02014X0314(01) — SL — 14.03.2014 — 000.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu





popravljena z:









▼B

Pravilnik št. 72 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe za homologacijo žarometov motornih koles z asimetrični kratkim in dolgim svetlobnim pramenom, ki so opremljeni s halogenskimi žarnicami (žarnicami HS1)

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Sprememb 01 – začetek veljavnosti: 12. september 2001

VSEBINA 1. Področje uporabe 2. Opredelitev pojmov 3. Vloga za homologacijo 4. Oznake 5. Homologacija 6. Splošne specifikacije 7. Zahteve za osvetljenost 8. Določbe glede obarvanih leč in filtrov 9. Etalonski (referenčni) žaromet 10. Pripombe glede barve 11. Skladnost proizvodnje 12. Kazni za neskladnost proizvodnje 13. Sprememba tipa žarometa in razširitev homologacije 14. Dokončna opustitev proizvodnje 15. Imena in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov 16. Prehodne določbe PRILOGE Priloga 1 Sporočilo o podeljeni, zavrnjeni, razširjeni ali preklicani homologaciji ali dokončni opustitvi proizvodnje tipa žarometa motornega kolesa v skladu s Pravilnikom št. 72 Priloga 2 Preverjanje skladnosti proizvodnje žarometov, ki so opremljeni z žarnicami HS1 Priloga 3 Primeri homologacijskih oznak Priloga 4 Merilni zaslon Priloga 5 Preskusi stabilnosti fotometričnega delovanja delujočih žarometov Priloga 6 Zahteve za žaromete z lečami iz plastičnega materiala – preskušanje vzorcev leč ali materiala in celotnih žarometov

1. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik se uporablja za homologacijo žarometov s halogenskimi žarnicami z žarilno nitko (HS1) in lečami iz stekla ali plastičnega materiala ( *1 ), s katerimi se opremljajo motorna kolesa in vozila, ki se obravnavajo kot taka.

2. OPREDELITEV POJMOV

V tem pravilniku se uporabljajo naslednje opredelitve:

2.1. „leča“ pomeni skrajni zunanji del žarometa (enote), ki oddaja svetlobo skozi svetlečo površino;

2.2. „prevleka“ pomeni vse proizvode, ki so v enem ali več slojih naneseni na zunanjo površino leče;

2.3. žarometi različnih „tipov“ pomenijo žaromete, ki se razlikujejo po tako pomembnih značilnostih, kot so:

2.3.1. trgovski naziv ali blagovna znamka;

2.3.2. značilnosti optičnega sistema;

2.3.3. vključitev ali izključitev sestavnih delov, ki lahko med delovanjem spremenijo optične učinke z odbojem, lomom ali absorpcijo in/ali deformacijo. Spremenjena barva svetlobnih pramenov, ki jih oddaja žaromet, katerega druge značilnosti niso spremenjene, ne pomeni spremembe tipa. Skladno s tem se takšnim žarometom dodeli ista homologacijska številka;

2.3.4. primernost za vožnjo po desni ali levi strani cestišča ali za oba načina vožnje;

2.3.5. materiali, iz katerih so leče in morebitne prevleke.

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1. Vlogo za homologacijo žarometa vloži imetnik trgovskega naziva ali blagovne znamke ali njegov ustrezno pooblaščeni predstavnik. V vlogi se navede:

3.1.1. ali je žaromet zasnovan samo za vožnjo po desni ali levi strani cestišča ali pa za oba načina vožnje.

3.2. Vsaki vlogi za homologacijo se priložijo:

3.2.1. risbe v treh izvodih, ki so dovolj natančne za identifikacijo tipa žarometa in vsebujejo pogled od spredaj s podrobnim prikazom morebitnih reber na lečah ter njegov prečni prerez; na risbah morajo biti prikazana mesta, predvidena za homologacijsko oznako;

3.2.2. kratek tehnični opis;

3.2.3. dva vzorca tipa žarometa z brezbarvnimi lečami;

3.2.3.1. za preskušanje obarvanega filtra ali obarvanega zaslona (ali obarvane leče): dva vzorca.

3.2.4. za preskus plastičnega materiala, iz katerega so izdelane leče:

3.2.4.1. trinajst leč;

3.2.4.1.1. šest od teh leč se lahko nadomesti s šestimi vzorci materiala velikosti najmanj 60 × 80 mm, z ravno ali izbočeno zunanjo površino in pretežno ravno površino v sredini (polmer krivine najmanj 300 mm), veliko najmanj 15 × 15 mm;

3.2.4.1.2. vsaka taka leča ali vzorec materiala se izdela po postopku, ki se uporablja v serijski proizvodnji;

3.2.4.2. reflektor, na katerega se lahko vgradijo leče po navodilih proizvajalca.

3.3. Materialom, iz katerih so izdelane leče in morebitne prevleke, je treba priložiti poročilo o preskusu lastnosti teh materialov in prevlek, če so na njih že bili opravljeni preskusi.

3.4. Pred podelitvijo homologacije pristojni organ preveri, ali obstajajo zadovoljivi ukrepi za zagotovitev učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje.

4. OZNAKE ( 1 )

4.1. Žarometi, predloženi v homologacijo, morajo biti opremljeni s trgovskim nazivom ali blagovno znamko vložnika; ta oznaka mora biti jasno berljiva in neizbrisna.

4.2. Na leči in ohišju ( 2 ) morajo imeti prostor zadostne velikosti za homologacijsko oznako in dodatne simbole iz odstavka 5.4.2; ta prostor mora biti označen na risbah iz odstavka 3.2.1.

4.3. Žarometi, zasnovani tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni in levi strani cestišča, morajo imeti oznake, ki prikazujejo obe nastavitvi optične enote na vozilu ali žarnice na reflektorju; te oznake morajo vsebovati črki „R/D” za nastavitev za vožnjo po desni strani in črki „L/G” za nastavitev za vožnjo po levi strani.

5. HOMOLOGACIJA

5.1. Homologacija se podeli, če vsi vzorci tipa žarometa, ki se predložijo v skladu z odstavkom 3.2.3, izpolnjujejo zahteve tega pravilnika.

5.2. Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki (zdaj 00 za izvirnik Pravilnika) navajata spremembe, vključno z nedavnimi večjimi tehničnimi spremembami Pravilnika ob izdaji homologacije. Ista pogodbenica ne sme dodeliti tako dodeljene številke drugemu tipu žarometa, ki je zajet v tem pravilniku ( 3 ), razen v primeru razširitve homologacije na žaromet, ki se razlikuje samo po barvi oddane svetlobe.

