. (64) Pomoč v obliki znižanja davkov v skladu z Direktivo Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije ( 24 ), ki daje prednost varstvu okolja, ki ga zajema ta uredba, lahko posredno koristi okolju. Vendar bi morali okoljski davki odražati socialno ceno emisij, medtem ko lahko znižanje davkov negativno vpliva na ta cilj. Zato se zdi ustrezno, da se omeji njihovo trajanje na obdobje uporabe te uredbe. Po preteku tega obdobja bi morale države članice znova oceniti primernost zadevnih znižanj davkov. Da bi zmanjšali izkrivljanje konkurence, mora biti pomoč dodeljena na enak način za vse konkurente, za katere je ugotovljeno, da so v podobnih dejanskih okoliščinah. Da bi se bolje ohranil signal cene za podjetja, ki si ga okoljski davek prizadeva podati, bi morale države članice imeti možnost, da oblikujejo shemo znižanja davkov na podlagi mehanizma za izplačilo fiksnega letnega zneska nadomestila (vračilo davka). (65) Glede na načelo „onesnaževalec plača“ mora stroške ukrepov za boj proti onesnaževanju nositi onesnaževalec, ki onesnaževanje povzroča. Pomoč za sanacijo onesnaženih območij je upravičena v primerih, ko osebo, ki je odgovorna po veljavni zakonodaji za onesnaženje, ni mogoče določiti. Vendar bi se morali uporabljati pogoji o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode, kot so opredeljeni v Direktivi 2004/35/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. aprila 2004 o okoljski odgovornosti v zvezi s preprečevanjem in sanacijo okoljske škode ( 25 ), kakor je bila spremenjena z Direktivo 2006/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. marca 2006 o ravnanju z odpadki iz rudarskih in drugih ekstraktivnih dejavnosti ter o spremembi Direktive 2004/35/ES ( 26 ), in Direktivi 2009/31/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o geološkem shranjevanju ogljikovega dioksida in spremembi Direktive Sveta 85/337/EGS, direktiv 2000/60/ES, 2001/80/ES, 2004/35/ES, 2006/12/ES, 2008/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta ter Uredbe (ES) št. 1013/2006 ( 27 ). Za spodbuditev odprave obstoječe okoljske škode bi zato ta vrsta pomoči morala biti zajeta s skupinsko izjemo pod določenimi pogoji. (66) V skladu s hierarhijo ravnanja z odpadki, določeno v okvirni direktivi o odpadkih, sedmi okoljski akcijski program opredeljuje ponovno uporabo in recikliranje odpadkov kot ključni prednostni nalogi okoljske politike Evropske unije. Državna pomoč za te dejavnosti lahko prispeva k varstvu okolja, če se upošteva člen 4(1) Direktive 2008/98/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. novembra 2008 o odpadkih in razveljavitvi nekaterih direktiv ( 28 ) (okvirna direktiva o odpadkih). Poleg tega taka pomoč ne bi smela posredno razreševati onesnaževalce bremena, ki bi ga morali nositi na podlagi prava Unije, ali bremena, ki bi ga bilo treba šteti za običajen strošek podjetja. Zato bi morala biti pomoč v korist takih dejavnosti zajeta v skupinsko izjemo tudi, če zadeva odpadke drugih podjetij in kadar bi se obdelani materiali v nasprotnem primeru odstranili ali obdelali na način, ki je do okolja manj prijazen. (67) Sodobna energetska infrastruktura je ključna za vzpostavitev integriranega energetskega trga in za zmožnost Unije, da uresniči svoje podnebne in energetske cilje. V regijah, ki prejemajo pomoč, je to predvsem izgradnja in nadgradnja infrastrukture, ki prispeva h gospodarski, socialni in ozemeljski koheziji držav članic in Unije kot celote, in sicer s podpiranjem naložb in ustvarjanjem delovnih mest ter delovanjem energetskih trgov na najbolj prikrajšanih območjih. Da se omeji vsak pretiran izkrivljajoč učinek te pomoči, bi bilo treba skupinsko izvzeti samo pomoč za infrastrukturo ob upoštevanju zakonodaje na področju notranjega energetskega trga in v skladu z njo. (68) Okoljske študije lahko pripomorejo k opredelitvi naložb za doseganje višje stopnje varstva okolja. Državna pomoč za podporo izvajanja okoljskih študij, katerih namen je podpreti naložbe v varstvo okolja, zajete s to uredbo, bi zato morala biti zajeta s skupinsko izjemo. Ker so energetski pregledi obvezni za velika podjetja, ne bi smeli biti upravičeni do državne pomoči. (69) V skladu s členom 107(2)(b) Pogodbe je pomoč za odpravo škode, ki jo povzročijo naravne nesreče, združljiva z notranjim trgom. Za zagotovitev pravne varnosti je treba določiti vrsto dogodkov, ki se lahko štejejo za naravne nesreče, izvzete po tej uredbi. Za namene te uredbe je treba potrese in zemeljske plazove, poplave, zlasti poplave zaradi vode, ki prestopa rečne in jezerske bregove, snežne plazove, tornade, orkane, vulkanske izbruhe in požare naravnega izvora obravnavati kot dogodke, ki pomenijo naravno nesrečo. Škoda, ki jo povzročijo slabe vremenske razmere, kot so slana, toča, zmrzal, deževje ali suša, ki se bolj redno pojavljajo, se ne bi smela šteti za naravno nesrečo v smislu člena 107(2)(b) Pogodbe. Da se zagotovi, da je dodeljena pomoč za odpravo škode, ki jo povzročijo naravne nesreče, dejansko izvzeta, je treba v tej uredbi določiti pogoje po ustaljeni praksi, njihovo izpolnjevanje pa bo zagotovilo, da bodo sheme pomoči za odpravo škode, ki jo povzročijo naravne nesreče, upravičene do skupinske izjeme. Ti pogoji bi se morali nanašati zlasti na formalno priznanje značaja dogodka kot naravne nesreče s strani pristojnih organov držav članic ter na neposredno vzročno zvezo med naravno nesrečo in škodo, ki jo je utrpelo upravičeno podjetje, ki je lahko tudi podjetje v težavah, morali pa bi tudi preprečevati prekomerna nadomestila. Nadomestilo ne bi smelo presegati tistega, kar je potrebno za to, da se upravičenec povrne v podoben položaj kot pred nesrečo. (70) Pomoč za zračni in pomorski potniški promet ima socialni značaj, kadar je namenjena zagotavljanju stalnih povezav za prebivalce oddaljenih regij z znižanjem cen nekaterih stroškov vozovnic. To lahko velja za najbolj oddaljene regije, Malto, Ciper, Ceuto in Melillo, druge otoke, ki so del ozemlja držav članic, in redko poseljena območja. Če je oddaljena regija z Evropskim gospodarskim prostorom povezana z več prometnimi potmi, vključno s posrednimi potmi, bi morale biti vse te poti upravičene do pomoči, prav tako pa tudi prevoz z vsemi prevozniki, ki delujejo na teh poteh. Pomoč bi se morala dodeliti brez diskriminacije glede na identiteto prevoznika ali vrsto storitve in lahko vključuje redne, čarterske in nizkocenovne storitve. (71) Širokopasovna povezljivost ima strateški pomen za doseganje cilja Evrope 2020 glede pametne, trajnostne in vključujoče rasti in inovacij ter socialne in ozemeljske kohezije ( 29 ). Pomoč za naložbe v širokopasovno infrastrukturo je namenjena spodbujanju vzpostavitve take infrastrukture in povezanih gradbenih del na območjih, kjer ni primerljive infrastrukture ali ni verjetno, da bi jo udeleženci na trgu vzpostavili v bližnji prihodnosti. Glede na izkušnje Komisije taka pomoč za naložbe ne povzroča nesprejemljivega izkrivljanja trgovine in konkurence, če so izpolnjeni določeni pogoji. Namen teh pogojev je predvsem omejevanje izkrivljanja konkurence s tem, da se pomoč dodeli na podlagi tehnološko nevtralne konkurenčne izbire, ter z zagotavljanjem veleprodajnega dostopa do subvencioniranih omrežij, ob upoštevanju pomoči, ki jo prejme operater omrežja. Čeprav se pod določenimi pogoji virtualna razvezava lahko šteje za enakovredno fizični razvezavi, dokler se ne pridobi več izkušenj, je treba za vsak primer posebej oceniti, ali je treba neki proizvod nefizičnega oziroma virtualnega grosističnega dostopa šteti za enakovrednega razvezavi lokalne zanke omrežja iz bakrenih ali optičnih kablov. Zaradi tega in dokler se v prihodnjem pregledu ne upoštevajo izkušnje pri primerih individualne državne pomoči ali v predhodnem regulativnem okviru, bi bilo treba zahtevati fizično razvezavo, da bi se lahko uporabila ta uredba o skupinskih izjemah. Če je prihodnji razvoj stroškov in prihodkov negotov in če so informacije zelo asimetrične, bi države članice morale tudi prilagoditi modele financiranja, ki vključujejo