1992L0051 — SL — 01.05.2004 — 009.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:





spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA SVETA 92/51/EGS

z dne 18. junija 1992

o drugem splošnem sistemu priznavanja strokovne izobrazbe in usposabljanja, ki dopolnjuje Direktivo 89/48/EGS







SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti členov 49, 57(1) in 66 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ), v sodelovanju z Evropskim parlamentom ( 2 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 3 ), (1) ker v skladu s členom 8a Pogodbe notranji trg zajema območje brez notranjih meja in v skladu s členom 3(c) Pogodbe, je odstranitev ovir za prosti pretok oseb in storitev med državami članicami eden od ciljev Skupnosti; ker za državljane držav članic to pomeni predvsem možnost opravljanja poklica bodisi kot samozaposlena ali zaposlena oseba v državi članici, ki ni država članica, v kateri so si pridobili poklicne kvalifikacije; (2) ker si za poklice, za katerih opravljanje Skupnost ni določila minimalne stopnje potrebne izobrazbe, države članice pridržujejo pravico do določanja te stopnje, zato da se zagotovi kakovost storitev; ker kljub obveznostim, ki jih določajo členi 5, 48, 52 in 59 Pogodbe, ne morejo naložiti državljanu neke države članice obveznosti pridobiti kvalifikacije le na podlagi primerjave z diplomami, izdanimi v okviru njihovega nacionalnega šolskega sistema, če je kandidat že pridobil vso ali del kvalifikacij v drugi državi članici; ker je glede na to vsaka država članica gostiteljica, v kateri je neki poklic pravno reguliran, dolžna upoštevati kvalifikacije, pridobljene v drugi državi članici, in oceniti, ali te kvalifikacije ustrezajo tistim, ki jih sama zahteva; (3) ker Direktiva Sveta 89/48/EGS z dne 21. decembra 1988 o splošnem sistemu priznavanja visokošolskih diplom, pridobljenih s poklicnim izobraževanjem in usposabljanjem, ki traja najmanj tri leta ( 4 ), prispeva k večjemu spoštovanju teh obveznosti, vendar je omejena na visokošolsko izobraževanje; (4) ker je za lažje opravljanje vseh poklicnih aktivnosti, za katere je v državi članici gostiteljici treba imeti neko stopnjo izobrazbe in usposabljanja, treba postaviti dodaten splošni sistem, ki bo dopolnil prvega; (5) ker mora dodatni splošni sistem temeljiti na istih načelih in smiselno vsebovati iste predpise kakor prvotni sistem; (6) ker se ta direktiva ne nanaša na regulirane poklice iz posebnih direktiv, ki uvajajo vzajemno priznavanje izobraževalnih programov, opravljenih pred začetkom poklicne poti; (7) ker upoštevajoč obenem, da se ta direktiva prav tako ne nanaša na aktivnosti, ki sodijo v posebne direktive, katerih namen je predvsem priznanje tehničnih sposobnosti, ki izhajajo iz izkušenj, pridobljenih v drugi državi članici; ker se nekatere od teh direktiv nanašajo izključno na opravljanje dejavnosti samozaposlenih oseb; ker za zagotovitev, da opravljanje teh aktivnosti kot zaposlena oseba ne bi sodilo v področje uporabe te direktive, kar bi pomenilo opravljanje iste dejavnosti pod dvema različnima pravnima sistemoma priznavanja glede na to, ali dejavnost opravlja samozaposlena ali zaposlena oseba, je smiselno, da se te direktive nanašajo na osebe, ki tako dejavnost opravljajo kot zaposlene osebe; (8) ker dodatni splošni sistem v ničemer ne izključuje uporabe člena 48(4) in 55 Pogodbe; (9) ker mora dodatni splošni sistem pokriti stopnje izobrazbe, ki jih ne pokriva prvotni splošni sistem, torej vse izobraževanje in usposabljanje po srednji šoli ter izobraževanje in usposabljanje, ki temu ustreza, ter izobraževanje in usposabljanje, ki ustreza daljšemu ali krajšemu srednješolskemu izobraževanju, ki ga eventualno dopolnjuje poklicno usposabljanje ali izkušnje; (10) ker kadar se v neki državi članici gostiteljici za opravljanje določenega reguliranega poklica zahteva bodisi zelo kratko usposabljanje bodisi nekatere osebnostne lastnosti ali le splošna razgledanost, obstaja nevarnost, da postanejo normalni mehanizmi za priznavanje v skladu s to direktivo izjemno okorni; ker je v teh primerih smiselno predvideti poenostavljene mehanizme; (11) ker je treba prav tako upoštevati posebnost sistema poklicnega usposabljanja v Združenem kraljestvu, ki želi z „National Framework of Vocational Qualifications“ vzpostaviti normative za stopnje storitev za vse poklicne dejavnosti; (12) ker je v nekaterih državah članicah sorazmerno malo reguliranih poklicev; ker so kljub temu poklici, ki niso regulirani, lahko predmet izobraževanja in usposabljanja, posebej usmerjenega za opravljanje nekega poklica in za katero pristojni organi države članice določajo in preverjajo strukturo in stopnjo; ker to daje enako jamstvo kakor v primeru reguliranih poklicev; (13) ker je treba pristojnim organom države članice gostiteljice zaupati nalogo, da v skladu z določbami zakonodaje Skupnosti preverjajo pogoje, ki so potrebni za izvedbo prilagoditvenega obdobja ali preizkusa usposobljenosti; (14) ker mora dodatni splošni sistem, ker pokriva dve stopnji izobrazbe in ker prvotni splošni sistem pokriva tretjo, predvideti, ali in pod kakšnimi pogoji lahko oseba, ki ima izobrazbo določene stopnje, v drugi državi članici opravlja poklic, za katerega so kvalifikacije določene na drugačni stopnji; (15) ker opravljanje nekaterih poklicev v nekaterih državah članicah zahteva diplomo v smislu Direktive 89/48/EGS, medtem ko je v drugih državah članicah za iste poklice zahtevana drugačna struktura izobrazbe in usposobljenosti; ker nekatere izobrazbene stopnje, čeprav nimajo visokošolske narave v predpisani minimalni dobi trajanja, prav tako dajejo primerljivo poklicno raven in usposabljajo za primerljive odgovornosti in naloge; ker bi bilo zato treba uskladiti te izobrazbene stopnje s tistimi, za katere se izdaja diploma; ker je glede na njihovo raznolikost to mogoče narediti le na podlagi seznama teh izobrazbenih stopenj; da bi bil namen take primerjave vzpostaviti priznavanje enakovrednosti, ko je to potrebno, med temi izobrazbenimi stopnjami in izobrazbo, ki jo zajema Direktiva 89/48/EGS; da je prav tako treba z drugim seznamom uskladiti z ravnijo diplome nekatere regulirane izobrazbene stopnje; (16) ker je treba glede na nenehno spreminjanje organizacije poklicnega izobraževanja predvideti način spreminjanja teh seznamov; (17) ker mora dodatni splošni sistem glede na to, da pokriva poklice, za katere je potrebna strokovna ali poklicna izobrazba in usposabljanje, ter zahtevajo predvsem ročne spretnosti, predvideti priznanje teh kvalifikacij, tudi če so bile pridobljene le s poklicnimi izkušnjami v eni od držav članic, kjer ti poklici niso regulirani; (18) ker je namen tega splošnega sistema, tako kakor prvega splošnega sistema, odpraviti ovire za opravljanje reguliranih poklicev; ker je treba delo, ki je bilo opravljeno z izvajanjem Odločbe Sveta 85/368/EGS z dne 16. julija 1985 o primerljivosti poklicnih kvalifikacij med državami članicami Evropske skupnosti ( 5 ), ki nima namena odpraviti pravne ovire za prosto gibanje in ima drugačen cilj, to je izboljšati preglednost trga delovne sile, uporabiti v okviru izvajanja te direktive, zlasti ko gre za koristne informacije o predmetnikih, vsebini in trajanju poklicnega izobraževanja; (19) ker morajo biti strokovni organi in ustanove za poklicno izobraževanje in usposabljanje primerno vključene v svetovanje in sodelovanje pri postopkih odločanja; (20) v prepričanju, da bo tak sistem z okrepitvijo pravic evropskih državljanov do uporabe poklicnega znanja v katerikoli državi članici izpopolnil in obenem okrepil njihove pravice do pridobivanja takega znanja, kakršno želijo; (21) ker je treba za oba sistema po nekem obdobju uporabe oceniti učinkovitost delovanja, predvsem zato, da se ugotovi, kako ju je mogoče izboljšati, SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:







POGLAVJE I

Opredelitve

Člen 1

V tej direktivi veljajo naslednje opredelitve pojmov:

(a) diploma: vsako dokazilo o izobrazbi in usposobljenosti ali celota takih dokazil: — ki jih je izdal pristojni organ v državi članici, imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi te države, — iz katerih je razvidno, da je kandidat uspešno zaključil: — (i) bodisi posrednješolsko izobraževanje, ki ga ne zajema druga vrstica člena 1(a) Direktive 89/48/EGS, v trajanju najmanj enega leta ali v enakem trajanju ob delu, za katero je eden od vstopnih pogojev načelno uspešno končan srednješolski program, zahtevan za vpis v univerzitetni ali visokošolski pogram, pa tudi morebitno strokovno izobraževanje, ki se lahko zahteva kot dodatek končanemu posrednješolskemu izobraževanju; (ii) bodisi enega od izobraževalnih programov in programov usposabljanja, navedenih v Prilogi C, in — iz katerih je razvidno, da ima imetnik poklicne kvalifikacije, zahtevane za dostop in opravljanje reguliranega poklica v tej državi članici, če je bilo izobraževanje in usposabljanje, potrjeno s tem dokazilom, predvsem pridobljeno v Skupnosti ali zunaj njenih meja na izobraževalni ustanovi, ki zagotavlja izobraževanje in usposabljanje v skladu z zakoni in drugimi predpisi države članice, ali če ima kandidat tri leta poklicnih izkušenj, potrjenih s strani države članice, ki je priznala dokazilo o izobrazbi, izdano v tretji državi. V smislu prvega pododstavka velja za diplomo: vsako dokazilo o izobrazbi in usposabljanju ali celota takih dokazil, ki jih je izdal pristojni organ države članice kot priznanje izobrazbe in usposabljanja, ki sta bila pridobljena v Skupnosti in ju pristojni organ te države članice tako priznava kot enakovredna ustrezni stopnji, s tem pa se priznajo enake pravice do dostopa in opravljanja reguliranega poklica;

(b) spričevalo: vsako dokazilo o izobrazbi in usposabljanju ali celota takih dokazil: — ki jih je izdal pristojni organ v državi članici, imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi te države, — iz katerih je razvidno, da je kandidat po končanem srednješolskem programu, zaključil: — bodisi program izobraževanja ali usposabljanja, ki ni zajet v točki (a), v izobraževalni ustanovi, instituciji za usposabljanje ali na delu samem ali izmenično v izobraževalni ustanovi in instituciji za usposabljanje ter z delom samim, ter ga zaključil s pripravništvom ali strokovno prakso, če izobraževanje to zahteva, bodisi pripravništvo ali strokovno prakso, ki je zahtevana poleg srednješolskega programa, ali — iz katerega je razvidno, da je imetnik po končanem srednješolskem programu tehnične ali poklicne smeri zaključil: — bodisi program izobraževanja ali usposabljanja, kakršen je predviden v prejšnji vrstici, bodisi pripravništvo ali strokovno prakso, ki je zahtevana poleg srednješolskega programa tehnične ali poklicne smeri, — iz katerega je razvidno, da ima imetnik poklicne kvalifikacije, zahtevane za dostop in opravljanje nekega reguliranega poklica v tej državi članici, če je bilo izobraževanje in usposabljanje, potrjeno s tem dokazilom predvsem pridobljeno v Skupnosti ali zunaj njenih meja na izobraževalni ustanovi, ki zagotavlja izobraževanja v skladu z zakoni in drugimi predpisi države članice, ali če ima kandidat tri leta poklicnih izkušenj, potrjenih s strani države članice, ki je priznala dokazilo o izobrazbi in usposobljenosti, izdano v tretji državi. V smislu prvega pododstavka velja za spričevalo vsako dokazilo o izobrazbi ali usposabljanju ali celota takih dokazil, ki jih je izdal pristojni organ države članice kot priznanje izobrazbe in usposabljanja, ki sta bila pridobljena v Skupnosti in ki ju kot tako pristojni organ te države članice priznava kot enakovredna ustrezni stopnji, s tem pa se priznajo enake pravice do dostopa in opravljanja reguliranega poklica;

(c) potrdilo o kompetentnosti: vsako dokazilo o kvalifikacijah: — ki potrjuje izobrazbo in usposobljenost, ki ni del celote, sestavljajoče diplomo v smislu Direktive 89/48/EGS ali diplomo ali spričevalo v smislu te direktive, ali — izdano na podlagi ocene osebnih sposobnosti, usposobljenosti ali znanja prosilca, ki velja za nujno potrebno pri opravljanju nekega poklica na podlagi mnenja pristojnega organa, ki je imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi države članice, ne da bi bilo za to zahtevano dokazilo o predhodnem izobraževanju ali usposabljanju;