5.3. O podelitvi, zavrnitvi, razširitvi ali preklicu homologacije ali o dokončni opustitvi proizvodnje tipa žarometa v skladu s tem pravilnikom je treba obvestiti pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, in sicer z obrazcem, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

5.4. Vsi žarometi, ki so skladni s tipom, homologiranim v skladu s tem pravilnikom, imajo v prostoru iz odstavka 4.2 poleg oznake iz odstavka 4.1 še mednarodno homologacijsko oznako ( 4 ), ki jo sestavljajo:

5.4.1. krog, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo ( 5 );

5.4.2. homologacijska številka in naslednji dodatni simboli blizu kroga:

5.4.2.1. na žarometih, ki izpolnjujejo zahteve samo za promet po levi strani cestišča, vodoravna puščica, ki, gledano od spredaj, kaže v desno, tj. na tisto stran cestišča, po kateri teče promet;

5.4.2.2. na žarometih, zasnovanih tako, da z ustrezno nastavitvijo optične enote ali žarnice izpolnjujejo zahteve za oba prometna sistema, vodoravna puščica z dvema konicama, ki kažeta ena v levo, druga pa v desno;

5.4.2.3. črke „MBH“ nasproti homologacijski številki;

5.4.2.4. v vsakem primeru morajo biti na certifikatih o homologaciji in v obvestilu za države, ki so pogodbenice Sporazuma in uporabljajo ta pravilnik, določeni ustrezen način delovanja, uporabljen med preskusnim postopkom v skladu z odstavkom 1.1.1.1 Priloge 5, in dovoljene napetosti v skladu z odstavkom 1.1.1.2 Priloge 5;

V ustreznih primerih je treba napravo označiti, kot sledi:

na enotah, ki izpolnjujejo zahteve tega pravilnika in so zasnovane tako, da žarilna nitka za kratki svetlobni pramen ne sveti hkrati s katero koli drugo svetlobno funkcijo, s katero je lahko integrirana,

se za simbolom žarometa za kratki svetlobni pramen v homologacijski oznaki postavi poševnica (/).

5.4.2.5. na žarometih z lečo iz plastičnega materiala se blizu simbolov, predpisanih v odstavkih od 5.4.2.1 do 5.4.2.4, navede skupina črk „PL“.

5.5. Oznake in simboli iz odstavka 5.4 morajo biti jasno berljivi in neizbrisni.

5.6. V Prilogi 3 k temu pravilniku so prikazani primeri homologacijskih oznak in zgoraj omenjenih dodatnih simbolov.

6. SPLOŠNE SPECIFIKACIJE

6.1. Vsi vzorci tipa žarometa morajo biti skladni s specifikacijami iz tega odstavka in odstavkov od 7 do 9.

6.2. Žarometi so zasnovani in izdelani tako, da ob običajni uporabi kljub možni izpostavljenosti tresljajem zadovoljivo delujejo in ohranijo značilnosti iz tega pravilnika.

6.2.1. Žarometi morajo imeti napravo, ki omogoča, da se na vozilih nastavijo tako, da ustrezajo veljavnim predpisom. Takšne naprave ni treba namestiti na sestavne dele, v katerih reflektorja in razpršilne leče ni mogoče ločiti, pod pogojem, da se takšni sestavni deli uporabljajo zgolj pri vozilih, pri katerih je mogoče žaromete nastaviti kako drugače.

Kjer sta žaromet za dolgi svetlobni pramen in žaromet za kratki svetlobni pramen opremljena vsak s svojo žarnico, združena v sestavljeno enoto, naprava za nastavitev omogoča pravilno nastavitev vsakega optičnega sistema posebej.

6.2.2. Te določbe pa ne veljajo za sklope žarometov z nedeljivimi reflektorji. Za tovrstne sklope veljajo zahteve iz odstavka 7.3 tega pravilnika. Kadar izvira dolgi svetlobni pramen iz več kot enega svetlobnega vira, se pri določanju največje osvetljenosti (Emax) upošteva skupno delovanje.

6.3. Sestavni deli, s katerimi je žarnica z žarilno nitko pritrjena na reflektor, morajo biti izdelani tako, da je tudi v temi mogoče žarnico z žarilno nitko namestiti samo v pravilen položaj.

6.4. Pravilen položaj leče glede na optični sistem mora biti nedvoumno označen in zablokiran proti vrtenju med delovanjem.

6.5. Žarometi, zasnovani tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni in po levi strani cestišča, se lahko prilagodijo za določeno smer vožnje z ustrezno začetno nastavitvijo pri namestitvi na vozilo ali pa to izbirno nastavitev opravi voznik. Takšna začetna ali izbirna nastavitev lahko na primer vključuje namestitev optične enote na vozilo pod določenim kotom ali namestitev žarnice pod določenim kotom glede na optično enoto. V vsakem primeru morata biti mogoči samo dve različni in natančno določeni nastavitvi, in sicer ena za vožnjo po desni in druga za vožnjo po levi strani cestišča, zasnova pa mora onemogočiti nehoteni premik iz ene nastavitve v drugo ali nastavitev v vmesni položaj. Če je žarnico mogoče postaviti v dva različna položaja, morajo biti sestavni deli za pritrditev žarnice na reflektor zasnovani in izdelani tako, da je žarnica v vsaki od teh dveh leg pritrjena tako točno, kot je zahtevano za žaromete, ki so zasnovani samo za eno stran vožnje. Skladnost z zahtevami iz tega odstavka se preverja vizualno in po potrebi s poskusno namestitvijo.

6.6. V skladu z zahtevami iz Priloge 5 se izvedejo dodatni preskusi, s katerimi se zagotovi, da se fotometrično delovanje med uporabo ni preveč spremenilo.

6.7. Če je leča žarometa iz plastičnega materiala, se preskusi izvedejo v skladu z zahtevami iz Priloge 6.

7. ZAHTEVE ZA OSVETLJENOST

7.1. Splošne določbe

7.1.1. Žarometi morajo biti izdelani tako, da z ustrezno žarnico kategorije HS1 dajejo primerno neslepečo osvetljenost pri oddajanju kratkega svetlobnega pramena in dobro osvetljenost pri oddajanju dolgega svetlobnega pramena.

7.1.2. Osvetljenost, ki jo proizvaja žaromet, se določi z uporabo navpičnega zaslona, ki je postavljen 25 m pred žarometom, kakor je prikazano v Prilogi 4 k temu pravilniku.

7.1.3. Žarometi se preverijo z brezbarvno etalonsko (referenčno) žarnico z nazivno napetostjo 12 V. Pri žarometih, ki lahko imajo selektivno rumene filtre ( 6 ), se morajo takšni filtri nadomestiti z geometrično identičnimi brezbarvnimi filtri s faktorjem prepustnosti najmanj 80 odstotkov. Med preverjanjem žarometa se napetost na priključnih sponkah žarnice uravnava tako, da se pridobijo naslednje značilnosti:







Poraba v vatih Svetlobni tok v lumnih Žarilna nitka za kratki svetlobni pramen pribl. 35 450 Žarilna nitka za dolgi svetlobni pramen pribl. 35 700

Žaromet se šteje za sprejemljivega, če izpolnjuje zahteve iz tega odstavka 7 vsaj pri eni etalonski (referenčni) žarnici, ki se lahko predloži skupaj z žarometom.

7.1.4. Dimenzije, ki določajo položaj žarilnih nitk v etalonski žarnici z žarilno nitko HS1, so prikazane v Pravilniku št. 37.

7.1.5. Balon etalonske žarnice z žarilno nitko mora biti takšne oblike in optične kakovosti, da povzroča minimalni odboj ali lom s škodljivim učinkom na porazdelitev svetlobe.