spremljanje in elemente vračila sredstev, da se omogoči uravnotežena porazdelitev nepredvidenih dobičkov. Da bi se izognili nesorazmernemu bremenu za manjše lokalne projekte, je treba take modele uvesti le za projekte, ki presegajo najnižji prag. (72) Nekateri ukrepi držav članic na področju kulture in ohranjanja kulturne dediščine se morda ne štejejo za pomoč, ker ne izpolnjujejo vseh meril iz člena 107(1) Pogodbe, na primer zato, ker ne gre za gospodarsko dejavnost ali ker ukrepi ne vplivajo na trgovino med državami članicami. Kolikor so taki ukrepi zajeti v členu 107(1) Pogodbe, kulturne ustanove in projekti običajno ne povzročajo večjega izkrivljanja konkurence, iz prakse pa je razvidno, da ima taka pomoč omejen učinek na trgovino. Člen 167 Pogodbe priznava pomen spodbujanja kulture za Unijo in njene države članice ter določa, da Unija pri svoji dejavnosti na podlagi drugih določb Pogodbe upošteva kulturne vidike, zlasti zaradi spoštovanja in spodbujanja raznolikosti svojih kultur. Ker je naravna dediščina pogosto ključna za oblikovanje umetnostne in kulturne dediščine, je treba ohranjanje dediščine v smislu te uredbe razumeti tako, da zajema tudi naravno dediščino, povezano s kulturno dediščino ali uradno priznano s strani pristojnih javnih organov države članice. Zaradi dvojne narave kulture, ki je po eni strani gospodarska dobrina in nudi pomembne priložnosti za ustvarjanje bogastva in delovnih mest, po drugi strani pa je nosilka identitet, vrednot in pomenov, ki odraža in ustvarja našo družbo, bi morala pravila o državni pomoči upoštevati posebnosti kulture in z njo povezanih gospodarskih dejavnosti. Sestaviti bi bilo treba seznam upravičenih kulturnih namenov in dejavnosti ter navesti upravičene stroške. Skupinske izjeme bi morale zajemati tako pomoč za naložbe kot za tekoče poslovanje pod določenimi pragovi, če je prekomerno nadomestilo izključeno. Na splošno dejavnosti, ki bi sicer lahko imele kulturni vidik, vendar so predvsem komercialne narave zaradi večjih možnosti izkrivljanja konkurence, na primer tisk in revije (tiskani ali elektronski), ne bi smele biti zajete. Poleg tega seznam upravičenih kulturnih namenov in dejavnosti ne bi smel zajemati komercialne dejavnosti, kot so moda, oblikovanje in videoigre. (73) Avdiovizualna dela imajo pomembno vlogo pri oblikovanju evropskih identitet in odražajo različne tradicije držav članic in regij. Čeprav obstaja močna konkurenca med filmi, posnetimi zunaj Unije, je kroženje evropskih filmov zunaj izvorne države omejeno zaradi razdrobljenosti v nacionalne ali regionalne trge. Za ta sektor so značilni visoki investicijski stroški, domnevno pomanjkanje dobičkonosnosti zaradi omejenega občinstva in težave pri pridobivanju dodatnega zasebnega financiranja. Zaradi teh dejavnikov je Komisija razvila posebna merila, da bi ocenila potrebnost, sorazmernost in zadostnost pomoči za scenaristiko, razvoj, produkcijo, distribucijo in promocijo avdiovizualnih del. Nova merila so bila določena v Sporočilu Komisije o državni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del ( 30 ) in bi se morala odražati v pravilih o skupinskih izjemah za sheme pomoči za avdiovizualna dela. Višje intenzivnosti pomoči so upravičene za čezmejne produkcije in koprodukcije, za katere je bolj verjetno, da bodo distribuirane v več državah članicah. (74) Ukrepi pomoči za naložbe v športno infrastrukturo bi morali biti zajeti s skupinsko izjemo, če izpolnjujejo pogoje iz te uredbe, kolikor pomenijo državno pomoč. V športnem sektorju številni ukrepi držav članic ne pomenijo nujno državne pomoči, ker upravičenec ne izvaja gospodarske dejavnosti ali ker ni učinka na trgovino med državami članicami. To lahko v nekaterih okoliščinah velja za ukrepe pomoči, ki so v celoti lokalnega značaja ali spadajo na področje amaterskega športa. Člen 165 Pogodbe priznava pomen spodbujanja evropske razsežnosti v športu ob upoštevanju njegove posebne narave, na prostovoljstvu temelječih struktur ter njegove družbene in vzgojne vloge. Tudi za pomoč za večnamenske objekte na področju rekreacije bi morala biti zajeta s skupinsko izjemo. Za večnamensko turistično infrastrukturo, kot so zabaviščni parki in hoteli, pa bi morala skupinska izjema veljati le, če gre za del sheme regionalne pomoči, namenjene turističnim dejavnostim v regijah, ki prejemajo pomoč, ki imajo posebej pozitiven učinek na regionalni razvoj. Pogoji združljivosti glede pomoči za športno ali večnamensko infrastrukturo morajo za gradnjo, nadgradnjo in/ali obratovanje infrastrukture zlasti zagotoviti odprt in nediskriminatoren dostop do infrastrukture in pravični postopek dodelitve koncesij na tretjo osebo v skladu z ustreznimi določbami prava Unije in sodne prakse Unije. Če športno infrastrukturo uporabljajo poklicni športni klubi, bi morali biti pogoji oblikovanja cen za uporabo infrastrukture s strani teh klubov dostopni javnosti, da se zagotovi preglednost in enakopravna obravnava uporabnikov. Zagotoviti je treba preprečevanje prekomernih nadomestil. (75) Kot je poudarjeno v sklepih Evropskega sveta z dne 17. junija 2010, v katerih je bila podprta strategija Evropa 2020 ( 31 ), bi si bilo treba prizadevati za odpravo najpomembnejših ovir, ki upočasnjujejo rast na ravni EU, pa tudi ovir, povezanih z delovanjem notranjega trga in infrastrukturo. Razpoložljivost lokalne infrastrukture je pomemben predpogoj za razvoj poslovnega in potrošniškega okolja ter za posodabljanje in razvoj industrijske osnove, da se zagotovi popolno delovanje notranjega trga iz Priporočila Sveta o širših smernicah ekonomskih politik držav članic in Unije ( 32 ), ki so del integriranih smernic Evropa 2020. Take infrastrukture, ki so na voljo zainteresiranim stranem na odprti, pregledni in nediskriminatorni osnovi, omogočajo ustvarjanje okolja, ki spodbuja zasebne naložbe in rast, s čimer pozitivno prispevajo k ciljem skupnega interesa, zlasti k prednostnim nalogam in ciljem strategije Evropa 2020 ( 33 ), pri tem pa tveganje za izkrivljanje ostaja omejeno. Nekateri ukrepi na področju infrastrukture, ki jih sprejmejo države članice, ne pomenijo državne pomoči, ker ne izpolnjujejo vseh pogojev iz člena 107(1) Pogodbe, na primer zato, ker prejemnik ne izvaja gospodarske dejavnosti, ker ukrep ne vpliva na trgovino med državami članicami, ali ker je ukrep kompenzacija za storitev splošnega gospodarskega pomena, ki izpolnjuje vse pogoje iz sodne prakse v zvezi z zadevo Altmark ( 34 ). Vendar kadar financiranje take lokalne infrastrukture pomeni državno pomoč v smislu člena 107(1) Pogodbe, bi bilo treba tako pomoč izvzeti iz obveznosti priglasitve, kadar se dodelijo le majhni zneski pomoči. (76) Ker je pomoč za druge vrste infrastrukture lahko predmet posebnih in dobro oblikovanih meril, ki zagotavljajo njihovo združljivost z notranjim trgom, se določbe te uredbe o pomoči za lokalne infrastrukture ne bi smele uporabljati za pomoč za naslednje vrste infrastrukture: raziskovalna infrastruktura, inovativni grozdi, energetsko učinkovito daljinsko ogrevanje in hlajenje, energetska infrastruktura, recikliranje in ponovna uporaba odpadkov, širokopasovna infrastruktura, kultura in ohranjanje kulturne dediščine, športna in večnamenska rekreacijska infrastruktura, letališča in pristanišča. (77) Glede na dosedanje izkušnje Komisije na tem področju, bi bilo treba politiko državnih pomoči redno revidirati. Zato bi bilo treba omejiti obdobje uporabe te uredbe. Primerno je določiti prehodne določbe, vključno s pravili, ki se uporabljajo za izvzete sheme pomoči na koncu obdobja uporabe te uredbe. Taka pravila naj bi dala državam članicam dovolj časa za prilagoditev na vsako prihodnjo ureditev. Prilagoditveno obdobje pa se ne bi smelo uporabljati za sheme regionalne pomoči, vključno za regionalne sheme pomoči za razvoj mestnih območij, katerih izjema mora prenehati veljati na dan prenehanja veljavnosti odobrenih kart regionalne pomoči, ter za nekatere sheme pomoči za financiranje tveganja – ob upoštevanju naslednjega: SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:







KAZALO POGLAVJE I – Skupne določbe POGLAVJE II – Spremljanje POGLAVJE III – Posebne določbe za različne vrste pomoči Oddelek 1 – Regionalna pomoč Oddelek 2 – Pomoč za MSP Oddelek 3 – Pomoč za dostop do finančnih sredstev za MSP Oddelek 4 – Pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije Oddelek 5 – Pomoč za usposabljanje Oddelek 6 – Pomoč za prikrajšane in invalidne delavce Oddelek 7 – Pomoč za varstvo okolja Oddelek 8 – Pomoč za odpravo škode, ki jo povzročijo nekatere naravne nesreče Oddelek 9 – Socialna pomoč za prevoz za prebivalce oddaljenih regij Oddelek 10 – Pomoč za širokopasovno infrastrukturo Oddelek 11 – Pomoč za kulturo in ohranjanje kulturne dediščine Oddelek 12 – Pomoč za športno in večnamensko rekreacijsko infrastrukturo Oddelek 13 – Pomoč za lokalno infrastrukturo POGLAVJE IV – Končne določbe







POGLAVJE I

Skupne določbe

Člen 1

Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za naslednje vrste pomoči:

(a) regionalno pomoč;

(b) pomoč za MSP v obliki pomoči za naložbe, pomoči za tekoče poslovanje in pomoči za dostop do finančnih sredstev za MSP;

(c) pomoč za varstvo okolja;

(d) pomoč za raziskave in razvoj ter inovacije;

(e) pomoč za usposabljanje;

(f) pomoč za zaposlovanje prikrajšanih in invalidnih delavcev;

(g) pomoč za odpravo škode, ki jo povzročijo nekatere naravne nesreče;

(h) socialno pomoč za prevoz za prebivalce oddaljenih regij;

(i) pomoč za širokopasovno infrastrukturo;

(j) pomoč za kulturo in ohranjanje kulturne dediščine;

(k) pomoč za športno in večnamensko rekreacijsko infrastrukturo in

(l) pomoč za lokalno infrastrukturo.

2. Ta uredba se ne uporablja za:

(a) sheme v oddelkih 1 (razen člena 15), 2, 3, 4, 7 (razen člena 44) in 10 poglavja III te uredbe, če povprečni letni proračun državne pomoči presega 150 milijonov EUR, po šestih mesecih po njihovem začetku veljavnosti. Komisija se lahko odloči, da se ta uredba še naprej uporablja za daljše obdobje za vsako od teh shem pomoči, potem ko preuči ustrezne načrte ocenjevanja, ki jih države članice priglasijo Komisiji, in sicer v 20 delovnih dneh od začetka veljavnosti sheme;

(b) vse spremembe shem iz člena 1(2)(a), razen preoblikovanja, ki ne morejo vplivati na združljivost sheme pomoči na podlagi te uredbe ali ne morejo znatno vplivati na vsebino odobrenega načrta ocenjevanja;

(c) pomoč za z izvozom povezane dejavnosti v tretje države ali države članice, kot je pomoč, neposredno povezana z izvoženimi količinami, ustanovitvijo in delovanjem distribucijske mreže ali drugimi tekočimi stroški, povezanimi z izvozno dejavnostjo;

(d) pomoč, ki je odvisna od prednostne uporabe domačega blaga pred uporabo uvoženega blaga.

