02006X1227(03) — SL — 27.12.2006 — 000.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu





popravljena z:









▼B

▼C1

Pravilnik št. 107 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji vozil kategorije M2 ali M3 glede na splošno konstrukcijo

Revizija 1

Vključuje:

Spremembe 01 Pravilnika – datum veljavnosti: 12. avgust 2004

Popravek 1 – 19. 10. 2004

Popravek 2 – 25. 1. 2006

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik velja za vsako enonivojsko, dvonivojsko, togo ali zgibno vozilo kategorije M2 ali M3 ( 1 )

1.2 Zahteve tega pravilnika ne veljajo za naslednja vozila:

1.2.1 vozila za varovani prevoz potnikov, npr. zapornikov;

1.2.2 vozila, posebej zasnovana za prevoz poškodovanih ali bolnih oseb (reševalna vozila);

1.2.3 terenska vozila;

1.2.4 vozila, posebej zasnovana za prevoz šolskih otrok.

1.3 Za naslednja vozila veljajo zahteve iz tega pravilnika le toliko, da so v skladu s predvideno uporabo in delovanjem:

1.3.1 vozila, zasnovana za uporabo policije, varnostnih in oboroženih sil;

1.3.2 vozila s sedišči, namenjenimi le za uporabo pri mirujočem vozilu, vendar niso zasnovana za prevoz več kot osmih oseb (brez voznika), kadar se premikajo. Takšna vozila so na primer potujoče knjižnice, cerkve in ambulante. Sedeži, ki se uporabljajo v teh vozilih med vožnjo, morajo biti za uporabnike jasno razpoznavni.

2. OPREDELITVE

V tem pravilniku:

2.1 „Vozilo“ pomeni vozilo kategorije M2 ali M3 na področju uporabe, določenem v zgornjem odstavku 1.

2.1.1 Vozila za več kot 22 potnikov, brez voznika, se delijo v tri razrede:

2.1.1.1 „Razred I“: vozila s prostori za stoječe potnike, da je omogočeno pogosto premikanje potnikov v vozilu.

2.1.1.2 „Razred II“: vozila, izdelana predvsem za prevoz sedečih potnikov, z možnostjo prevoza stoječih potnikov v prehodu in/ali na površini, ki ne presega površine dveh dvojnih sedežev.

2.1.1.3 „Razred III“: vozila, izdelana izključno za prevoz sedečih potnikov.

2.1.1.4 Vozilo lahko spada v več razredov. V takem primeru se lahko homologira za vsak razred, v katerega spada.

2.1.2 Vozila za prevoz do največ 22 potnikov, brez voznika, se delijo v dva razreda:

2.1.2.1 „Razred A“: vozila za prevoz stoječih potnikov; vozilo tega razreda ima sedeže in prostor za prevoz stoječih potnikov.

2.1.2.2 „Razred B“: vozila, ki niso izdelana za prevoz stoječih potnikov; vozilo tega razreda nima prostora za prevoz stoječih potnikov.

2.1.3 „Zgibno vozilo“ pomeni vozilo, sestavljeno iz dveh ali več togih delov, ki so med seboj zgibno povezani; prostori za potnike vsakega dela so med seboj povezani, tako da lahko potniki prehajajo iz enega v drug del; togi deli so trajno povezani tako, da se lahko ločijo le z napravami, ki se običajno dobijo v delavnicah.

2.1.3.1 „Dvonivojsko zgibno vozilo“ pomeni vozilo, sestavljeno iz dveh ali več togih delov, ki so med seboj zgibno povezani; prostori za potnike vsakega dela so med seboj povezani najmanj na enem nivoju, da potniki lahko prehajajo iz enega v drug del; togi deli so trajno povezani tako, da se lahko ločijo le z napravami, ki se ponavadi dobijo v delavnicah.

2.1.4 „Nizkopodni avtobus“ pomeni vozilo razreda I, II ali A, pri katerem je najmanj 35 odstotkov površine, predvidene za stoječe potnike (ali v njegovem sprednjem delu vozila pri zgibnih vozilih ali v spodnjem nivoju pri dvonivojskih vozilih), predstavlja površino brez stopnic in ima dostop vsaj do enih delovnih vrat.

2.1.5 „Karoserija“ pomeni samostojno tehnično enoto, ki vključuje celotno notranjo in zunanjo posebno opremo vozila.

2.1.6 „Dvonivojsko vozilo“ pomeni vozilo, pri katerem je prostor za potnike najmanj v enem delu predviden na dveh nivojih, ki sta drug nad drugim, vendar na zgornjem nivoju ni prostora za prevoz stoječih potnikov.

2.1.7 „Samostojna tehnična enota“ pomeni napravo, namenjeno za uporabo kot del vozila in ki se lahko homologira ločeno, vendar le v zvezi z enim ali več opredeljenimi tipi vozila.

2.2 „Opredelitev tipa/tipov“

2.2.1 „Tip vozila“ pomeni vozila, ki se med seboj ne razlikujejo v naslednjih bistvenih vidikih:

(a) proizvajalcu karoserije;

(b) proizvajalcu podvozja;

(c) zasnovi vozila (več od 22 potnikov ali do vključno 22 potnikov);

(d) zasnovi karoserije (enonivojska/dvonivojska, zgibna, nizkopodna);

(e) tipu karoserije, če je bila karoserija homologirana kot samostojna tehnična enota.

2.2.2 „Tip karoserije“ pri homologaciji kot posamezne tehnične enote pomeni kategorijo karoserije, ki se bistveno ne razlikuje v naslednjih vidikih:

(a) proizvajalcu karoserije;

(b) zasnovi vozila (več od 22 potnikov ali do vključno 22 potnikov);

(c) zasnovi karoserije (enonivojska/dvonivojska, zgibna, nizkopodna);

(d) masi popolnoma opremljene karoserije vozila z dovoljenim odstopanjem 10 odstotkov;

(e) tipih vozil, na katera se lahko vgradi tip karoserije.

2.3 „Homologacija vozila ali samostojne tehnične enote“ pomeni homologacijo tipa vozila ali tipa karoserije iz odstavka 2.2 glede na konstrukcijske značilnosti, določene v tem pravilniku.

2.4 „Nadgradnja“ pomeni del karoserije, ki prispeva k trdnosti vozila pri prevračanju.

2.5 „Delovna vrata“ pomeni vrata, ki so namenjena uporabi potnikov pri običajnih pogojih, medtem ko voznik sedi na svojem sedežu.

2.6 „Dvojna vrata“ pomeni vrata, ki omogočajo dva dostopna prehoda ali njima enakovreden dostopni prehod.

2.7 „Drsna vrata“ pomeni vrata, ki se lahko odpirajo ali zapirajo tako, da se pomikajo vzdolž enega ali več ravnih ali približno ravnih vodil.

2.8 „Zasilna vrata“ pomeni vrata, namenjena za izhod potnikov le izjemoma, zlasti v sili.

2.9 „Okno za zasilni izhod“ pomeni okno, ne nujno zastekljeno, namenjeno za izhod potnikov le v sili.

2.10 „Dvojno ali večkratno okno“ pomeni okno za zasilni izhod, ki je razdeljeno na dva ali več delov z namišljeno/namišljenimi navpično/navpičnimi črto/črtami ali ravnino/ravninami, od katerih vsak po merah in dostopu ustreza zahtevam, ki veljajo za običajen zasilni izhod v oknu.

2.11 „Loputa za zasilni izhod“ pomeni odprtino v strehi ali v podu, namenjeno za izhod potnikov le v sili.

2.12 „Zasilni izhod“ pomeni zasilna vrata, okno za zasilni izhod ali loputo za zasilni izhod.

2.13 „Izhod“ pomeni delovna vrata, notranje stopnišče, polstopnišče ali zasilni izhod.

2.14 „Pod ali nivo“ pomeni del karoserije, katerega zgornja površina nosi stoječe potnike, noge sedečih potnikov in voznika ter članov posadke in na katerem so lahko pritrdišča sedežev.

2.15 „Prehod“ pomeni prostor, ki omogoča dostop potnikom od katerega koli sedeža ali vrste sedežev do drugega sedeža ali vrste sedežev ali do dostopnega prehoda od ali k delovnim vratom ali notranjemu stopnišču ter prostoru za stoječe potnike; ta ne vključuje:

2.15.1 300 mm prostora pred vsakim sedežem; pri sedežih nad koloteki, usmerjenih v sredinski prehod, se lahko ta vrednost zmanjša na 225 mm;

2.15.2 prostora nad površino stopnice ali stopnišča; ali

2.15.3 prostora, določenega za dostop le do enega sedeža ali ene vrste sedežev ali do nasprotni nameščenih prečnih sedežih ali vrstah sedežev.

2.16 „Dostopni prehod“ pomeni prostor, ki sega v notranjost vozila od delovnih vrat do skrajnega zunanjega roba zgornje stopnice (roba prehoda), notranjega stopnišča ali polstopnišča. Če pri vratih ni stopnice, se za dostopni prehod šteje prostor, izmerjen v skladu z odstavkom 7.7.1 priloge 3 do oddaljenosti 300 mm od izhodiščne lege notranje površine dvodelne preskusne plošče.

2.17 „Vozniški prostor“ pomeni prostor, določen izključno za voznika, razen v nujnih primerih, v katerem so vozniški sedež, volan, upravljalne naprave, instrumenti in druge naprave, potrebne za vožnjo in upravljanje vozila.

2.18 „Masa vozila, pripravljenega za vožnjo“ pomeni maso neobremenjenega vozila s karoserijo in z napravo za spenjanje pri vlečnih vozilih, pripravljenega za vožnjo, ali maso podvozja s kabino, če proizvajalec ne opremlja vozila z nadgradnjo in/ali napravo za spenjanje (vključno s hladilnim sredstvom, olji, 90 odstotkov goriva, 100 odstotkov drugih tekočin razen uporabljene vode, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom (75 kg), pri avtobusih in potovalnih avtobusih pa tudi s članom posadke (75 kg), če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke).

2.19 „Največja tehnično dovoljena masa vozila (M)“ pomeni največjo maso vozila na podlagi njegove konstrukcije in zmogljivosti, ki jo je določil proizvajalec. Tehnično dovoljena masa vozila se uporablja pri določanju kategorije vozila.

2.20 „Potnik“ pomeni osebo, ki ni ne voznik ne član posadke.

2.21 „Potnik z zmanjšano zmožnostjo gibanja“ pomeni vse osebe, ki imajo težave pri uporabi javnega prevoza, npr. invalidne osebe (vključno z osebami z okvarjenimi čutili in duševno prizadetimi ter uporabniki invalidskih vozičkov), osebe z okvaro okončin, osebe nižje rasti, osebe s težko prtljago, starejše osebe, nosečnice, osebe z nakupovalnimi vozički ter osebe z otroki (vključno z otroki v vozičkih).

2.22 „Uporabnik invalidskega vozička“ pomeni osebo, ki zaradi oslabelosti ali invalidnosti za gibanje uporablja invalidski voziček.

2.23 „Član posadke“ pomeni osebo, določeno za delo kot sovoznik ali morebitni pomočnik.

2.24 „Prostor za potnike“ pomeni prostor, ki je namenjen uporabi potnikov, razen prostora, ki ga zasedajo stacionarne naprave, kot so na primer bari, čajne kuhinje, toaletni prostori ali prostori za prtljago/blago.

2.25 „Delovna vrata na energetski pogon“ pomeni delovna vrata, delujoča izključno z energijo, ki ni mišična energija, in katerih odpiranje in zapiranje, če nista samodejna, daljinsko upravlja voznik ali član posadke.

2.26 „Samodejna delovna vrata“ pomeni delovna vrata na energetski pogon in ki se lahko odpirajo (razen z uporabo upravljalnih naprav v sili) le, kadar potnik vključi upravljalno napravo in kadar upravljalne naprave vključi voznik, nato pa se samodejno zaprejo.

2.27 „Naprava za preprečitev speljevanja“ pomeni samodejno napravo, ki preprečuje speljevanje mirujočega vozila.

2.28 „Delovna vrata, ki jih upravlja voznik“ pomeni delovna vrata, ki jih običajno odpira in zapira voznik.

2.29 „Prednostni sedež“ pomeni sedež z dodatnim prostorom, namenjen potniku z omejeno mobilnostjo, in je ustrezno označen.

2.30 „Naprava za vkrcanje“ pomeni napravo za olajšanje dostopa v vozila uporabniku invalidskega vozička, npr. dvižne ploščadi, klančine itd.

2.31 „Sistem za znižanje vozila“ pomeni sistem, ki v celoti ali delno zniža ali dvigne karoserijo vozila glede na običajno lego pri vožnji.

2.32 „Dvižna ploščad“ pomeni napravo ali sistem s ploščadjo, ki se lahko dviga in spušča med podom prostora za potnike in tlemi ali robnikom cestišča in tako omogoča potnikom dostop v vozilo.

2.33 „Klančina“ pomeni napravo za premostitev praznine med prostorom za potnike in tlemi ali robnikom.

2.34 „Prenosna klančina“ pomeni klančino, ki se lahko sname z nadgradnje vozila in jo lahko namesti voznik ali član posadke.

2.35 „Snemljivi sedež“ pomeni sedež, ki se lahko preprosto odstrani iz vozila.

2.36 „Sprednji del“ in „zadnji del“ pomenita sprednji del ali zadnji del vozila glede na običajno smer vožnje in v skladu s tem se razlagajo tudi izrazi: „sprednji“, „skrajni sprednji“, „zadnji“ in „skrajni zadnji“ itd.

2.37 „Notranje stopnišče“ pomeni stopnišče, ki omogoča povezavo med zgornjim in spodnjim nivojem.

2.38 „Ločeni oddelek“ pomeni prostor v vozilu, ki ga lahko med vožnjo uporabljajo potniki ali posadka in je ločen od ostalega prostora za potnike ali posadko ter je z njim povezan s prehodom brez vrat, razen če pregrada omogoča potnikom pogled v sosednji prostor za potnike.

2.39 „Polstopnišče“ pomeni stopnišče, ki se začenja na zgornjem nivoju in konča pri zasilnih vratih.

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije za:

(a) tip vozila; ali

(b) samostojno tehnično enoto; ali

(c) tip vozila, na katerem je vgrajena karoserija, ki je bila že homologirana kot samostojna tehnična enota glede na konstrukcijske značilnosti, predloži proizvajalec vozila ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

3.2 Pri vlogi za podelitev homologacije za vozilo, izdelano tako, da je bilo podvozje sestavljeno s homologirano karoserijo, izraz proizvajalec velja za tovarno, ki je sestavila vozilo.

3.3 Vzorec opisnega lista v zvezi s konstrukcijskimi lastnostmi je v delu 1 Priloge 1.

3.3.1 Dodatek 1: za tip vozila,

3.3.2 Dodatek 2: za tip karoserije,

3.3.3 Dodatek 3: za tip vozila, na katerem je vgrajena karoserija, ki je bila že homologirana kot samostojna tehnična enota.