7.2. Določbe glede kratkih svetlobnih pramenov

7.2.1. Kratki svetlobni pramen mora imeti dovolj ostro „zastiranje“, da je mogoče z njegovo pomočjo doseči zadovoljivo nastavitev. „Zastiranje“ mora biti vodoravna ravna črta na tisti strani, ki je nasprotna smeri vožnje, za katero je žaromet izdelan; na drugi strani ne sme presegati prekinjene črte HV H1 H4, sestavljene iz ravne črte HV H1, ki z vodoravno in ravno črto H1 H4 tvori kot 45°, 1 odstotek nad ravno črto hh, ali ravne črte HV H3 pri nagibu pod kotom 15° nad vodoravno črto (glej Prilogo 4). Zastiranje, ki je nad črtama HV H2 in H2 H4 ter je posledica kombinacije obeh zgoraj navedenih možnosti, ni dopustno pod nobenim pogojem.

7.2.2. Žaromet se nastavi tako, da:

7.2.2.1. je pri žarometih, zasnovanih tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni strani cestišča, „zastiranje“ vodoravno na levi polovici zaslona ( 7 ), pri žarometih, zasnovanih tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po levi strani cestišča, pa je „zastiranje“ vodoravno na desni polovici zaslona;

7.2.2.2. je ta vodoravni del „zastiranja“ na zaslonu 25 cm pod ravnjo vodoravne ravnine, ki poteka skozi fokus žarometa (glej Prilogo 4);

7.2.2.3. je „vrh“„zastiranja“ na črti vv ( 8 ).

7.2.3. Kadar je žaromet nastavljen tako, mora izpolnjevati zahteve iz odstavkov od 7.2.5 do 7.2.7 in odstavka 7.3.

7.2.4. Če tako usmerjen žaromet ne izpolnjuje zahtev iz odstavkov od 7.2.5 do 7.2.7 in odstavka 7.3, se njegova nastavitev lahko spremeni, pod pogojem, da se os svetlobnega pramena ne premakne v desno ali levo za več kot 1° (= 44 cm). ( 9 ) Za lažjo nastavitev na podlagi „zastiranja“ se žaromet lahko delno prekrije, da se poveča ostrina „zastiranja“.

7.2.5. Osvetljenost, ki jo na zaslonu proizvede kratki svetlobni pramen, mora izpolnjevati naslednje zahteve:







Točka na merilnem zaslonu Zahtevana osvetljenost v luksih Žarometi za vožnjo po desni strani cestišča Žarometi za vožnjo po levi strani cestišča točka B 50 L točka B 50 R ≤ 0,3 točka 75 R točka 75 L ≥ 6 točka 50 R točka 50 L ≥ 6 točka 25 L točka 25 R ≥ 1,5 točka 25 R točka 25 L ≥ 1,5 katera koli točka v območju III ≤ 0,7 katera koli točka v območju IV ≥ 2 katera koli točka v območju I ≤ 20

7.2.6. V območjih I, II, III in IV ne sme biti stranskih odstopanj, ki bi zmanjšala dobro vidljivost.

7.2.7. Žarometi, zasnovani tako, da izpolnjujejo zahteve za vožnjo po desni in levi strani cestišča, morajo v obeh nastavitvah optične enote ali žarnice izpolnjevati zahteve, določene za zadevno smer prometa.

7.3. Določbe glede dolgih svetlobnih pramenov

7.3.1. Meritve osvetljenosti, ki jo na zaslonu proizvede dolgi svetlobni pramen, se izvedejo z isto nastavitvijo žarometa kot pri meritvah iz odstavkov od 7.2.5 do 7.2.7.

7.3.2. Osvetljenost, ki jo na zaslonu proizvede dolgi svetlobni pramen, mora izpolnjevati naslednje zahteve:

7.3.2.1. presečišče HV med črtama hh in vv je znotraj izolukse za 90 odstotkov največje osvetljenosti. Največja vrednost (Emax) mora biti najmanj 32 luksov. Največja vrednost ne sme presegati 240 luksov;

7.3.2.2. osvetljenost, ki se začenja v točki HV in poteka vodoravno v desno in levo, ni manjša od 16 luksov na razdalji 1,125 m in od 4 luksov na razdalji 2,25 m.

7.4 Vrednosti osvetljenosti zaslona, navedene v odstavkih od 7.2.5 do 7.2.7 in 7.3, se izmerijo s fotoreceptorjem, katerega učinkovita površina je v kvadratu s stranico 65 mm.

8. DOLOČBE GLEDE OBARVANIH LEČ IN FILTROV

8.1. Homologacijo je mogoče pridobiti za žaromete, ki oddajajo brezbarvno ali selektivno rumeno svetlobo in imajo brezbarvno žarnico. Ustrezne kolorimetrične značilnosti za rumene leče ali filtre, izražene v trikromatskih koordinatah CIE, so naslednje:







Selektivno rumeni filter (zaslon ali leča) Meja proti rdeči Meja proti zeleni Meja proti beli Meja proti spektralni vrednosti kar je mogoče izraziti tudi na naslednji način: prevladujoča valovna dolžina 575–585 nm faktor čistosti 0,90–0,98 Faktor prepustnosti mora biti ≥ 0,78

Faktor prepustnosti se določi z uporabo svetlobnega vira z barvno temperaturo 2 856 °K ( 10 ).

8.2. Filter mora biti del žarometa in mora biti na žaromet pritrjen tako, da ga uporabnik ne more odstraniti niti nenamerno niti namerno z navadnim orodjem.

9. ETALONSKI (REFERENČNI) ŽAROMET ( 11 )

Žaromet velja za etalonski (referenčni) žaromet, če:

9.1. izpolnjuje zgornje zahteve za homologacijo;

9.2. ima efektivni premer najmanj 160 mm;

9.3. z etalonsko (referenčno) žarnico v različnih točkah in različnih območjih iz odstavka 7.2.5 daje osvetljenost, ki:

9.3.1. ni večja od 90 odstotkov največje mejne vrednosti in

9.3.2. ni manjša od 120 odstotkov najmanjše mejne vrednosti, predpisane v tabeli v odstavku 7.2.5.

10. PRIPOMBE GLEDE BARVE

Ker se katera koli homologacija po tem pravilniku podeli, v skladu z odstavkom 8.1, za tip žarometa, ki oddaja brezbarvno svetlobo ali selektivno rumeno svetlobo, člen 3 Sporazuma, h kateremu je priložen pravilnik, ne preprečuje pogodbenicam, da bi prepovedale žaromete, ki oddajajo svetlobni pramen brezbarvne ali selektivno rumene svetlobe, na vozilih, ki jih registrirajo.

11. SKLADNOST PROIZVODNJE

Vsi žarometi s homologacijsko oznako, predpisano s tem pravilnikom, morajo biti skladni s homologiranim tipom ter izpolnjevati zgornje fotometrične in kolorimetrične zahteve. Skladnost s temi določbami se preveri v skladu s Prilogo 2, odstavkom 3 Priloge 5 k temu pravilniku in, če je primerno, odstavkom 3 Priloge 6 k temu pravilniku.

12. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

12.1. Homologacija, podeljena za tip žarometa v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če zahteve niso izpolnjene ali če žaromet, opremljen s homologacijsko oznako, ni skladen s homologiranim tipom.