3. Ta uredba se ne uporablja za:

(a) pomoč, dodeljeno v sektorju ribištva in akvakulture, kakor jih zajema Uredba (EU) št. 1379/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 11. decembra 2013 o skupni ureditvi trgov za ribiške proizvode in proizvode iz ribogojstva in o spremembi uredb Sveta (ES) št. 1184/2006 in (ES) št. 1224/2009 ter razveljavitvi Uredbe Sveta (ES) št. 104/2000 ( 35 ), z izjemo pomoči za usposabljanje, pomoči za dostop MSP do finančnih sredstev, pomoči na področju raziskav in razvoja, pomoči za inovacije za MSP ter pomoči za prikrajšane in invalidne delavce;

(b) pomoč, dodeljeno v primarnem sektorju kmetijske proizvodnje, z izjemo nadomestila za dodatne stroške, ki niso stroški prevoza v najbolj oddaljenih regijah, kakor je določeno v členu 15(2)(b), pomoč za svetovanje v korist MSP, pomoč za financiranje tveganja, pomoč za raziskave in razvoj, pomoč za inovacije za MSP, pomoč za varstvo okolja, pomoč za usposabljanje ter pomoč za prikrajšane delavce in invalide;

(c) pomoč za sektor predelave in trženja kmetijskih proizvodov, v naslednjih primerih: (i) kadar je znesek pomoči določen na podlagi cene oziroma količine takih proizvodov, ki so kupljeni od primarnih proizvajalcev ali jih je na trg dalo zadevno podjetje; ali (ii) kadar je pomoč pogojena s tem, da se delno ali v celoti prenese na primarne proizvajalce;

(d) pomoč za lažje zaprtje nekonkurenčnih premogovnikov, kakor jo zajema Sklep 2010/787/EU;

(e) vrste regionalne pomoči, ki so izključene v členu 13.

Če je podjetje dejavno v izključenih sektorjih iz točk (a), (b) ali (c) prvega pododstavka ter sektorjih, ki sodijo na področje uporabe te uredbe, se ta uredba uporablja za pomoč, dodeljeno v zvezi s slednjimi sektorji ali dejavnostmi, če države članice na ustrezen način, kot je ločevanje dejavnosti ali razlikovanje med stroški, zagotovijo, da dejavnosti v izključenih sektorjih ne prejemajo pomoči, dodeljene v skladu s to uredbo.

4. Ta uredba se ne uporablja za:

(a) sheme pomoči, ki izrecno ne izključujejo plačil individualne pomoči za podjetje, ki je naslovnik neporavnanega naloga za izterjavo zaradi predhodnega sklepa Komisije o razglasitvi pomoči za nezakonito in nezdružljivo z notranjim trgom, z izjemo sheme pomoči za povrnitev škode, ki so jo povzročile nekatere naravne nesreče;

(b) ad hoc pomoč za podjetje iz točke (a);

(c) pomoč podjetjem v težavah, z izjemo sheme pomoči za povrnitev škode, ki so jo povzročile nekatere naravne nesreče.

5. Ta uredba se ne uporablja za ukrepe državne pomoči, ki so sami po sebi, zaradi z njimi povezanih pogojev ali zaradi metode njihovega financiranja neločljivo povezani s kršitvijo prava Unije, zlasti za:

(a) ukrepe pomoči, pri katerih je dodelitev pomoči pogojena z obveznostjo upravičenca, da ima svoj sedež v zadevni državi članici ali da ima tam večino poslovnih enot; vendar se dovoli zahteva, da je v trenutku plačila pomoči poslovna enota ali podružnica v državi članici, ki dodeli pomoč;

(b) ukrepe pomoči, kadar je dodelitev pomoči pogojena z obveznostjo, da upravičenec uporabi doma proizvedeno blago ali storitve;

(c) ukrepe pomoči, ki upravičencem omejujejo možnost za izkoriščanje rezultatov raziskav, razvoja in inovacij v drugih državah članicah.

Člen 2

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

1. „pomoč“ pomeni vsak ukrep, ki izpolnjuje vse pogoje iz člena 107(1) Pogodbe;

2. „mala in srednja podjetja“ ali „MSP“ pomeni podjetja, ki izpolnjujejo pogoje iz Priloge I;

3. „invalidni delavec“ pomeni vsako osebo, ki: (a) ima status invalidnega delavca v skladu z nacionalno zakonodajo; ali (b) ima dolgotrajne telesne, duševne, intelektualne ali senzorične okvare, ki jo v povezavi z različnimi ovirami lahko omejujejo, da bi polno in učinkovito sodelovala v delovnem okolju na isti ravni kot drugi delavci;

4. „prikrajšani delavec“ pomeni vsako osebo, ki: (a) v preteklih šestih mesecih ni imela redno plačane zaposlitve; ali (b) je stara od 15 do 24 let; ali (c) nima dokončane višje srednje stopnje izobrazbe ali poklicne kvalifikacije (mednarodna standardna klasifikacija izobrazbe 3) ali je v obdobju dveh let po zaključku rednega izobraževanja in še ni pridobila prve redne plačane zaposlitve; ali (d) je starejša od 50 let; ali (e) živi sama in ima enega ali več vzdrževanih članov; ali (f) dela v sektorju ali ima poklic v državi članici, kjer je neravnovesje med spoloma vsaj 25 % višje od povprečnega neravnovesja med spoloma v vseh gospodarskih sektorjih v zadevni državi članici, in spada v skupino, ki je zastopana v manjšem številu; ali (g) je član etnične manjšine v državi članici in ki hoče razvijati svoj lingvistični profil, poklicno usposabljanje ali delovne izkušnje, da poveča svoje možnosti dostopa do redne zaposlitve;

5. „prevoz“ pomeni prevoz potnikov z letalom, pomorski promet, cestni in železniški prevoz ter prevoz po celinskih plovnih poteh ali storitve komercialnega prevoza tovora;

6. „stroški prevoza“ pomeni stroške komercialnega prevoza, ki jih upravičenci dejansko plačajo za vožnjo, ki vključuje: (a) prevoznino, manipulativne stroške in stroške začasnega skladiščenja, če se ti stroški nanašajo na vožnjo; (b) stroške zavarovanja za tovor; (c) davke, dajatve ali prelevmane za tovor in, če je ustrezno, za nosilnost, tako na kraju porekla kot na namembnem kraju; in (d) stroške nadzora varnosti in zaščite, doplačila za povečanje stroškov goriva;

7. „oddaljene regije“ pomenijo najbolj oddaljene regije, Malto, Ciper, Ceuto in Melillo, otoke, ki so del ozemlja držav članic, in redko poseljena območja;

8. „trženje kmetijskih proizvodov“ pomeni imeti na zalogi ali razstavljati z namenom prodaje, ponujati za prodajo, dobavljati ali na kateri koli drug način dajati na trg, razen prve prodaje primarnega proizvajalca prodajnemu posredniku ali predelovalcu, ter vsako dejavnost, s katero se proizvod pripravi za tako prvo prodajo; prodaja končnemu potrošniku, ki jo opravi primarni proizvajalec, se obravnava kot trženje, če poteka v ločenih, za to namenjenih prostorih;

9. „primarna kmetijska proizvodnja“ pomeni proizvodnjo rastlinskih in živinorejskih proizvodov s seznama v Prilogi I k Pogodbi brez kakršnih koli nadaljnjih postopkov, ki bi spremenili naravo takih proizvodov;

10. „predelava kmetijskih proizvodov“ pomeni vsak postopek na kmetijskem proizvodu, po katerem proizvod ostane kmetijski proizvod, razen dejavnosti na kmetiji, potrebnih za pripravo živalskega ali rastlinskega proizvoda za prvo prodajo;

11. „kmetijski proizvod“ pomeni proizvode s seznama v Prilogi I k Pogodbi, razen ribiških proizvodov in proizvodov iz ribogojstva s seznama v Prilogi I k Uredbi (EU) št. 1379/2013;