(d) država članica gostiteljica: država članica, v kateri državljan neke države članice prosi za opravljanje reguliranega poklica in ni država, v kateri je diplomo pridobil ali v njej že opravljal ta poklic;

(e) regulirani poklic: regulirana poklicna dejavnost ali vrsta dejavnosti, ki tvori ta poklic v državi članici;

(f) regulirana poklicna dejavnost: poklicna dejavnost, za katero država članica glede dostopa ali opravljanja ali enega od pogojev za opravljanje neposredno ali posredno na podlagi zakonov in drugih predpisov zahteva izkaz o izobrazbi ali potrdilo o kompetentnosti. Zlasti se pogoji za opravljanje regulirane poklicne dejavnosti nanašajo na: — opravljanje dejavnosti pod nekim strokovnim nazivom, ko je pridobitev takega naziva odobrena le kandidatom z izkazom o izobrazbi ali potrdilom o kompetentnosti, ki jo določajo zakoni in drugimi predpisi, — opravljanje poklicnih aktivnosti na področju zdravstva, ko je plačilo in/ali vračilo za te aktivnosti v okviru nacionalnega sistema socialne varnosti mogoče le na podlagi dokazila o izobrazbi in usposobljenosti ali potrdila o kompetentosti. Kadar se prvi pododstavek ne uporablja, velja za regulirano poklicno dejavnost tista poklicna dejavnost, ki jo izvajajo člani nekega združenja ali organizacije, katere cilj je predvsem spodbujati in ohranjati visoko poklicno raven na zadevnem strokovnem področju in ki ji država članica za uresničevanje tega cilja daje posebno priznanje ter: — podeli svojim članom dokazila o izobrazbi in usposobljenosti, — jih zavezuje k spoštovanju poklicnih pravil, ki jih sama določa, — jim podeli pravico do uporabe strokovnega naziva, označevalnih črk ali statusa, ki ustreza temu dokazilu o izobrazbi in usposobljenosti. Vsakokrat ko država članica podeli nekemu združenju ali organizaciji, ki izpolnjuje pogoje iz tega odstavka, priznavanje, navedeno v drugem pododstavku, o tem obvesti Komisijo;

(g) regulirano izobraževanje in usposabljanje: vsako izobraževanje in usposabljanje, ki: — je specifično usmerjeno v opravljanje določenega poklica, in — predstavlja študijski program, ki ga dopolnjuje strokovno usposabljanje, pripravništvo ali strokovna praksa, katerih strukturo in stopnjo določajo zakoni in drugi predpisi države članice, ali pri katerem je določena kontrola ali odobritev v ta namen imenovanega organa;

(h) poklicne izkušnje: dejansko in zakonito opravljanje zadevnega poklica v državi članici;

(i) prilagoditveno obdobje: opravljanje reguliranega poklica v državi članici gostiteljici pod vodstvom usposobljenega strokovnjaka in je eventualno lahko dopolnjeno z dodatnim izobraževanjem. Po zaključku prilagoditvenega obdobja se opravi evalvacija. Pogoje opravljanja prilagoditvenega obdobja in njegove evalvacije določi pristojni organ države članice gostiteljice. Status, ki ga ima v državi članici gostiteljici oseba, ki opravlja obdobje nadzorovane prakse, predvsem glede dovoljenja za bivanje in obveznosti, pravic in socialnih ugodnosti ter denarnih nadomestil, določijo pristojni organi te države članice v skladu z določbami veljavne zakonodaje Skupnosti;

(j) preizkus poklicne usposobljenosti: preverjanje izključno poklicnega znanja kandidata, ki ga opravijo pooblaščeni organi države članice gostiteljice in ima za cilj oceniti usposobljenost kandidata za opravljanje nekega reguliranega poklica v tej državi članici. Da se omogoči to preverjanje, pristojni organi pripravijo seznam predmetov, ki na podlagi primerjave med izobrazbo, ki jo zahteva država gostiteljica, in tisto, ki jo ima kandidat, niso zajeti v izkazu ali izkazih o izobrazbi, ki jih ima kandidat. Ti predmeti se lahko nanašajo na teoretično znanje, pa tudi na praktično usposobljenost, zahtevano za opravljanje nekega poklica. Preizkus usposobljenosti mora upoštevati dejstvo, da je kandidat strokovnjak, usposobljen v matični državi ali tisti, iz katere prihaja. Nanaša se na snov, ki je zajeta na seznamu iz drugega pododstavka, in predstavlja bistveni pogoj za opravljanje poklica v državi članici gostiteljici. Preizkus lahko vključuje tudi preverjanje znanja o poklicnih pravilih, ki se uporabljajo za te dejavnosti v državi članici gostiteljici. Pogoje preizkusa usposobljenosti določijo pristojni organi navedene države članice gostiteljice. Status, ki ga ima v državi članici gostiteljici kandidat, ki se želi pripraviti na preizkus usposobljenosti, določijo pristojni organi te države v skladu z določbami veljavne zakonodaje Skupnosti.







POGLAVJE II

Področje uporabe

Člen 2

Ta direktiva velja za vsakega državljana držav članic, ki želi kot samozaposlena ali zaposlena oseba opravljati reguliran poklic v državi članici gostiteljici.

Ta direktiva ne velja za poklice, zajete v posebni direktivi, ki med državami članicami ureja vzajemno priznavanje diplom, niti za dejavnosti, zajete v eno od direktiv iz Priloge A.

Direktive, navedene v Prilogi B, se nanašajo na izvajanje aktivnosti zaposlenih oseb, zajetih v tistih direktivah.







POGLAVJE III

Sistem priznavanja, če država članica zahteva posedovanje diplome v smislu te direktive ali Direktive 89/48/EGS

Člen 3

Brez poseganja v uporabo Direktive 89/48/EGS, če je v državi gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahtevana diploma, kakor to določata ta direktiva in Direktiva 89/48/EGS, pristojni organi iz naslova kvalifikacij državljanu druge države članice ne morejo preprečiti dostopa ali opravljanja tega poklica pod enakimi pogoji, kakor jih imajo njeni državljani:

(a) če ima prosilec diplomo, kakor to določata ta direktiva in Direktiva 89/48/EGS, ki jo druga država članica predpisuje za dostop do tega poklica in njegovo opravljanje na njenem ozemlju, in je bila ta diploma pridobljena v drugi državi članici; ali

b) če je prosilec redno opravljal ta poklic dve leti, ali v enakem trajanju ob delu, v zadnjih desetih letih v drugi državi članici, ki tega poklica nima reguliranega niti v smislu člena 1(d) in prvega pododstavka člena 1(f) te direktive niti v smislu člena 1(c) in prvega pododstavka člena 1(d) Direktive 89/48/EGS in ima enega ali več dokazil: — ki jih je izdal pristojni organ ene države članice, imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi te države, ali — iz katerih je razvidno, da je kandidat uspešno zaključil posrednješolski študijski program, ki ga ne predvideva drugi odstavek člena 1(a) Direktive 89/48/EGS, v trajanju najmanj enega leta ali v enakem trajanju ob delu, za katerega je eden od vpisnih pogojev načelno končan srednješolski program, zahtevan za vpis v univerzitetni ali visokošolski program, pa tudi strokovno izobraževanje in usposabljanje, ki je možni dodatni pogoj za vpis v posrednješolski študij, — s katerim je pridobil regulirano izobrazbeno stopnjo, kakršno predvideva priloga D, in — na podlagi katerega je usposobljen za opravljanje tega poklica. Vendar pa ni mogoče zahtevati dveh let delovnih izkušenj, predvidenih zgoraj, če dokazilo ali več dokazil, ki jih ima prosilec in jih predvideva ta točka, ustrezajo reguliranemu poklicu in usposabljanju. Za dokazilo o izobrazbi in usposobljenosti, navedeno v prvem pododstavku te točke, velja vsako dokazilo o izobrazbi in usposobljenosti ali celota takih dokazil, ki jih je podelil pristojni organ ene države članice, če potrjuje izobrazbo in usposobljenost, pridobljeno v Skupnosti, in je priznano kot enakovredno v tej državi članici, pod pogojem, da so bile o tem priznanju obveščene druge države članice in Komisija. V nasprotju s prvim pododstavkom tega člena pa država članica gostiteljica ni dolžna izvajati tega člena, če je za opravljanje nekega reguliranega poklica zahtevana diploma, kakor predvideva Direktiva 89/48/EGS, za katere pridobitev je potreben uspešen zaključek posrednješolskega študijskega programa, ki traja več kakor štiri leta.

Člen 4

1. Ne glede na člen 3 lahko država članica gostiteljica od prosilca zahteva:

(a) da dokaže svoje poklicne izkušnje, če je trajanje izobraževanja in usposabljanja, ki ga izkazuje v skladu s točkama (a) in (b) prvega pododstavka člena 3, vsaj za eno leto krajše od izobraževanja in usposabljanja, ki ga zahtevata država članica gostiteljica. V takem primeru zahtevano trajanje poklicnih izkušenj: — ne more biti več kakor dvakrat daljše od trajanja manjkajočega izobraževanja in usposabljanja, če se manjkajoča izobrazba nanaša na visokošolski študijski program in/ali strokovni staž, opravljen pod nadzorom mentorja, in zaključi z izpitom, — ne more presegati trajanja manjkajoče izobrazbe, če je pod tem zahtevana strokovna praksa pod vodstvom usposobljenega strokovnjaka. Pri diplomah v smislu drugega pododstavka člena 1(a) se trajanje priznane ekvivalentne izobrazbe in usposabljanja šteje glede na izobrazbo, opredeljeno v prvem pododstavku člena 1(a). Pri uporabi te točke je treba upoštevati strokovne izkušnje iz točke (b) prvega pododstavka člena 3. V nobenem primeru zahtevane strokovne izkušnje ne morejo presegati štirih let. Vendar pa delovnih izkušenj ni mogoče zahtevati od prosilca, ki ima diplomo posrednješolskega programa, kakršno predvideva drugi odstavek člena 1(a), ali diplomo, kakršno predvideva člen 1(a) Direktive 89/48/EGS, in želi opravljati svoj poklic v državi članici gostiteljici, kjer je zahtevana diploma ali dokaz o izobrazbi enega od izobraževalnih programov, predvidenih v prilogah C in D;

(b) da opravi prilagoditveno obdobje v trajanju največ 3 let ali da opravi preizkus usposobljenosti: — če izobrazba, ki jo je dobil v skladu s točkama (a) in (b) prvega odstavka člena 3, zajema teoretične in/ali praktične predmete, ki so bistveno drugačni od predmetov, zajetih v diplomi, ki jo določata ta direktiva in Direktiva 89/48/EGS in je zahtevana v državi članici gostiteljici, ali — če v primeru, predvidenem v točki (a) prvega pododstavka člena 3, regulirani poklic v državi članici gostiteljici zajema eno ali več reguliranih poklicnih aktivnosti, ki niso zajete v reguliranem poklicu države članice, iz katere prihaja prosilec, in je za to razliko značilna posebna izobrazba, ki jo zahteva država članica gostiteljica in zajema teoretične in/ali praktične predmete, bistveno drugačne od predmetov, zajetih v diplomi, ki jo določata ta direktiva in Direktiva 89/48/EGS in ki jo je predložil prosilec, ali — če v primeru, predvidenem v točki (b) prvega pododstavka člena 3, v državi članici gostiteljici regulirani poklic zajema eno ali več reguliranih poklicnih aktivnosti, ki ne obstajajo v poklicu, ki ga je prosilec opravljal v državi članici, iz katere prihaja, in je za to razliko značilna posebna izobrazba, ki jo zahteva država članica gostiteljica in zajema teoretične in/ali praktične predmete, bistveno drugačne od predmetov, zajetih v diplomi, ki jo je predložil prosilec. Če država članica gostiteljica namerava zahtevati, da kandidat opravi prilagoditveno obdobje ali preizkus usposobljenosti, mora najprej preveriti ali znanje, ki ga je kandidat pridobil s poklicnimi izkušnjami, v celoti ali delno nadomešča znatno razliko, omenjeno v prvem pododstavku. Če se država članica gostiteljica odloči za eno od teh dveh možnosti, predvidenih v prvem odstavku te točke, mora prosilcu pustiti možnost izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti. Če država članica gostiteljica ne namerava dati prosilcu možnosti izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom znanja, velja postopek, določen v členu 14. Z odstopanjem od drugega podostavka te točke, si lahko država članica gostiteljica pridrži pravico do izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti, — če gre za poklic, katerega opravljanje zahteva posebno znanje s področja nacionalne zakonodaje in pri katerem je bistveni in stalni element dela svetovanje in/ali pomoč, ki zadeva nacionalno zakonodajo, ali — če država članica gostiteljica zahteva za opravljanje nekega poklica diplomo, kakršno določa Direktiva 89/48/EGS, za katere pridobitev je potreben uspešen zaključek posrednješolskega študijskega programa, ki traja več kakor tri leta ali v enakem trajanju ob delu, in ima prosilec bodisi diplomo, kakršno določa ta direktiva, bodisi enega ali več dokazov o izobrazbi v smislu točke (b) prvega pododstavka člena 3 te direktive, ki niso zajeti členu 3 (b) Direktive 89/48/EGS.