12.2. Če pogodbenica Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem takoj obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

13. SPREMEMBA TIPA ŽAROMETA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

13.1. Vsaka sprememba tipa žarometa se sporoči upravnemu organu, ki je podelil homologacijo. Organ lahko potem:

13.1.1. meni, da spremembe verjetno ne bodo imele občutnih škodljivih učinkov in da tip žarometa v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve, ali

13.1.2. od tehnične službe, ki izvaja preskuse, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

13.2. Potrditev ali zavrnitev homologacije, v kateri so navedene spremembe, se po postopku, določenem v odstavku 5.3, sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

13.3. Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli zaporedno številko za vsako tako razširitev in o tem obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

14. DOKONČNA OPUSTITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije dokončno neha proizvajati žaromet, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti organ, ki je podelil homologacijo. Po prejemu ustreznega sporočila navedeni organ o tem obvesti druge pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 k temu pravilniku.

15. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo imena in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter upravnih organov, ki podeljujejo homologacije in katerim se pošljejo obrazci, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije v drugih državah.

16. PREHODNE DOLOČBE

16.1. Šest mesecev po uradnem začetku veljavnosti Pravilnika št. 112 pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne podeljujejo več homologacij ECE v skladu s tem pravilnikom.

16.2. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, ne smejo zavrniti razširitve homologacije v skladu s spremembami 01 ali prvotno različico tega pravilnika.

16.3. Homologacije, podeljene v skladu s tem pravilnikom pred začetkom veljavnosti Pravilnika št. 112, in vse razširitve homologacij, vključno s tistimi v skladu s prvotno različico tega pravilnika, ki se podelijo pozneje, so še naprej veljavne za nedoločen čas.

16.4. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej izdajajo homologacije za žaromete na podlagi sprememb 01 ali prvotne različice tega pravilnika, če so žarometi namenjeni za uporabo kot nadomestni del za vgradnjo v vozila v uporabi.

16.5. Od uradnega začetka veljavnosti Pravilnika št. 112 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme prepovedati vgradnje žarometa, homologiranega v skladu s Pravilnikom št. 112, v nov tip vozila.

16.6. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej dovoljujejo vgradnjo žarometa, homologiranega v skladu s tem pravilnikom, v tip vozila ali vozilo.

16.7. Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, še naprej dovoljujejo vgradnjo ali uporabo na vozilu v uporabi za žaromet, homologiran v skladu s prvotno različico tega pravilnika, pod pogojem, da je žaromet namenjen za vgradnjo kot nadomestni del.









PRILOGA 1

SPOROČILO

(največji format: A4 (210 × 297 mm))









PRILOGA 2

PREVERJANJE SKLADNOSTI PROIZVODNJE ŽAROMETOV,

KI SO OPREMLJENI Z ŽARNICAMI HS1

1. Žarometi s homologacijsko oznako morajo biti skladni s homologiranim tipom.

2. Za zahtevo glede skladnosti se šteje, da je izpolnjena z mehanskega in geometrijskega stališča, če razlike ne presegajo neizogibnih proizvodnih napak.

3. V zvezi s fotometričnim delovanjem se skladnost žarometov iz serije ne izpodbija ( 12 ), če pri fotometričnih preskusih katerega koli naključno izbranega žarometa, opremljenega z etalonsko (referenčno) žarnico:

3.1 nobena izmerjena vrednost ne odstopa v neugodno smer za več kot 20 odstotkov od predpisane vrednosti (za vrednosti B 50 R ali L in območje III je lahko največje odstopanje v neugodno smer 0,2 luksa (B 50 R ali L) ali 0,3 luksa (območje III);

3.2 ali če

3.2.1 so na merilnem zaslonu (na razdalji 25 m) predpisane vrednosti za kratki svetlobni pramen dosežene v HV (z dovoljenim odstopanjem 0,2 luksa) in v najmanj eni točki območja, omejenega s krogom polmera 15 cm okoli točk B 50 R ali L (z dovoljenim odstopanjem 0,1 luksa), 75 R ali L, 50/R ali L, 25 R ali L, in na celotnem območju IV, ki ni nad črto 25 R in 25 L za več kot 22,5 cm;

3.2.2 in če je pri dolgem svetlobnem pramenu HV znotraj izolukse za 0,75 Emax, se pri fotometričnih vrednostih upošteva dovoljeno odstopanje 20 odstotkov.

4. Če rezultati preskusov, opisanih v odstavku 3, ne izpolnjujejo zahtev, se preskusi za zadevni žaromet ponovijo z drugo etalonsko (referenčno) žarnico.









PRILOGA 3

PRIMERI HOMOLOGACIJSKIH OZNAK

(glej odstavek 5 tega pravilnika)

Slika 1

a = najmanj 12 mm

Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet, ki izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika in je zasnovan samo za vožnjo po desni strani cestišča.

a = najmanj 12 mm

Slika 2

Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet, ki izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika in je zasnovan:

samo za vožnjo po levi strani cestišča.

Slika 3

za vožnjo po obeh straneh cestišča z ustrezno nastavitvijo optične enote ali žarnice na vozilu.

Slika 4

Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet, ki izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika in je zasnovan tako, da žarilna nitka za kratki svetlobni pramen ne sveti hkrati z žarilno nitko za dolgi svetlobni pramen in/ali kako drugo integrirano svetlobno funkcijo.

Opomba: Zgornji žarometi z zgornjimi homologacijskimi oznakami so homologirani na Nizozemskem (E/4) pod številko 002439. Homologacijska številka pomeni, da je bila homologacija podeljena v skladu z zahtevami iz prvotne oblike tega pravilnika.

Homologacijska številka se namesti blizu kroga in nad ali pod črko „E“ ali levo ali desno od te črke. Števke v homologacijski številki morajo biti na isti strani črke „E“ in obrnjene v isto smer. V homologacijskih številkah se je treba izogibati uporabi rimskih številk, da ne pride do zamenjave z drugimi simboli.

Slika 5

Žaromet z zgornjo homologacijsko oznako je žaromet z lečo iz plastičnega materiala, ki izpolnjuje zahteve iz tega pravilnika.

Zasnovan je tako, da lahko žarilna nitka za kratki svetlobni pramen sveti hkrati z žarilno nitko za dolgi svetlobni pramen in/ali kako drugo integrirano svetlobno funkcijo.









PRILOGA 4

MERILNI ZASLON

Žaromet za vožnjo po desni strani cestišča ( *2 )

(mere v mm)

h-h : vodoravna ravnina) poteka skozi

v-v : navpična ravnina) fokus žarometa









PRILOGA 5

PRESKUSI STABILNOSTI FOTOMETRIČNEGA DELOVANJA DELUJOČIH ŽAROMETOV

PRESKUSI CELOTNIH ŽAROMETOV

Potem ko se v skladu s predpisi iz tega pravilnika izmerijo fotometrične vrednosti v točki za Emax za dolgi svetlobni pramen in v točkah HV, 50 R, B 50 L za kratki svetlobni pramen (ali HV, 50 L, B 50 R za žaromete, zasnovane za vožnjo po levi strani cestišča), se preskusi stabilnost fotometričnega delovanja celotnega delujočega žarometa. „Celotni žaromet“ pomeni celotno svetilko, skupaj z drugimi deli in svetilkami, ki bi lahko vplivali na njeno oddajanje toplote.

1. PRESKUS STABILNOSTI FOTOMETRIČNEGA DELOVANJA

Preskusi se izvedejo v suhem in mirnem ozračju pri temperaturi okolja 23 °C ± 5 °C, pri čemer mora biti celoten žaromet pritrjen na nosilec tako, kakor bi bil nameščen na vozilu.