12. „najbolj oddaljene regije“ pomeni regije iz člena 349 Pogodbe. V skladu s Sklepom Evropskega sveta 2010/718/EU je Saint-Barthélemy 1. januarja 2012 prenehal biti najbolj oddaljena regija. V skladu s Sklepom Evropskega sveta 2012/419/EU je 1. januarja 2014 Mayotte postal najbolj oddaljena regija;

13. „premog“ pomeni premog visoke, srednje in nizke kakovosti kategorije A in B v smislu sistema mednarodne kodifikacije za premog, ki jo je določila Ekonomska komisija Združenih narodov za Evropo, in pojasnjen v sklepu Sveta z dne 10. decembra 2010 o državnih pomočeh za lažje zaprtje nekonkurenčnih premogovnikov ( 36 );

14. „individualna pomoč“ pomeni: (i) ad hoc pomoč in (ii) pomoč, ki je dodeljena posameznim upravičencem na podlagi sheme pomoči;

15. „shema pomoči“ pomeni vsak akt, na podlagi katerega je mogoče brez nadaljnjih izvedbenih ukrepov dodeliti individualno pomoč podjetjem, opredeljenim v aktu na splošen in abstrakten način, ter vsak akt, na podlagi katerega je mogoče enemu ali več podjetjem dodeliti pomoč, ki ni povezana z določenim projektom, za nedoločen čas in/ali v nedoločenem znesku;

16. „načrt ocenjevanja“ pomeni dokument, ki vsebuje vsaj naslednje elemente: cilje sheme pomoči, ki se ocenjuje, vprašanja pri ocenjevanju, kazalnike rezultatov, predvideno metodologijo za izvedbo ocene, zahteve za zbiranje podatkov, predlagani časovni okvir ocene, vključno z datumom predložitve končnega ocenjevalnega poročila, opis neodvisnega organa, ki izvaja ocenjevanje, ali meril, ki se bodo uporabila za njegovo izbiro, ter načine za zagotavljanje obveščanja javnosti o ocenjevanju;

17. „ad hoc pomoč“ pomeni pomoč, ki ni dodeljena na podlagi sheme pomoči;

18. „podjetje v težavah“ pomeni podjetje, za katerega velja vsaj ena od naslednjih okoliščin: (a) če je v primeru družbe z omejeno odgovornostjo (razen MSP, ki obstaja manj kot tri leta ali, za namene upravičenosti do pomoči za financiranje tveganja, MSP v 7 letih po njegovi prvi komercialni prodaji in ki je upravičeno do naložb v financiranje tveganja po skrbnem pregledu izbranega finančnega posrednika) zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica vpisanega osnovnega kapitala. To je v primeru, ko nakopičene izgube, ki se odštejejo od rezerv (in vseh drugih elementov, ki se na splošno štejejo kot del lastnih sredstev družbe), povzročijo negativen kumulativni znesek, ki presega polovico vpisanega osnovnega kapitala. Za namene te določbe se „družba z omejeno odgovornostjo“ nanaša predvsem na vrste podjetij iz Priloge I k Direktivi 2013/34EU Evropskega parlamenta in Sveta ( 37 ), „osnovni kapital“ pa vključuje po potrebi vse vplačane presežke kapitala; (b) če je v primeru družbe, kjer vsaj nekaj članov nosi neomejeno odgovornost za dolg družbe (razen MSP, ki obstaja manj kot tri leta ali, za namene upravičenosti do pomoči za financiranje tveganja, MSP v 7 letih po njegovi prvi komercialni prodaji in ki je upravičeno do naložb v financiranje tveganja po skrbnem pregledu izbranega finančnega posrednika), zaradi nakopičenih izgub izginila več kot polovica njenega kapitala, kot prikazujejo računovodski izkazi družbe. Za namene te določbe se „družba, kjer vsaj nekaj članov nosi neomejeno odgovornost za dolg družbe“ nanaša predvsem na vrste podjetij iz Priloge II k Direktivi 2013/34/EU; (c) če je podjetje v kolektivnem postopku zaradi insolventnosti ali če v skladu z nacionalno zakonodajo izpolnjuje merila za uvedbo kolektivnega postopka zaradi insolventnosti na zahtevo njegovih upnikov; (d) če je podjetje prejelo pomoč za reševanje in posojila še ni vrnilo ali prekinilo jamstva ali če je podjetje prejelo pomoč za reševanje in je še vedno predmet načrta prestrukturiranja; (e) če je v primeru podjetja, ki ni MSP, v zadnjih dveh letih: (1) knjigovodsko razmerje med dolgovi in lastnim kapitalom večje od 7,5 in (2) razmerje med dobičkom podjetja pred obrestmi in davki (EBIT) in kritjem obresti nižje od 1,0.

19. „obveznosti teritorializacije porabe“ pomeni obveznosti, ki jih organ, ki dodeljuje pomoč, naloži upravičencem, da porabijo minimalni znesek in/ali opravijo minimalen obseg proizvodne dejavnosti na določenem ozemlju;

20. „prilagojeni znesek pomoči“ pomeni najvišji dovoljeni znesek pomoči za velik naložbeni projekt, ki se izračuna po naslednji enačbi: najvišji znesek pomoči = R × (A + 0,50 × B + 0 × C) kjer je R največja intenzivnost pomoči, ki velja na zadevnem območju in je določena v odobreni regionalni karti, ki je v veljavi na dan dodelitve pomoči, razen povečane intenzivnosti pomoči za MSP, A je začetnih 50 milijonov EUR upravičenih stroškov, B je del upravičenih stroškov med 50 milijonov EUR in 100 milijonov EUR, C pa je del upravičenih stroškov nad 100 milijonov EUR;

21. „vračljiva predplačila“ pomeni posojilo za projekt, ki se izplača v enem ali več obrokih, pogoji za njegovo vračilo pa so odvisni od rezultata projekta;

22. „bruto ekvivalent nepovratnih sredstev“ pomeni znesek pomoči, predano upravičencu v obliki nepovratnih sredstev pred vsakim odbitkom davkov ali drugih dajatev;

23. „začetek del“ pomeni bodisi začetek gradbenih del v okviru naložbe bodisi prvo pravno zavezujočo zavezo za naročilo opreme ali vsako drugo zavezo, zaradi katere naložbe ni več mogoče preklicati, če slednja nastopi pred začetkom omenjenih gradbenih del. Nakup zemljišča in pripravljalna dela, kot je pridobivanje dovoljenj in opravljanje predhodnih študij izvedljivosti, se ne štejejo za začetek del. Pri prevzemih „začetek del“ pomeni trenutek, ko se pridobijo sredstva, ki so neposredno povezana s kupljeno poslovno enoto;

24. „velika podjetja“ pomeni podjetja, ki ne izpolnjujejo pogojev iz Priloge I;

25. „naslednica davčne sheme“ pomeni shemo v obliki davčnih ugodnosti, ki je spremenjena različica predhodno obstoječe sheme v obliki davčnih ugodnosti in ki jo nadomešča;

26. „intenzivnost pomoči“ pomeni bruto znesek pomoči, izražen kot odstotek upravičenih stroškov pred odbitkom davkov ali drugih dajatev;