2. Vsekakor pa država članica gostiteljica ne more kumulativno uporabljati določb odstavka 1(a) in (b).







POGLAVJE IV

Sistem priznavanja, če država članica zahteva diplomo in ima prosilec ustrezno spričevalo ali ustrezno izobrazbo in usposobljenost

Člen 5

Če je v državi članici gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahtevana diploma, pristojni organi iz naslova kvalifikacij državljanu druge države članice ne morejo preprečiti dostopa ali opravljanja tega poklica pod enakimi pogoji, kakor jih imajo njeni državljani:

(a) če ima prosilec spričevalo, ki ga druga država članica predpisuje za dostop do tega poklica in njegovo opravljanje na njenem ozemlju, in je bila ta diploma pridobljena v drugi državi članici; ali

(b) če je prosilec s polnim delovnim časom opravljal dve leti v zadnjih desetih letih ta poklic v drugi državi članici, ki tega poklica nima reguliranega v smislu člena 1(e) in prvega pododstavka člena 1(f), in ima enega ali več dokazov o izobrazbi in usposobljenosti: — ki jih je izdal pristojni organ ene države članice, imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi te države, in — iz katerih je razvidno, da je kandidat po srednješolskem učnem programu zaključil: — bodisi študijski program poklicnega izobraževanja ali usposabljanja, ki ni zajeto v točki (a), v izobraževalni ustanovi, instituciji usposabljanja ali v podjetju ali izmenično v izobraževalni ustanovi, instituciji usposabljanja ali v podjetju, ter ga zaključil s stažem ali strokovno prakso, zajeto v to izobraževanje, bodisi staž ali strokovno prakso, zajeto v srednješolskem programu, ali — iz katerih je razvidno, da je kandidat po končanem srednješolskem programu tehnične ali strokovne smeri zaključil: — bodisi strokovni izobraževalni program, kakršen je predviden v prejšnji alinei, bodisi staž ali strokovno prakso, ki je zajeta v srednješolski program tehnične ali strokovne smeri, in — ki ga je usposobil za opravljanje tega poklica. Vendar pa ni mogoče zahtevati dveh let delovnih izkušenj, predvidenih v tem členu, če izkaz ali več izkazov, ki jih ima prosilec in jih predvideva ta točka, ustrezajo reguliranemu poklicu.

Država članica gostiteljica lahko zahteva, da prosilec opravi prilagoditveno obdobje, ki lahko traja največ tri leta, ali opravi preizkus usposobljenosti. Država članica gostiteljica mora dovoliti, da prosilec sam izbira med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom znanja.

▼M5

Če država članica gostiteljica namerava zahtevati, da kandidat opravi prilagoditveno obdobje ali preizkus sposobnosti, mora najprej preveriti ali znanje, ki ga je kandidat pridobil s poklicnimi izkušnjami, v celoti ali delno nadomešča znatno razliko med diplomo in spričevalom.

▼B

Če država članica gostiteljica ne namerava dati prosilcu možnosti izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom znanja, se uporabi postopek iz člena 14.







POGLAVJE V

Sistem priznavanja, če država članica zahteva spričevalo

Člen 6

Če je v državi članici gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahtevano spričevalo, pristojni organi iz razloga nezadostnih kvalifikacij državljanu druge države članice ne morejo preprečiti dostopa ali opravljanja tega poklica pod enakimi pogoji kot njenim državljanom:

(a) če ima prosilec diplomo, kakor to določata ta direktiva in Direktiva 89/48/EGS, ali spričevalo, ki ga druga država članica predpisuje za dostop do tega poklica in njegovo opravljanje na njenem ozemlju in je bilo pridobljeno v drugi državi članici, ali

(b) če je prosilec v zadnjih desetih letih s polnim delovnim časom opravljal ta poklic dve leti ali s polovičnim časom sorazmerno temu obdobju v drugi državi članici, ki tega poklica nima reguliranega v smislu člena 1(e) in prvega pododstavka člena 1(f) in ima enega ali več dokazil o izobrazbi in usposobljenosti: — ki jih je izdal pristojni organ ene države članice, imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi te države, in — iz katerih je razvidno, da je kandidat uspešno zaključil posrednješolski študijski program, ki ga ne predvideva druga alinea člena 1(a) Direktive 89/48/EGS, v trajanju najmanj enega leta ali v enakem trajanju ob delu, za katerega je eden od vpisnih pogojev načeloma končan srednješolski program, zahtevan za vpis v univerzitetni ali visokošolski program, kot tudi strokovno izobraževanje, ki je eventualno dodaten pogoj za vpis v posrednješolski študij, ali — iz katerih je razvidno, da je kandidat po srednješolskem učnem programu zaključil: — bodisi študijski program ali poklicno izobraževanje in usposabljanje, ki ni zajeto v točki (a), v izobraževalni ustanovi ali s samim delom ali izmenično v izobraževalni ustanovi in z delom, ter ga zaključil s pripravništvom ali strokovno prakso, zajetim v to izobraževanje, bodisi pripravništvo ali strokovno prakso, zajeto v srednješolskem programu, ali — iz katerega je razvidno, da je kandidat po končanem srednješolskem programu tehnične ali strokovne smeri zaključil: — bodisi strokovni izobraževalni program, kot je predviden v prejšnji alinei, bodisi pripravništvo ali strokovno prakso, ki je zahtevana poleg srednješolskega programa tehnične ali strokovne smeri in — ki ga je usposobil za opravljanje tega poklica. Vendar pa ni mogoče zahtevati dveh let delovnih izkušenj, predvidenih v tem členu, če dokazilo ali več dokazil, ki jih ima prosilec in jih predvideva ta točka, odgovarjajo reguliranemu poklicu.

(c) če je prosilec, ki nima niti diplome, niti spričevala, niti dokazila o usposobljenosti v smislu prvega odstavka člena 3(b) ali točke (b) tega člena, v zadnjih desetih letih s polnim delovnim časom opravljal ta poklic tri zaporedna leta ali s krajšim delovnim časom sorazmerno temu obdobju v drugi državi članici, ki tega poklica nima reguliranega v smislu člena 1(e) in prvega pododstavka člena 1(f).

Za dokazilo o izobrazbi iz točke (b) prvega pododstavka velja vsako dokazilo o izobrazbi ali celota takih izkazov, ki jih je podelil pristojni organ ene države članice, če potrjuje izobrazbo, pridobljeno v Skupnosti, in je priznano kot enakovredno v tej državi članici, pod pogojem, da so bile o tem priznanju obveščene druge države članice in Komisija.

Člen 7

Brez vpliva na člen 6 lahko država članica gostiteljica od prosilca zahteva:

(a) da opravi prilagoditveno obdobje v trajanju največ dveh let ali da opravi preizkus usposobljenosti, če izobrazba, ki jo je dobil v skladu s točkama (a) in (b) prvega pododstavka člena 5 zajema teoretične in/ali praktične predmete, ki so bistveno drugačni od predmetov, ki jih zajema spričevalo, ki ga zahteva država članica gostiteljica, ali če je za razlike v področju dejavnosti v državi članici gostiteljici značilna posebna izobrazba, ki temelji na teoretičnih in/ali praktičnih predmetih, ki so bistveno drugačni od predmetov, ki so zajeti v prosilčevem dokazilu o izobrazbi. Če država članica gostiteljica namerava zahtevati, da kandidat opravi prilagoditveno obdobje ali preizkus usposobljenosti, mora najprej preveriti ali znanje, ki ga je kandidat pridobil s poklicnimi izkušnjami, v celoti ali delno nadomešča znatno razliko, omenjeno v prvem pododstavku. Če se država članica gostiteljica odloči za to možnost, mora prosilcu pustiti možnost izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti. Če država članica gostiteljica, ki zahteva spričevalo, ne namerava dati prosilcu možnost izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom znanja, se uporabi postopek iz člena 14.

(b) da opravi prilagoditveno obdobje v trajanju največ dveh let ali da opravi preizkus usposobljenosti, če, v primeru točke (c) prvega pododstavka člena 6, nima niti diplome, niti spričevala, niti dokazila o izobrazbi in usposobljenosti. Država članica gostiteljica ima pravico odločati o izbiri med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti.







POGLAVJE VI

Posebni sistemi za priznavanje drugih kvalifikacij

Člen 8

Če je v državi članici gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahtevano potrdilo o kompetentnosti, pristojni organi ne morejo iz razloga nezadostnih kvalifikacij državljanu druge države članice preprečiti dostopa ali opravljanja tega poklica pod enakimi pogoji kot njenim državljanom:

(a) če ima prosilec potrdilo o kompetentnosti, ki ga druga država članica predpisuje za dostop do tega poklica in njegovo opravljanje na njenem ozemlju, in je bilo pridobljeno v drugi državi članici, ali

(b) če lahko prosilec predloži dokazilo o kvalifikacijah, pridobljenih v drugih državah članicah,

kar daje enake garancije, zlasti na področju zdravja, varnosti, zaščite okolja in zaščite potrošnikov, skladno z zakoni in drugimi predpisi države članice gostiteljice.

Če prosilec nima dokazil o kompetentnosti ali takih kvalifikacij, se uporabijo določbe zakonov in drugih predpisov države članice gostiteljice.

Člen 9

Če je v državi članici gostiteljici za opravljanje reguliranega poklica zahtevano le dokazilo, ki potrjuje splošno izobrazbo osnovne šole ali srednje šole, pristojni organi ne morejo iz razloga nezadostnih kvalifikacij državljanu druge države članice preprečiti dostopa ali opravljanja tega poklica pod enakimi pogoji kot njenim državljanom, če ima prosilec dokazilo o izobrazbi ustrezne stopnje, izdano v drugi državi članici.

To dokazilo o izobrazbi je moral v tisti državi članici izdati pristojni organ, imenovan v skladu z zakoni in drugimi predpisi te države članice.







POGLAVJE VII

Drugi ukrepi, ki omogočajo lažje dejansko uresničevanje pravice do ustanavljanja, svobode opravljanja storitev in prostega gibanja zaposlenih

Člen 10

1. Pristojna oblast države članice gostiteljice, ki zahteva za dostop do reguliranega poklica predložitev dokazil o častni in moralni neoporečnosti ter dokazilo, da oseba ni v stečaju, ali ki začasno odloži ali prepove opravljanje takega poklica v primeru hude poklicne kršitve ali kaznivega dejanja, sprejme kot zadosten dokaz za državljane držav članic, ki želijo opravljati ta poklic na njenem ozemlju, dokumente, ki jih v ta namen izdajo pristojni organi države članice izvora, iz katerih je razvidno, da so te zahteve izpolnjene.

Če pristojni organi države članice izvora ali države članice, iz katere prihaja prosilec, ne izdajo dokumentov, navedenih v prvem pododstavku, jih je mogoče nadomestiti z zapriseženo izjavo – ali svečano izjavo, če taka zaprisega v državah članicah ne obstaja – ki jo kandidat poda pred pristojnim sodnim ali upravnim organom ali, v danem primeru, pri notarju ali pristojnemu strokovnemu organu države članice; ta organ ali notar izdata pisno potrditev verodostojnosti zaprisege ali svečane izjave.

2. Če pristojni urad države članice gostiteljice zahteva od državljanov te države članice za dostop do reguliranega poklica in njegovo opravljanje potrdilo o telesnem ali psihičnem zdravju, sprejme kot zadostno dokazilo, dokument, ki ga v tak namen zahteva država članica, iz katere prosilec prihaja.

Če država članica izvora ali država članica, iz katere prosilec prihaja, takega dokumenta za opravljanje tega poklica ne zahteva, sprejme država članica gostiteljica od državljanov te države članice potrdilo, ki ga izda pristojni organ te države in ki ustreza potrdilu države članice gostiteljice.

3. Pristojni organ države članice gostiteljice lahko zahteva, da dokumenti ali potrdila, predvidena v odstavkih 1 in 2 niso starejša od treh mesecev.

4. Če pristojni organ države članice gostiteljice zahteva od državljanov te države za dostop do reguliranega poklica in njegovo izvajanje zaprisego ali svečano izjavo in besedilo te zaprisege ali izjave ni mogoče uporabiti za državljane drugih držav članic, mora poskrbeti za to, da je kandidatom na voljo primerno in ustrezno besedilo.

▼M5

5. Kadar se zahteva dokazilo o finančnem stanju za začetek ali opravljanje reguliranega poklica v državi članici gostiteljici, ta država obravnava potrdila, ki jih izdajo banke v državi članici izvora ali v državi članici, iz katere prihaja tuj državljan, kot enakovredna potrdilom, ki so izdana na njenem ozemlju.