3.4 Vzorec vozila/vozil ali karoserije/karoserij, ki ga je treba homologirati, se predloži tehnični službi, pristojni za opravljanje homologacijskih preskusov.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če vozilo ali karoserija, predložena v homologacijo v skladu s tem pravilnikom, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5, se homologacija tega tipa vozila ali nadgradnje podeli.

4.2 Številka homologacije se določi za vsak homologiran tip vozila. Prvi dve števki (zdaj 01 v skladu s spremembami 01) navajata vrsto sprememb, vključno z zadnjimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu vozila ali karoserije v smislu odstavka 2.2.

4.3 Obvestilo o podelitvi ali razširitvi homologacije tipa vozila ali karoserije v skladu s tem pravilnikom se predloži pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, v obliki, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

4.4 Na vsakem vozilu ali nadgradnji, ki je v skladu s tipom vozila ali karoserije, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, opredeljenem na homologacijskem certifikatu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz:

4.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“, sledi ji številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo ( 2 ); in

4.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledi črka „R“, pomišljaja in številke homologacije na desni strani kroga iz odstavka 4.4.1; in

4.4.3 dodatnega simbola, sestavljenega iz rimskih številk, ki označujejo razred/razrede, za katere je bilo vozilo ali karoserija homologirano. Karoserija, ki se homologira posebej, je dodatno označena s črko S.

4.5 Če je vozilo v skladu s homologiranim tipom vozila po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je homologacijo podelila v skladu s tem pravilnikom, ni treba ponoviti simbola iz odstavka 4.4.1; v takem primeru se v vzdolžnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 4.4.1 vstavijo Pravilnik, številke homologacije in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

4.6 Homologacijska oznaka je jasno čitljiva in neizbrisna.

4.7 Proizvajalec homologacijsko oznako namesti blizu napisne ploščice vozila ali karoserije ali na njo.

4.8 Priloga 2 k temu pravilniku daje primere namestitev homologacijskih oznak.

5. ZAHTEVE

5.1 Vsa vozila so v skladu s predpisi iz Priloge 3 k temu pravilniku (spremenjena s Prilogo 9 v primeru dvonivojskih vozil). Karoserije, ki so bile homologirane posebej, so v skladu s Prilogo 5 in/ali 10, kot je primerno. Homologacija vozila s karoserijo, homologirano v skladu s Prilogo 10, se izvede v skladu s to prilogo.

5.2 Vozila razreda I so dostopna ljudem z zmanjšano zmožnostjo gibanja, vključno z uporabniki invalidskih vozičkov, glede na tehnične predpise iz Priloge 8.

5.3 Pogodbenice se svobodno odločijo za najprimernejšo rešitev za izboljšanje dostopa do vozil, ki ne spadajo v razred I. Če pa so vozila, ki ne spadajo v razred I, opremljena z napravami za ljudi z zmanjšano zmožnostjo gibanja in/ali uporabnike invalidskih vozičkov, so te v skladu z ustreznimi zahtevami iz Priloge 8.

5.4 Nič iz tega pravilnika ne preprečuje nacionalnim organom pogodbenic, da določijo, da so nekatere vrste ukrepov namenjene vozilom, ki so opremljena za prevoz potnikov z zmanjšano zmožnostjo gibanja v skladu s Prilogo 8.

6. SPREMEMBA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE TIPA VOZILA ALI KAROSERIJE

6.1 Vsaka sprememba tipa vozila ali karoserije se sporoči upravnemu organu, ki je podelil homologacijo tipa vozila. Ta organ lahko potem:

6.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnega škodljivega učinka in da vozilo ali karoserija v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali

6.1.2 od tehnične službe, pristojne za opravljanje preskusov, zahteva nadaljnje poročilo o preskusu.

6.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije, se z navedbo sprememb, v skladu s postopkom iz odstavka 4.3 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

6.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko te razširitve in o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, v skladu z vzorcem iz Dodatka 2 Priloge 1 k temu pravilniku.

7. SKLADNOST PROIZVODNJE

Skladnost proizvodnih postopkov je v skladu z Dodatkom 2 k Sporazumu (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2) v naslednjih zahtevah:

7.1 Vozila in karoserije, homologirana na podlagi tega pravilnika, se izdelajo tako, da izpolnjujejo zahteve iz zgornjega odstavka 5, da bi bili v skladu s homologiranim tipom.

7.2 Pristojni organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri ustreznost uporabljenih metod preverjanja skladnosti v vsakem proizvodnem obratu. Ta preverjanja se navadno opravijo enkrat na dve leti.

8. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Homologacija, ki se podeli za tip vozila ali karoserije v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če ne izpolnjuje zahtev iz zgornjega odstavka 5.

8.2 Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je prej podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Dodatka 2 Priloge 1 k temu pravilniku.

9. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila ali karoserije v skladu s to uredbo, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Ko ta organ prejme ustrezno sporočilo, o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

10. PREHODNE DOLOČBE

10.1 Od uradnega datuma veljavnosti sprememb 01 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne zavrne dodelitve ECE-homologacij v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

10.2 Nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne zavrne nacionalne homologacije tipa vozila, homologiranega v skladu s spremembami 01 tega pravilnika.

10.3 Po 36 mesecih od datuma veljavnosti dodelijo pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, homologacijo le, če je tip vozila, ki je v postopku homologacije, v skladu z zahtevami tega pravilnika, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

10.4 72 mesecev po veljavnosti sprememb 01 tega pravilnika lahko pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, zavrnejo prvo nacionalno registracijo (začetek uporabe) vozila, ki ne izpolnjuje zahtev iz sprememb 01 tega pravilnika.

11. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI OPRAVLJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki opravljajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in ki se jim pošljejo certifikati, izdani v drugih državah, ki potrjujejo podelitev, razširitev ali zavrnitev ali preklic homologacije.

12. PRIPOMBE V ZVEZI Z DOVOLJENIMI OBREMENITVAMI OSI ALI SKUPNO TEŽO VOZILA

Pogodbenicam Sporazuma v skladu s členom 3 tega sporazuma ni odvzeta pravica, da na svojem ozemlju prepovejo registracijo tipov vozil, ki jim je homologacijo podelila druga pogodbenica v skladu s tem pravilnikom, če prevažanje potnikov in prtljage obremeni osi ali preseže pravne omejitve za tehnično dovoljeno maso vozila, veljavne na njihovem ozemlju.









SEZNAM PRILOG

PRILOGA 1 Dokumentacija za ECE-homologacijo Del 1 Vzorec informativne dokumentacije Del 2 Certifikat o homologaciji PRILOGA 2 Namestitev homologacijskih oznak PRILOGA 3 Zahteve, ki jih morajo izpolnjevati vsa vozila Dodatek: Računsko preverjanje statične meje prevračanja PRILOGA 4 Obrazložitveni diagrami PRILOGA 5 Trdnost nadgradnje PRILOGA 6 Navodila za merjenje sil za zapiranje delovnih vrat na energijski pogon PRILOGA 7 Posebne zahteve za vozila za prevoz do največ 22 potnikov PRILOGA 8 Zahteve za tehnične naprave, ki omogočajo dostop potnikom z zmanjšano zmožnostjo gibanja PRILOGA 9 Posebne zahteve za dvonivojska vozila PRILOGA 10 Homologacija samostojnih tehničnih enot in homologacija vozila, na katerem je vgrajena karoserija, ki je bila že homologirana kot samostojna tehnična enota PRILOGA 11 Mase in mere









PRILOGA 1

DOKUMENTACIJA ZA ECE-HOMOLOGACIJO

DEL 1

Vzorec informativne dokumentacije

Dodatek 1

VZOREC INFORMATIVNE DOKUMENTACIJE

v skladu s Pravilnikom No. 107 v zvezi s homologacijo vozil kategorij M2 ali M3 glede na splošno konstrukcijo.

Naslednje informacije, če je smiselno, morajo biti predložene v treh izvodih in vključevati seznam. Kakršne koli risbe morajo biti v formatu A4 ali zložene na ta format predložene v ustreznem merilu in morajo biti dovolj podrobne. Morebitne fotografije morajo prikazovati dovolj podrobnosti. Če se sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote upravljajo elektronsko, morajo biti dodane informacije o njihovem delovanju.

1. SPLOŠNO

1.1 Oznaka (trgovsko ime proizvajalca):

1.2 Tip:

1.2.1 Podvozje:

1.2.2 Karoserija/celotno vozilo:

1.3 Podatki za identifikacijo tipa vozila, če je oznaka na vozilu ( 3 ):

1.3.1 Podvozje:

1.3.2 Karoserija/celotno vozilo:

1.3.3 Mesto oznake

1.3.3.1 Podvozje:

1.3.3.2 Karoserija/celotno vozilo:

1.4 Kategorija vozila ( 4 ):

1.5 Ime in naslov proizvajalca:

1.6 Naslov/naslovi proizvodne/proizvodnih tovarne/tovarn:

2. SPLOŠNE KONSTRUKCIJSKE ZNAČILNOSTI VOZILA

2.1 Fotografije in/ali risbe vzorčnega vozila:

2.2 Merska risba celotnega vozila:

2.3 Število osi in koles:

2.3.1 Število in lega osi z dvojnimi kolesi:

2.3.2 Število in lega krmiljenih osi:

2.4 Podvozje (če obstaja) (splošna risba):

2.5 Material, ki se uporabi za vzdolžne nosilce ( 5 ):

2.6 Lega in način vgradnje motorja:

2.7 Vozniška kabina (sprednja ali običajna) ( 6 ):

2.8 Lega volana:

2.8.1 vozilo je izdelano za vožnjo po desni/levi ( 7 ) strani cestišča.

2.9 Navesti, ali je motorno vozilo namenjeno za vleko priklopnikov in ali je priklopnik polpriklopnik, priklopnik z vlečnim drogom ali priklopnik s centralno osjo.

3. MASE IN MERE ( 8 ) (v kg in mm) (navesti povezavo z risbo, kjer je to primerno)

3.1 Medosne razdalje (polno obremenjenega vozila) ( 9 ):

3.2 Mere vozila (skupne)

3.2.1 Za podvozje s karoserijo

3.2.1.1 Dolžina ( 10 ):

3.2.1.2 Širina ( 11 ):

3.2.1.3 Višina (v stanju, pripravljenem za vožnjo) ( 12 ) (pri vzmetenju z nastavljivo višino navesti običajen delovni položaj):

3.2.1.4 Sprednji previs ( 13 ):

3.2.1.5 Zadnji previs ( 14 ):

3.3 Lega težišča vozila pri največji tehnično dovoljeni masi v vzdolžni, prečni in navpični smeri.

3.4 Masa vozila z nadgradnjo in v primeru vlečnega vozila kategorije, ki ni kategorija M1, z napravo za spenjanje, če jo vgradi proizvajalec, pripravljenega za vožnjo, ali masa podvozja ali podvozja s kabino, brez karoserije in/ali napravo za spenjanje, če proizvajalec ne opremi vozila s karoserijo in/ali napravo za spenjanje (vključno s tekočinami, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom ter pri avtobusih in potovalnih avtobusih, članom posadke, če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke) ( 15 ) (največja in najmanjša za vsako različico):

3.4.1 porazdelitev te mase na osi in za polpriklopnik ali priklopnik s centralno osjo obremenitev na spojni točki (največja in najmanjša za vsako različico):

3.5 Največja tehnično dovoljena masa vozila po podatkih proizvajalca ( 16 ) (največja in najmanjša za vsako različico):

3.5.1 porazdelitev te mase med osmi (največja in najmanjša za vsako različico):

3.6 Največja tehnično dovoljena obremenitev/masa na vsako os:

3.7 Največja tehnično dovoljena masa na spojni točki:

3.7.1 motornega vozila:

4. KAROSERIJA

4.2 Uporabljeni materiali in konstrukcijske metode:

5. POSEBNI PREDPISI ZA VOZILA, KI SE UPORABLJAJO ZA PREVOZ POTNIKOV IN IMAJO POLEG VOZNIŠKEGA SEDEŽA ŠE VEČ KOT OSEM SEDEŽEV

5.1 Razred vozila (razred I, razred II, razred III, razred A, razred B):

5.2 Prostor za potnike (m2):

5.2.1 Skupaj (So):

5.2.2 Zgornji nivo (Soa): (7)

5.2.3 Spodnji nivo (Sob): (7)

5.2.4 Za stoječe potnike (S1):

5.3 Število potnikov (sedečih in stoječih):

5.3.1 Skupaj (N):

5.3.2 Zgornji nivo (Na): (7)

5.3.3 Spodnji nivo (Nb): (7)

5.4 Število potnikov (sedečih):

5.4.1 Skupaj (A):

5.4.2 Zgornji nivo (Aa): (7)

5.4.3 Spodnji nivo (Ab): (7)

5.5 Sedež za člana posadke: da/ne (7)

5.6 Število delovnih vrat:

5.7 Število zasilnih izhodov (vrata, okna, lopute za zasilni izhod, notranje stopnišče in polstopnišče):

5.7.1 Skupaj:

5.8 Prostornina prostorov za prtljago (m3):

5.9 Prostor za prevoz prtljage na strehi (m2):

5.10 Tehnične naprave za olajšanje dostopa v vozila (npr. klančina, dvižna ploščad, sistem za znižanje višine vozila), če so vgrajene:

5.11 TRDNOST NADGRADNJE:

5.11.1 Številka homologacije iz Pravilnika št. 66, če je na voljo:

5.11.2 Za nadgradnje, ki še niso bile homologirane:

5.11.2.1 podroben opis nadgradnje tipa vozila, vključno z merami, postavitvijo in uporabljenimi materiali, ter njenih pritrditev na okvir podvozja:

5.11.2.2 risbe vozila in tistih delov notranje opreme, ki vplivajo na trdnost nadgradnje ali na prostor za preživetje:

5.11.2.3 lega težišča vozila, pripravljenega za vožnjo, v vzdolžni, prečni in navpični smeri:

5.11.2.4 največja razdalja med središčnicami zunanjih potniških sedežev.

Pojasnjevalne opombe:









PRILOGA 1

DOKUMENTACIJA ZA ECE-HOMOLOGACIJO

DEL 1

Vzorec informativne dokumentacije

Dodatek 2

VZOREC INFORMATIVNE DOKUMENTACIJE

v skladu s Pravilnikom No. 107 v zvezi s homologacijo karoserije vozil kategorij M2 ali M3 glede na splošno konstrukcijo.

Naslednje informacije, če je potrebno, morajo biti predložene v treh izvodih in vključevati seznam. Kakršne koli risbe morajo biti v ustreznem merilu in dovolj podrobne, v formatu A4 ali zložene na ta format. Morebitne fotografije morajo prikazovati dovolj podrobnosti. Če se sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote upravljajo elektronsko, morajo biti predložene tudi informacije o njihovem delovanju.