1.1 Čist žaromet

Žaromet je treba pustiti delovati 12 ur, kakor je opisano v pododstavku 1.1.1, in ga pregledati, kakor je predpisano v pododstavku 1.1.2.

1.1.1 Preskusni postopek

Žaromet naj deluje določen čas, in sicer:

1.1.1.1 (a) če gre za homologacijo samo ene svetlobne funkcije (kratki ali dolgi svetlobni pramen), ustrezna žarilna nitka sveti predpisani čas ( 13 ); (b) pri integriranih žarometih za kratki svetlobni pramen in dolgi svetlobni pramen (z žarnico z dvema žarilnima nitkama ali z dvema žarnicama z žarilno nitko): če vložnik navede, da bo v žarometu naenkrat svetila samo ena žarilna nitka ( 14 ), se preskus izvede skladno s tem pogojem, pri čemer se zaporedno vklaplja vsaka opredeljena funkcija, in sicer za polovico časa, določenega v odstavku 1.1; v vseh drugih primerih se žaromet preskusi za določeni čas v tem ciklu: 15 minut sveti žarilna nitka kratkega svetlobnega pramena; 5 minut svetijo vse žarilne nitke. (c) v primeru združenih svetlobnih funkcij se vse posamezne funkcije vklopijo hkrati za čas, določen za posamezne svetlobne funkcije (a) tudi ob upoštevanju uporabe integriranih svetlobnih funkcij (b) v skladu s specifikacijami proizvajalca.

1.1.1.2 Preskusna napetost Napetost se nastavi tako, da zagotavlja 90 odstotkov največje moči, določene v Pravilniku št. 37 za žarnice z žarilno nitko kategorije HS1.

1.1.2 Rezultati preskusa

1.1.2.1 Vizualni pregled

Ko se temperatura žarometa ustali pri temperaturi okolja, je treba lečo žarometa in morebitno zunanjo lečo očistiti s čisto in vlažno bombažno krpo. Nato je treba opraviti vizualni pregled, pri katerem ne sme biti ne na leči žarometa in ne na morebitni zunanji leči vidno nikakršno zvitje, deformacija, razpoka ali sprememba barve.

1.1.2.2 Fotometrični preskus

Za zagotovitev skladnosti z zahtevami iz tega pravilnika je treba fotometrične vrednosti preveriti v naslednjih točkah:

Kratki svetlobni pramen: 50 R - B 50 L - HV pri žarometih, zasnovanih za vožnjo po desni strani cestišča; 50 L - B 50 R - HV pri žarometih, zasnovanih za vožnjo po levi strani cestišča.

Dolgi svetlobni pramen: točka Emax

Lahko se opravi še ena nastavitev zaradi upoštevanja morebitne deformacije nosilca žarometa zaradi toplote (sprememba položaja črte zastiranja je obravnavana v odstavku 2 te priloge).

Dovoljeno je 10-odstotno odstopanje fotometričnih značilnosti od vrednosti, izmerjenih pred preskusom, vključno z dovoljenimi odstopanji fotometričnega postopka.

1.2 Umazan žaromet

Žaromet, ki je bil preskušen v skladu z zahtevami iz pododstavka 1.1, mora po opravljeni pripravi v skladu s pododstavkom 1.2.1 eno uro delovati tako, kakor je opisano v pododstavku 1.1.1, nato pa se pregleda v skladu z navodili iz pododstavka 1.1.2.

1.2.1 Priprava žarometa

1.2.1.1 Preskusna mešanica

1.2.1.1.1 Za žaromet z zunanjo lečo iz stekla:

Mešanica vode in umazanije, ki jo je treba nanesti na žaromet, mora vsebovati: 9 masnih delov kremenčevega peska z velikostjo delcev 0–100 μm; 1 masni del praška iz rastlinskega oglja (iz bukovine) z velikostjo delcev 0–100 μm; 0,2 masnega dela NaCMC ( 15 ) in ustrezno količino destilirane vode s prevodnostjo ≤ 1 mS/m.

Mešanica ne sme biti starejša od 14 dni.

1.2.1.1.2 Za žaromet z zunanjo lečo iz plastičnega materiala:

Mešanica vode in umazanije, ki jo je treba nanesti na žaromet, mora vsebovati: 9 masnih delov kremenčevega peska z velikostjo delcev 0–100 μm; 1 masni del praška iz rastlinskega oglja (iz bukovine) z velikostjo delcev 0–100 μm; 0,2 masnega dela NaCMC; 13 masnih delov destilirane vode s prevodnostjo ≤ 1 mS/m in 2 ± 1 masna dela površinsko aktivne snovi ( 16 ).

Mešanica ne sme biti starejša od 14 dni.

1.2.1.2 Nanašanje preskusne mešanice na žaromet

Preskusno mešanico je treba enakomerno nanesti na celotno svetlečo površino žarometa in nato pustiti, da se posuši. Postopek je treba ponavljati, dokler vrednost svetilnosti ne pade na 15–20 odstotkov vrednosti, ki so bile izmerjene za vsako naslednjo točko pod pogoji, opisanimi v tej prilogi:

točka Emax pri dolgem svetlobnem pramenu, fotometrična porazdelitev pri žarometu za dolgi/kratki svetlobni pramen;

točka Emax pri dolgem svetlobnem pramenu, fotometrična porazdelitev samo pri žarometu za dolgi svetlobni pramen;

50 R in 50 V ( 17 ) samo pri žarometu za kratki svetlobni pramen, zasnovanem za vožnjo po desni strani cestišča;

50 L in 50 V samo pri žarometu za kratki svetlobni pramen, zasnovanem za vožnjo po levi strani cestišča.

1.2.1.3 Merilna oprema

Merilna oprema mora biti enakovredna opremi, ki je bila uporabljena pri preskusih za homologacijo žarometa. Za fotometrično preverjanje je treba uporabiti etalonsko (referenčno) žarnico z žarilno nitko.

2. PRESKUS SPREMEMBE NAVPIČNEGA POLOŽAJA ČRTE ZASTIRANJA POD VPLIVOM TOPLOTE

Pri tem preskusu se preverja, ali navpični premik črte zastiranja pod vplivom toplote pri delujočem žarometu za kratki svetlobni pramen presega predpisane vrednosti.

Na žarometu, ki je bil preskušen v skladu z odstavkom 1, se opravi preskus, opisan v odstavku 2.1, ne da bi ga odstranili iz preskusne vpenjalne naprave ali spremenili njegovo lego v njej.

2.1 Preskus

Preskus se izvede v suhem in mirnem ozračju pri temperaturi okolja 23 °C ± 5 °C.

Z uporabo serijske žarnice z žarilno nitko, ki je bila starana vsaj eno uro, mora žaromet delovati s kratkim svetlobnim pramenom, ne da bi ga vzeli iz preskusne vpenjalne naprave ali spremenili njegovo lego v njej. (Za ta preskus je treba napetost prilagoditi, kakor je določeno v odstavku 1.1.1.2.) Položaj vodoravnega dela črte zastiranja (med vv in navpično črto skozi točko B 50 L za vožnjo po desni strani cestišča ali točko B 50 R za vožnjo po levi strani cestišča) se preveri po treh minutah (r3) in po 60 minutah (r60) delovanja.