6. Kadar pristojni organ države članice gostiteljice zahteva od svojih državljanov, ki želijo začeti ali opravljati reguliran poklic, dokazilo, da so zavarovani za primer finančnih tveganj, ki izhajajo iz njihove poklicne odgovornosti, mora ta država članica sprejeti potrdila, ki jih izdajo zavarovalnice drugih držav članic, kot enakovredna potrdilom, ki so izdana na njenem ozemlju. V takih potrdilih mora biti navedeno, da je zavarovatelj usklajen z zakoni in drugimi predpisi, ki veljajo v državi članici gostiteljici glede pogojev in obsega zavarovanja. Predložijo se lahko največ tri mesece po datumu izdaje.

▼B

Člen 11

1. Pristojni organ države članice gostiteljice prizna državljanom držav članic, ki izpolnjujejo pogoje za opravljanje določenega reguliranega poklica na njenem ozemlju, pravico, da nosijo strokovni naziv, ki v državi članici gostiteljici ustreza temu poklicu.

2. Pristojni organ države članice gostiteljice prizna državljanom držav članic, ki izpolnjujejo pogoje za opravljanje določenega reguliranega poklica na njenem ozemlju, pravico, da uporabljajo svoj poklicni naziv države članice, iz katere prihajajo, in eventualno njeno okrajšavo, v jeziku te države. Država članica gostiteljica lahko predpiše, da morajo temu nazivu slediti imena in kraji ustanov ali komisije, ki je naziv podelila.

3. Če je določen poklic reguliran v državi članici gostiteljici s strani združenja ali organizacije, navedene v členu 1(f), lahko državljani držav članic uporabljajo strokovni naziv, ki ga podeljuje ta organizacija ali združenje, ali njegovo okrajšavo, le pod pogojem, da predložijo dokaz, da so člani teh organizacij ali združenj.

Če neko združenje ali organizacija pogojuje pridobitev članstva z določenimi kvalifikacijami, lahko v primeru državljanov držav članic, ki imajo diplomo v smislu člena 1(a) ali spričevalo v smislu člena 1(b) ali dokazilo o izobrazbi v smislu točke (b) prvega pododstavka člena 3 ali točke (b) prvega pododstavka člena 5 ali člena 9, to storijo le pod pogoji, predvidenimi v tej direktivi, zlasti v členih 3, 4 in 5.

Člen 12

1. Država članica gostiteljica sprejme kot dokazilo, da so izpolnjeni pogoji členov 3 do 9, dokumente, ki jih izdajo pristojni organi držav članic, ki jih mora kandidat predložiti k svoji prošnji za opravljanje določenega reguliranega poklica.

2. Postopek reševanja prošnje za opravljanje reguliranega poklica mora biti končan v najkrajšem času in zahteva izdajo utemeljene odločitve pristojnega organa države članice gostiteljice najkasneje v štirih mesecih po predložitvi popolne dokumentacije kandidata. Zoper to odločitev ali ker odločitev ni bila sprejeta, je dovoljena pritožba pred pristojnim sodiščem skladno z nacionalno zakonodajo.







POGLAVJE VIII

Postopek koordinacije

Člen 13

1. Države članice imenujejo v roku, predvidenem v členu 17, pristojne institucije, pooblaščene za sprejem prošenj in sprejemanje odločitev, predvidenih v tej direktivi. O tem obvestijo druge države članice in Komisijo.

2. Vsaka država članica določi koordinatorja dejavnosti organov, navedenih v odstavku 1, in o tem obvesti druge države članice in Komisijo. Naloga koordinatorja je skrbeti za enotnost izvajanja te direktive za vse poklice, ki jih to zadeva. Ta koordinator je član koordinacijske skupine, ki je ustanovljena v okviru Komisije na podlagi člena 9(2) Direktive 89/48/EGS.

Koordinacijska skupina, ustanovljena v okviru Komisije na podlagi navedenih določb Direktive 89/48/EGS, ima nalogo:

▼M5

— pospešiti izvajanje te direktive, zlasti s sprejemanjem in objavljanjem mnenj glede vprašanj, ki jih posreduje Komisija,

▼B

— zbirati informacije, koristne za izvajanje te direktive v državah članicah, predvsem informacije, ki zadevajo pripravo seznamov reguliranih poklicev in informacije glede razhajanj med kvalifikacijami, pridobljenimi v državah članicah, da bi lahko pristojni organi držav članic lažje ocenili ali bistvene razlike obstajajo.

Komisija se lahko s koordinacijsko skupino posvetuje glede sprememb, ki bi jih bilo mogoče vnesti v obstoječi sistem.

3. Države članice sprejmejo ukrepe za posredovanje informacij; potrebnih za priznavanje diplom in spričeval v okviru te direktive, ter drugih pogojev za dostop do reguliranih poklicev, ki jih obravnava ta direktiva. Pri tem se lahko za pomoč obrnejo na obstoječa informacijska omrežja in ustrezna strokovna združenja ali organizacije, če je to potrebno. Komisija sprejme ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovi razvijanje in koordinacijo posredovanja potrebnih informacij.







POGLAVJE IX

Postopek za odstopanje od pravice izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti

Člen 14

1. Če se država članica odloči, da v skladu s tretjim stavkom drugega pododstavka člena 4(1)(b) ali tretjega pododstavka člena 5 ali drugega stavka drugega pododstavka člena 7(a), prosilcu v smislu te direktive ne bo dala možnosti izbire med prilagoditvenim obdobjem in preizkusom usposobljenosti, mora Komisiji takoj predložiti osnutek zadevnega predpisa. Obenem obvesti Komisijo o razlogih, zaradi katerih je potrebna taka odločitev.

Komisija o tem osnutku takoj obvesti druge države članice; o tem se prav tako lahko posvetuje s koordinacijsko komisijo, navedeno v členu 13(2).

2. Komisija in druge države lahko posredujejo pripombe na ta osnutek, obenem pa država članica lahko začne izvajati to določbo le, če mu Komisija ni nasprotovala v roku treh mesecev z uradno odločitvijo.

3. Na prošnjo drugih držav članic ali Komisije, mora država članica takoj posredovati dokončno besedilo določbe, ki izhaja iz uporabe tega člena.







POGLAVJE X

Postopek za spremembo prilog C in D

▼M6

Člen 15

1. Seznami programov izobraževanja in usposabljanja iz Prilog C in D se lahko spremenijo na podlagi obrazložene zahteve države članice Komisiji. Zahtevi se priložijo vse ustrezne informacije in zlasti besedila ustreznih določb nacionalnega prava. Država članica, ki predloži zahtevo, o tem obvesti druge države članice.

2. Komisija pregleda zadevne programe izobraževanja in usposabljanja in programe, ki se zahtevajo v drugih državah članicah. Predvsem preveri ali s kvalifikacijo na podlagi tečaja imetnik pridobi:

— stopnjo poklicne izobrazbe ali usposobljenosti, ki je primerljiva s posrednješolskemu izobraževanju iz točke (i) druge alinee prvega pododstavka člena 1(a), in

— podobno stopnjo odgovornosti in aktivnosti.

3. Komisiji pomaga odbor.

Odbor sprejme svoj poslovnik.

4. Pri sklicevanju na ta člen se uporabljata člena 4 in 7 Sklepa 1999/468/ES ( 6 ), ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

Obdobje, določeno v členu 4(3) Sklepa 1999/468/ES, znaša dva meseca.

5. Komisija o odločitvi nemudoma obvesti zadevno državo članico in, kjer je to primerno, objavi spremenjeni seznam v Uradnem listu Evropske unije.

6. Spremembe seznamov programov izobraževanja in usposabljanja iz Prilog C in D na podlagi zgornjega postopka se začnejo takoj izvajati na datum, ki ga določi Komisija.

▼B







POGLAVJE XI

Druge določbe

Člen 16

Po datumu, določenem v členu 17, države članice posredujejo Komisiji vsaki dve leti poročilo o izvajanju tega sistema.

Poleg splošnih opomb mora to poročilo zajemati statistične podatke o sprejetih odločitvah ter opis poglavitnih problemov, ki so nastali ob uporabi te direktive.

Člen 17

1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo pred 18. junijem 1994. O tem takoj obvestijo Komisijo.

Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 18

Najkasneje pet let po datumu, določenem v členu 17, Komisija poroča Evropskemu parlamentu, Svetu in Ekonomsko-socialnemu odboru o napredku glede uporabe te direktive.

Na podlagi vseh potrebnih posvetovanjih Komisija predstavi zaključke glede morebitnih sprememb te direktive. Po potrebi lahko Komisija hkrati predloži predloge, za izboljšanje obstoječih predpisov z namenom, da se olajša prosto gibanje in pravica do ustanavljanja in svoboda opravljanja storitev.

Člen 19

Ta direktiva je naslovljena na države članice.









PRILOGA A

Seznam direktiv iz drugega pododstavka člena 2

1. 64/429/EGS ( 7 ) Direktiva Sveta z dne 7. julija 1964 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega nudenja storitev v samostojnih industrijskih in obrtnih dejavnostih, zajetih v skupinah 23 do 40 CITI (Industrija in obrt). 64/427/EGS ( 8 ) Direktiva Sveta z dne 7. julija 1964 o pogojih prehodnih ukrepov na področju samostojnih industrijskih in obrtnih dejavnostih, zajetih v skupinah 23 do 40 CITI (Industrija in obrt).

2. 68/365/EGS ( 9 ) Direktiva Sveta z dne 15. oktobra 1968 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega nudenja storitev v samostojnih dejavnostih na področju prehrambne industrije in izdelovanja pijač (20. in 21. skupina CITI). 68/366/EGS ( 10 ) Direktiva Sveta z dne 15. oktobra 1968 o pogojih prehodnih ukrepov na področju samostojnih dejavnostih na področju prehrambne industrije in izdelovanja pijač (20. in 21. skupina CITI).

3. 64/223/EGS ( 11 ) Direktiva Sveta z dne 25. februarja 1964 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev v dejavnostih grosistične trgovine. 64/224/EGS ( 12 ) Direktiva Sveta z dne 25. februarja 1964 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev v posredniških dejavnostih trgovine, industrije in obrti. 64/222/EGS ( 13 ) Direktiva Sveta z dne 25. februarja 1964 o pogojih prehodnih ukrepov na področju grosistične trgovine in posredniških dejavnostih trgovine, industrije in obrti.

4. 68/363/EGS ( 14 ) Direktiva Sveta z dne 15. oktobra 1968 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev v samostojnih dejavnostih trgovine na drobno (nekdanja skupina 612 CITI). 68/364/EGS ( 15 ) Direktiva Sveta z dne 15. oktobra 1968 o pogojih prehodnih ukrepov na področju samostojnih dejavnostih trgovine na drobno (nekdanja skupina 612 CTTI).

5. 70/522/EGS ( 16 ) Direktiva Sveta z dne 30. novembra 1970 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev v samostojnih dejavnostih grosistične trgovine s premogom in posredniških dejavnosti na področju premoga (nekdanja skupina 6112 CITI). 70/523/EGS ( 17 ) Direktiva Sveta z dne 30. novembra 1970 o pogojih prehodnih ukrepov na področju samostojnih dejavnostih grosistične trgovine s premogom in posredniških dejavnosti na področju premoga (nekdanja skupina 6112 CITI).

6. 74/557/EGS ( 18 ) Direktiva Sveta z dne 4. junija 1974 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev v samostojnih dejavnostih in posredniških dejavnostih na področju trgovine in prodaje strupenih snovi. 74/556/EGS ( 19 ) Direktiva Sveta z dne 4. junija 1974 o pogojih prehodnih ukrepov na področju trgovine in prodaje strupenih snovi in dejavnostih, ki zajemajo strokovno uporabo teh snovi, vključno s posredniško dejavnostjo.

7. 68/367/EGS ( 20 ) Direktiva Sveta z dne 15. oktobra 1968 o uresničevanju svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev v samostojnih dejavnostih osebnih storitev (nekdanja skupina 85 CITI): 1. restavracije in prodaja pijač (skupina 852 CITI); 2. opremljeni hoteli in podobne zgradbe, zemljišča za kampiranje (skupina 853 CITI). 68/368/EGS ( 21 ) Direktiva Sveta z dne 15. oktobra 1968 o pogojih prehodnih ukrepov na področju samostojnih dejavnostih osebnih storitev (nekdanja skupina 85 CITI): 1. restavracije in prodaja pijač (skupina 852 CITI); 2. opremljeni hoteli in podobne zgradbe, zemljišča za kampiranje (skupina 853 CITI).

8. 77/92/EGS ( 22 ) Direktiva Sveta z dne 13. decembra 1976 o ukrepih, namenjenih olajševanju dejanskega uresničevanja svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja denarnih in zavarovalniških storitev (nekdanja skupina 630 CITI), ki zajemajo predvsem prehodne ukrepe za te dejavnosti.

9. 82/470/EGS ( 23 ) Direktiva Sveta z dne 28. junija 1982 o ukrepih, namenjenih olajševanju dejanskega uresničevanja svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev na področju samostojnih dejavnosti nekaterih prevozniških storitev in potovalnih agentov in podjetij (skupina 720 CITI).