1. SPLOŠNO

1.1 Oznaka (trgovsko ime proizvajalca):

1.2 Tip:

1.3 Podatki za identifikacijo tipa vozila, če je oznaka na vozilu (b):

1.3.1 Karoserija/celotno vozilo:

1.3.2 Mesto oznake:

1.3.3 Karoserija/celotno vozilo:

1.4 Mesto in način namestitve homologacijske oznake ECE pri sestavnih delih in samostojnih tehničnih enotah:

1.5 Naslov/naslovi proizvodne/proizvodnih tovarne/tovarn:

2. SPLOŠNE KONSTRUKCIJSKE ZNAČILNOSTI VOZILA

2.1 Fotografije in/ali risbe vzorčnega vozila:

2.2 Merska risba celotnega vozila:

2.3 Število osi in koles:

2.4 Podvozje (če obstaja) (splošna risba):

2.5 Material, ki se uporabi za vzdolžne nosilce (d):

2.6 Lega in način vgradnje motorja:

2.7 Vozniška kabina (trambus ali z motorjem pod sprednjim pokrovom) (z):

2.8 Lega volana:

3. MASE IN MERE (e) (v kg in mm) (navesti povezavo z risbo, kjer je to primerno)

3.1 Medosne razdalje (polno obremenjenega vozila) (f):

3.2 Mere vozila (skupne)

3.2.1 Za karoserijo, homologirano brez podvozja:

3.2.1.1 Dolžina (j):

3.2.1.2 Širina (k):

3.2.1.3 Višina (v stanju, pripravljenem za vožnjo) (l) (pri vzmetenju z nastavljivo višino navesti običajen delovni položaj):

4. KAROSERIJA

4.1 Vrsta karoserije: enonivojska/dvonivojska/toga/nizkopodna (1)

4.2 Uporabljeni materiali in gradbene metode:

5. POSEBNI PREDPISI ZA VOZILA, KI SE UPORABLJAJO ZA PREVOZ POTNIKOV IN IMAJO POLEG VOZNIŠKEGA SEDEŽA ŠE VEČ KOT OSEM SEDEŽEV

5.1 Razred vozila (razred I, razred II, razred III, razred A, razred B):

5.1.1 Tipi podvozja, na katero se lahko vgradi homologirana karoserija (proizvajalec/proizvajalci in tipi vozila/vozil):

5.2 Prostor za potnike (m2):

5.2.1 Skupaj (So):

5.2.1.1 zgornji nivo (Soa): (1)

5.2.1.2 spodnji nivo (Sob): (1)

5.2.2 Za stoječe potnike (S1):

5.3 Število potnikov (sedečih in stoječih):

5.3.1 skupaj (N):

5.3.2 zgornji nivo (Na): (1)

5.3.3 spodnji nivo (Nb): (1)

5.4 Število potniških sedežev:

5.4.1 skupaj (A):

5.4.2 zgornji nivo (Aa): (1)

5.4.3 spodnji nivo (Ab): (1)

5.5 Število delovnih vrat:

5.6 Število zasilnih izhodov (vrata, okna, lopute za zasilni izhod, notranje stopnišče in polstopnišče):

5.6.1 skupaj:

5.6.2 zgornji nivo: (1)

5.6.3 spodnji nivo: (1)

5.7 Prostornina prostorov za prtljago (m3):

5.8 Prostor za prevoz prtljage na strehi (m2):

5.9 Tehnične naprave za olajšanje dostopa v vozila (npr. klančina, dvižna ploščad, sistem za znižanje višine vozila), če so vgrajene:

5.10 TRDNOST NADGRADNJE:

5.10.1 Številka homologacije iz Pravilnika št. 66, če je na voljo:

5.10.2 Za nadgradnje, ki še niso bile homologirane:

5.10.2.1 podroben opis nadgradnje tipa vozila, vključno z merami, konfiguracijo in uporabljenimi materiali, ter njenih pritrditev na okvir podvozja:

5.10.2.2 Risbe vozila in tistih delov notranje opreme, ki vplivajo na trdnost nadgradnje ali na prostor za preživetje:

5.10.2.3 Lega težišča vozila, pripravljenega za vožnjo, v vzdolžni, prečni in navpični smeri:

5.10.2.4 Največja razdalja med središčnicami zunanjih potniških sedežev.

5.11 Točke tega pravilnika, ki jih je treba izpolniti in prikazati za to ločeno tehnično enoto:

Pojasnjevalne opombe: glej Dodatek 1.









PRILOGA 1

DOKUMENTACIJA ZA ECE-HOMOLOGACIJO

DEL 1

Vzorec informativnih dokumentov

Dodatek 3

VZOREC INFORMATIVNIH DOKUMENTOV

V skladu s Pravilnikom No. 107 v zvezi s homologacijo vozila kategorij M2 ali M3, katerega karoserija je bila prej homologirana kot samostojna tehnična enota, glede na splošno konstrukcijo

Naslednje informacije, če je potrebno, morajo biti predložene v treh izvodih in vključevati seznam. Kakršne koli risbe morajo biti v ustreznem merilu in dovolj podrobne, v formatu A4 ali zložene na ta format. Morebitne fotografije morajo prikazovati dovolj podrobnosti. Če se sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote upravljajo elektronsko, morajo biti dodane informacije o njihovem delovanju.

1. SPLOŠNO

1.1 Oznaka (trgovsko ime proizvajalca):

1.2 Tip:

1.2.1 Podvozje:

1.2.2 Karoserija/celotno vozilo:

1.3 Podatki za identifikacijo tipa vozila, če je oznaka na vozilu (b):

1.3.1 Podvozje:

1.3.2 Karoserija/celotno vozilo:

1.3.3 Mesto oznake:

1.3.3.1 Podvozje:

1.3.3.2 Karoserija/celotno vozilo:

1.4 Kategorija vozila (c):

1.5 Ime in naslov proizvajalca:

1.6 Naslov/naslovi proizvodne/proizvodnih tovarne/tovarn:

2. SPLOŠNE KONSTRUKCIJSKE LASTNOSTI VOZILA

2.1 Fotografije in/ali risbe vzorčnega vozila:

2.2 Merska risba celotnega vozila:

2.3 Število osi in koles:

2.3.1 Število in lega osi z dvojnimi kolesi:

2.4 Podvozje (če obstaja) (splošna risba):

2.5 Material, ki se uporabi za vzdolžne nosilce (d):

2.6 Lega in način vgradnje motorja:

2.7 Lega volana:

2.7.1 vozilo je izdelano za vožnjo po desni/levi 1 strani cestišča.

3. MASE IN MERE (e) (V KG IN MM) (NAVESTI POVEZAVO Z RISBO, KJER JE TO MOGOČE)

3.1 Medosne razdalje (polno obremenjenega vozila) (f):

3.2 Mere vozila (skupne)

3.2.1 Za podvozje s karoserijo

3.2.1.1 Dolžina (j):

3.2.1.2 Širina (k):

3.2.1.2.1 Največja širina:

3.2.1.3 Višina (v stanju, pripravljenem za vožnjo) (l) (pri vzmetenju z nastavljivo višino navesti običajen delovni položaj):

3.3 Masa vozila s karoserijo in za vlečno vozilo kategorije, ki ni kategorija M1, z napravo za spenjanje, če jo vgradi proizvajalec, pripravljenega za vožnjo, ali masa podvozja ali podvozja s kabino, brez karoserije in/ali napravo za spenjanje, če proizvajalec ne opremi vozila s karoserijo in/ali napravo za spenjanje (vključno s tekočinami, orodjem, rezervnim kolesom in voznikom ter za avtobuse in potovalne avtobuse članom posadke, če je vozilo opremljeno s sedežem za člana posadke): (°) (največja in najmanjša za vsako različico).

3.3.1 Porazdelitev te mase na osi in za polpriklopnik ali priklopnik s centralno osjo obremenitev na spojni točki (največja in najmanjša za vsako različico):

3.4 Največja tehnično dovoljena masa obremenjenega vozila po podatkih proizvajalca (y) (največja in najmanjša):

3.4.1 porazdelitev te mase na osi in za polpriklopnik ali priklopnik s centralno osjo obremenitev na spojni točki (največja in najmanjša):

3.5 Največja tehnično dovoljena masa/obremenitev na vsako os:

4. TRDNOST NADGRADNJE:

4.1 Številka homologacije iz Pravilnika št. 66, če je na voljo:

4.2 Za nadgradnje, ki še niso bile homologirane:

4.2.1 podroben opis nadgradnje tipa vozila, vključno z merami, postavitvijo in uporabljenimi materiali, ter njenih pritrditev na okvir podvozja:

4.2.2 risbe vozila in tistih delov notranje opreme, ki vplivajo na trdnost nadgradnje ali na prostor za preživetje:

4.3 Lega težišča vozila, pripravljenega za vožnjo, v vzdolžni, prečni in navpični smeri:

4.4 Največja razdalja med središčnicami zunanjih potniških sedežev.

Pojasnjevalne opombe: glej Dodatek 1.









PRILOGA 1

DEL 2

Dodatek 1

SPOROČILO

(največji format: A4 (210 mm × 297 mm))









PRILOGA 1

DEL 2

Dodatek 2

SPOROČILO

(največji format: A4 (210 mm × 297 mm))









PRILOGA 1

DEL 2

Dodatek 3

SPOROČILO

(največji format: A4 (210 mm × 297 mm))









PRILOGA 2

NAMESTITEV HOMOLOGACIJSKIH OZNAK

Vzorec A

(glej odstavek 4.4 tega pravilnika)

a = 8 mm min

Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila, glede na lastnosti konstrukcije, homologiran na Nizozemskem (E 4) za razred III v skladu s Pravilnikom št. 107 pod številko homologacije 012439. Številka homologacije pomeni, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami Pravilnika št. 107, kot je bil spremenjen s spremembami 01.

Vzorec B

(glej odstavek 4.5 tega pravilnika)

a = 8 mm min

Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na vozilo, pomeni, da je bil zadevni tip vozila homologiran na Nizozemskem (E4) v skladu s Pravilnikoma št. 107 in 43 ( *1 ). Prvi dve števki številke homologacijske pomenita, da je na dan podelitve zadevnih homologacij Pravilnik št. 107 vključeval spremembe 01, Pravilnik št. 43 pa je ohranil prvotno obliko.

Vzorec C

(Glej odstavek 4.1.3 tega pravilnika)

a = 8 mm min

Zgornja homologacijska oznaka, nameščena na karoserijo vozila, pomeni, da je bil zadevni tip karoserije, glede na lastnosti konstrukcije, homologiran posebej na Nizozemskem (E 4) za razred III kot samostojna karoserija (črka S) v skladu s Pravilnikom št. 107 pod številko homologacije 012439. Številka homologacije pomeni, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami Pravilnika št. 107, kot je bil spremenjen s spremembami 01.









PRILOGA 3

ZAHTEVE, KI JIH MORAJO IZPOLNJEVATI VSA VOZILA

1.–6. (rezervirano)

7. ZAHTEVE

7.1 Splošno

7.1.1 Če ni drugače določeno, se vse meritve opravijo, ko ima vozilo maso, ki ustreza masi vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, ter stoji na gladki in vodoravni talni površini ter je v običajnem stanju za vožnjo. Če je vgrajen sistem za znižanje vozila, se namesti tako, da ima vozilo med vožnjo običajno višino. V primeru podelitve homologacije karoserije kot samostojne tehnične enote položaj karoserije glede na ravno vodoravno površino določi proizvajalec.

7.1.2 Če je v tem pravilniku zahteva, da je površina v vozilu vodoravna ali pod posebnim kotom, ko ima vozilo maso, ki ustreza masi vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, lahko ima pri vozilih z mehanskim vzmetenjem ta površina večji naklon ali ima naklon, ko ima vozilo maso vozila, pripravljenega za vožnjo, če je ta zahteva izpolnjena, ko je vozilo v stanju obremenitve, kot ga je določil proizvajalec. Če je v vozilo vgrajen sistem za znižanje vozila, ni v delovanju.

7.2 Mase in mere

7.2.1 Vozila izpolnjujejo zahteve iz Priloge 11.

7.2.2 Prostor, ki je na voljo potnikom

7.2.2.1 Skupna površina S0, ki je na voljo potnikom, se izračuna tako, da se od skupne površine poda vozila odšteje:

7.2.2.1.1 površina vozniškega prostora;

7.2.2.1.2 površina stopnic pri vratih in površina vseh drugih stopnic z globino, manjšo od 300 mm, ter površina, zavzeta z vrati in njihovim mehanizmom, ko delujejo;

7.2.2.1.3 površina vsakega dela, nad katerim je svetla višina manjša od 1 350 mm, merjeno od poda, brez upoštevanja dovoljenega vdora v prostor iz odstavkov 7.7.8.6.3 in 7.7.8.6.4. Pri vozilih razreda A ali B se ta mera lahko zmanjša na 1 200 mm;

7.2.2.1.4 površina katerega koli dela vozila, ki po odstavku 7.9.4 ni dostopna potnikom;

7.2.2.1.5 površina katerega koli prostora, namenjenega izključno prevozu blaga ali prtljage, ki ni dostopen potnikom;

7.2.2.1.6 površina, ki je potrebna za zagotavljanje neoviranega delovnega prostora pri čajni kuhinji;

7.2.2.1.7 površina poda, ki jo zavzemajo stopnišče, polstopnišče, notranje stopnišče ali površina vsake stopnice.

7.2.2.2 Površina S1, ki je na voljo stoječim potnikom, se izračuna tako, da se od S0 odšteje:

7.2.2.2.1 površina vseh delov poda, kjer naklon presega največje dovoljene vrednosti, določene v odstavku 7.7.6;

7.2.2.2.2 površina vseh delov, ki stoječemu potniku niso dostopni, če so vsi sedeži zasedeni, razen sklopnih sedežev;

7.2.2.2.3 površina vseh predelov, kjer je svetla višina nad podom manjša od višine prehoda, določene v odstavku 7.7.5.1 (ročaji se v zvezi s tem ne upoštevajo);

7.2.2.2.4 površina pred prečno navpično ravnino, ki poteka skozi sredino površine vozniškega sedeža (v najbolj nazaj pomaknjeni legi);

7.2.2.2.5 površina 300 mm pred vsemi sedeži, ki niso sklopni, razen kjer je prečno usmerjen sedež nameščen nad okrovom kolesa, se ta vrednost lahko zmanjša na 225 mm. V primeru spremenljive razporeditve sedežev pred katerim koli sedežem, kadar se uporablja, glej odstavek 7.2.2.4;

7.2.2.2.6 katera koli površina, ki ni izključena s predpisi iz odstavkov 7.2.2.2.1 do 7.2.2.2.5 in na katero ni mogoče položiti pravokotnika velikosti 400 mm × 300 mm;

7.2.2.2.7 pri vozilih razreda II površina, kjer stanje ni dovoljeno;

7.2.2.2.8 pri dvonivojskih vozilih vse površine na zgornjem nivoju;

7.2.2.2.9 površina prostora/prostorov za invalidski voziček, če velja/veljajo za zasedenega/zasedene z uporabnikom/uporabniki invalidskih vozičkov, glej odstavek 7.2.2.4.