27. „območja, ki prejemajo pomoč“ pomeni območja, določena v odobreni karti regionalne pomoči za obdobje 1. julij 2014–31. december 2020 pri uporabi člena 107(3)(a) in (c) Pogodbe;

28. „datum dodelitve pomoči“ pomeni datum, ko se zakonska pravica do prejema pomoči prenese na upravičenca na podlagi veljavnega nacionalnega pravnega režima;

29. „opredmetena sredstva“ pomeni sredstva, ki jih sestavljajo zemljišča, stavbe in obrati, stroji in oprema;

30. „neopredmetena sredstva“ pomeni sredstva, ki nimajo fizične ali finančne oblike, kot so patenti, licence, strokovno znanje ali druga intelektualna lastnina;

31. „stroški plač“ pomeni celoten znesek, ki ga mora prejemnik pomoči dejansko plačati v zvezi z zadevno zaposlitvijo in vključuje v določenem obdobju bruto plačo pred obdavčitvijo ter obvezne prispevke, kot so prispevki za socialno varnost, ter stroški otroškega in starševskega varstva;

32. „neto povečanje števila zaposlenih“ pomeni neto povečanje števila zaposlenih v zadevni poslovni enoti v primerjavi s povprečjem v določenem obdobju; vsako delovno mesto, izgubljeno v navedenem obdobju, je zato treba odšteti; poleg tega je število oseb, zaposlenih s polnim delovnim časom, skrajšanim delovnim časom in na sezonsko pogodbo, treba obravnavati glede na njihove deleže delovnih enot na leto;

33. „namenska infrastruktura“ pomeni infrastrukturo, ki je zgrajena za predhodno prepoznavna podjetja in prilagojena njihovim potrebam;

34. „finančni posrednik“ pomeni vsako finančno institucijo, ne glede na njeno obliko in lastništvo, vključno s skladi skladov, skladi zasebnega lastniškega kapitala, državnimi investicijskimi skladi, bankami, mikrofinančnimi institucijami in jamstvenimi družbami;

35. „vožnja“ pomeni premik blaga od kraja porekla do namembnega kraja, vključno z vsemi vmesnimi postanki ali fazami v zadevni državi članici ali zunaj nje z enim ali več prevoznimi sredstvi;

36. „primerna stopnja donosa“ pomeni pričakovano stopnjo donosa, ki je enaka tveganju prilagojeni diskontni stopnji, ki odraža stopnjo tveganja projekta ter vrsto in višino kapitala, ki ga nameravajo vložiti zasebni vlagatelji;

37. „skupno financiranje“ pomeni celotni znesek naložbe v upravičeno podjetje ali projekt v skladu z oddelkom 3 ali členoma 16 ali 39 te uredbe, izključene pa so povsem zasebne naložbe, ki so na voljo pod tržnimi pogoji in so zunaj področja uporabe zadevnega ukrepa državne pomoči;

38. „konkurenčni postopek zbiranja ponudb“ pomeni nediskriminatorni postopek zbiranja ponudb, ki določa sodelovanje zadostnega števila podjetij, pomoč pa je dodeljena na podlagi prve ponudbe, ki jo predloži ponudnik, ali pa končne cene. Poleg tega je proračun ali obseg v zvezi s postopkom zbiranja ponudb zavezujoča omejitev, tako da vsi upravičenci ne morejo prejeti pomoči;

39. „poslovni dobiček“ pomeni razliko med diskontiranimi prihodki in diskontiranimi stroški poslovanja v ustrezni življenjski dobi naložbe, kadar je ta razlika pozitivna. Stroški poslovanja vključujejo stroške, kot so stroški za osebje, materiale, najete storitve, komunikacije, energijo, vzdrževanje, najemnine, administracijo, ne zajemajo pa, za namene te uredbe, stroškov amortizacije in stroškov financiranja, če so ti vključeni v pomoč za naložbe.

Opredelitve pojmov, ki se uporabljajo za regionalno pomoč

40. Opredelitve pojmov, ki se uporabljajo za pomoč za širokopasovno infrastrukturo (oddelek 10), se uporabljajo za določbe ustrezne regionalne pomoči;

41. „regionalna pomoč za naložbe“ pomeni regionalno pomoč, dodeljeno za začetno naložbo ali začetno naložbo v korist nove gospodarske dejavnosti;

42. „regionalna pomoč za tekoče poslovanje“ pomeni pomoč, namenjeno zmanjševanju tekočih izdatkov podjetja, ki ni povezano z začetno naložbo. To vključuje kategorije stroškov, kot so stroški za osebje, materiale, najete storitve, komunikacije, energijo, vzdrževanje, najemnine, administracijo itd., ne zajema pa stroškov amortizacije in stroškov financiranja, če so ti vključeni v upravičene stroške ob dodelitvi pomoči za naložbe;

43. „sektor jeklarstva“ pomeni vse dejavnosti, povezane s proizvodnjo enega ali več naslednjih proizvodov: (a) surovo železo in fero-zlitine: surovo železo za izdelavo jekla, za litje in drugo surovo železo, zrcalovina in visokoogljični feromangan, brez drugih fero-zlitin; (b) surovi izdelki in polizdelki iz železa, navadnega ali posebnega jekla: tekoče jeklo, lito ali nelito v ingotih, vključno z ingoti, namenjenimi kovanju polizdelkov: blumi, gredice in plošče; bobni in sodi; široki toplo valjani kolobarji, razen proizvodnje tekočega jekla za vlivanje iz malih in srednje velikih livarn; (c) vroče valjani končni izdelki iz železa, navadnega ali posebnega jekla: tirnice, traverze, plošče in palice, tramovi, težki profili 80 mm in več, pregradne plošče, palice in profili pod 80 mm ter plošče pod 150 mm, toplo valjana žica, okroglice in kvadratno jeklo za cevi, toplo valjani trakovi (vključno s trakovi za cevi), toplo valjane pločevine (prevlečene ali neprevlečene), plošče in pločevine debeline 3 mm in več, široke plošče 150 mm in več, razen žic in izdelkov iz žice, svetlih palic ter železnih odlitkov; (d) hladno valjani končni proizvodi: pokositrene pločevine, mat-pločevina, črna pločevina, pocinkane pločevine, druge prevlečene pločevine, hladno valjane pločevine, elektropločevine in trakovi, namenjeni proizvodnji pokositrene pločevine, hladno valjane pločevine v trakovih in listih; (e) cevi: vse brezšivne cevi, zvarjene jeklene cevi, katerih premer presega 406,4 mm;

44. „sektor sintetičnih vlaken“ pomeni: (a) iztiskanje/tkanje vseh generičnih vrst vlaken in preje na podlagi poliestra, poliamida, akrila ali polipropilena, ne glede na njihovo končno uporabo; ali (b) polimerizacijo (vključno s polikondenzacijo), kadar je ta vključena v iztiskanje v smislu uporabljenih strojev; ali (c) vsak postopek, ki spada zraven in je povezan z istočasno namestitvijo zmogljivosti iztiskanja/tkanja, ki jo opravi prihodnji upravičenec ali drugo podjetje v skupini, ki ji pripada, ter ki je pri zadevni posebni poslovni dejavnosti običajno vključen v to zmogljivost na ravni uporabljenih strojev;