10. 82/489/EGS ( 24 ) Direktiva Sveta z dne 19. julija 1982 o ukrepih, namenjenih olajševanju dejanskega uresničevanja svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja frizerskih storitev.

11. 75/368/EGS ( 25 ) Direktiva Sveta z dne 16. junija 1975 o ukrepih, namenjenih olajševanju dejanskega uresničevanja svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev za različne dejavnosti (nekdanje skupine 01 do 85 CITI), ki zajemajo predvsem prehodne ukrepe za te dejavnosti.

12. 75/369/EGS ( 26 ) Direktiva Sveta z dne 16. junija 1975 o ukrepih, namenjenih olajševanju dejanskega uresničevanja svobodnega uveljavljanja in prostega ponujanja storitev za dejavnosti, ki se izvajajo na ambulanten način, in ki zajemajo predvsem prehodne ukrepe za te dejavnosti.

Opomba

Nekatere od zgoraj navedenih Direktiv so bile dopolnjene z Aktom o pristopu Danske, Irske in Združenega Kraljestva (UL L 73 z dne 27.3.1972), Grčije (UL L 291 z dne 19. 11. 1979) in Španije ter Portugalske (UL L 302 z dne 15. novembra 1985).









PRILOGA B

Seznam direktiv iz tretjega pododstavka člena 2

To so direktive, naštete v Prilogi A v točkah 1 do 7, razen Direktive 74/556/EGS, navedene v točki 6.









PRILOGA C

SEZNAM PROGRAMOV S POSEBNO STRUKTURO, NAVEDEN V TOČKI (ii) DRUGE ALINEE PRVEGA PODODSTAVKA ČLENA 1(a)

1. Paramedicinski tečaji usposabljanja in tečaji usposabljanja za nego otrok

▼A2

V Češkem:

— bolniški asistent („Zdravotnický asistent“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 13 let, od tega vsaj 8 let osnovne izobrazbe in 4 leta poklicne srednje izobrazbe na srednji šoli za medicino, ki se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška“.

— asistent nutricist („Nutriční asistent“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 13 let, od tega vsaj 8 let osnovne izobrazbe in 4 leta poklicne srednje izobrazbe na srednji šoli za medicino, ki se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška.“

▼B

V Nemčiji:

— predšolski bolničar („Kinderkrankenschwester/Kinderkrankenpfleger“),

▼M1

— fizioterapevt („Krankengymnast(in)/Physioterapeut(in)“ ( 27 )),

▼M7

— delovni terapevt/ergoterapevt („Beschäftigungs- und Arbeitstherapeut/Ergotherapeut“),

▼B

— logoped („Logopäde/Logopädin“),

— ortoped („Orthoptist(in)“),

— vgojitelj/-ica z državnim izpitom („Staatlich anerkannte(r) Erzieher(in)“),

— vzgojitelj/-ica terapevt z državnim izpitom („Staatlich anerkannte(r) Heilpädagoge(-in)“),

▼M1

— laboratorijski tehnik („medizinisch-technische(r) Laboratoriums-Assistent(in)“),

— rentgentski tehnik („medizinisch-technische(r) Radiologie-Assistent(in)“),

— zdravstveni tehnik v funkcionalni diagnostiki („medizinisch-technische(r) Assistent(in) für Funktionsdiagnostik“),

— veterinarski tehnik („veterinärmedizinisch-technische(r) Assistent(in)“),

— dietetik („Diätassistent(in)“),

— farmacevtski tehnik („Pharmazieningenieur“) s pridobljeno izobrazbo pred 31. marcem 1994 v nekdanji Nemški demokratični republiki ali na območju novih dežel,

— psihiatrična medicinska sestra („Psychiatrishe(r) Krankenschwester/Krankenpfleger“),

— govorni terapevt („Sprachtherapeut(in)“).

▼B

V Italiji:

— zobotehnik („odontotecnico“),

— optik („ottico“).

▼M7 —————

▼A2

V Cipru:

— zobotehnik („οδοντοτεχνίτης“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 14 let, od tega vsaj 6 let osnovne izobrazbe, 6 let srednje izobrazbe in 2 leti posrednješolske strokovne izobrazbe, čemur je sledilo 1 leto delovnih izkušenj.

— optik („τεχνικόςoπτικός“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 14 let, od tega vsaj 6 let osnovne izobrazbe, 6 let srednje izobrazbe in 2 leti posrednješolske izobrazbe, čemur je sledilo 1 leto delovnih izkušenj.

V Latviji:

— medicinska sestra v zobozdravstvu („zobārstniecības māsa“), — katere šolanje je skupno trajalo vsaj 13 let, od tega vsaj 10 let izobraževanja na splošnih šolah in 2 leti strokovne izobrazbe na šoli za medicino, čemur so sledila 3 leta delovnih izkušenj, ob koncu katerih je treba opraviti izpit, s katerim se pridobi spričevalo o specializaciji.

— asistent v biomedicinskem laboratoriju („biomedicīnas laborants“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 12 let, od tega vsaj 10 let izobraževanja na splošnih šolah in 2 leti strokovne izobrazbe na šoli za medicino, čemur sta sledili 2 leti delovnih izkušenj, ob koncu katerih je treba opraviti izpit, s katerim se pridobi spričevalo o specializaciji.

— zobotehnik („zobu tehniķis“), — katerega skupno šolanje je trajalo vsaj 12 let, od tega vsaj 10 let izobraževanja na splošnih šolah in 2 leti strokovne izobrazbe na šoli za medicino, čemur sta sledili 2 leti delovnih izkušenj, ob koncu katerih je treba opraviti izpit, s katerim se pridobi spričevalo o specializaciji.

— asistent fizioterapevt („fizioterapeita asistents“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 13 let, od tega vsaj 10 let izobraževanja na splošnih šolah in 3 leta strokovne izobrazbe na šoli za medicino, čemur sta sledili 2 leti delovnih izkušenj, ob koncu katerih je treba opraviti izpit, s katerim se pridobi spričevalo o specializaciji.

▼B

V Luksemburgu

— medicinski tehnični asistent za radiologijo (assistant(e) technique médical(e) en radiologie),

— medicinski tehnični laboratorijski asistent (assistant(e) technique médical(e) de laboratoire),

— bolniška sestra v psihiatriji (infirmier/ière psychiatrique),

— medicinski tehnični asistent za kirurgijo (assistant(e) technique médical(e) en chirurgie),

— otroška bolniška sestra/bolničar (infirmier/ière puériculteur/trice),

— bolničar/-ka anastezist/-ka (infirmier/ière anesthésiste),

— diplomirani maser (masseur/euse diplômé(e)),

— vzgojitelj/-ica (éducateur/trice).

▼M2

V Nizozemskem

— veterinarski asistent („dierenartassistent“).

▼M4

V Avstriji

— posebno osnovno usposabljanje za medicinske sestre, ki se specializirajo za nego otrok in mladine,

— posebno osnovno usposabljanje za psihiatrične medicinske sestre.

▼B

katere/-ga skupno šolanje je trajalo vsaj trinajst let, od tega:

— bodisi vsaj tri leta poklicnega izobraževanja v specializirani šoli z zaključnim izpitom, dopolnjenega eventualno s specializacijo v trajanju enega ali dveh let ter zaključnim izpitom,

— bodisi vsaj dve leti in pol v specializirani šoli z zaključnim izpitom in strokovno prakso v trajanju vsaj šest mesecev ali strokovnim stažem v trajanju vsaj šest mesecev na pooblaščeni ustanovi,

— bodisi vsaj dve leti v specializirani šoli z zaključnim izpitom in strokovno prakso v trajanju vsaj enega leta ali strokovnim stažem v trajanju vsaj enega leta na pooblaščeni ustanovi,

▼M2

— ali v primeru veterinarskih pomočnikov („dierenartassistent“) na Nizozemskem, tri leta poklicnega usposabljanja na poklicni šoli (sistem „MBO“) ali pa alternativno tri leta poklicnega usposabljanja v dvojnem sistemu za usposabljanje vajencev („LLW“), oboje pa se zaključi z izpitom.

▼A1

V Avstriji

usposabljanje za:

— optika za kontaktne leče („Kontaktlinsenoptiker“),

— pedikerja („Fußpfleger“),

— tehnika za akustične pripomočke („Hörgeräteakustiker“),

— farmacevta („Drogist“),

ki zahtevajo izobraževanje in usposabljanje, ki skupno trajata najmanj štirinajst let, vključno z najmanj petimi leti usposabljanja v okviru strukturiranega usposabljanja, ločenega v vajenstvo, ki traja vsaj tri leta in zajema usposabljanje, ki se deloma izvršuje na delovnem mestu in ga deloma nudi ustanova za poklicno usposabljanje, in obdobje poklicne prakse in usposabljanja, ki se zaključi s poklicnim izpitom, s katerim je pridobljena pravica do opravljanja poklica in usposabljanja vajencev.

— maserja („Masseur“),

ki zahteva izobraževanje in usposabljanje, ki skupno trajata štirinajst let, vključno z najmanj petimi leti usposabljanja v okviru strukturiranega usposabljanja, ločenega v vajenstvo, ki traja dve leti in dveletno obdobje poklicne prakse in usposabljanja ter tečaj usposabljanja, ki traja eno leto in se zaključi s poklicnim izpitom, s katerim je pridobljena pravica do opravljanja poklica in usposabljanja vajencev.

— vzgojitelja/ico („Kindergärtner/in“),

— negovalca/ko otrok („Erzieher“),

ki zahtevata izobraževanje in usposabljanje, ki skupno traja trinajst let, vključno s petimi leti poklicnega usposabljanja v specializirani šoli in se zaključi z izpitom.

▼A2

V Slovaškem

— učitelj na področju plesa na osnovnih šolah za umetnost („učiteľ v tanečnom odbore na základných umeleckých školách“),

katerega šolanje je skupno trajalo najmanj 14,5 let, od tega 8 let temeljnega izobraževanja in 4 leta izobraževanja na specializirani srednji šoli ter 5 semestrov izobraževalnega programa plesne pedagogike.

— vzgojitelj v ustanovah za posebno izobraževanje in v ustanovah za socialno delo („vychovávatel' v špeciálnych výchovných zariadeniach a v zariadeniach sociálnych služieb“)

katerega skupno šolanje je trajalo najmanj 14 let, od tega 8/9 let temeljnega izobraževanja, 4 leta študija na srednji pedagoški šoli ali na drugi srednji šoli in 2 leti dodatnega pedagoškega študija ob delu.

▼B

2. Mojster („Mester/Meister/Maître“), ki zahteva izobraževanje in usposabljanje za spretnosti, ki niso zajete v direktivah, naštetih v Prilogi A

Danska

— („optometrist“) optik

katerega šolanje traja v celoti štirinajst let, od tega pet let poklicnega izobraževanja, razdeljenega na dve leti in pol teoretičnega izobraževanja v instituciji za poklicno usposabljanje in dve leti in pol praktičnega izobraževanja v podjetju, s priznanim zaključnim izpitom, ki daje pravico do naziva „mojster“,

— ortoped, ortopedski tehnik („Ortopaedimekaniker“),

katerega šolanje traja v celoti dvanajst let in pol, od tega tri leta in pol poklicnega usposabljanja razdeljenega na en semester teoretičnega izobraževanja v strokovni šolski ustanovi in tri leta praktičnega izobraževanja v podjetju, s priznanim zaključnim izpitom, ki daje pravico do naziva „mojster“,

— ortopedski mehanik, ortopedski čevljar („ortopaediskomager“),

katerega šolanje traja v celoti trinajst let in pol, od tega štiri leta in pol poklicnega usposabljanja, razdeljenega na dve leti teoretičnega izobraževanja v strokovni šolski ustanovi in dve leti in pol praktičnega izobraževanja v podjetju, s priznanim zaključnim izpitom, ki daje pravico do naziva „mojster“,

Nemčija

— optik („Augenoptiker“),

— zobotehnik („Zahntechniker“),

— mavčar („Bandagist“),

— avdioprotetik („Hörgeräte-Akustiker“),

— otopedski mehanik („Orthopädiemechaniker“),

— ortopedski čevljar („Orthopädieschuhmacher“).

Luksemburg

— optik („opticien“),

— zobotehnik („mécanicien dentaire“),

— avdioprotetik („audioprothésiste“),

— ortopedski mehanik-mavčar („mécanicien orthopédiste/bandagiste“),

— ortoped-čevljar („orthopédiste-cordonnier“),

katerih šolanje traja v celoti štirinajst let, od tega vsaj pet let v okviru strukturiranega izobraževanja, delno opravljenega v podjetju, delno v instituciji za poklicno usposabljanje, s priznanim zaključnim izpitom, ki je pogoj za samostojno opravljanje dejavnosti, ki velja za obrt, ali ki daje primerljive odgovornosti v delovnem razmerju.