Meritev spremembe položaja črte zastiranja, opisano zgoraj, je treba izvesti s katero koli metodo, ki daje dovolj točne in ponovljive rezultate.

2.2 Rezultati preskusa

2.2.1 Rezultat v miliradianih (mrad) se šteje kot sprejemljiv za kratki svetlobni pramen samo, če absolutna vrednost

, izmerjena na žarometu, ni večja od 1,0 mrad (ΔrI ≤ 1,0 mrad).

2.2.2 Če je ta vrednost večja od 1,0 mrad, vendar ne večja od 1,5 mrad (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad), je treba opraviti preskus na drugem žarometu, kakor je opisano v odstavku 2.1, in sicer potem, ko je bil žaromet trikrat zapored izpostavljen ciklu, kakor je opisano spodaj, zaradi ustalitve položaja mehanskih delov žarometa na vpenjalni napravi, ki ustreza pravilni vgradnji na vozilu:

enourno delovanje žarometa za kratki svetlobni pramen (napetost je treba prilagoditi skladno z odstavkom 1.1.1.2);

enourno mirovanje.

Tip žarometa se šteje za sprejemljivega, če srednja vrednost absolutne vrednosti ΔrI, izmerjene za prvi vzorec, in absolutne vrednosti ΔrII, izmerjene za drugi vzorec, ne presega 1,0 mrad:

3. SKLADNOST PROIZVODNJE

Na enem od vzorcev žarometov se opravi preskus po postopku iz odstavka 2.1, potem ko je bil trikrat zapored izpostavljen ciklu iz odstavka 2.2.2. Žaromet se šteje za sprejemljivega, če vrednost Δr ne presega 1,5 mrad.

Če je ta vrednost večja od 1,5 mrad, vendar ne presega 2,0 mrad, se preskusi drug žaromet. Srednja vrednost absolutnih vrednosti, izmerjenih za oba vzorca, ne sme presegati 1,5 mrad.









PRILOGA 6

ZAHTEVE ZA ŽAROMETE Z LEČAMI IZ PLASTIČNEGA MATERIALA – PRESKUŠANJE VZORCEV LEČ ALI MATERIALA IN CELOTNIH ŽAROMETOV

1. SPLOŠNE SPECIFIKACIJE

1.1 Vzorci, predloženi skladno z odstavkom 3.2.4 tega pravilnika, morajo ustrezati specifikacijam iz odstavkov od 2.1 do 2.5.

1.2 Vzorca celotnih žarometov, predložena skladno z odstavkom 3.2.3 tega pravilnika in opremljena z lečami iz plastičnega materiala, morata glede materiala leč ustrezati specifikacijam iz odstavka 2.6.

1.3 Na vzorcih leč iz plastičnega materiala ali na vzorcih materiala skupaj z reflektorjem, na katerega bodo pritrjene (kjer to pride v poštev), je treba opraviti homologacijske preskuse v časovnem zaporedju, določenem v tabeli A v Dodatku 1 k tej prilogi.

1.4 Če pa proizvajalec žarometov lahko dokaže, da so bili na izdelku že opravljeni preskusi, predpisani v odstavkih od 2.1 do 2.5, ali enakovredni preskusi skladno s katerim drugim pravilnikom, teh preskusov ni treba ponoviti; obvezni so samo preskusi, predpisani v tabeli B v Dodatku 1.

2. PRESKUSI

2.1 Odpornost proti temperaturnim spremembam

2.1.1 Preskusi

Na treh novih vzorcih (lečah) je treba v petih ciklih spreminjajoče se temperature in vlažnosti (RH = relativna vlažnost) opraviti preskuse po naslednjem programu:

3 ure pri temperaturi 40 °C ± 2 °C in relativni vlažnosti 85–95 %;

1 uro pri temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 %;

15 ur pri temperaturi – 30 °C ± 2 °C;

1 uro pri temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 %;

3 ure pri temperaturi 80 °C ± 2 °C;

1 uro pri temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 %.

Pred tem preskusom morajo biti vzorci najmanj štiri ure izpostavljeni temperaturi 23 °C ± 5 °C in relativni vlažnosti 60–75 %.

Opomba: V enournih obdobjih s temperaturo 23 °C ± 5 °C je vključen čas za prehod z ene temperature na drugo, ki je potreben za preprečevanje učinkov toplotnih šokov.

2.1.2 Fotometrične meritve

2.1.2.1 Metoda

Pred preskusom in po njem je treba na vzorcih opraviti fotometrične meritve.

Te meritve je treba opraviti z etalonsko žarnico v naslednjih točkah:

B 50 L in 50 R za kratki svetlobni pramen žarometa za kratki svetlobni pramen ali žarometa za kratki/dolgi svetlobni pramen (B 50 R in 50 L za žaromete, namenjene vožnji po levi strani cestišča);

Emax za dolgi svetlobni pramen žarometa za dolgi svetlobni pramen ali žarometa za kratki/dolgi svetlobni pramen.

2.1.2.2 Rezultati

Fotometrične vrednosti, izmerjene pri vsakem vzorcu pred preskusom in po njem, se ob upoštevanju dovoljenih odstopanj fotometričnega postopka ne smejo razlikovati za več kot deset odstotkov.

2.2 Odpornost proti okoljskim in kemičnim dejavnikom

2.2.1 Odpornost proti okoljskim dejavnikom

Trije novi vzorci (leče ali vzorci materiala) se izpostavijo sevanju vira s spektralno porazdelitvijo energije, ki je podobna porazdelitvi črnega telesa s temperaturo med 5 500 K in 6 000 K. Primerni filtri se namestijo med vir in vzorce, da se čim bolj oslabijo sevanja z valovnimi dolžinami, manjšimi od 295 nm in večjimi od 2 500 nm. Vzorci se izpostavijo sevanju energije 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 za obdobje, ki je določeno tako, da energija sevanja, ki jo sprejmejo, znaša 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/ m2. Znotraj preskusne naprave mora biti temperatura, ki se meri na črni plošči, ki je na isti višini kot vzorci, 50 °C ± 5 °C. Zaradi zagotovitve enakomernega obsevanja se morajo vzorci vrteti okoli vira sevanja s hitrostjo med 1 in 5 obratov na minuto.

Vzorce je treba škropiti z destilirano vodo s prevodnostjo, nižjo od 1 mS/m, pri temperaturi 23 °C ± 5 °C, po naslednjem ciklu:

škropljenje : 5 minut;

sušenje : 25 minut.

2.2.2 Odpornost proti kemičnim dejavnikom

Po preskusu, opisanem v odstavku 2.2.1, in meritvi, opisani v odstavku 2.2.3.1, je treba obdelati zunanjo površino navedenih treh vzorcev po postopku, opisanem v odstavku 2.2.2.2, z mešanico, določeno v odstavku 2.2.2.1.

2.2.2.1 Preskusna mešanica

Preskusna mešanica mora vsebovati 61,5 % n-heptana, 12,5 % toluena, 7,5 % etiltetraklorida, 12,5 % trikloretilena in 6 % ksilena (volumski odstotki).

2.2.2.2 Nanašanje preskusne mešanice

Kos bombažnega blaga (po standardu ISO 105) se do nasičenja namoči v mešanico iz odstavka 2.2.2.1 in v 10 sekundah za 10 minut pritisne na zunanjo površino vzorca s pritiskom 50 N/cm2, kar ustreza sili 100 N na preskusno površino velikosti 14 × 14 mm.