45. „prevozni sektor“ pomeni prevoz potnikov z letalom, pomorski promet, cestni ali železniški prevoz in prevoz po celinskih plovnih poteh ali storitve komercialnega prevoza tovora; „prevozni sektor“ natančneje pomeni naslednje dejavnosti v skladu z NACE Rev. 2: (a) NACE 49: Kopenski promet in cevovodni transport, razen NACE 49.32 Obratovanje taksijev, 49.42 Selitvena dejavnost, 49.5 Cevovodni transport; (b) NACE 50: Vodni promet; (c) NACE 51: Zračni prevoz, razen NACE 51.22 Vesoljski promet;

46. „shema, namenjena omejenemu številu posebnih sektorjev gospodarske dejavnosti“ pomeni shemo, ki zajema dejavnosti v obsegu manj kot 5 razredov (štirimestna številčna koda) statistične klasifikacije NACE Rev. 2;

47. „turistična dejavnost“ pomeni naslednje dejavnosti v skladu z NACE Rev. 2: (a) NACE 55: Nastanitev; (b) NACE 56: Dejavnosti storitev pijače in hrane; (c) NACE 79: Dejavnost potovalnih agencij, organizatorjev potovanj in s potovanji povezanih dejavnosti; (d) NACE 90: Kulturne in razvedrilne dejavnosti; (e) NACE 91: Dejavnost knjižnic, arhivov, muzejev in druge kulturne dejavnosti; (f) NACE 93: Športne in druge dejavnosti za prosti čas;

48. „redko poseljena območja“ pomeni območja, ki jih Komisija priznava kot taka v posameznih sklepih o kartah regionalne pomoči za obdobje 1. julij 2014–31. december 2020;

49. „začetna naložba“ pomeni: (a) naložbo v opredmetena in neopredmetena sredstva, ki se nanašajo na vzpostavitev nove poslovne enote, širitev zmogljivosti obstoječe poslovne enote, diverzifikacijo proizvodnje poslovne enote v nove proizvode, ki niso bili predhodno proizvedeni v poslovni enoti, ali bistvene spremembe v celotnem proizvodnem procesu obstoječe poslovne enote; ali (b) pridobitev sredstev, ki pripadajo poslovni enoti, ki se je zaprla ali bi se zaprla, če ne bi bila kupljena, ter jo kupi vlagatelj, ki ni povezan s prodajalcem, pri čemer je izključena samo pridobitev delnic podjetja;

50. „enaka ali podobna dejavnost“ pomeni dejavnosti, zajete v istem razredu (štirimestni številčni šifri) statistične klasifikacije gospodarskih dejavnosti NACE Rev. 2, kakor je določena v Uredbi (ES) št. 1893/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. decembra 2006 o uvedbi statistične klasifikacije gospodarskih dejavnosti NACE Revizija 2 in o spremembi Uredbe Sveta (EGS) št. 3037/90 kakor tudi nekaterih uredb ES o posebnih statističnih področjih ( 38 );

51. „začetna naložba za potrebe nove gospodarske dejavnosti“ pomeni: (a) naložbo v opredmetena in neopredmetena sredstva, ki zadevajo vzpostavitev nove poslovne enote ali diverzifikacijo dejavnosti poslovne enote, pod pogojem, da nova dejavnost ni enaka ali podobna dejavnosti, ki jo je poslovna enota že opravljala; (b) pridobitev sredstev, ki pripadajo poslovni enoti, ki je zaprta ali bi bila zaprta, če ne bi bila kupljena, ter jo kupi vlagatelj, ki ni povezan s prodajalcem, pod pogojem, da nova dejavnost, ki se bo izvajala z uporabo pridobljenih sredstev, ni enaka ali podobna dejavnosti, ki se je izvajala v poslovni enoti pred pridobitvijo;

52. „velik naložbeni projekt“ pomeni začetno naložbo z upravičenimi stroški, ki presegajo 50 milijonov EUR, izračunano na osnovi cen in menjalnih tečajev na dan dodelitve pomoči;

53. „namembni kraj“ pomeni kraj, kjer se blago raztovori;

54. „kraj porekla“ pomeni kraj, kjer se blago natovarja za prevoz;

55. „območja, upravičena do pomoči za tekoče poslovanje“ pomeni najbolj oddaljeno regijo iz člena 349 Pogodbe ali redko poseljeno območje, kakor je določeno v odobreni karti regionalne pomoči za zadevno državno članico za obdobje 1. julij 2014–31. december 2020;

56. „prevozno sredstvo“ pomeni železniški prevoz, cestni tovorni prevoz, prevoz po celinskih plovnih poteh, pomorski prevoz, letalski prevoz in intermodalni prevoz;

57. „sklad za razvoj mestnih območij“ pomeni specializiran naložbeni nosilec, vzpostavljen za naložbe v projekte za razvoj mestnih območij na podlagi ukrepa pomoči za razvoj mestnih območij. Sklade za razvoj mestnih območij upravljajo upravljavci sklada za razvoj mestnih območij;

58. „upravljavec sklada za razvoj mestnih območij“ pomeni pravno osebo v obliki podjetja za strokovno upravljanje, ki izbira naložbe in vlaga v upravičene projekte za razvoj mestnih območij;

59. „projekt za razvoj mestnih območij“ pomeni naložbeni projekt, ki lahko podpira izvajanje intervencij, predvidenih v celovitem pristopu k trajnostnemu razvoju mestnih območij ter prispeva k doseganju ciljev, opredeljenih v tem projektu, vključno s projekti z notranjo stopnjo donosa, ki morda ni zadostna za pridobitev financiranja na zgolj komercialni podlagi. Projekt za razvoj mestnih območij je lahko organiziran kot poseben sveženj financiranja v pravni strukturi upravičenega zasebnega vlagatelja ali kot ločena pravna oseba, npr. pravni subjekt s posebnim namenom;

60. „celostna strategija trajnostnega razvoja mestnih območij“ pomeni uradno predloženo strategijo, potrjeno s strani ustreznega lokalnega organa ali agencije javnega sektorja, ki je opredeljena za določeno geografsko mestno območje in obdobje ter ki določa celostne ukrepe za reševanje gospodarskih, okoljskih, podnebnih demografskih in socialnih izzivov, s katerimi se soočajo mestna območja;

61. „stvarni prispevek“ pomeni prispevek zemljišča ali nepremičnin, pri čemer zemljišče ali nepremičnine tvorijo del projekta za razvoj mestnih območij;

Opredelitve pojmov na področju pomoči za MSP

62. „delovna mesta, ustvarjena neposredno z naložbenim projektom“ pomeni delovna mesta, povezana z dejavnostjo, na katero se naložba nanaša, vključno z delovnimi mesti, ki so bila ustvarjena, potem ko se je stopnja izkoriščenosti zmogljivosti, ustvarjenih z naložbo, povečala;

63. „organizacijsko sodelovanje“ pomeni razvoj skupnih poslovnih strategij ali struktur za upravljanje, zagotavljanje skupnih storitev ali storitev za olajšanje sodelovanja, usklajene dejavnosti, kot so raziskave ali trženje, podpora mrež in grozdov, izboljšanje dostopnosti in komunikacije, uporaba skupnih instrumentov za spodbujanje podjetništva ter trgovanje z MSP;

64. „svetovalne storitve povezane s sodelovanjem“ pomeni svetovanje, pomoč in usposabljanje za izmenjavo znanja in izkušenj ter za izboljšanje sodelovanja;