7.2.2.3 V vozilu je število sedežev (P), ki niso sklopni sedeži in ustrezajo zahtevam iz odstavka 7.7.8. Če je vozilo razreda I, II ali A, je število sedežev na vsakem nivoju najmanj enako številu kvadratnih metrov poda na tem nivoju, ki je na voljo potnikom in posadki (če obstaja), zaokroženemu navzdol na najbližje celo število; to število je lahko pri vozilih razreda I, razen pri zgornjem nivoju, zmanjšano za 10 odstotkov.

7.2.2.4 Pri vozilu, opremljenem s spremenljivo razporeditvijo sedežev, se površina, ki je na voljo stoječim potnikom (S1), in predpisi iz odstavka 7.2.3 ustrezno določijo za vsakega od naslednjih pogojev:

7.2.2.4.1 zasedejo se vsi razpoložljivi sedeži, nato preostala površina za stoječe potnike, in če še ostane prostor, prostori za invalidske vozičke;

7.2.2.4.2 zasedejo se vsa razpoložljiva stojišča, nato preostali sedeži, ki so na voljo sedečim potnikom, in če še ostane prostor, prostori za invalidske vozičke;

7.2.2.4.3 zasedejo se vsi razpoložljivi prostori za invalidske vozičke, nato preostala površina za stoječe potnike in potem preostali sedeži, ki so na voljo za uporabo.

7.2.3 Označevanje vozil

7.2.3.1 V vozilu se v bližini sprednjih vrat, tako da je vidno z notranje strani, z vsaj 15 mm velikimi črkami ali piktogrami in vsaj 25 mm velikimi številkami, jasno označi:

7.2.3.1.1 največje število sedežev, za katere je vozilo zasnovano;

7.2.3.1.2 največje število morebitnih stojišč, za katere je vozilo zasnovano;

7.2.3.1.3 največje število morebitnih invalidskih vozičkov, za katere je vozilo zasnovano.

7.2.3.2 Če je vozilo zasnovano za spremenljivo število sedežev, spremenljivo površino za stoječe potnike ali spremenljivo število invalidskih vozičkov, veljajo zahteve iz odstavka 7.2.3.1 vsakič za največjo število sedežev in ustrezno število invalidskih vozičkov in stoječih potnikov, če je to primerno.

7.2.3.3 V vozniškem prostoru se na mestu, ki ga voznik jasno vidi, zagotovi prostor, na katerem se z vsaj 10 mm velikimi črkami ali piktogrami in z vsaj 12 mm velikimi številkami navede:

7.2.3.3.1 masa prtljage, ki se lahko prevaža, če je vozilo obremenjeno z največjim številom potnikov in posadke ter ne presega največje tehnično dovoljene mase ali dovoljene obremenitve katere koli osi. Ta vključuje maso prtljage:

7.2.3.3.1.1 v prostorih za prtljago (masa B, odstavek 7.4.3.3.1 Priloge 11);

7.2.3.3.1.2 na strehi, če je opremljena za prevoz prtljage (masa BX, odstavek 7.4.3.3.1 Priloge 11).

7.3 Trdnost nadgradnje

7.3.1 Vsa enonivojska vozila razredov II in III imajo nadgradnje, ki izpolnjujejo zahteve iz Priloge 5.

7.4 Preskus stabilnosti

7.4.1 Stabilnost vozila je takšna, da ne preseže točke, v kateri se vozilo prevrne, če se površina, na kateri stoji vozilo, nagne izmenično na obe strani pod kotom 28 stopinj glede na horizontalo.

7.4.2 Za namene zgornjega preskusa ima vozilo maso, ki ustreza masi vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, kot je opisano v odstavku 2.18 tega pravilnika, ob naslednjih dodatnih pogojih:

7.4.2.1 Na vsakem potniškem sedežu je obremenitev, enaka vrednosti Q (kot je določena v odstavku 7.4.3.3.1 Priloge 11). Če je vozilo namenjeno stoječim potnikom ali ima člana posadke, ki ne sedi, so težišča obremenitev Q ali 75 kg, ki jim ustrezajo, enakomerno porazdeljena na območju za stoječe potnike ali člane posadke na višini 875 mm. Če je vozilo opremljeno za prevoz prtljage na strehi, se na streho pritrdi enakomerno porazdeljena masa (BX), ki ni manjša od tiste, ki jo je navedel proizvajalec v skladu z odstavkom 7.4.3.3.1 Priloge 11, in ustreza takšni prtljagi. V drugih prostorih za prtljago ni prtljage.

7.4.2.2 Če ima vozilo spremenljivo razporeditev sedežev, spremenljivo razporeditev stojišč ali je zasnovano za prevoz enega ali več invalidskih vozičkov, so glede na katero koli območje prostora za potnike, ki se spremeni, obremenitve iz odstavka 7.4.2.1 večje od:

(a) mase, ki ustreza številu sedečih potnikov, ki lahko zasedejo to območje, vključno z maso snemljivih sedežev; ali

(b) mase, ki ustreza številu stoječih potnikov, ki lahko zasedejo to območje; ali

(c) mase invalidskih vozičkov in uporabnikov, ki lahko zasedejo območje, s skupno maso vsakega 250 kg na višini 500 mm nad podom v središču vsakega prostora za invalidski voziček; ali

(d) mase sedečih potnikov, stoječih potnikov in uporabnikov invalidskih vozičkov ter kakršne koli kombinacije potnikov, ki lahko zasedejo to območje.

7.4.3 Višina katere koli stopnice, ki se uporablja za preprečevanje bočnega zdrsa kolesa vozila na napravi za preskušanje nagibanja, ni večja od dveh tretjin razdalje med površino, na kateri vozilo stoji pred nagibanjem, in tistim delom platišča tega kolesa, ki je najbližje površini, ko je vozilo obremenjeno v skladu z odstavkom 7.4.2.

7.4.4 Med preskusom se nobeni deli vozila, ki se med seboj naj ne bi stikali med običajno uporabo vozila, ne stikajo med seboj in noben del se ne poškoduje ali premakne.

7.4.5 Kot druga možnost se lahko z računsko metodo pokaže, da se vozilo ne bo prevrnilo pod pogoji, opisanimi v odstavkih 7.4.1 in 7.4.2 Takšen izračun upošteva naslednje parametre:

7.4.5.1 mase in mere;

7.4.5.2 višino težišča;

7.4.5.3 trdoto vzmeti;

7.4.5.4 navpično in vodoravno vzmetnost pnevmatik;

7.4.5.5 značilnosti uravnavanja zračnega tlaka v zračnih vzmeteh;

7.4.5.6 položaj središča vrtenja;

7.4.5.7 torzijsko trdnost karoserije.

Metoda izračuna je opisana v Dodatku 1 k tej prilogi.

7.5 Zaščita pred nevarnostjo požara

7.5.1 Prostor za vgradnjo motorja

7.5.1.1 V prostoru za vgradnjo motorja se ne uporablja vnetljiva zvočna izolacija ali material, ki se lahko prepoji z gorivom, mazivom ali drugo gorljivo snovjo, razen če je prekrit z nepropustnim slojem.

7.5.1.2 Z ustrezno razporeditvijo prostora za vgradnjo motorja ali zagotovitvijo odvodnih odprtin se sprejmejo previdnostni ukrepi, da se čim bolj prepreči kopičenje goriva, mazalnega olja ali drugih gorljivih snovi v katerem koli delu prostora za vgradnjo motorja.

7.5.1.3 Pregrada iz materiala, odpornega proti vročini, se vgradi med prostor za vgradnjo motorja ali kateri koli drug vir toplote (kot je naprava, namenjena absorbiranju energije, ki se sprošča pri dolgi vožnji navzdol, npr. retarder, ali naprava za ogrevanje notranjosti karoserije, razen naprave, ki deluje s kroženjem tople vode) in ostali del vozila. Vsi pritrdilni elementi, spojke, tesnila itd., uporabljeni v povezavi s pregrado, so odporni proti ognju.

7.5.1.4 V prostoru za potnike se lahko zagotovi ogrevalna naprava, ki ne deluje na vročo vodo, če je material ohišja odporen proti temperaturam, ki jih ustvarja naprava, če ne sprošča strupenih hlapov in je nameščena tako, da za nobenega potnika ni verjetno, da se dotakne katere koli vroče površine.

7.5.2 Električna oprema in ožičenje

7.5.2.1 Vsi kabli so dobro izolirani ter vsi kabli in električna oprema lahko prenesejo temperaturne in vlažnostne razmere, ki so jim izpostavljeni. V prostoru za vgradnjo motorja se posebna pozornost nameni njihovi primernosti za prenašanje temperature okolja in vplivom vseh mogočih onesnaževalcev.

7.5.2.2 Skozi noben kabel, uporabljen v električnem tokokrogu, ne sme teči močnejši tok od tistega, ki je sprejemljiv za tak kabel, ob upoštevanju načina namestitve in najvišje temperature prostora.

7.5.2.3 Vse elemente električnega tokokroga, razen zaganjača, tokokroga vžiga (prisilni vžig), žarilnih svečk, naprave za zaustavitev motorja, napajalnega elementa in negativnega pola na akumulatorju se poveže z varovalko ali stikalo. Vseeno so lahko varovani s skupno varovalko ali skupnim stikalom, če njihov nazivni tok ne presega 16 A.

7.5.2.4 Vsi kabli so dobro zaščiteni in varno pritrjeni tako, da se ne morejo poškodovati s presekanjem, obrabo ali drgnjenjem.

7.5.2.5 Če napetost v enem ali več električnih tokokrogih vozila presega 100 V efektivne napetosti (koren povprečja kvadratov), se ročno ločilno stikalo, ki lahko odklopi vse takšne tokokroge od glavnega električnega napajanja, poveže z vsakim polom tega napajanja, ki električno ni povezano z zemljo, in se namesti v vozilu tako, da je preprosto dostopno vozniku, pod pogojem, da nobeno takšno ločilno stikalo ne more prekiniti nobenega električnega tokokroga, ki napaja obvezne zunanje luči vozila. Ta odstavek ne velja za visokonapetostne tokokroge vžiga ali neodvisne tokokroge v enoti opreme v vozilu.

7.5.2.6 Vsi električni kabli so nameščeni tako, da se noben njihov del ne more stikati s cevjo za dovod goriva ali s katerim koli delom izpušnega sistema ali biti izpostavljen prekomerni vročini, razen če sta zagotovljeni ustrezna posebna izolacija in zaščita, kot na primer pri izpušnem ventilu z magnetnim stikalom.

7.5.3 Akumulatorji

7.5.3.1 Vsi akumulatorji so dobro pritrjeni in dostopni brez težav.

7.5.3.2 Prostor za akumulator je ločen od prostora za potnike in vozniškega prostora ter se prezračuje navzven.

7.5.3.3 Sponke akumulatorjev so postavljene tako, da kratek stik ni mogoč.

7.5.4 Gasilni aparat in oprema za prvo pomoč

7.5.4.1 Zagotovi se prostor za namestitev enega ali več gasilnih aparatov, pri čemer je eden blizu vozniškega sedeža. V vozilih razreda A ali B ta prostor ni manjši od 8 dm3 in v vozilih razreda I, II ali III ni manjši od 15 dm3.

7.5.4.2 Zagotovi se prostor za namestitev ene ali več omaric za prvo pomoč. Zagotovljeni prostor ni manjši od 7 dm3, najmanjša mera ni manjša od 80 mm.

7.5.4.3 Gasilni aparati in omarice za prvo pomoč so lahko zaščiteni pred krajo ali vandalizmom (npr. v notranji omarici ali za steklom, ki se ga lahko razbije), pod pogojem, da so prostori za te predmete jasno označeni in da so zagotovljena sredstva, s katerimi jih osebe lahko v primeru sile preprosto izvlečejo.

7.5.5 Materiali

Namestitev vnetljivih materialov do 100 mm okoli izpušnega sistema ali katerih koli drugih večjih virov toplote ni dovoljena, razen če je material učinkovito zaščiten. Kjer je potrebno, se zagotovi zaščita, ki prepreči, da se mast ali drugi vnetljivi materiali stikajo z izpušnim sistemom ali drugimi večjimi viri toplote. Za namene tega odstavka je vnetljiv material tisti, ki ni zasnovan tako, da prenese temperature, ki jim je lahko izpostavljen na tem mestu.

7.6 Izhodi

7.6.1 Število izhodov

7.6.1.1 Najmanjše število vrat v vozilu je dvoje, in sicer dvoje delovnih vrat ali ena delovna vrata in ena zasilna vrata. Najmanjše število predpisanih delovnih vrat:







Število potnikov Število delovnih vrat RAZREDA I in A RAZRED II RAZREDA III in B 9–45 1 1 1 46–70 2 1 1 71–100 3 2 1 > 100 4 3 1

7.6.1.2 V vsakem togem delu zgibnega vozila so najmanj ena delovna vrata, razen v sprednjem delu zgibnega vozila razreda I kjer je najmanj dvoje delovnih vrat.

7.6.1.3 Za namen te zahteve delovna vrata, ki so opremljena z upravljalnim sistemom na energetski pogon, ne veljajo kot zasilna vrata, razen če jih je mogoče preprosto odpreti z roko, potem ko je bila vključena upravljalna naprava iz odstavka 7.6.5.1, če je to potrebno.

7.6.1.4 Najmanjše število izhodov je takšno, da je skupno število izhodov v ločenem oddelku:







Število potnikov in posadke, ki jih lahko sprejme vsak oddelek Najmanjše skupno število izhodov 1–8 2 9–16 3 17–30 4 31–45 5 46–60 6 61–75 7 76–90 8 91–110 9 111–130 10 > 130 11

Lopute za zasilni izhod lahko štejejo le kot eden od zgoraj navedenih zasilnih izhodov.

7.6.1.5 Vsak togi del zgibnega vozila se pri določanju najmanjšega števila in položaja izhodov obravnava kot ločeno vozilo, razen pri odstavku 7.6.2.4. Toaletni prostori ali kuhinje pri določanju števila zasilnih izhodov ne veljajo za ločene oddelke. Število potnikov se določi za vsak togi del.

7.6.1.6 Dvojna delovna vrata štejejo za dvoje vrat in dvojno ali večkratno okno šteje za dvoje oken za zasilni izhod.

7.6.1.7 Če vozniški prostor ne zagotavlja dostopa do prostora za potnike s prehodom v skladu z enim od pogojev, opisanih v odstavku 7.7.5.1.1, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji:

7.6.1.7.1 vozniški prostor ima dva izhoda, ki nista na isti stranski steni; če je eden od teh izhodov okno, ta izpolnjuje zahteve iz odstavkov 7.6.3.1 in 7.6.8 za okno za zasilni izhod;

7.6.1.7.2 ob vozniku je dovoljen eden ali dva sedeža za dodatne osebe in v takem primeru sta oba izhoda iz odstavka 7.6.1.7.1 vrata. Vozniška vrata veljajo za zasilna vrata za potnike na teh sedežih, če vozniški sedež, volan, ohišje motorja, ročica menjalnika, komanda ročne zavore itd. niso prevelika ovira. Vrata, namenjena tem dodatnim osebam, veljajo kot zasilna vrata za voznika. V oddelku, ki vključuje vozniški prostor, se lahko namesti do pet dodatnih sedežev, če ti dodatni sedeži in prostor zanje izpolnjujejo vse zahteve iz tega pravilnika in če najmanj ena vrata, ki omogočajo dostop v prostor za potnike, izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.3 za zasilna vrata;

7.6.1.7.3 v okoliščinah, opisanih v odstavkih 7.6.1.7.1 in 7.6.1.7.2, izhodi, zagotovljeni v vozniškem prostoru, ne štejejo za ene od vrat, ki jih zahtevajo odstavki 7.6.1.1 do 7.6.1.2, in ne za enega od izhodov, ki jih zahteva odstavek 7.6.1.4, razen v primeru iz odstavkov 7.6.1.7.1 in 7.6.1.7.2 Odstavki od 7.6.3 do 7.6.7, 7.7.1, 7.7.2 in 7.7.7 ne veljajo za takšne izhode.