Med temi 10 minutami se blago ponovno napoji z mešanico, da sestava nanesene tekočine ustreza predpisani preskusni mešanici med celotnim trajanjem preskusa.

Med pritiskanjem namočenega blaga na vzorec se lahko pritisk, ki deluje na vzorec, izravna, da se prepreči nastajanje razpok.

2.2.2.3 Čiščenje

Po nanašanju preskusne mešanice se morajo vzorci posušiti na zraku, nato pa oprati z raztopino iz odstavka 2.3 (odpornost proti čistilom) pri temperaturi 23 °C ± 5 °C.

Nato je treba vzorce dobro sprati z destilirano vodo, ki pri temperaturi 23 °C ± 5 °C ne vsebuje več kot 0,2 odstotka primesi, in jih obrisati z mehko krpo.

2.2.3 Rezultati

2.2.3.1 Po preskusu odpornosti proti okoljskim dejavnikom ne sme biti na zunanji površini vzorca nobenih razpok, prask, oddrobljenih delov in deformacij, srednja vrednost spremembe stopnje prepustnosti svetlobe , ki se pri treh vzorcih meri po postopku iz Dodatka 2 k tej prilogi, pa ne sme biti večja od 0,020 (Δ tm ≤ 0,020).

2.2.3.2 Po preskusu odpornosti proti kemičnim dejavnikom ne sme biti na vzorcih nobenih sledi kemičnega obarvanja, ki bi lahko povzročilo spremenjeno razsipanje svetlobe, pri čemer srednja vrednost spremembe , ki se pri treh vzorcih meri po postopku iz Dodatka 2 k tej prilogi, ne sme biti večja od 0,020 (Δ dm ≤ 0,020).

2.3 Odpornost proti čistilom in ogljikovodikom

2.3.1 Odpornost proti čistilom

Zunanja površina treh vzorcev (leč ali vzorcev materiala) se segreje na 50 °C ± 5 °C in nato za pet minut potopi v mešanico, katere temperatura je 23 °C ± 5 °C in ki vsebuje 99 delov destilirane vode z največ 0,02 % primesi in en del alkilarilsulfonata.

Po končanem preskusu se vzorci posušijo pri temperaturi 50 °C ± 5 °C. Površina vzorcev se očisti z vlažno krpo.

2.3.2 Odpornost proti ogljikovodikom

Nato je treba zunanjo površino teh treh vzorcev eno minuto rahlo drgniti s kosom bombažnega blaga, prepojenega z mešanico iz 70 % n-heptana in 30 % toluena (volumski odstotki), potem pa pustiti, da se posuši na zraku.

2.3.3 Rezultati

Po zaporedno opravljenih obeh zgornjih preskusih srednja vrednost spremembe stopnje prepustnosti svetlobe

, ki se pri treh vzorcih meri po

postopku iz Dodatka 2 k tej prilogi, ne sme biti večja od 0,010

(Δ tm ≤ 0,010).

2.4 Odpornost proti mehanskim poškodbam

2.4.1 Metoda preskušanja odpornosti proti mehanskim poškodbam

Na zunanji površini treh novih vzorcev (leč) se izvede enoten preskus mehanske obrabe z metodo, opisano v Dodatku 3 k tej prilogi.

2.4.2 Rezultati

Po tem preskusu je treba po postopku, opisanem v Dodatku 2, na površini iz odstavka 2.2.4 izmeriti spremembe:

prepustnosti svetlobe :

in razpršenosti svetlobe :

Za srednjo vrednost pri treh vzorcih velja naslednje:

Δ tm ≤ 0,100;

Δ dm ≤ 0,050.

2.5 Preskus sile oprijema prevlek (če obstajajo)

2.5.1 Priprava vzorca

Na prevleki leče se na površini 20 mm × 20 mm z britvico ali iglo vreže mrežasti vzorec s kvadratki velikosti približno 2 mm × 2 mm. Pritisk na britvico ali iglo mora biti zadosten, da se prereže vsaj prevleka.

2.5.2 Opis preskusa

Uporabiti je treba lepilni trak s silo oprijemanja 2 N/(cm širine) ± 20 %, ki je bila izmerjena v standardnih pogojih, določenih v Dodatku 4 k tej prilogi. Ta lepilni trak, ki mora biti širok vsaj 25 mm, se za najmanj pet minut pritisne na površino, ki je bila pripravljena skladno z zahtevami iz odstavka 2.5.1.

Nato se konec lepilnega traku obremeni tako, da se sila oprijema na zadevni površini izravna s silo, ki deluje pravokotno na to površino. Na tej stopnji je treba lepilni trak odtrgati z enakomerno hitrostjo 1,5 m/s ± 0,2 m/s.

2.5.3 Rezultati

Na mrežasti površini ne sme biti znatnih poškodb. Poškodbe na presečiščih med kvadrati ali na robovih ureznin so dovoljene, če poškodovana površina ne presega 15 odstotkov površine z mrežastim vzorcem.

2.6 Preskušanje celotnega žarometa z lečo iz plastičnega materiala

2.6.1 Odpornost površine leče proti mehanskim poškodbam

2.6.1.1 Preskusi

Na leči vzorca žarometa št. 1 se opravi preskus, opisan v odstavku 2.4.1.

2.6.1.2 Rezultati

Po opravljenem preskusu rezultati fotometričnih meritev, opravljenih na žarometu v skladu s tem pravilnikom, ne smejo za več kot 30 % presegati največjih vrednosti, predpisanih v točkah B 50 L in HV, in ne smejo biti za več kot 10 % pod najmanjšo vrednostjo, predpisano v točki 75 R (v primeru žarometov, namenjenih vožnji po levi strani cestišča, je treba upoštevati točke B 50 R, HV in 75 L).

2.6.2 Preskus sile oprijema prevlek (če obstajajo)

Na leči vzorca žarometa št. 2 je treba opraviti preskus, opisan v odstavku 2.5.

3. PREVERJANJE SKLADNOSTI PROIZVODNJE

3.1 V zvezi z materiali, uporabljenimi pri izdelavi leč, se šteje, da žarometi proizvodne serije ustrezajo zahtevam tega pravilnika, če:

3.1.1 se po preskusu odpornosti proti kemičnim dejavnikom ter po preskusu odpornosti proti čistilom in ogljikovodikom na zunanji površini vzorcev ne pojavijo razpoke, oddrobljeni deli ali deformacije, ki so vidni s prostim očesom (glej odstavke 2.2.2, 2.3.1 in 2.3.2);

3.1.2 so po preskusu iz odstavka 2.6.1.1 fotometrične vrednosti v merilnih točkah iz odstavka 2.6.1.2 znotraj mejnih vrednosti, ki so v tem pravilniku predpisane za skladnost proizvodnje.

3.2 Če rezultati preskusov ne izpolnjujejo zahtev, je treba preskuse ponoviti na drugem naključno izbranem vzorcu žarometov.