▼A1

Avstriji

usposabljanje za:

— izdelovalca povojev („Bandagist“),

— izdelovalca steznikov („Miederwarenerzeuger“),

— optika („Optiker“),

— izdelovalca ortopedskih čevljev („Orthopädieschuhmacher“),

— ortopedskega tehnika („Orthopädietechniker“),

— zobotehnika („Zahntechniker“),

— vrtnarja („Gärtner“),

ki zahtevajo izobraževanje in usposabljanje, ki skupno trajata najmanj štirinajst let, vključno z najmanj petimi leti usposabljanja v okviru strukturiranega usposabljanja, ločenega v vajenstvo, ki traja vsaj tri leta in zajema usposabljanje, ki se deloma izvršuje na delovnem mestu in ga deloma nudi ustanova za poklicno usposabljanje, in obdobje poklicne prakse in usposabljanja, ki traja vsaj dve leti in se zaključi z mojstrskim izpitom, s katerim je pridobljena pravica do opravljanja poklica, usposabljanja vajencev in uporabe naziva „mojster“.

usposabljanje za mojstre na področju kmetijstva in gozdarstva, to je,

— kmetijski mojster („Meister in der Landwirtschaft“),

— mojster za kmečko gospodinjstvo („Meister in der laendlichen Hauswirtschaft“),

— vrtnarski mojster („Meister im Gartenbau“),

— mojster za tržno vrtnarjenje („Meister im Feldgemüsebau“),

— mojster za sadjarstvo in predelavo sadja („Meister im Obstbau und in der Obstverwertung“),

— mojster za vinogradništvo in proizvodnjo vina („Meister im Weinbau and in der Kellerwirtschaft“),

— mojster v mlekarstvu („Meister in der Molkerei– und Käsereiwirtschaft“),

— mojster v konjereji („Meister in der Pferdewirtschaft“),

— mojster v ribištvu („Meister in der Fischereiwirtschaft“),

— mojster v reji perutnine („Meister in der Geflügelwirtschaft“),

— čebelarski mojster („Meister in der Bienenwirtschaft“),

— gozdarski mojster („Meister in der Forstwirtschaft“),

— mojster za drevesničarstvo in nego gozdov („Meister in der Forstgarten– und Forstpflegewirtschaft“),

— mojster za kmetijsko skladiščenje („Meister in der landwirtschaftlichen Lagerhaltung“),

ki zahtevajo izobraževanje in usposabljanje, ki skupno trajata najmanj petnajst let, vključno z najmanj šestimi leti usposabljanja v okviru strukturiranega usposabljanja, ločenega v vajenstvo, ki traja vsaj tri leta in zajema usposabljanje, ki se deloma izvršuje na delovnem mestu in ga deloma nudi ustanova za poklicno usposabljanje, in obdobje poklicne prakse in usposabljanja, ki traja tri leta in se zaključi z mojstrskim izpitom za poklic, s katerim je pridobljena pravica do usposabljanja vajencev in uporabe naziva „Meister“.

▼A2

Poljskem

— učitelj za praktično poklicno usposabljanje („Nauczyciel praktycznej nauki zawodu“),

ki ima naslednjo izobrazbo:

— ali 8 let osnovnega izobraževanja in 5 let poklicnega izobraževanja ali enakovrednega srednjega izobraževanja na zadevnem področju, kateremu sledi izobraževalni program pedagogike, ki traja najmanj 150 ur, izobraževalni program varnosti pri delu in higiene na delu in 2 leti delovnih izkušenj v tistem poklicu, ki ga bo poučeval,

— ali 8 let osnovne izobrazbe in 5 let poklicne srednje izobrazbe in diplomo posrednješolske pedagoško tehnične šole

— ali 8 let osnovne izobrazbe in 2-3 leta temeljne poklicne srednje izobrazbe in vsaj 3 leta delovnih izkušenj, kar potrdi z mojstrskim izpitom v določenem poklicu, čemur sledi izobraževalni program pedagogike v skupnem trajanju najmanj 150 ur.

Slovaškem

— mojster poklicnega izobraževanja („majster odbornej výchovy“),

katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 12 let, od tega 8 let temeljnega izobraževanja, 4 leta poklicnega izobraževanja (dokončano poklicno srednje izobraževanje in/ali vajeništvo v zadevnem (podobnem) poklicnem usposabljanju ali vajeniškemu programu izobraževanja), vsaj 3 leta delovnih izkušenj na področju na katerem je oseba dokončala izobraževanje ali vajeništvo in dodaten študij pedagogike na pedagoški fakulteti ali na tehničnih univerzah, oziroma dokončano srednjo izobraževanje in vajeništvo v zadevnem (podobnem) poklicnem usposabljanju ali vajeniškemu programu usposabljanja, vsaj 3 leta delovnih izkušenj na področju na katerem je oseba dokončala izobraževanje ali vajeništvo in dodaten študij pedagogike na pedagoški fakulteti, oziroma do 1. septembra 2005 specializirano izobraževanje na področju specializirane pedagogike v metodoloških centrih za mojstre poklicnega izobraževanja na posebnih šolah, brez dodatnega študija pedagogike.

▼B

3. Področje pomorstva

(a) Pomorska plovba ▼A2 Češkem — asistent na krovu („Palubní asistent“) — častnik ladijske straže krova („Námořní poručík“) — prvi častnik krova („První palubní důstojník“) — poveljnik ladje („Kapitán“) — pripravnik v strojnici („Strojní asistent“) — častnik, odgovoren za delo v strojnici („Strojní důstojník“) — prvi častnik stroja („Druhý strojní důstojník“ — upravitelj stroja („První strojní důstojník“) — električar („Elektrotechnik“) — glavni električar („Elektrodůstojník“). ▼B Danska — kapitan trgovske ladje („skibsfører“), — šef plovbe („overstyrmand“), — krmar („enestyrmand, vagthavende styrmand“), — častnik za nadzor plovbe („vagthavende styrmand“), — pomorski mehanik („maskinchef“), — prvi oficir strojnik („1. maskinmester“), — prvi oficir/strojnik („1. maskinmester/vagthavende maskinmester“). Nemčija — kapitan AM („Kapitän AM“), — kapitan AK („Kapitän AK“), — častnik na krovu velike ladje za obalno plovbo („Nautischer Schiffsoffizier AMW“), — častnik na krovu ladje za obalno plovbo („Nautischer Schiffsoffizier AKW“), — oficir strojnik nivoja C („Schiffsbetriebstechniker CT − Leiter von Maschinenanlagen“), — mehanik nivoja C („Schiffsmaschinist CMa − Leiter von Maschinenanlagen“), — strojnik nivoja C („Schiffsbetriebstechniker CTW“), — mehanik nivoja C − samostojni častnik strojnik nivoja C („Schiffsmaschinist CMaW − Technischer Alleinoffizier“). Italija — oficir na palubi („ufficiale di coperta“), — oficir strojnik („ufficiale di macchina“). ▼A2 Latviji — ladijski električar („Kuģu elektromehāniķis“) — električar, odgovoren za ladijske hladilnike („Kuģa saldēšanas iekārtu mašīnists“). ▼B Nizozemska — šef obrežne plovbe na palubi („stuurman kleine handelsvaart (met aanvulling)“), — diplomirani nadzornik, ▼M2 — uslužbenec VTS („VTS-functionaris“) ▼B z naslednjo izobrazbo: ▼A2 — na Češkem: — — za asistenta na krovu („Palubní asistent“): — 1. oseba, ki je stara najmanj 20 let, (a) pomorsko akademijo ali višjo pomorsko šolo — oddelek za navigacijo. Izobraževalna programa je treba zaključiti z izpitom „maturitní zkouška“ in odobreno prakso na morju, ki se opravi med študijem in ne sme biti krajša od šestih mesecev, ali (b) odobreno prakso na morju v sestavi ladijske straže krova na podporni ravni ladje, ki ni krajša od dveh let, in dokončan odobreni izobraževalni program, ki zadovoljuje standarde usposobljenosti, kot so določeni v oddelku A-II/1 kodeksa STCW (Mednarodne konvencije o standardih za usposabljanje, izdajanje spričeval in ladijsko stražarjenje pomorščakov), ki ga organizira pomorska akademija ali višja pomorska šola stranke Konvencije STCW in ki opravi izpit pred izpitno komisijo, ki jo priznava OPP (Odbor za pomorski promet Češke republike). 2. — za častnika ladijske straže krova („Námořní poručík“): — 1. odobreno prakso na morju v funkciji asistenta na krovu na ladjah nosilnosti 500 bruto ton ali več, ki v primeru diplomanta pomorske akademije ali višje šole traja najmanj šest mesecev in v primeru diplomanta po odobrenem izobraževalnem programu eno leto, od tega vsaj šest mesecev v funkciji sestave ladijske straže krova. 2. ustrezno izpolnjeno in potrjeno Evidenčno knjigo o usposabljanju na krovu za krovne kadete. — za prvega častnika krova („První palubní důstojník“): — spričevalo o usposobljenosti častnika ladijske straže krova na ladjah nosilnosti 500 bruto ton ali več in najmanj 12-mesečno odobreno prakso na morju v tej funkciji. — za poveljnika ladje („Kapitán“): — spričevalo o opravljenem delu kot poveljnik ladje na ladjah nosilnosti med 500 in 3 000 bruto ton. — Spričevalo o usposobljenosti za prvega častnika krova na ladjah nosilnosti 3 000 bruto ton ali več in najmanj 6-mesečno odobreno prakso na morju v funkciji prvega častnika krova na ladjah nosilnosti 500 bruto ton in najmanj 6-mesečno odobreno prakso na morju v funkciji prvega častnika krova na ladjah nosilnosti 3 000 bruto ton ali več. — za pripravnika v strojnici („Strojní asistent“): — 1. oseba, ki je stara najmanj 20 let. 2. pomorsko akademijo ali višjo šolo za pomorstvo — oddelek za ladijsko inženirstvo in odobreno prakso na morju v času študija, ki ne sme biti krajša kot šest mesecev. — za častnika, odgovornega za delo v strojnici („Strojní důstojník“): — najmanj 6-mesečno odobreno prakso na morju v funkciji pripravnika v strojnici, če je diplomiral na pomorski akademiji ali višji šoli. — za prvega častnika stroja („Druhý strojní důstojník“): — odobreno prakso na morju v funkciji 2. častnika stroja na ladjah s pogonskim strojem z močjo 750 kW pogonske moči ali več. — za upravitelja stroja („První strojní důstojník“): — ustrezno spričevalo o opravljenem delu kot prvi častnik stroja na ladjah s pogonskim strojem z močjo 3 000 kW pogonske moči ali več in najmanj 6-mesečna odobrena praksa na morju v tej funkciji. — za električarja („Elektrotechnik“): — 1. oseba, ki je stara najmanj 18 let, 2. pomorsko ali drugo akademijo, fakulteto za elektrotehniko oziroma tehnično šolo ali višjo šolo za elektrotehniko, katerih izobraževalni programi se morajo zaključiti z izpitom „maturitní zkouška“ in najmanj 12-mesečno odobreno prakso na področju elektrotehnike. — za glavnega električarja („Elektrodůstojník“): — 1. pomorsko akademijo ali višjo šolo, fakulteto za pomorsko elektrotehniko ali drugo akademijo ali srednjo šolo iz področja elektrotehnike, katerih izobraževalni programi se morajo zaključiti z „maturitní zkouška“ ali državnim izpitom. 2. odobreno prakso na morju v funkciji elektrotehnika, in sicer najmanj 12-mesečno v primeru diplomanta akademije ali višje šole in najmanj 24-mesečno v primeru maturanta srednje šole, ▼B — na Danskem devet let osnovne šole, nato osnovno usposabljanje in/ali staž na morju, ki je lahko dolg od sedemnajst do šestintrideset mesecev in mu sledi: — — za častnika na krovu eno leto specializiranega poklicnega usposabljanja, — za druge tri leta specializiranega poklicnega usposabljanja, — v Nemčiji v skupnem trajanju od štirinajst do osemnajst let, od tega tri leta temeljnega poklicnega izobraževanja in eno leto prakse na morju, ki ji sledita eno do dve leti specializiranega usposabljanja, ki ga glede na poklic zaključi dvoletna strokovna praksa na morju, — v Italiji v skupnem trajanju trinajst let, od tega najmanj pet let strokovnega izobraževanja, ki se zaključijo z izpitom in mu eventualno sledi strokovna praksa, ▼A2 — na Latviji: — — za ladijskega električarja („kuģu elektromehāniķis“): — 1. oseba, ki je stara najmanj 18 let, 2. šolanje v skupnem trajanju najmanj 12 let in 6 mesecev, od tega vsaj 9 let osnovne šole in vsaj 3 leta poklicnega izobraževanja. Poleg tega se zahteva vsaj 6-mesečna praksa na morju kot ladijski električar ali asistent električar na ladjah z močjo generatorja več kot 750 kW. Poklicno usposabljanje se zaključi s posebnim izpitom pri pristojnemu organu, skladno s programom usposabljanja, ki ga odobri Ministrstvo za promet; — za električarja, odgovornega za ladijske hladilnike („kuģa saldēšanas iekārtu mašīnists“): — 1. oseba, ki je stara najmanj 18 let, 2. šolanje v skupnem trajanju najmanj 13 let, od tega vsaj 9 let osnovne izobrazbe in vsaj 3 leta poklicnega izobraževanja. Poleg tega se zahteva vsaj 12-mesečna praksa na morju kot asistent inženirja, odgovornega za ladijske hladilnike. Poklicno usposabljanje se zaključi s posebnim izpitom pri pristojnemu organu, skladno s programom usposabljanja, ki ga odobri Ministrstvo za promet, ▼M2 — na Nizozemskem: — — za poklic prvega oficirja (ladja za obalno plovbo) (z dodatnim usposabljanjem) („stuurman kleine handelsvaart (met aanvulling)“), in inženirja ladje za obalno plovbo (z diplomo) („diploma motordrijver“), ki vključuje program, ki traja 14 let, od katerih se vsaj dve leti opravita v specializirani ustanovi za poklicno usposabljanje, z dodatnim dvanajstmesečnim pripravništvom, — za uslužbenca VTS („VTS-functionaris“), v skupnem trajanju najmanj 15 let, ki vključuje najmanj tri leta višjega poklicnega izobraževanja („HBO“) ali srednjega poklicnega izobraževanja („MBO“) ter nacionalne ali regionalne programe izobraževanja, od katerih vsak vključuje najmanj dvanajst tednov teoretičnega usposabljanja in se zaključi z izpitom, ▼B ki je priznana v okviru mednarodne konvencije STCW (mednarodna konvencija iz leta 1978 o pravilih o izobraževanju pomorščakov in izdajanju spričeval).