7.6.1.8 Če so vozniški prostor in sedeži ob njem dostopni iz glavnega prostora za potnike po prehodu v skladu z enim od pogojev, opisanih v odstavku 7.7.5.1.1, zunanji izhod iz vozniškega prostora ni potreben.

7.6.1.9 Če so vozniška vrata ali drug izhod iz oddelka zagotovljena v okoliščinah, opisanih v odstavku 7.6.1.8, ta lahko štejejo kot izhod za potnike le, če:

7.6.1.9.1 potniki ob uporabi tega izhoda brez težav pridejo mimo volana in vozniškega sedeža;

7.6.1.9.2 izpolnjujejo zahteve v zvezi z merami zasilnih vrat, določenimi v odstavku 7.6.3.1.

7.6.1.10 Odstavka 7.6.1.8 in 7.6.1.9 ne preprečujeta, da so med vozniškim sedežem in prostorom za potnike vrata ali druga pregrada, če lahko voznik v sili to pregrado hitro odstrani. Vozniška vrata v oddelku, ki je zavarovan s tako pregrado, ne štejejo za izhod za potnike.

7.6.1.11 Razen zasilnih vrat in oken za zasilni izhod so v vozila razredov II, III in B vgrajene tudi lopute za zasilni izhod. Te so lahko vgrajene tudi v vozilih razredov I in A. Najmanjše število loput je:







Število potnikov Število loput do 50 l več kot 50 2

7.6.2 Razmestitev izhodov

Vozila z več kot 22 potniškimi sedeži izpolnjujejo spodnje zahteve. Vozila za prevoz do največ 22 potnikov lahko izpolnjujejo spodnje zahteve ali zahteve iz odstavka 1.2 Priloge 7.

7.6.2.1 Delovna vrata so nameščena na tisti strani vozila, ki je bližja robu ceste glede na smer vožnje v državi, v kateri bo imelo vozilo dovoljenje za uporabo, in najmanj ena od njih so v sprednji polovici vozila. To ne preprečuje namestitve vrat na zadnji strani vozila za uporabnike invalidskih vozičkov.

7.6.2.2 Dvoje vrat iz odstavka 7.6.1.1 je razmaknjenih tako, da razdalja med prečnima navpičnima ravninama skozi njihova središča ni manjša od 40 odstotkov celotne dolžine prostora za potnike. Če so ena od teh vrat del dvojnih vrat, se ta razdalja meri med najbolj oddaljenimi vrati.

7.6.2.3 Izhodi so razporejeni tako, da je njihovo število na obeh straneh vozila dejansko enako.

7.6.2.4 Najmanj en zasilni izhod je na zadnji ali sprednji strani vozila. Pri vozilih razreda I in vozilih, ki imajo zadnji del stalno ločen od prostora za potnike, je ta zahteva izpolnjena, če imajo vgrajeno loputo za zasilni izhod.

7.6.2.5 Izhodi na isti strani vozila so ustrezno razporejeni po dolžini vozila.

7.6.2.6 Vrata na zadnji strani vozila so dovoljena, če to niso delovna vrata.

7.6.2.7 Če so vgrajene lopute za zasilni izhod, so razporejene tako: če je vgrajena le ena loputa, je nameščena v srednji tretjini vozila; če sta vgrajeni dve loputi, je razdalja med njima najmanj 2 m, merjeno med najbližje si ležečima roboma odprtin po črti, vzporedni z vzdolžno osjo vozila.

7.6.3. Najmanjše mere izhodov

7.6.3.1 Različne vrste izhodov imajo naslednje najmanjše mere:







Razred I Razreda II in III Opombe delovna vrata odprtina vrat višina (mm) 1 800 1 650 — širina (mm) enojna vrata: 650 dvojna vrata: 1 200 Ta mera je lahko za 100 mm manjša, če se meri v višini ročajev. zasilna vrata višina (mm) 1 250 — širina (mm) 550 okno za zasilni izhod površina: (mm2) 400 000 Na površino je mogoče včrtati pravokotnik 500 mm × 700 mm. Okno za zasilni izhod na zadnji strani vozila, če proizvajalec ne zagotovi okna za zasilni izhod z zgoraj določenimi najmanjšimi merami. V odprtino okna za zasilni izhod je mogoče včrtati pravokotnik z višino 350 mm in širino 1 550 mm. Vogali pravokotnika so lahko zaobljeni s polmerom, ki ni večji od 250 mm. loputa za zasilni izhod odprtina lopute površina (mm2) 400 000 Na površino je mogoče včrtati pravokotnik 500 mm × 700 mm.

7.6.3.2 Vozila za prevoz do največ 22 potnikov lahko izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.3.1 ali zahteve iz odstavka 1.1 Priloge 7.

7.6.4 Tehnične zahteve za vsa delovna vrata

7.6.4.1 Vsaka delovna vrata je mogoče preprosto odpreti z notranje in zunanje strani vozila, ko vozilo stoji (vendar ne nujno, ko se vozilo premika). Vseeno ta zahteva ne izključuje možnosti zaklepanja vrat od zunaj, pod pogojem, da se vedno lahko odprejo z notranje strani.

7.6.4.2 Vsaka upravljalna naprava ali naprava za odpiranje vrat od zunaj je nameščena med 1 000 in 1 500 mm nad tlemi in največ 500 mm od vrat. Pri vozilih razredov I, II in III je vsaka upravljalna naprava ali naprava za odpiranje vrat z notranje strani nameščena med 1 000 in 1 500 mm nad zgornjo površino poda ali stopnice, ki je najbližja upravljalni napravi, in največ 500 mm oddaljena od vrat. To ne velja za upravljalne naprave, nameščene v vozniškem prostoru.

7.6.4.3 Vsaka enojna delovna vrata z ročnim odpiranjem, ki so pritrjena na tečajih ali v vrtiščih, so pritrjena tako, da se zaprejo, če v odprti legi pri vožnji vozila naprej zadenejo ob mirujoč predmet.

7.6.4.4 Če so delovna vrata z ročnim odpiranjem opremljena z zaskočnim zapahom, je to dvostopenjski zapah.

7.6.4.5 Na notranji strani delovnih vrat ni nobene naprave, namenjene za pokrivanje notranjih stopnic, ko so vrata zaprta. To ne izključuje prisotnosti mehanizma za odpiranje vrat in druge opreme, pritrjene na notranjo stran vrat, ki ni podaljšek poda, na katerem potnik lahko stoji, v prostoru stopnišča, ko so vrata zaprta. Ta mehanizem in oprema ne smeta biti nevarna za potnike.

7.6.4.6 Če neposredni pogled ni ustrezen, se namestijo optične ali druge naprave, ki omogočajo vozniku, da s svojega sedeža opazi potnika v neposredni bližini notranjosti in zunanjosti obeh strani delovnih vrat, ki niso delovna vrata s samodejnim delovanjem.

V primeru delovnih vrat na zadnji strani vozila za največ 22 potnikov je ta zahteva izpolnjena, če voznik lahko opazi osebo, visoko 1,3 m, ki stoji 1 m za vozilom.

7.6.4.7 Vsaka vrata, ki se odpirajo v notranjost vozila, in njihov mehanizem so zgrajeni tako, da njihovo gibanje ob običajnih pogojih uporabe ne poškoduje potnikov. Če je potrebno, se vgradijo ustrezne zaščitne naprave.

7.6.4.8 Če so delovna vrata v bližini vrat v toaletni prostor ali drug notranji prostor, se zaščitijo pred nenamernim odpiranjem. Vseeno ta zahteva ne velja, če se vrata samodejno zaklenejo, ko se vozilo premika s hitrostjo nad 5 km/h.

7.6.4.9 Pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov, pri katerih so delovna vrata na zadnji strani vozila, se vratna krila ne morejo odpreti za več kot 115o in ne za manj kot 85o in, ko so odprta, so lahko v tej legi tudi samodejno zadržana. To ne izključuje možnosti, da vrata preidejo to blokado in se odprejo preko tega kota, če je to varno; na primer, za omogočanje vzvratne vožnje do visoke nakladalne ploščadi ali za odpiranje vrat za 270o, kar omogoča prosto nakladalno območje za vozilom.

7.6.5 Dodatne tehnične zahteve za delovna vrata na energetski pogon

7.6.5.1 V primeru sile je mogoče vsaka delovna vrata na energetski pogon takrat, ko vozilo stoji (vendar ne nujno, ko se vozilo premika), odpreti z notranje strani in, če niso zaklenjena, od zunaj z upravljalnimi napravami, ki ne glede na to, ali deluje oskrba z energijo ali ne:

7.6.5.1.1 prevladajo nad vsemi drugimi upravljalnimi napravami za vrata;

7.6.5.1.2 so v primeru notranjih upravljalnih naprav nameščena najmanj 300 mm od vrat, na višini najmanj 1 600 mm nad prvo stopnico;

7.6.5.1.3 so dobro vidna in jasno prepoznavna, če se oseba približuje vratom in če stoji pred vrati, ter so, če so to dodatne upravljalne naprave za odpiranje, jasno označena za uporabo v sili;

7.6.5.1.4 lahko z njimi upravlja ena oseba, ko stoji neposredno pred vrati;

7.6.5.1.5 odprejo vrata ali omogočijo, da se vrata preprosto odprejo z roko;

7.6.5.1.6 so lahko zaščitena z napravo, ki jo je možno preprosto odstraniti ali razbiti, da se omogoči dostop do upravljalne naprave v sili; na delovanje upravljalne naprave v sili ali odstranitev zaščitnega pokrova upravljalne naprave je voznik opozorjen zvočno in svetlobno ter

7.6.5.1.7 so pri vratih, ki jih upravlja voznik in ne izpolnjujejo zahtev iz odstavka 7.6.5.6.2, takšne, da se potem, ko so uporabljene za odpiranje vrat in se vrnejo v običajni položaj, vrata ponovno ne zaprejo, dokler voznik nato ne vključi upravljalne naprave za zapiranje.

7.6.5.2 Nameščena je lahko naprava, ki jo upravlja voznik z vozniškega sedeža, za izključitev zunanjih upravljalnih naprav v sili za zaklepanje delovnih vrat od zunaj. V tem primeru se zunanje upravljalne naprave v sili ponovno samodejno vključijo ob zagonu motorja ali preden vozilo doseže hitrost 20 km/h. Pozneje se zunanje upravljalne naprave v sili ne smejo izključiti samodejno, ampak to stori voznik.

7.6.5.3 Vsaka delovna vrata, ki jih upravlja voznik, je mogoče upravljati z vozniškega sedeža z uporabo upravljalnih naprav, ki so, razen nožnih upravljalnih naprav, jasno in razločno označene.

7.6.5.4 Vsaka delovna vrata na energetski pogon sprožijo vizualno kontrolno napravo, ki jo voznik jasno vidi, ko sedi v običajnem položaju pri vožnji pri vseh pogojih osvetlitve, in ga opozarja, da vrata niso popolnoma zaprta. Ta kontrolna naprava opozarja vedno, ko je toga konstrukcija vrat med popolnoma odprto lego in točko, ki je 30 mm oddaljena od popolnoma zaprte lege. Ena kontrolna naprava je lahko namenjena za ena vrata ali več. Vseeno taka kontrolna naprava ne sme biti vgrajena za nadzor sprednjih delovnih vrat, ki ne izpolnjujejo zahtev iz odstavkov 7.6.5.6.1.1 in 7.6.5.6.1.2.

7.6.5.5 Upravljalne naprave, s katerimi lahko voznik odpira in zapira delovna vrata na energetski pogon, so take, da lahko voznik med odpiranjem ali zapiranjem vedno spremeni smer gibanja vrat.

7.6.5.6 Upravljalni sistem za vsaka delovna vrata na energetski pogon, in njihova konstrukcija sta takšna, da je malo verjetno, da vrata med zapiranjem poškodujejo ali stisnejo potnika.

7.6.5.6.1 Ta zahteva velja za izpolnjeno, če sta uresničeni naslednji zahtevi:

7.6.5.6.1.1 Prva zahteva je, da se vrata, kadar njihovo zapiranje na vsaki merilni točki, opisani v Prilogi 6, ovira sila stiskanja, ki ne presega 150 N, samodejno ponovno popolnoma odprejo in ostanejo odprta, dokler se ne vklopi upravljalna naprava za zapiranje, razen pri delovnih vratih s samodejnim delovanjem. Sila stiskanja se lahko meri s katero koli metodo, ki se lahko zadovoljivo dokaže pristojnim organom. Smernice so navedene v Prilogi 6 k temu pravilniku. Največja sila je kratek čas lahko večja od 150 N, pod pogojem, da ne presega 300 N. Sistem ponovnega odpiranja se lahko preveri s preskusno palico s prerezom višine 60 mm, širine 30 mm in z vogali, zaobljenimi s polmerom 5 mm.

7.6.5.6.1.2 Druga zahteva je, da kadar vrata stisnejo zapestje ali prste potnika:

7.6.5.6.1.2.1 se vrata samodejno ponovno popolnoma odprejo in, razen pri delovnih vratih s samodejnim delovanjem, ostanejo odprta, dokler se ne vklopi upravljalna naprava za zapiranje, ali

7.6.5.6.1.2.2 lahko potnik zapestje ali prste enostavno izvleče iz vrat brez nevarnosti poškodbe. Ta zahteva se lahko preveri z roko ali preskusno palico, navedeno v odstavku 7.6.5.6.1.1, ki je na enem delu v dolžini 300 mm stanjšana z debeline 30 mm na debelino 5 mm. Palica ne sme biti zloščena ali namazana. Če vrata stisnejo palico, jo je mogoče preprosto izvleči, ali

7.6.5.6.1.2.3 vrata ostanejo v legi, ki omogoča prost prehod preskusne palice s prerezom višine 60 mm, širine 20 mm, z vogali, zaobljenimi s polmerom 5 mm. Ta lega ne sme biti več kot 30 mm oddaljena od popolnoma zaprte lege.