65. „podporne storitve povezane s sodelovanjem“ pomeni zagotavljanje pisarniških prostorov, spletišč, bank podatkov, knjižnic, tržnih raziskav, priročnikov, delovnih in vzorčnih dokumentov;

Opredelitve pojmov na področju pomoči za dostop do finančnih sredstev za MSP

66. „naložba v navidezni lastniški kapital“ pomeni vrsto financiranja, ki se uvršča med lastniškim kapitalom in dolgom, ima večje tveganje kot dolg, ki se plačuje prednostno, in manjše tveganje kot navaden lastniški kapital ter katerega donos za imetnika temelji predvsem na dobičku ali izgubah zadevnega ciljnega podjetja in ki je nezavarovan v primeru neizpolnitve obveznosti. Naložbe v navidezni lastniški kapital so lahko strukturirane kot nezavarovani in podrejeni dolg, vključno z dolžniško-lastniškim dolgom, ki se v nekaterih primerih lahko preoblikuje v lastniški kapital ali prednostni kapital;

67. „jamstvo“ v smislu oddelkov 1, 3 in 7 Uredbe pomeni pisno zavezo za prevzem odgovornosti od tretje strani za vse ali nekatere nove transakcije posojil, kot so dolžniški instrumenti in instrumenti zakupa ter instrumenti navideznega lastniškega kapitala;

68. „stopnja jamstva“ pomeni delež kritja izgube s strani javnega vlagatelja za vsako posamezno transakcijo, upravičeno na podlagi zadevnega ukrepa državne pomoči;

69. „izstop“ pomeni likvidacijo holdingov prek finančnega posrednika ali vlagatelja, ki vključuje prodajo deleža, odpise, odplačilo delnic/posojil, prodajo drugemu finančnemu posredniku ali vlagatelju, prodajo finančni instituciji in prodajo z javno ponudbo, vključno s prvo javno prodajo;

70. „finančna sredstva“ pomeni vračljivo javno naložbo, dodeljeno finančnemu posredniku za naložbe na podlagi ukrepa za financiranje tveganja, pri čemer se vsi prihodki vrnejo javnemu vlagatelju;

71. „naložba za financiranje tveganja“ pomeni naložbe v lastniški kapital ali navidezni lastniški kapital, posojila, ki vključujejo zakup, in jamstva ali kombinacijo le-teh za nove naložbe upravičenih podjetij;

72. „neodvisni zasebni vlagatelj“ pomeni zasebnega vlagatelja, ki ni delničar v upravičenem podjetju, v katerega vlaga, vključno s poslovnimi angeli in finančnimi institucijami, ne glede na njihovo lastništvo, če nosijo celotno tveganje v zvezi s svojo naložbo. Ob ustanovitvi nove družbe se zasebni vlagatelji, vključno z ustanovitelji, štejejo za neodvisne od navedene družbe;

73. „fizična oseba“ v smislu členov 21 in 23 pomeni osebo, ki ni pravna oseba in ni podjetje v smislu člena 107(1) Pogodbe;

74. „naložba v kapital“ pomeni zagotovitev kapitala podjetju, ki se vloži neposredno ali posredno v zameno za lastništvo ustreznega deleža navedenega podjetja;

75. „prva komercialna prodaja“ pomeni prvo prodajo podjetja na trgu proizvodov ali storitev, razen omejene prodaje za preverjanje trga;

76. „MSP, ki ne kotira na borzi,“ pomeni MSP, ki ni sprejeto v uradno borzno kotacijo, z izjemo alternativnih platform za trgovanje;

77. „nadaljnja naložba“ pomeni dodatno naložbo za financiranje tveganja v podjetje, ki sledi enemu ali več prejšnjim krogom naložb za financiranje tveganja;

78. „nadomestni kapital“ pomeni nakup obstoječih delnic v podjetju od prejšnjega vlagatelja ali delničarja;

79. „pooblaščeni subjekt“ pomeni Evropsko investicijsko banko in Evropski investicijski sklad, mednarodno finančno institucijo, v katerih je kakšna država članica udeležena, ali finančno institucijo, ustanovljeno v državi članici, za uresničevanje javnega interesa pod nadzorom javnega organa, osebe javnega prava ali osebe zasebnega prava, ki opravlja javno službo; pooblaščeni subjekt je lahko izbran ali neposredno imenovan v skladu z določbami Direktive 2004/18/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev ( 39 ) ali katere koli poznejše zakonodaje, ki v celoti ali delno nadomešča navedeno direktivo;

80. „inovativno podjetje“ pomeni podjetje: (a) ki lahko dokaže z oceno, ki jo izvede zunanji strokovnjak, da bo v bližnji prihodnosti razvilo proizvode, storitve ali procese, ki so novi ali znatno boljši v primerjavi z najsodobnejšimi postopki v svoji gospodarski panogi, in tvega tehnološki ali industrijski neuspeh; ali (b) katerega stroški raziskav in razvoja pomenijo najmanj 10 % njegovih skupnih stroškov poslovanja v vsaj enem od treh let pred dodelitvijo pomoči, ali v primeru novoustanovljenega podjetja brez kakršne koli finančne preteklosti, v reviziji trenutnega finančnega obdobja, ki jih potrdi zunanji revizor;

81. „alternativna platforma za trgovanje“ pomeni večstranski sistem trgovanja, kakor je opredeljen v členu 4(1)(15) Direktive 2004/39/ES, v katerem večino finančnih instrumentov, ki so sprejeti v trgovanje, izdajo MSP;

82. „posojilo“ pomeni sporazum, ki zavezuje posojilodajalca, da posojilojemalcu da na razpolago dogovorjen znesek denarja za dogovorjeno obdobje in ki posojilojemalca zavezuje, da ta znesek v dogovorjenem obdobju odplača. Lahko je v obliki posojila ali drugega instrumenta financiranja, vključno z zakupom, in ki posojilodajalcu zagotavljajo poglavitni del najnižjega povračila. Refinanciranje obstoječih posojil se ne šteje za upravičeno posojilo;

Opredelitve pojmov na področju pomoči za raziskave in razvoj ter inovacije

83. „organizacija za raziskovanje in širjenje znanja“ pomeni subjekt (kot so univerze ali raziskovalni inštituti, agencije za prenos tehnologije, posredniki za inovacije ali v raziskave usmerjeni fizični ali virtualni skupni subjekti), ne glede na njegov pravni status (organiziran po javnem ali zasebnem pravu) ali način financiranja, katerega glavni cilj je neodvisna izvedba temeljnih raziskav, industrijskih raziskav ali eksperimentalnega razvoja ali obsežno razširjanje rezultatov teh dejavnosti prek izobraževanja, objav ali prenosa znanja. Kadar tak subjekt opravlja tudi gospodarske dejavnosti, je treba financiranje, stroške in prihodke navedenih gospodarskih dejavnosti knjižiti ločeno. Podjetja, ki imajo lahko odločilen vpliv na tak subjekt, npr. v vlogi delničarjev ali članov, nimajo prednostnega dostopa do rezultatov raziskav, ki jih je subjekt izvedel;

84. „temeljna raziskava“ pomeni eksperimentalno ali teoretično delo, ki se izvaja predvsem zaradi pridobivanja novega znanja o temeljnih principih pojavov in opazovanih dejstev, ne da bi bilo neposredno usmerjeno v tržno up