Dodatek 1

Časovno zaporedje homologacijskih preskusov







A. Preskusi plastičnih materialov (leč ali vzorcev materiala, ki so bili predloženi skladno z odstavkom 3.2.4 tega pravilnika) Vzorci Leče ali vzorci materiala Leče Preskusi 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 1.1 Omejena fotometrija (odst. 2.1.2.) X X X 1.1.1 Sprememba temperature (odst. 2.1.1.) X X X 1.1.2 Omejena fotometrija (odst. 2.1.2.) X X X 1.2.1 Meritev prepustnosti svetlobe X X X X X X X X X 1.2.2 Meritev razpršenosti svetlobe X X X X X X 1.3 Okoljski dejavniki (odst. 2.2.1.) X X X 1.3.1 Meritev prepustnosti svetlobe X X X 1.4 Kemični dejavniki (odst. 2.2.2.) X X X 1.4.1 Meritev razpršenosti svetlobe X X X 1.5 Čistila (odst. 2.3.1.) X X X 1.6 Ogljikovodiki (odst. 2.3.2.) X X X 1.6.1 Meritev prepustnosti svetlobe X X X 1.7 Poškodbe (odst. 2.4.1.) X X X 1.7.1 Meritev prepustnosti svetlobe X X X 1.7.2 Meritev razpršenosti svetlobe X X X 1.8 Sila oprijema (odst. 2.5.) X







B. Preskusi celotnih žarometov (ki so bili predloženi skladno z odstavkom 3.2.3 tega pravilnika) Preskusi Celoten žaromet Št. vzorca 1 2 2.1 Poškodbe (odst. 2.6.1.1.) X 2.2 Fotometrija (odst. 2.6.1.2.) X 2.3 Sila oprijema (odst. 2.6.2.) X









Dodatek 2

Metoda merjenja razpršenosti in prepustnosti svetlobe

1. OPREMA (glej sliko)

Svetlobni pramen kolimatorja K s polovično divergenco β/2 = 17,4 × 10–4 rd se omeji z zaslonko DT z odprtino 6 mm, pri kateri je nameščen nosilec za vzorec.

Akromatična zbiralna leča L2, ki je korigirana za sferične aberacije, povezuje zaslonko DT s sprejemnikom R; premer leče L2 mora biti tak, da ne zaslanja svetlobe, ki se od vzorca razprši v stožcu s polovičnim vršnim kotom β/2 = 14°.

Obročasta zaslonka DD s kotoma α/2 = 1° in αmax/2 = 12° je nameščena v goriščni ravnini slike leče L2.

Neprozorni srednji del zaslonke je potreben za zaslanjanje svetlobe, ki prihaja neposredno iz svetlobnega vira. Srednji del zaslonke se lahko odstrani iz svetlobnega pramena tako, da se vrne točno v svoj izhodiščni položaj.

Razdaljo L2 DT in goriščno razdaljo F2 ( 18 ) leče L2 je treba izbrati tako, da slika DT v celoti pokrije sprejemnik R.

Če se za začetni vpadni svetlobni tok vzame 1 000 enot, mora biti absolutna točnost odčitanja boljša od ene enote.

2. MERITVE

Odčitati je treba naslednje vrednosti:







Odčitana vrednost Z vzorcem S srednjim delom DD Ustrezajoča velikost T1 ne ne Vpadni svetlobni tok pri prvem odčitku T2 da (pred preskusom) ne Svetlobni tok, ki ga je prepustil novi material na območju 24 °C T3 da (po preskusu) ne Svetlobni tok, ki ga je prepustil material po preskusu na območju 24 °C T4 da (pred preskusom) da Svetlobni tok, ki ga je razpršil novi material T5 da (po preskusu) da Svetlobni tok, ki ga je razpršil material po preskusu









Dodatek 3

Metoda preskusa s škropljenjem

1. PRESKUSNA OPREMA

1.1 Škropilna pištola

Uporabljena škropilna pištola mora imeti šobo s premerom 1,3 mm, ki omogoča pretok tekočine 0,24 ± 0,02 l/minuto pri tlaku obratovanja 6,0 bara – 0, + 0,5 bara.

V teh pogojih uporabe je treba dobiti curek s premerom 170 ± 50 mm na površino, ki je izpostavljena poškodbam in od šobe oddaljena 380 ± 10 mm.

1.2 Preskusna mešanica

Preskusna mešanica je sestavljena iz:

kremenčevega peska s trdoto 7 po Mohsovi lestvici z velikostjo zrn med 0 in 0,2 mm in približno normalno porazdelitvijo s kotnim faktorjem od 1,8 do 2;

vode, katere trdota ni večja od 205 g/m3, za mešanico, ki vsebuje 25 g peska na 1 liter vode.

2. PRESKUS

Zunanjo površino leče žarometa je treba enkrat ali večkrat izpostaviti delovanju curka peska, dobljenega po zgoraj opisani metodi. Pri tem je treba curek usmeriti skoraj pravokotno na površino, ki se preskuša.

Nastajanje poškodb se preverja na enem ali več vzorcih stekla, nameščenih v bližini leč, ki se preskušajo. Mešanico je treba škropiti, dokler sprememba razpršene svetlobe na vzorcu ali vzorcih, izmerjena po metodi iz Dodatka 2, ne ustreza naslednji vrednosti:

Za preverjanje enakomernosti poškodb na celotni površini, ki se preskuša, se lahko uporabi več referenčnih vzorcev.









Dodatek 4

Preskus sile oprijema lepilnega traku

1. NAMEN

Po tej metodi se lahko pri normalnih pogojih določi linearna sila oprijema lepilnega traku na stekleni plošči.

2. PRINCIP

Merjenje sile, ki jo je treba uporabiti za snemanje lepilnega traku s steklene plošče pod kotom 90°.

3. PREDPISANI POGOJI OKOLJA

Zrak mora imeti temperaturo 23 °C ± 5 °C in relativno vlažnost 65 ± 5 %.

4. PRESKUŠANCI

Pred preskusom se vzorčni kolut lepilnega traku 24 ur pripravlja pri predpisanih pogojih okolja (glej odstavek 3). Z vsakega koluta je treba preskusiti po pet preskušancev dolžine 400 mm.

Ti preskušanci se vzamejo s koluta, ko so odstranjene prve tri plasti.

5. POSTOPEK

Preskus je treba opraviti pod pogoji okolja, kakor so določeni v odstavku 3.

Pet preskušancev je treba sneti s koluta med radialnim odvijanjem lepilnega traku s hitrostjo približno 300 mm/s, nato pa jih je treba v 15 sekundah nanesti, kakor sledi:

Lepilni trak se nanaša na stekleno ploščo postopoma tako, da se s prstom rahlo drgne v vzdolžni smeri, vendar brez prekomernega pritiska, tako da med trakom in stekleno ploščo ni nobenega zračnega mehurčka.

Vse skupaj se 10 minut pusti v predpisanem okolju.

Približno 25 mm preskušanca je treba odlepiti s plošče v ravnini, ki je pravokotna na os preskušanca.

Ploščo je treba pritrditi, prosti konec lepilnega traku pa prepogniti za 90° od plošče. Vlečna sila mora delovati tako, da je ločilna črta med lepilnim trakom in ploščo pravokotna na to silo in na ploščo.

Lepilni trak je treba odstraniti s hitrostjo 300 mm/s ± 30 mm/s in zapisati uporabljeno silo.

6. REZULTATI

Pet dobljenih vrednosti je treba razporediti po vrstnem redu, srednjo vrednost pa je treba vpisati kot rezultat meritve. Ta vrednost je izražena v newtonih na centimeter širine lepilnega traku.