(b) Morski ribolov Nemčija — kapitan BG („Kapitän BG/Fischerei“), — kapitan BK („Kapitän BK/Fischerei“), — častnik na krovu ladje za plovbo v oceanih (Nauticher Schiffloffizier BGW („Nautischer Schiffsoffizier BGW/Fischerei“), — častnik na krovu ladje za obalno plovbo Nauticher Schiffloffizier KGW („Nautischer Schiffsoffizier BKW/Fischerei“). Nizozemska — strojnik šef plovbe na palubi V („stuurman werktuigkundige V“), — strojnik IV ribiške ladje („werktuigkundige IV visvaart“), — šef plovbe na palubi IV ribiške ladje (fishing vessel) („stuurman IV visvaart“), — strojnik šef plovbe na palubi VI („stuurman werktuigkundige VI“), ki imajo naslednjo izobrazbo: — v Nemčiji v skupnem trajanju od štirinajst do osemnajst let, od tega tri leta temeljnega poklicnega usposabljanja in eno leto prakse na morju, ki ji sledita eno do dve leti specializiranega usposabljanja, ki ga glede na poklic zaključi dvoletna strokovna praksa na morju, — na Nizozemskem v skupnem trajanju od trinajst do petnajst let, od tega najmanj dve leti v specializirani strokovni šoli, ki se zaključijo z dvanajst mesečno strokovno prakso, in je priznana v okviru mednarodne konvencije iz Torremolinosa (mednarodna konvencija iz leta 1977 o varnosti ribiških ladij).

4. Tehnično področje

▼A2

Češkem

— pooblaščeni tehnik („autorizovaný technik, autorizovaný stavitel“), — katerega šolanje je skupno trajalo najmanj 9 let, od tega 4 leta srednje tehnične izobrazbe, ki se je zaključila z „maturitní zkouška“ (zaključnim izpitom srednje tehnične šole), 5 let delovnih izkušenj in na koncu test o delovnih sposobnostih za opravljanje izbrane dejavnosti v gradbeništvu (v skladu z Zakonom št. 50/1976 Sb. (Zakon o gradbeništvu) in Zakonom št. 360/1992 Sb.).

— voznik tirnega vozila („Fyzická osoba řídící drážní vozidlo“), — katerega šolanje je skupno trajalo najmanj 12 let, od tega 8 let osnovne izobrazbe in vsaj 4 leta poklicne srednje izobrazbe, ki se je zaključila z izpitom „maturitní zkouška“ in končalo z državnim izpitom za pogonsko silo vozil.

— tehnik za pregled železniške proge („Drážní revizní technik“ — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 12 let, od tega vsaj 8 let osnovne izobrazbe in 4 leta poklicne srednje izobrazbe na srednji strojni šoli ali srednji šoli za elektrotehniko, ki se je zaključila z izpitom „maturitní zkouška“.

— inštruktor za vožnjo („Učitel autoškoly“), — oseba, ki ni mlajša od 24 let in katere skupno šolanje je trajalo vsaj 12 let, od tega 8 let osnovnega izobraževanja in vsaj 4 leta poklicnega srednjega izobraževanja, ki je bilo osredotočeno na promet ali strojništvo in se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška“.

— državni tehnik za tehnični pregled motornih vozil („Kontrolní technik STK“), — oseba, ki ni mlajša od 21 let; katere šolanje je skupno trajalo vsaj 12 let, od tega 8 let osnovne izobrazbe in vsaj 4 leta poklicnega srednjega izobraževanja, ki se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška“, čemur sta sledili vsaj 2 leti strokovnih izkušenj; zadevna oseba mora imeti vozniški izpit, mora biti nekaznovana in je morala zaključiti posebno, vsaj 120-urno usposabljanje za Državne tehnike ter uspešno opraviti izpit.

— mehanik za nadzor emisij avtomobilov („Mechanik měření emisí“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 12 let, od tega vsaj 8 let osnovne izobrazbe in vsaj 4 leta poklicnega srednjega izobraževanja, ki se je končalo z izpitom „maturitní zkouška“; nadalje mora kandidat zaključiti vsaj 3 leta strokovne prakse in posebnega, najmanj osemurnega usposabljanja za „mehanika za nadzor emisij avtomobilov“ ter uspešno opraviti izpit.

— voditelj čolna („Kapitán I. třídy“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 15 let, od tega 8 let osnovne izobrazbe in 3 leta poklicnega izobraževanja, ki se je končalo z izpitom „maturitní zkouška“ in zaključilo z izpitom, ki je bil podlaga za spričevalo o usposobljenosti. Temu poklicnemu izobraževanju mora slediti 4-letna poklicna praksa, ki se zaključi z izpitom.

— restavrator spomenikov, ki so dela umetne obrti („restaurátor památek, které jsou díly uměleckých řemesel“), — katerega šolanje je skupno trajalo 12 let, če je bilo vanj vključeno polno srednje tehnično izobraževanje po izobraževalnem programu za restavratorstvo, ali 10 do 12 let študija po podobnem izobraževalnem programu, in 5 let delovnih izkušenj v primeru polnega srednjega tehničnega izobraževanja, zaključenega z izpitom „maturitní zkouška“, ali 8 let delovnih izkušenj v primeru srednjega tehničnega izobraževanja, zaključenega s končnim vajeniškim izpitom.

— restavrator umetniških del, ki niso spomeniki in so del zbirk muzejev in galerij, in drugih predmetov kulturne vrednosti („restaurátor děl výtvarných umění, která nejsou památkami a jsou uložena ve sbírkách muzeí a galerií, a ostatních předmětů kulturní hodnoty“), — katerega šolanje je v primeru polnega srednjega tehničnega izobraževanja po izobraževalnem programu za restavratorstvo, ki se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška“, skupno trajalo 12 let, ob tem pa ima še 5 let delovnih izkušenj.

— upravljalec odpadkov („odpadový hospodář“), — katerega šolanje je skupno trajalo najmanj 12 let, od tega 8 let osnovne izobrazbe in vsaj 4 leta poklicnega srednjega izobraževanja, ki se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška“ in vsaj 5 let izkušenj v sektorju za delo z odpadki v zadnjih 10 letih.

— tehnični direktor za miniranje („Technický vedoucí odstřelů“), — katerega šolanje je skupno trajalo vsaj 12 let, od tega vsaj 8 let osnovne izobrazbe in 4 leta poklicnega srednjega izobraževanja, ki se je zaključilo z izpitom „maturitní zkouška“, — temu pa je sledilo: — — 2 leti dela kot podzemni miner (za podzemne dejavnosti) ali 1 leto na površini (za površinske dejavnosti), od tega 6 mesecev kot pomočnik minerja; — 100-urni izobraževalni program teoretičnega in praktičnega usposabljanja, ki mu je sledil izpit pred pristojnim Okrajnim organom za miniranje; — 6 mesecev ali več delovnih izkušenj pri načrtovanju in izvedbi večjih razstrelitev; — 32 urni izobraževalni program teoretičnega in praktičnega usposabljanja, ki mu je sledil izpit pred Češkim organom za miniranje.

▼B

Italija

— geometer („geometra“),

— kmetijski tehnik („perito agrario“),

▼M1 ————— ▼B — so poklici, ki zahtevajo srednješolsko tehnično izobrazbo v skupnem trajanju najmanj trinajst let, od tega osem let obvezne šole in pet let srednje šole, od katerih so tri osredotočena na poklic in se zaključijo s tehnično maturo in so dopolnjena:

— v primeru geometra: — bodisi z vsaj dveletno prakso v strokovnem biroju, bodisi s petletnimi poklicnimi izkušnjami,

▼M1

— za zemljiške inšpektorje, z zaključkom praktičnega usposabljanja, ki traja najmanj dve leti,

▼B

ki se zaključi z državnim izpitom.

▼A2

Latviji

— pomočnik strojevodje v železniškem sektorju („vilces līdzekļa vadītāja (mašīnista) palīgs“), — — oseba, ki je stara najmanj18 let; — katere skupno izobraževanje je trajalo vsaj 12 let, od tega vsaj 8 let osnovne izobrazbe in vsaj 4 leta poklicne izobrazbe; poklicno usposabljanje je zaključeno s posebnim preizkusom znanja delodajalca; spričevalo o usposobljenosti izda pristojni organ za 5 let.

▼B

Nizozemska

— sodni izvršitelj („gerechtsdeurwaarder“),

▼M2

— izdelovalec zobnih protez („tandprotheticus“),

▼M2

ki vključuje program študija in poklicnega usposabljanja

— za poklic sodnega izvršitelja („gerechtsdeurwaarder“), ki traja skupaj devetnajst let, sestavljenega iz osem let obveznega osnovnega šolanja, ki mu sledi osem let srednješolskega izobraževanja, vključno s štirimi leti tehničnega izobraževanja, ki se zaključi z državnim izpitom, in ki ga dopolnijo nadaljnja tri leta teoretičnega in praktičnega poklicnega usposabljanja,

— za poklic izdelovalca zobnih protez („tandprotheticus“), ki traja skupaj najmanj 15 let rednega izobraževanja in tri leta usposabljanja ob delu, sestavljenega iz osem let osnovnošolskega izobraževanja, štirih let splošnega srednješolskega izobraževanja, zaključka treh let poklicnega usposabljanja vključno s teoretičnim in praktičnim usposabljanjem za poklic zobotehnika, ki ga dopolnjujejo tri leta usposabljanja ob delu za poklic izdelovalca zobnih protez z zaključnim izpitom.

▼A1

Avstriji

usposabljanje za:

— gozdarja („Förster“),

— tehnično svetovanje („Technisches Büro“),

— zakup delovne sile („Überlassung von Arbeitskräften — Arbeitsleihe“),

— posrednika za zaposlovanje („Arbeitsvermittlung“),

— svetovalca za naložbe („Vermögensberater“),

— zasebnega detektiva („Berufsdetektiv“),

— varnostnika („Bewachungsgewerbe“),

— nepremičninskega zastopnika („Immobilienmakler“),

— direktorja za nepremičnine („Immobilienmakler“),

▼M7 —————

▼A1

— organizatorja gradbenih projektov („Bauträger, Bauorganisator, Baubetreuer“),

— zavod za pobiranje dolgov („Inkassoinstitut“),

ki zahtevajo izobraževanje in usposabljanje, ki traja skupaj vsaj petnajst let, vključno z osmimi leti obveznega šolanja in petimi leti srednje tehnične ali komercialne šole, ki se zaključi s tehničnim ali komercialnim maturitetnim izpitom, in z vsaj dvemi leti izobraževanja in usposabljanja na delovnem mestu, ki se zaključi s strokovnim izpitom.

— zavarovalniškega svetovalca („Berater in Versicherungsangelegenheiten“),

ki zahteva skupno 15 let izobraževanja in usposabljanja, vključno s šestimi leti usposabljanja v strukturiranem okviru usposabljanja, ki se deli na triletno vajeništvo in tri leta strokovne prakse, ki se zaključi z izpitom.

— zidarskega mojstra/planiranje in tehnični izračuni („Planender Baumeister“),

— lesarskega mojstra/planiranje in tehnični izračuni („Planender Zimmermeister“),

ki zahtevajo skupaj osemnajst let izobraževanja in usposabljanja, vključno z vsaj devetimi leti poklicnega usposabljanja, razdeljenega na štiri leta srednje tehnične šole in pet let strokovne prakse in usposabljanja, ki se zaključi s strokovnim izpitom, s katerim se pridobi pravica do opravljanja poklica in usposabljanja vajencev, če se usposabljanje nanaša na pravico do načrtovanja zgradb, do izdelovanja tehničnih izračunov in nadzora gradbenih del („Pravica Marije Terezije“).