7.6.5.6.2 Pri sprednjih delovnih vratih velja, da je zahteva iz odstavka 7.6.5.6 izpolnjena, če:

7.6.5.6.2.1 vrata izpolnjujejo zahteve iz odstavkov 7.6.5.6.1.1 in 7.6.5.6.1.2 ali

7.6.5.6.2.2 imajo vrata mehke robove; vseeno ti ne smejo biti tako mehki, da ko vrata stisnejo preskusno palico, navedeno v odstavku 7.6.5.6.1.1, toga konstrukcija vrat doseže popolnoma zaprto lego.

7.6.5.7 Če delovna vrata na energetski pogon, ostanejo zaprta le ob neprekinjeni oskrbi z energijo, se zagotovi vizualna opozorilna naprava, ki obvesti voznika na izpad energije za oskrbo vrat.

7.6.5.8 Naprava za preprečitev speljevanja, če je vgrajena, deluje le pri hitrosti, manjši od 5 km/h, in pri hitrosti, večji od te, njeno delovanje ni mogoče.

7.6.5.9 Če v vozilo ni vgrajena naprava za preprečitev speljevanja, se ob speljevanju mirujočega vozila sproži zvočno opozorilo za voznika, če katera koli od delovnih vrat, ki delujejo s tujo silo, niso popolnoma zaprta. To zvočno opozorilo se sproži pri hitrosti, večji od 5 km/h, za vrata, ki izpolnjujejo zahteve iz odstavka 7.6.5.6.1.2.3.

7.6.6 Dodatne tehnične zahteve za delovna vrata s samodejnim delovanjem

7.6.6.1 Vključitev upravljalnih naprav za odpiranje.

7.6.6.1.1 Razen v primerih iz odstavka 7.6.5.1 lahko upravljalne naprave za odpiranje vsakih delovnih vrat s samodejnim delovanjem vključi in izključi le voznik s svojega sedeža.

7.6.6.1.2 Vključitev in izključitev sta lahko neposredni z uporabo stikala ali posredni, na primer z odprtjem in zaprtjem sprednjih delovnih vrat.

7.6.6.1.3 Ko voznik vključi upravljalne naprave za odpiranje, se to nakaže znotraj vozila in, če se bodo vrata odprla od zunaj, tudi zunaj vozila; indikator (npr. osvetljen gumb, svetlobni znak) je na zadevnih vratih ali ob njih.

7.6.6.1.4 V primeru neposredne vključitve z uporabo stikala je voznik jasno opozorjen na stanje sistema, na primer s položajem stikala ali signalno lučko ali osvetljenim stikalom. Stikalo se posebno označi in namesti tako, da ga ni mogoče zamenjati z drugimi upravljalnimi napravami.

7.6.6.2 Odpiranje delovnih vrat s samodejnim delovanjem.

7.6.6.2.1 Ko voznik vključi upravljalne naprave za odpiranje, lahko potniki odprejo vrata:

7.6.6.2.1.1 z notranje strani, na primer s pritiskom na gumb ali s prehodom svetlobne zapore, in

7.6.6.2.1.2 od zunaj, razen pri vratih, ki so namenjena le izhodu in so tako tudi označena, na primer s pritiskom na osvetljen gumb, na gumb pod svetlobnim znakom ali s podobno napravo, označeno z ustreznimi navodili.

7.6.6.2.2 Pritisk na gumbe, navedene v odstavku 7.6.6.2.1.1, in uporaba sredstev komuniciranja z voznikom, navedenih v odstavku 7.7.9.1, lahko sprožita signal, ki se shrani in po voznikovi vključitvi upravljalnih naprav za odpiranje odpre vrata.

7.6.6.3 Zapiranje delovnih vrat s samodejnim delovanjem.

7.6.6.3.1 Ko se delovna vrata s samodejnim delovanjem odprejo, se morajo po poteku določenega časovnega intervala ponovno samodejno zapreti. Če med tem časovnim intervalom potnik vstopi v vozilo ali izstopi iz njega, varnostna naprava (npr. kontakt v podu, svetlobna zapora, enostranska zapora prehoda) zagotovi, da se čas do zapiranja vrat ustrezno podaljša.

7.6.6.3.2 Če potnik vstopi v vozilo ali izstopi iz njega med zapiranjem vrat, se postopek zapiranja samodejno prekine in vrata se ponovno odprejo. Ponovno zapiranje se lahko sproži z eno od varnostnih naprav, navedenih v odstavku 7.6.6.3.1, ali s katero koli drugo napravo.

7.6.6.3.3 Potniku se v skladu z odstavkom 7.6.6.2 omogoči ponovno odprtje vrat, ki so se samodejno zaprla v skladu z odstavkom 7.6.6.3.1; to ne velja, če je voznik izključil upravljalne naprave za odpiranje.

7.6.6.3.4 Ko voznik izključi upravljalne naprave za odpiranje delovnih vrat s samodejnim delovanjem, se odprta vrata zaprejo v skladu z odstavkoma 7.6.6.3.1 in 7.6.6.3.2.

7.6.6.4 Prekinitev postopka samodejnega zapiranja vrat, označenih za posebne namene, npr. za potnike z otroškimi vozički, potnike z omejeno mobilnostjo itd.

7.6.6.4.1 Voznik ima možnost prekiniti postopek samodejnega zapiranja z vključitvijo posebne upravljalne naprave. Tudi potnik ima možnost prekiniti postopek samodejnega zapiranja neposredno s pritiskom na poseben gumb.

7.6.6.4.2 Na prekinitev postopka samodejnega zapiranja vrat je voznik opozorjen, npr. z vizualno kontrolno napravo.

7.6.6.4.3 Voznik ima v vsakem primeru možnost ponovno začeti postopek samodejnega zapiranja.

7.6.6.4.4 Za naknadno zapiranje vrat velja odstavek 7.6.6.3.

7.6.7 Tehnične zahteve za zasilna vrata

7.6.7.1 Zasilna vrata je mogoče preprosto odpreti z notranje in zunanje strani vozila, ko vozilo stoji. Vseeno ta zahteva ne izključuje možnosti zaklepanja vrat od zunaj, pod pogojem, da se z običajnim mehanizmom za odpiranje vedno lahko odprejo z notranje strani.

7.6.7.2 Dokler se zasilna vrata uporabljajo kot taka, ne delujejo s tujo silo, razen če se vrata po vključitvi upravljalne naprave iz odstavka 7.6.5.1 in njeni vrnitvi v običajni položaj ponovno ne zaprejo, dokler voznik nato ne vključi upravljalne naprave za zapiranje. Ravno tako ta vrata ne smejo biti drsna, razen pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov. Pri teh vozilih drsna vrata lahko veljajo za zasilna vrata, če je bilo dokazano, da se lahko po preskusu čelnega trka v skladu s Pravilnikom št. 33 odprejo brez uporabe orodja.

7.6.7.3 Vsaka upravljalna naprava ali naprava za odpiranje zasilnih vrat od zunaj je nameščena med 1 000 mm in 1 500 mm nad tlemi in največ 500 mm od vrat. Pri vozilih razredov I, II in III je vsaka upravljalna naprava ali naprava za odpiranje zasilnih vrat z notranje strani nameščena med 1 000 mm in 1 500 mm nad zgornjo površino poda ali stopnice, ki je najbližja upravljalni napravi, in največ 500 mm oddaljena od vrat. To ne velja za upravljalne naprave, nameščene v vozniškem prostoru.

7.6.7.4 Na tečajih pritrjena zasilna vrata, ki so nameščena na stranskih stenah vozila, so na tečaje nataknjena na sprednjem robu in se odpirajo navzven. Trakovi, verige ali druge naprave za omejevanje kota odpiranja vrat so dovoljeni, če ne preprečujejo, da se vrata odprejo za najmanj 100o stopinj in ostanejo odprta v tej legi. Če je ustrezno poskrbljeno za prost prehod do zasilnih vrat, zahteva za najmanjši kot odpiranja 100o stopinj ne velja.

7.6.7.5 Zasilna vrata se zaščitijo pred nenamernim odpiranjem. Vseeno ta zahteva ne velja, če se zasilna vrata samodejno zaklenejo, ko se vozilo premika s hitrostjo, večjo od 5 km/h.

7.6.7.6 Vsa zasilna vrata so opremljena z zvočno napravo, ki opozori voznika, če vrata niso dobro zaprta. Opozorilno napravo sproži premikanje zapaha ali ročaja, ne pa premikanje vrat.

7.6.8 Tehnične zahteve za okna za zasilni izhod.

7.6.8.1 Vsako okno za zasilni izhod, ki je pritrjeno s tečaji ali ki se lahko izvrže, se odpira navzven. Okna, ki se lahko izvržejo, se pri odpiranju ne smejo popolnoma ločiti od vozila. Mehanizem za odpiranje oken, ki se lahko izvržejo, je takšen, da učinkovito prepreči nenamerno izvrženje.

7.6.8.2 Vsako okno za zasilni izhod:

7.6.8.2.1 se lahko preprosto in takoj odpre z napravo, ki velja za sprejemljivo, z notranje in zunanje strani vozila ali

7.6.8.2.2 je izdelano iz varnostnega stekla, ki ga je mogoče z lahkoto razbiti. Ta drugi predpis izključuje možnost uporabe laminiranega stekla ali plastike. Ob vsakem oknu za zasilni izhod je nameščena naprava, s katero se okno lahko razbije in ki je brez težav dosegljiva osebam v vozilu.

7.6.8.3 Vsako okno za zasilni izhod, ki se lahko zaklene od zunaj, je izdelano tako, da ga je vedno mogoče odpreti iz notranjosti vozila.

7.6.8.4 Če je okno za zasilni izhod vodoravno pritrjeno na tečaje na zgornjem robu, se zagotovi ustrezna naprava, ki omogoča, da ostane okno popolnoma odprto. Vsako okno za zasilni izhod, ki je pritrjeno na tečaje, deluje tako, da ne ovira prostega prehoda z notranje ali zunanje strani vozila.

7.6.8.5 Razdalja med spodnjim robom okna za zasilni izhod, vgrajenega v stranski steni vozila, in podom vozila neposredno pod oknom (razen lokalnega odstopanja, kot so predel kolesa ali okrov menjalnika) ne sme biti večja od 1 200 mm in ne manjša od 650 mm v primeru okna za zasilni izhod, ki je pritrjeno na tečajih, ali 500 mm v primeru okna iz stekla, ki se lahko razbije.

Vseeno je lahko ta razdalja v primeru okna za zasilni izhod na tečajih zmanjšana na najmanj 500 mm, če je okenska odprtina do višine 650 mm opremljena z varovalom, ki preprečuje možnost padca potnikov iz vozila. Če je okenska odprtina opremljena z varovalom, velikost okenske odprtine nad varovalom ni manjša od najmanjše predpisane velikosti za okno za zasilni izhod.

7.6.8.6 Vsako okno za zasilni izhod, pritrjeno na tečajih, ki ni dobro vidno z vozniškega sedeža, se opremi z zvočno opozorilno napravo, ki opozori voznika, če okno ni popolnoma zaprto. Ta naprava se sproži z okenskim zapahom in ne s premikanjem okna.

7.6.9 Tehnične zahteve za lopute za zasilni izhod.

7.6.9.1 Vsaka loputa za zasilni izhod deluje tako, da ne ovira prostega prehoda z notranje ali zunanje strani vozila.

7.6.9.2 Strešne lopute za zasilni izhod se lahko izvržejo, pritrjene so na tečajih ali izdelane iz varnostnega stekla, ki ga je mogoče z lahkoto razbiti. Talne lopute so pritrjene na tečajih ali takšne, da se lahko izvržejo, in opremljene z zvočno opozorilno napravo, ki opozori voznika, če niso dobro zaprte. Ta naprava se sproži z zapahom lopute za zasilni izhod in ne s premikanjem lopute. Talne lopute za zasilni izhod se zaščitijo pred nenamernim odpiranjem. Vseeno ta zahteva ne velja, če se talna loputa samodejno zaklene, ko se vozilo premika s hitrostjo, večjo od 5 km/h.

7.6.9.3 Lopute, ki se lahko izvržejo, se pri odpiranju ne smejo popolnoma ločiti od vozila, tako da loputa ne ogroža drugih udeležencev v prometu. Mehanizem za odpiranje loput za zasilni izhod, ki se lahko izvržejo, je takšen, da učinkovito prepreči nenamerno izvrženje. Talne lopute, ki se lahko izvržejo, se lahko izvržejo le v prostor za potnike.

7.6.9.4 Lopute za zasilni izhod, ki so pritrjene na tečajih, se odpirajo v smeri naprej ali nazaj, kot odpiranja pa je najmanj 100 stopinj. Talne lopute za zasilni izhod, ki so pritrjene na tečajih, se lahko odpirajo v prostor za potnike.

7.6.9.5 Lopute za zasilni izhod je mogoče preprosto odpirati ali odstraniti z notranje in zunanje strani. Vseeno ta zahteva ne izključuje možnosti, da se loputa za zasilni izhod zaklene zaradi zavarovanja nenadzorovanega vozila, pod pogojem, da se z običajnim mehanizmom za odpiranje ali odstranjevanje vedno lahko odpre ali odstrani z notranje strani. V bližini lopute, izdelane iz materiala, ki ga je mogoče z lahkoto razbiti, se zagotovi naprava, s katero se loputa lahko razbije in ki je brez težav dosegljiva osebam v vozilu.

7.6.10 Tehnične zahteve za zložljive stopnice

Zložljive stopnice, če so vgrajene, izpolnjujejo naslednje zahteve:

7.6.10.1 delovanje zložljivih stopnic je lahko usklajeno z delovanjem ustreznih delovnih ali zasilnih vrat;

7.6.10.2 pri zaprtih vratih ne sme noben del stopnice štrleti več kot 10 mm prek bližnjega roba karoserije;

7.6.10.3 pri odprtih vratih in raztegnjeni stopnici je površina v skladu z zahtevami iz odstavka 7.7.7 te priloge;

7.6.10.4 v primeru stopnice z energetskim pogonom premik mirujočega vozila z uporabo lastnega pogona ne sme biti mogoč, če je stopnica raztegnjena. V primeru ročno upravljane stopnice zvočni signal opozori voznika, če stopnica ni popolnoma zložena.

7.6.10.5 zložljive stopnice z energetskim pogonom, ni mogoče raztegniti, dokler se vozilo premika. Če se naprava za upravljanje stopnice pokvari, se stopnica zloži in ostane zložena. Vseeno delovanje ustreznih vrat ne sme biti omejeno zaradi takšne okvare ali zaradi poškodovane ali blokirane stopnice;

7.6.10.6 če potnik stoji na zložljivi stopnici z energetskim pogonom, ustreznih vrat ni mogoče zapreti. Izpolnjevanje te zahteve se preveri tako, da se na sredino stopnice postavi utež z maso 15 kg, kar ustreza masi majhnega otroka. Ta zahteva ne velja za nobena vrata v neposrednem vidnem polju voznika;

7.6.10.7 premikanje zložljive stopnice ne sme ogroziti potnikov ali oseb, ki stojijo na postaji;

7.6.10.8 vsi naprej ali nazaj usmerjeni vogali zložljive stopnice so zaokroženi s polmerom, ki ni manjši od 5 mm; robovi so zaokroženi s polmerom najmanj 2,5 mm;

7.6.10.9 ko so vrata prostora za potnike odprta, zložljiva stopnica trdno ostane v raztegnjeni legi. Pri obremenitvi z maso 136 kg na sredini enojne stopnice ali 272 kg na sredini dvojne stopnice se kateri koli del stopnice ne upogne za več kot 10 mm.