▼M7

— gospodarski knjigovodja („Gewerblicher Buchhalter“), v skladu z zakonom o trgovini, obrti in industriji iz leta 1994 (Gewerbeordnung 1994),

— samostojni knjigovodja („Selbständiger Buchhalter“), v skladu z zakonom o poklicih na področju javnega računovodstva iz leta 1999 (Bundesgesetz über die Wirtschaftstreuhandberufe 1999).

▼A2

Poljskem

— tehnik, ki izvršuje teste osnovne tehnične brezhibnosti motornih vozil („Diagnosta przeprowadzający badania techniczne w stacji kontroli pojazdów o podstawowym zakresie badań“), — katerega izobraževanje je trajalo 8 let osnovne izobrazbe in 5 let srednje tehnične izobrazbe na področju motornih vozil in ima 3 leta izkušenj v avtomobilski delavnici ali garaži; vključno z 51 urnim osnovnim usposabljanjem za kontroliranje tehnične brezhibnosti vozil in opravljen izpit o kvalifikaciji.

— tehnik, ki izvršuje teste tehnične brezhibnosti motornih vozil na območni postaji za tehnični pregled vozil („Diagnosta przeprowadzający badania techniczne pojazdu w okręgowej stacji kontroli pojazdów“), — katerega izobraževanje je trajalo 8 let osnovne izobrazbe in 5 let srednje tehnične izobrazbe na področju motornih vozil in ima 4 leta delovnih izkušenj v avtomobilski delavnici ali garaži, vključno z 51 urnim osnovnim usposabljanjem za kontroliranje tehnične brezhibnosti vozil in opravljen izpit o kvalifikaciji,

— tehnik, ki izvršuje teste tehnične brezhibnosti vozil („Diagnosta wykonujący badania techniczne pojazdów w stacji kontroli pojazdów“), — katerega izobraževanje je trajalo 8 let osnovne izobrazbe in 5 let srednje tehnične izobrazbe na področju motornih vozil in ima 4 leta delovnih izkušenj v avtomobilski delavnici ali v garaži, ali — 8 let osnovne izobrazbe in 5 let srednje tehnične izobrazbe na drugem področju kot področju motornih vozil in ima 8 let delovnih izkušenj v avtomobilski delavnici ali v garaži, — vključno s 113 urnim usposabljanjem, ki je vključevalo temeljno in specialistično usposabljanje in opravljene izpite za vsako stopnjo. — Trajanje v urah in splošen obseg posebnih usposabljanj v okviru popolnega usposabljanja za tehnika so ločeno določeni v Uredbi Ministra za infrastrukturo z dne 28. novembra 2002 o podrobnih zahtevah za tehnike (UL iz leta 2002, točka 1769).

— vlakovni dispečar („Dyżurny ruchu“), — ki ima 8 let osnovne izobrazbe in 4 leta srednje poklicne izobrazbe s specializacijo za železniški promet in 45-dnevni tečaj usposabljanja za vlakovnega dispečarja in opravljen kvalifikacijski preizkus znanja, ali ki ima 8 let osnovne izobrazbe in 5 let srednje poklicne izobrazbe s specializacijo za železniški promet in 63-dnevni tečaj usposabljanja za vlakovnega dispečarja in uspešno opravljen kvalifikacijski preizkus znanja.

▼B

5. Programi Združenega Kraljestva, ki so sprejeti kot del „National Vocational Qualifications“ ali kot „Scottish Vocational Qualifications“

▼M3 —————

▼B

— rudarski električni inženir (mine electrical engineer),

— rudarski strojni inženir (mine mechanical engineer),

▼M4 —————

▼M3 —————

▼B

— zobni asistent (dental therapist),

— zobni higienik (dental hygienist),

— optik očalar (dispensing optician),

— rudarski poddirektor (mine deputy),

— sodni uradnik (insolvency practitioner),

— potrjeni „conveyancer“ (licensed conveyancer),

▼M3 —————

▼B

— prvi predpostavljeni − trgovske in potniške ladje − brez omejitev (first mate − freight/passenger ships − unrestricted),

— častnik − trgovske in potniške ladje − brez omejitev (second mate − freight/passenger ships − unrestricted),

— drugi častnik − trgovske in potniške ladje − brez omejitev (third mate − freight/passenger ships − unrestricted),

— šef plovbe na palubi − častnik − trgovske in potniške ladje − brez omejitev (deck officer − freight/passenger ships − unrestricted),

— častnik strojnik 2. reda − trgovske in potniške ladje − neomejeno področje (engineer officer − freight/passenger ships − unlimited trading area),

▼M4 —————

▼M4

— pooblaščena tehnično usposobljena oseba za ravnanje z odpadki,

▼M7

— registriran veterinarski bolničar,

▼B

poklici, ki se vključujejo v „National Vocational Qualifications“ ali poklici, ►M4 ————— ◄ ali jih Škotska priznava kot „Scottish Vocational Qualifications“ in so na 3. in 4. nivoju „National Framework of Vocational Qualifications“ Združenega kraljestva.

3. in 4. nivo sta opredeljena na naslednji način:

— 3. nivo : sposobnost opravljanja široke palete različnih nalog v zelo različnih situacijah, od katerih je večina zahtevnih in nerutinskih. Odgovornost in samostojnost sta veliki in funkcije, ki se opravljajo na tem nivoju, so pogosto nadzor ali vodenje drugih ljudi.

— 4. nivo : sposobnost opravljanja široke palete zahtevnih, tehničnih ali specializiranih nalog v zelo različnih situacijah, ki zahtevajo veliko osebne odgovornosti in avtonomije. Funkcije, ki se opravljajo na tem nivoju pogosto zajemajo odgovornost za delo, ki so ga opravili drugi, in razporejanje sredstev.









PRILOGA D

Seznam programov s posebno izobrazbeno strukturo, navedenih v tretji točki prvega pododstavka člena 3(b)

V Združenem kraljestvu

Poklici, ki se vključujejo v „National Vocational Qualifications“ ali poklici, ►M4 ————— ◄ ali jih Škotska priznava kot „Scottish Vocational Qualifications“ in so na 3. in 4. nivoju „National Framework of Vocational Qualifications“ Združenega kraljestva.

3. in 4. nivo sta opredeljena z na naslednji način

— 3. nivo : sposobnost opravljanja široke palete različnih nalog v zelo različnih situacijah, od katerih je večina zahtevnih in nerutinskih. Odgovornost in samostojnost sta veliki in funkcije, ki se opravljajo na tem nivoju, so pogosto nadzor ali vodenje drugih ljudi.

— 4. nivo : sposobnost opravljanja široke palete zahtevnih, tehničnih ali specializiranih nalog v zelo različnih situacijah, ki zahtevajo veliko osebne odgovornosti in samostojnosti. Funkcije, ki se opravljajo na tem nivoju pogosto zajemajo odgovornost za delo, ki so ga opravili drugi, in razporejanje sredstev.

▼M1

V Nemčiji

naslednji predpisani programi,

— predpisani pripravljalni programi za opravljanje poklica tehničnega asistenta („technische(r) Assistent(in)“), trgovskega asistenta „kaufmännische(r) Assistent(in)“), socialnih poklicev („soziale Berufe“) in poklica državno priznanega inštruktorja za dihanje, govor in glas („staatlich geprüfte(r) Atem-, Sprech- und Stimmlehrer(in)“), ki trajajo skupno najmanj 13 let in zahtevajo uspešen zaključek srednje stopnje izobrazbe („mittlerer Bildungsabschluß“) obsegajo: — — najmanj tri leta ( 28 ) poklicnega usposabljanja na strokovni šoli („Fachschule“), zaključenega z izpitom in, kjer je ustrezno, dopolnjenega z enoletnim ali dvoletnim specializacijskim programom, prav tako zaključenim z izpitom, — ali najmanj dve leti in pol na strokovni šoli („Fachschule“), zaključeni z izpitom in dopolnjeni z delovnimi izkušnjami, ki trajajo najmanj šest mesecev, ali usposabljanjem v odobreni ustanovi, ki ni krajše od šestih mesecev, — ali najmanj dve leti in pol na strokovni šoli („Fachschule“), zaključeni z izpitom in dopolnjeni z delovnimi izkušnjami, ki trajajo najmanj eno leto, ali usposabljanje, v odobreni ustanovi, ki ni krajše od enega leta,

— predpisani programi za poklic državno priznanega („staatlich geprüfte(r)“) tehnika („Techniker(in)“), inženirja industrijske ekonomije („Betriebswirt(in)“), oblikovalca („Gestalter(in)“) in družinskega negovalca („Familienpfleger(in)“), ki skupno trajajo najmanj 16 let, pri čemer je pogoj uspešen zaključek obveznega šolanja ali enakovredne izobrazbe in usposabljanja (ki traja najmanj 9 let), ter uspešen zaključek izobraževanja na poklicni šoli („Berufsschule“), ki ne traja manj kot tri leta in ob zaključku vključuje najmanj dve leti delovnih izkušenj, redna izobrazba in usposabljanje, ki trajata najmanj dve leti ali izredna izobrazba in usposabljanje, ki trajata enako dolgo,

— predpisani programi in predpisano izobraževanje med delom, ki traja skupno najmanj 15 let, pri čemer je splošen pogoj uspešen zaključek obveznega šolanja (ki traja najmanj 9 let) in poklicnega usposabljanja (navadno tri leta), kar v splošnem vključuje najmanj dve leti delovnih izkušenj (v večini primerov tri leta) in izpit kot del izobraževanja med delom, katerega priprave zahtevajo tečaj usposabljanja, ki poteka vzporedno z delovnimi izkušnjami (najmanj 1 000 ur), ali pa se obiskuje redno (najmanj eno leto).

Nemški organi pošljejo Komisiji in ostalim državam članicam seznam programov usposabljanja iz te priloge.

▼M2

Na Nizozemskem

naslednji predpisani programi:

— predpisani programi usposabljanja, ki trajajo skupaj najmanj 15 let, pogojeni z uspešno končano osemletno osnovno šolo in štirimi leti bodisi srednješolske izobrazbe splošne smeri („MAVO“) ali pripravljalno poklicno šolo („VBO“) ali splošno srednješolsko izobrazbo višje stopnje, ter končanim triletnim ali štiriletnim programom na višji šoli za srednje poklicno usposabljanje(„MBO“) z zaključnim izpitom,

— predpisani programi usposabljanja v skupnem trajanju najmanj 16 let, ki so pogojeni z uspešno končano osemletno osnovno šolo in štirimi leti vsaj pripravljalnega poklicnega izobraževanja („VBO“) ali splošnega srednješolskega izobraževanja višje stopnje, in ki zahtevajo dokončan vsaj štiriletni program poklicnega usposabljanja v vajenskem sistemu, ki vsebuje vsaj en dan teoretičnega pouka na teden na višji šoli ter praktično usposabljanje ostale dni v tednu v centru za praktično usposabljanje ali podjetju, z zaključnim izpitom na srednji ali visoki ravni.

Nizozemski organi pošljejo Komisiji in drugim državam članicam seznam programov usposabljanja iz te Priloge.

V Avstriji

— programi na višjih poklicnih šolah („Berufsbildende Höhere Schulen“) in višjih izobraževalnih ustanovah za kmetijstvo in gozdarstvo („Höhere Land- und Forstwirtschaftliche Lehranstalten“), vključno s posebnimi vrstami („einschließlich der Sonderformen“), katerih strukturo in raven določajo zakoni in predpisi in upravne določbe. — Ti programi v celoti trajajo najmanj 13 let in vsebujejo pet let poklicnega usposabljanja, ki se zaključi s končnim izpitom, katerega uspešno opravljanje je dokaz o strokovni usposobljenosti.

— programi izobraževanja na mojstrskih šolah („Meisterschulen“), v mojstrskih razredih („Meisterklassen“), poklicnih mojstrskih šolah („Werkmeisterschulen“) ali gradbenih obrtniških šolah („Bauhandwerkerschulen“), katerih strukturo in raven določajo zakoni, predpisi in upravne določbe. — Ti programi v celoti trajajo najmanj 13 let, vsebujejo devet let obveznega izobraževanja, ki mu sledijo bodisi vsaj tri leta poklicnega usposabljanja na specializirani šoli ali vsaj tri leta usposabljanja v podjetju in vzporedno na poklicni šoli („Berufschule“), oboje pa se zaključi z izpitom in dopolni z uspešno opravljenim vsaj enoletnim programom usposabljanja na mojstrski šoli („Meisterschule“), v mojstrskih razredih („Meisterklassen“), poklicni mojstrski šoli („Werkmeisterschule“) ali gradbeni obrtniški šoli („Bauhandwerkerschulen“). V večini primerov je skupno trajanje najmanj 15 let, ki zajema obdobja pridobivanja delovnih izkušenj bodisi pred programi izobraževanja na teh ustanovah ali pa vzporedno s programi izobraževanja ob delu (vsaj 960 ur).

Avstrijski organi pošljejo Komisiji in državam članicam seznam programov usposabljanja iz te Priloge.