7.6.11 Oznake

7.6.11.1 Vsak zasilni izhod se z notranje in zunanje strani vozila označi z napisom „zasilni izhod“, ki je, če je to potrebno, dopolnjen z ustreznim mednarodnim simbolom.

7.6.11.2 Upravljalne naprave za odpiranje delovnih vrat v sili in vseh zasilnih izhodov se kot take označijo z notranje in zunanje strani vozila z ustreznim simbolom ali jasnim napisom.

7.6.11.3 Na vsako upravljalno napravo za odpiranje izhodov v sili ali v njihovo bližino se namestijo jasna navodila za uporabo.

7.6.11.4 Jezik, v katerem je treba napisati katere koli napise v skladu z odstavki 7.6.11.1 do 7.6.11.3, določi homologacijski organ ob upoštevanju države/držav, v kateri/katerih predlagatelj namerava dati vozilo v promet, če je potrebno po posvetovanju s pristojnimi organi zadevne države/zadevnih držav. Če pristojni organ v državi/državah, v kateri/katerih bo vozilo registrirano, zahteva spremembo jezika, za to ne sme biti potreben nov homologacijski postopek.

7.7 Notranja oprema

7.7.1 Dostop do delovnih vrat (glej sliko 1 Priloge 4)

7.7.1.1 Prazen prostor, ki se od stranske stene vozila, v kateri so vgrajena delovna vrata, razteza v notranjost vozila, omogoča prost prehod navpične pravokotne preskusne plošče z debelino 20 mm, širino 400 mm in višino 700 mm nad tlemi, na katero je simetrično položena druga preskusna plošča s širino 550 mm; višina druge preskusne plošče je v skladu s predpisi za ustrezen razred vozila. Dvodelna preskusna plošča se drži vzporedno z odprtino vrat, medtem ko se premika iz izhodiščnega položaja, kjer ravnina površine, ki je najbližje notranjosti vozila, poteka tangencialno na zunanji rob odprtine, do položaja, kjer se dotakne prve stopnice. Nato se dvodelna preskusna plošča drži pravokotno na verjetno smer gibanja osebe, ki vstopi v vozilo.

7.7.1.2 Višina zgornje pravokotne preskusne plošče za ustrezen razred vozila in kategorijo je v skladu s predpisi v spodnji tabeli. Kot druga možnost se lahko uporabi trapezasti del z višino 500 mm, ki sestavlja prehod med širino zgornje in spodnje preskusne plošče. V tem primeru je skupna višina pravokotnega in trapezastega dela zgornje preskusne plošče 1 100 mm za vse razrede vozil za prevoz več kot 22 potnikov in 950 mm za razrede vozil za prevoz do največ 22 potnikov.







Razred vozila Višina zgornje preskusne plošče (mm) (mera „A“, slika 1) Skupna višina Širina Trapezasti del Razred A (*1) 950 950 1 650 550 (*2) Razred B (*1) 700 950 1 400 Razred I 1 100 1 100 1 800 Razred II 950 1 100 1 650 Razred III 850 1 100 1 550 ( *1 ) Pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov se spodnja preskusna plošča lahko premakne glede na zgornjo, če je to premik v isto smer. ( *2 ) Širina zgornje preskusne plošče se lahko zgoraj zmanjša na 400 mm, če so robovi posneti tako, da poševna ravnina ne presega 30 stopinj glede na vodoravno ravnino.

7.7.1.3 Ko se središčnica dvodelne preskusne plošče premakne za 300 mm od svojega izhodiščnega položaja in se plošča dotakne zgornje površine stopnice, se zadrži v tem položaju.

7.7.1.4 Valjasto preskusno telo (glej sliko 6 Priloge 4), uporabljeno za preverjanje prostega prehoda, se potem premika iz prehoda v smeri verjetnega gibanja izstopajoče osebe, dokler njegova središčnica ne doseže navpične ravnine, v kateri je zgornji rob zgornje stopnice, ali dokler se ravnina, ki poteka tangencialno na zgornji valj, ne dotakne dvodelne preskusne plošče, odvisno od tega, kaj se zgodi prej, in nato zadrži v tem položaju (glej sliko 2 Priloge 4).

7.7.1.5 Med valjastim preskusnim telesom v položaju iz odstavka 7.7.1.4 in dvodelno preskusno ploščo v položaju iz odstavka 7.7.1.3 je prazen prostor, katerega zgornja in spodnja meja sta prikazani na sliki 2 Priloge 4. Ta prazni prostor omogoča prost prehod navpične preskusne plošče, katere oblika in mere ustrezajo srednjemu delu valjastega preskusnega telesa (odstavek 7.7.5.1) in katere debelina ni večja od 20 mm. Ta preskusna plošča se premika v verjetni smeri gibanja vstopajoče osebe od tangencialnega položaja valjastega preskusnega telesa, dokler se njena zunanja površina ne dotakne notranje površine dvodelne preskusne plošče in se dotakne ravnine ali ravnin, ki jih določajo zgornji robovi stopnic (glej sliko 2 Priloge 4).

7.7.1.6 Prosti prostor prehoda za to preskusno telo ne vključuje prostora, ki se razteza do 300 mm pred neobremenjeno sedežno blazino pri naprej ali nazaj usmerjenih sedežih ali do 225 mm pri sedežih, vgrajenih na okrovih koles, in do najvišje točke sedežne blazine.

7.7.1.7 Pri sklopnih sedežih se ta prostor določi s sedežem v položaju uporabe.

7.7.1.8 Vseeno lahko sklopni sedež, namenjen posadki, v položaju uporabe ovira dostopni prehod do delovnih vrat, če:

7.7.1.8.1 je v vozilu in v sporočilu (glej Prilogo 1) jasno določeno, da ta sedež lahko uporablja le posadka;

7.7.1.8.2 se sedež, ko se ne uporablja, samodejno sklopi v položaj, da izpolnjuje zahteve iz odstavka 7.7.1.1 ali 7.7.1.2 in odstavkov 7.7.1.3, 7.7.1.4 in 7.7.1.5;

7.7.1.8.3 vrata ne veljajo za predpisan izhod za namen odstavka 7.6.1.4;

7.7.1.8.4 ko je sedež v položaju uporabe ali v sklopljenem položaju, noben njegov del ne sega čez navpično ravnino, ki poteka skozi sredino površine vozniškega sedeža v najbolj nazaj pomaknjeni legi in sredino zunanjega vzvratnega ogledala, nameščenega na nasprotni strani vozila, kot je vozniški sedež.

7.7.1.9 Pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov odprtina vrat in prehod, po katerem potniki pridejo do nje, veljata za neovirana, če:

7.7.1.9.1 je, merjeno vzporedno z vzdolžno osjo vozila, na vsaki točki prazen prostor najmanj 220 mm in 550 mm na vsaki točki, ki je več kot 500 mm nad tlemi ali stopnicami (slika 3 Priloge 4);

7.7.1.9.2 je, merjeno pravokotno na vzdolžno os vozila, na vsaki točki prazen prostor najmanj 300 mm in 550 mm na vsaki točki, ki je več kot 1 200 mm nad tlemi ali stopnicami ali manj kot 300 mm pod stropom (slika 4 Priloge 4).

7.7.1.10 Mere delovnih vrat in zasilnih vrat iz odstavka 7.6.3.1 ter zahteve iz odstavkov 7.7.1.1 do 7.7.1.7, 7.7.2.1 do 7.7.2.3, 7.7.5.1 in 7.7.8.5 ne veljajo za vozila razreda B z največjo tehnično dovoljeno maso do 3,5 tone in z največ 12 potniškimi sedeži, v katerih ima vsak sedež neoviran dostop do najmanj dvojih vrat.

7.7.1.11 Največji naklon poda v dostopnem prehodu ne sme presegati 5 odstotkov, ko vozilo z maso, ki ustreza masi v stanju, pripravljenem za vožnjo, stoji na vodoravni površini. Naprava za znižanje vozila ni uporabljena.

7.7.2 Dostop do zasilnih vrat (glej sliko 5 Priloge 4)

Naslednje zahteve ne veljajo za vozniška vrata, ki se uporabljajo kot zasilni izhod v vozilih za prevoz do največ 22 potnikov.

7.7.2.1 Prazen prostor med prehodom in odprtino zasilnih vrat omogoča prost prehod navpičnega valja s premerom 300 mm in višino 700 mm od poda, na katerem je postavljen drugi navpični valj s premerom 550 mm, pri čemer je skupna višina sestava 1 400 mm.

Premer zgornjega valja se lahko zgoraj zmanjša na 400 mm, če so robovi posneti tako, da poševna ravnina ne presega 30 stopinj glede na vodoravno ravnino.

7.7.2.2 Osnovna ploskev prvega valja leži v projekciji drugega valja.

7.7.2.3 Če so vzdolž prehoda vgrajeni sklopni sedeži, se prazen prostor za valj določa, ko je sedež v položaju uporabe.

7.7.2.4 Namesto dvodelnega valja se lahko uporabi preskusna naprava, opisana v odstavku 7.7.5.1 (glej sliko 6 Priloge 4).

7.7.3 Dostop do oken za zasilni izhod

7.7.3.1 Preskusno napravo je mogoče premakniti od prehoda na zunanjo stran vozila skozi vsako okno za zasilni izhod.

7.7.3.2 Smer premikanja preskusne naprave je enaka smeri, v kateri bi se potnik ob zapuščanju vozila predvidoma gibal. Preskusna naprava se drži pravokotno na to smer gibanja.

7.7.3.3 Preskusna naprava je v obliki tanke plošče velikosti 600 mm × 400 mm z vogali, zaobljenimi s polmerom 200 mm. Vseeno je lahko v primeru okna za zasilni izhod na zadnji strani vozila preskusna naprava velika 1 400 mm × 350 mm z vogali, zaobljenimi s polmerom 175 mm.

7.7.4 Dostop do loput za zasilni izhod

7.7.4.1 Lopute za zasilni izhod v strehi

7.7.4.1.1 Razen pri vozilih razreda I je najmanj ena loputa za zasilni izhod nameščena tako, da se prisekana štiristranska piramida z naklonom stranic 20 o stopinj in višino 1 600 mm dotika dela sedeža ali druge enakovredne oprijemalne opore. Os piramide je navpična in njen manjši presek se dotika površine odprtine lopute za zasilni izhod. Oprijemalne opore so lahko zložljive ali premične, če se lahko v položaju uporabe zaskočijo. Preverjanje se izvaja pri tem položaju.

7.7.4.1.2 Če je strešna konstrukcija debelejša od 150 mm, se manjši presek piramide dotika površine odprtine lopute za zasilni izhod na višini zunanje površine strehe.

7.7.4.2 Lopute za zasilni izhod v podu

Če so lopute za zasilni izhod vgrajene v podu, te omogočijo neposreden in prost dostop do zunanje strani vozila in so nameščene tam, kjer je višina praznega prostora nad loputo enaka višini prehoda. Kakršni koli viri toplote ali gibljivi elementi so najmanj 500 mm oddaljeni od vsakega dela odprtine lopute.

Preskusno napravo v obliki tanke plošče z merama 600 mm × 400 mm z vogali, zaobljenimi s polmerom 200 mm, je mogoče v vodoravnem položaju premakniti z višine 1 m nad podom vozila na zunanja tla.

7.7.5 Prehodi (glej sliko 6 Priloge 4)

7.7.5.1 Prehod vozila je oblikovan in izdelan tako, da omogoča prost prehod preskusne naprave, sestavljene iz dveh soosnih valjev, med katera je vstavljen obrnjen prisekan stožec, pri čemer ima preskusna naprava naslednje mere (v mm):







Razred I Razred II Razred III Razred A Razred B premer spodnjega valja „A“ 450 350 300 350 300 višina spodnjega valja 900 900 900 900 900 premer zgornjega valja „C“ 550 550 450 550 450 višina zgornjega valja „B“ 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 500 (*1) 300 skupna višina „H“ 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 900 (*1) 1 500 ( *1 ) Višina zgornjega valja in s tem tudi skupna višina se lahko zmanjšata za 100 mm na katerem koli delu prehoda, ki je za: (a) prečno ravnino, ki je 1,5 m pred središčnico zadnje osi (prve od zadnjih osi pri vozilih z več kot eno zadnjo osjo); in (b) prečno navpično ravnino na zadnjem robu delovnih vrat ali zadnjih delovnih vrat, če ima vozilo več kot ena delovna vrata.

Premer zgornjega valja se lahko zgoraj zmanjša na 300 mm, če so robovi posneti tako, da poševna ravnina ne presega 30 stopinj glede na vodoravno ravnino.

Preskusna naprava se lahko dotakne visečih ročajev, če so vgrajeni, ali drugih prožnih predmetov, kot so sestavni deli varnostnih pasov, in jih premakne.

7.7.5.1.1 Če pred sedežem ali vrsto sedežev ni izhoda, velja:

7.7.5.1.1.1 pri naprej usmerjenih sedežih sprednji rob valjaste preskusne naprave iz odstavka 7.7.5.1 sega najmanj do prečne navpične ravnine, ki poteka tangencialno na skrajno sprednjo točko naslonjal skrajne sprednje vrste sedežev, in se zadrži v tem položaju. Iz te ravnine mora biti mogoče ploščo, prikazano na sliki 7 Priloge 4 premakniti tako, da se iz položaja, v katerem se dotika valjaste preskusne naprave, navzven obrnjena stran preskusne plošče pomakne za 660 mm naprej.

7.7.5.1.1.2 pri prečno usmerjenih sedežih mora sprednji del valjaste preskusne naprave doseči najmanj prečno ravnino, ki sovpada z navpično ravnino, ki poteka skozi središče sprednjega sedeža (slika 7 Priloge 4).

7.7.5.1.1.3 pri nazaj usmerjenih sedežih sprednji del valjaste preskusne naprave dosega najmanj prečno navpično ravnino, ki poteka tangencialno na sprednjo stran sedežnih blazin na skrajni sprednji vrsti sedežev ali na skrajnem sprednjem sedežu (slika 7 Priloge 4).

7.7.5.2 Pri vozilih razreda I se lahko premer spodnjega valja zmanjša z 450 mm na 400 mm na vsakem delu prehoda, ki je za:

7.7.5.2.1 prečno navpično ravnino, ki je 1,5 m pred središčnico zadnje osi (prve od zadnjih osi pri vozilih z več kot eno zadnjo osjo), in

7.7.5.2.2 navpično prečno ravnino, ki poteka skozi zadnji rob zadnjih delovnih vrat.

7.7.5.3 Pri vozilih razreda III so lahko sedeži na eni strani ali obeh straneh prehoda bočno premični; v tem primeru se lahko širina prehoda zmanjša na vrednost, ki ustreza premeru spodnjega valja 220 mm, pod pogojem, da se z uporabo upravljalne naprave na vsakem sedežu, ki je preprosto dosegljiva osebi, ki stoji na prehodu, sedež enostavno vrne, če je mogoče, samodejno, tudi ko je zaseden, v položaj, ki ustreza najmanjši širini 300 mm.

7.7.5.4 Pri zgibnih vozilih se lahko preskusna naprava iz odstavka 7.7.5.1 neovirano premika skozi gibljivi del. Noben del prožne obloge tega dela, vključno z deli meha, ne štrli v prehod.

7.7.5.5 Stopnice se lahko vgradijo v prehode. Širina takih stopnic ni manjša od širine prehoda na vrhu stopnic.

7.7.5.6 Sklopni sedeži, ki potnikom omogočajo sedenje v prehodu, niso dovoljeni.

7.7.5.7 Bočno drsni sedeži, ki v enem od svojih položajev štrlijo v prehod, niso dovoljeni, razen v vozilih razreda III pod pogoji, predpisanimi v odstavku 7.7.5.3.

7.7.5.8 Pri vozilih, za katera velja odstavek 7.7.1.9, prehod ni potreben, če so upoštevane mere dostopa, določene v tem odstavku.

7.7.5.9 Površina prehodov in dostopnih prehodov je nedrseča.

7.7.6 Naklon prehoda

Naklon prehoda, izmerjen pri neobremenjenem vozilu, ki stoji na vodoravni površini, in ko sistem za znižanje vozila ni vključen, ne presega:

7.7.6.1 8 odstotkov pri vozilih razreda I, II ali A;

7.7.6.2 (rezervirano)

7.7.6.3 12,5 odstotka pri vozilih razredov III in B;

7.7.6.4 5 odstotkov pri ravnini, ki poteka pravokotno na vzdolžno simetrijsko os vozila.

7.7.7 Stopnice (glej sliko 8 Priloge 4)

7.7.7.1 Največja in najmanjša višina, ob izključenem sistemu za znižanje vozila, ter najmanjša globina stopnic za potnike pri delovnih in zasilnih vratih ter v vozilu:





Opomba : 1. Pri dvojnih vratih se stopnišče na vsaki polovici dostopnega prehoda obravnava ločeno. 2. Mera E na sliki 8 Priloge 4 ni nujno za vsako stopnico enaka.

7.7.7.1.1 Kakršen koli prehod iz poglobljenega prehoda na predel s sedeži se ne šteje za stopnico. Vseeno navpična razdalja med površino prehoda in podom predela s sedeži ne presega 350 mm.

7.7.7.2 Za namen odstavka 7.7.7 se višina stopnice meri na sredini njene širine. Razen tega morajo proizvajalci izrecno upoštevati dostop za potnike z omejeno mobilnostjo, zlasti v povezavi z višino stopnice, ki mora biti čim manjša.

7.7.7.3 Višina prve stopnice glede na zunanja tla se meri pri vozilu, ki stoji na ravni podlagi, in ima maso, ki ustreza masi vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, kot je določeno v odstavku 2.18 tega pravilnika, ter ima pnevmatike in tlak v pnevmatikah, kot jih je določil proizvajalec za največjo tehnično dovoljeno maso (M) v skladu z odstavkom 2.19 tega pravilnika.

7.7.7.4 Če je stopnic več kot ena, lahko vsaka stopnica sega do 100 mm v območje navpične projekcije naslednje stopnice, projekcija čez stopnico pod njo pa pusti najmanj 200 mm proste površine (glej sliko 8 Priloge 4), pri tem so vsi robovi stopnic oblikovani tako, da je nevarnost spotikanja najmanjša, robovi stopnic pa so kontrastne barve ali barv.

7.7.7.5 Širina in oblika vsake stopnice sta takšni, da se na to stopnico lahko položi pravokotnik, kot je prikazano v spodnji tabeli, pri čemer čez stopnico ne sega več kot 5 odstotkov površine ustreznega pravokotnika. Pri dvojnih vratih vsaka polovica odprtine vrat izpolnjuje to zahtevo.







Število potnikov > 22 < 22 področje prva stopnica (mm) 400 × 300 400 × 200 druge stopnice (mm) 400 × 200 400 × 200

7.7.7.6 Na vseh stopnicah je nedrseča površina.

7.7.7.7 Največji naklon stopnice v katero koli smer ne sme presegati 5 odstotkov, ko neobremenjeno vozilo stoji na gladki in vodoravni površini v običajnem stanju za vožnjo (zlasti ne sme biti uporabljena naprava za znižanje vozila).

7.7.8 Potniški sedeži in prostor za sedeče potnike

7.7.8.1 Najmanjša širina sedeža

7.7.8.1.1 Najmanjša širina sedežne blazine, mera F (slika 9 Priloge 4), merjena od navpične ravnine, ki poteka skozi sredino tega sedeža, je:







Razredi I, II, A, B 200 mm. Razred III 225 mm.

7.7.8.1.2 Najmanjša širina razpoložljivega prostora za vsak sedež, mera G (slika 9 Priloge 4), merjena od navpične ravnine, ki poteka skozi sredino tega sedeža na višini od 270 mm do 650 mm nad neobremenjeno sedežno blazino, ni manjša od:







pri posameznih sedežih: 250 mm pri neprekinjeni vrsti sedežev za dva ali več potnikov: 225 mm.

7.7.8.1.3 Pri vozilih, širokih 2,35 m ali manj, je širina razpoložljivega prostora za vsak sedež, merjena od navpične ravnine, ki poteka skozi sredino tega sedeža na višini od 270 mm do 650 mm nad neobremenjeno sedežno blazino, 200 mm (glej sliko 9A Priloge 4). V primeru izpolnjevanja zahtev iz tega odstavka zahteve iz odstavka 7.7.8.1.2 ne veljajo.

7.7.8.1.4 Pri vozilih za prevoz do največ 22 potnikov razpoložljiv prostor za sedeže ob steni vozila v zgornjem delu ne vključuje trikotne površine s širino 20 mm in višino 100 mm (glej sliko 10 Priloge 4). Razen tega se izvzame prostor za varnostne pasove in njihova pritrdišča ter za senčnik.

7.7.8.2 Najmanjša globina sedežne blazine (mera K, glej sliko 11 Priloge 4)

Najmanjša globina sedežne blazine je:

7.7.8.2.1 350 mm pri vozilih razredov I, A in B;

7.7.8.2.2 400 mm pri vozilih razredov II in III.

7.7.8.3 Višina sedežne blazine (mera H, glej sliko 11 Priloge 4)

Višina neobremenjene sedežne blazine glede na pod je takšna, da je razdalja med podom in vodoravno ravnino, tangencialno na sprednjo gornjo površino sedežne blazine, od 400 do 500 mm: ta višina se vseeno lahko zmanjša na najmanj 350 mm na okrovih koles in v predelu motorja.

7.7.8.4 Razmik med sedeži (glej sliko 12 Priloge 4)

7.7.8.4.1 Pri sedežih, usmerjenih v isto smer, je razdalja med sprednjo stranjo naslonjala sedeža in zadnjo stranjo naslonjala sedeža pred njim (mera H), merjena vodoravno na vseh višinah nad podom med zgornjo površino sedežne blazine in točko 620 mm nad podom, najmanj:







H Razredi I, A in B 650 mm Razreda II in III 680 mm

7.7.8.4.2 Vse meritve se opravijo pri neobremenjenih sedežnih blazinah in naslonjalih v navpični ravnini, ki poteka skozi središčnico posameznega sedeža.

7.7.8.4.3 Pri prečnih sedežih, ki so usmerjeni drug proti drugemu, je najmanjša razdalja med sprednjima stranema naslonov sedežev, usmerjenih drug proti drugemu, merjena v najvišjih točkah sedežnih blazin, najmanj 1 300 mm.

7.7.8.4.4 Pri ležalnih potniških sedežih in nastavljivih vozniških sedežih se meritve opravijo, ko so njihova naslonjala in druge nastavitve sedežev v običajnem položaju uporabe, ki jo je določil proizvajalec.

7.7.8.4.5 Če je v naslonjalo sedeža vgrajena sklopna mizica, se meritve opravijo, ko je ta v zaprtem položaju.

7.7.8.4.6 Sedeži, ki so nameščeni na tirnici ali drugem sistemu, ki upravljavcu ali uporabniku omogoča enostavno spreminjanje notranje postavitve vozila, se merijo v običajnem položaju uporabe, ki ga je določil proizvajalec v vlogi za podelitev homologacije.

7.7.8.5 Prostor za sedeče potnike (glej sliko 13 Priloge 4)

7.7.8.5.1 Pred vsakim potniškim sedežem se zagotovi najmanjši prazen prostor, kot je prikazan na sliki 13 Priloge 4. Naslonjalo sedeža pred njim ali pregrada, katere oblika približno ustreza obliki nagnjenega naslonjala sedeža, lahko sega v ta prostor, kot je določeno v odstavku 7.7.8.4. V tem prostoru smejo biti tudi noge sedeža, če ostane dovolj prostora za potnikove noge. Pri sedežih zraven vozniškega sedeža v vozilih za največ 22 potnikov smejo v ta prostor segati armaturna plošča, instrumentna plošča, vetrobransko steklo, senčnik, varnostni pasovi in pritrdišča varnostnih pasov.

7.7.8.5.2 Vseeno se pri razredu I in razredu II v tistem delu avtobusa, ki je najbolj primeren za vstop, zagotovita najmanj dva naprej ali nazaj usmerjena sedeža, posebno namenjena potnikom z omejeno mobilnostjo, ki niso uporabniki invalidskega vozička, in sta tudi ustrezno označena; pri razredu A se zagotovi vsaj en tak sedež. Ti sedeži so oblikovani za potnike z omejeno mobilnostjo tako, da zagotavljajo dovolj prostora, imajo ustrezno oblikovane in nameščene ročaje, ki olajšajo dostop do sedeža in vstajanje z njega, ter iz sedečega položaja zagotavljajo komunikacijo v skladu z odstavkom 7.7.9.

7.7.8.5.2.1 Ti sedeži zagotavljajo najmanj 110 odstotkov prostora iz odstavka 7.7.8.5.1.

7.7.8.6 Prazen prostor nad sedeži

7.7.8.6.1 Nad vsakim sedežem in, razen nad prvo vrsto sedežev v vozilih za največ 22 potnikov, nad pripadajočim prostorom za noge je prazen prostor v višini najmanj 900 mm, merjeno od najvišje točke neobremenjene sedežne blazine, in prazen prostor v višini najmanj 1 350 mm od povprečne ravni poda v prostoru za noge. Pri vozilih, za katera velja odstavek 7.7.1.10, se ta mera lahko zmanjša na 1 200 mm, merjeno od poda.

7.7.8.6.2 Ta prazni prostor obsega območje, omejeno:

7.7.8.6.2.1 z vzdolžnimi navpičnimi ravninami 200 mm od obeh strani srednje navpične ravnine sedeža in

7.7.8.6.2.2 s prečno navpično ravnino, ki poteka skozi zadnjo zgornjo točko naslonjala sedeža, in s prečno navpično ravnino 280 mm pred skrajno sprednjo točko neobremenjene sedežne blazine, vsakokrat merjeno po navpični srednji ravnini sedeža.

7.7.8.6.3 Na robovih praznega prostora iz odstavkov 7.7.8.6.1 in 7.7.8.6.2 se lahko izključijo naslednja območja:

7.7.8.6.3.1 nad zunanjimi sedeži območje s pravokotnim prečnim prerezom z višino 150 mm in širino 100 mm (glej sliko 14 Priloge 4);

7.7.8.6.3.2 nad zunanjimi sedeži območje s trikotnim prečnim prerezom, katerega najvišja točka leži 650 mm nad podom in osnovnica je široka 100 mm (glej sliko 15 Priloge 4);

7.7.8.6.3.3 v prostoru za noge zunanjega sedeža območje s površino prečnega prereza največ 0,02 m2 (0,03 m2 za nizkopodna vozila razreda I) in z največjo širino do 100 mm (150 mm za nizkopodna vozila razreda I) (glej sliko 16 Priloge 4);

7.7.8.6.3.4 pri vozilu za največ 22 potnikov je lahko pri sedežih, ki so najbližji zadnjim vogalom karoserije, zunanji zadnji rob praznega prostora, gledano od zgoraj, zaobljen s polmerom največ 150 mm (glej sliko 17 Priloge 4).

7.7.8.6.4 V prazen prostor iz odstavkov 7.7.8.6.1, 7.7.8.6.2 in 7.7.8.6.3 smejo dodatno segati:

7.7.8.6.4.1 naslonjalo drugega sedeža, njegove oprijemalne opore in pritrditve (npr. sklopna mizica);

7.7.8.6.4.2 pri vozilih za največ 22 potnikov okrov kolesa, če je izpolnjen eden od naslednjih dveh pogojev:

7.7.8.6.4.2.1 okrov kolesa ne sega čez navpično srednjo ravnino sedeža (glej sliko 18 Priloge 4);

7.7.8.6.4.2.2 najbližji rob 300 mm globokega območja za noge sedečega potnika ni pomaknjen naprej od roba neobremenjene sedežne blazine za več kot 200 mm in pred naslonjalo sedeža za več kot 600 mm; te meritve se opravijo od navpične srednje ravnine sedeža (glej sliko 19 Priloge 4). Pri dveh sedežih, usmerjenih drug proti drugemu, ta predpis velja le za enega od sedežev in preostali prostor za noge sedečih potnikov mora biti najmanj 400 mm.

7.7.8.6.4.3 pri sedežih zraven vozniškega sedeža v vozilih za največ 22 potnikov vrtljivo okno, če je odprto, in njegovi pritrdilni elementi, armaturna plošča/instrumentna plošča, vetrobransko steklo, senčniki, varnostni pasovi, pritrdišča varnostnih pasov in strop vozila.

7.7.9 Komunikacija z voznikom

7.7.9.1 Pri vozilih razredov I, II in A se zagotovijo sredstva, s katerimi lahko potniki sporočijo vozniku, da mora ustaviti vozilo. Upravljalne naprave za vse takšne naprave za komunikacijo imajo štrleče gumbe, v vozilih razredov I in A največ 1 200 mm od poda, in so kontrastne barve ali kontrastnih barv. Upravljalne naprave so ustrezno in enakomerno razporejene po vozilu. Na vključitev upravljalnih naprav so potniki opozorjeni z enim ali več svetlobnimi znaki. Znak prikaže besede „avtobus se ustavlja“ ali enakovredne besede in/ali ustrezen piktogram ter ostane osvetljen, dokler se delovna vrata ne odprejo. Zgibna vozila imajo takšne znake v vsakem togem delu vozila. Dvonivojska vozila imajo znake na obeh nivojih.

7.7.9.2 Komunikacija s prostorom za posadko

Če je v vozilu prostor za posadko brez dostopa do vozniškega prostora ali prostora za potnike, se zagotovi sredstvo za komunikacijo med voznikom in tem prostorom za posadko.

7.7.10 Nap