01998A0403(01) — SL — 19.05.2000 — 001.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

spremenjen z:









▼B

Konvencija o varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika

VSEBINA PREAMBULA Člen 1: Opredelitve pojmov Člen 2: Splošne obveznosti Člen 3: Onesnaževanje iz virov na kopnem Člen 4: Onesnaževanje z odmetavanjem ali sežiganjem Člen 5: Onesnaževanje iz virov na morju Člen 6: Ocena kakovosti morskega okolja Člen 7: Onesnaževanje iz drugih virov Člen 8: Znanstveno in tehnično raziskovanje Člen 9: Dostop do informacij* Člen 10: Komisija Člen 11: Opazovalci Člen 12: Sekretariat Člen 13: Sklepi in priporočila Člen 14: Položaj prilog in dodatkov Člen 15: Sprememba Konvencije Člen 16: Sprejetje prilog Člen 17: Sprememba prilog Člen 18: Sprejetje dodatkov Člen 19: Sprememba dodatkov Člen 20: Pravica do glasovanja Člen 21: Čezmejno onesnaževanje Člen 22: Poročanje Komisiji Člen 23: Skladnost Člen 24: Regionalizacija Člen 25: Podpis Člen 26: Ratifikacija, sprejetje ali odobritev Člen 27: Pristopi Člen 28: Pridržki Člen 29: Začetek veljavnosti Člen 30: Odpoved Člen 31: Nadomestitev Konvencij iz Osla in Pariza Člen 32: Reševanje sporovČlen Člen 33: Naloge vlade depozitarja Člen 34: Izvirno besedilo Priloga I: Priloga o preprečevanju in odpravljanju onesnaževanja iz virov na kopnem Priloga II: Priloga o preprečevanju in odpravljanju onesnaževanja z odmetavanjem ali sežiganjem Priloga III Priloga o preprečevanju in odpravljanju onesnaževanja iz virov na morju Priloga IV: Priloga o oceni kakovosti morskega okolja Dodatek 1: Merila za opredelitev praks in metod iz odstavka 3(b)(i) člena 2 Konvencije Dodatek 2: Merila iz odstavka 2 člena 1 Priloge I in odstavka 2 člena 2 Priloge III







KONVENCIJA O VARSTVU MORSKEGA OKOLJA SEVEROVZHODNEGA ATLANTIKA POGODBENICE SO SE ZAVEDAJOČ SE, da so morsko okolje ter živalske in rastlinske vrste, ki jih podpira, izredno pomembne za vse narode, ZAVEDAJOČ SE posebne vrednosti morskega okolja severovzhodnega Atlantika in potrebe po zagotavljanju njegovega usklajenega varstva, ZAVEDAJOČ SE, da je skupno delovanje na nacionalni, regionalni in svetovni ravni nujno, da se prepreči in odpravi onesnaževanje morja ter se doseže trajnostno upravljanje morskega območja, to je upravljanje človekovih dejavnosti na takšen način, da bodo v morskem ekosistemu še naprej omogočeni zakoniti načini rabe morja ter bo še naprej omogočeno izpolnjevanje potreb sedanjih in prihodnjih generacij, UPOŠTEVAJOČ, DA onesnaževanje ogroža ekološko ravnovesje in zakonite načine rabe morja, UPOŠTEVAJOČ priporočila Konference Združenih narodov o človekovem okolju, ki je potekala v Stockholmu junija 1972, UPOŠTEVAJOČ TUDI rezultate Konference Združenih narodov o okolju in razvoju, ki je potekala v Riu de Janeiru junija 1992, OB SKLICEVANJU NA ustrezne določbe običajnega mednarodnega prava, ki so izražene v delu XII Konvencije Združenih narodov o pomorskem pravu, in zlasti člen 197 o svetovnem in regionalnem sodelovanju za varstvo in ohranitev morskega okolja, OB UPOŠTEVANJU, da bi moral skupni interes zadevnih držav z istim morskim območjem le-te voditi k sodelovanju na regionalni ali podregionalni ravni, OB SKLICEVANJU NA pozitivne rezultate, dobljene v okviru Konvencije o preprečevanju onesnaževanja morja z odmetavanjem odpadkov z ladij in letal, ki je bila podpisana 15. februarja 1972 v Oslu, kakor je bila spremenjena s protokoloma z dne 2. marca 1983 in 5. decembra 1989, in Konvencije za preprečevanje onesnaževanja morja iz virov na kopnem, ki je bila podpisana 4. junija 1974 v Parizu, kakor je bila spremenjena s Protokolom z dne 26. marca 1986, PREPRIČANE, da je treba nemudoma sprejeti nadaljnje mednarodne ukrepe, da se prepreči in odpravi onesnaževanje morja, kot del postopnih in skladnih ukrepov za varstvo morskega okolja, ZAVEDAJOČ SE, da bi bilo na regionalni ravni zaželeno sprejeti strožje ukrepe v zvezi s preprečevanjem in odpravo onesnaževanja morskega okolja ali v zvezi z varstvom morskega okolja pred škodljivimi vplivi človekovih dejavnosti, kot so ukrepi, predvideni v mednarodnih konvencijah ali sporazumih s svetovnim področjem uporabe, ZAVEDAJOČ SE, da so vprašanja v zvezi z upravljanjem ribolovnih območij ustrezno urejena v okviru mednarodnih in regionalnih sporazumov, ki se posebej nanašajo na takšna vprašanja, OB UPOŠTEVANJU, da sedanji Konvenciji iz Osla in Pariza ne nadzorujeta zadosti nekaterih od številnih virov onesnaževanja in je zato upravičeno, da se ju nadomesti s to konvencijo, ki obravnava vse vire onesnaževanja morskega okolja in škodljive vplive človekovih dejavnosti nanj, upošteva previdnostno načelo in krepi regionalno sodelovanje, SPORAZUMELE O NASLEDNJEM:







Člen 1

Opredelitev pojmov

V tej konvenciji:

(a) „Morsko območje“ pomeni notranje vode in teritorialna morja pogodbenic, morje zunaj teritorialnega morja ali zraven njega pod jurisdikcijo obalne države v obsegu, ki ga priznava mednarodno pravo, ter odprto morje, vključno z morskim dnom vseh tistih voda in njenega podtalja, ki so znotraj naslednjih meja: (i) tistih delov Atlantskega oceana in Severnega ledenega morja oceana ter njunih pripadajočih morjih, ki ležijo severno od 36o severne zemljepisne širine in med 42o zahodne zemljepisne dolžine in 51o vzhodne zempljepisne dolžine, vendar izključujejo: 1. Baltsko morje in Belte, ki ležijo južno in vzhodno od meja, ki potekajo od rta Hasenore do rta Gniben, od Korshagea do Spodsbjerga in od rta Gilbierg do Kullena; 2. Sredozemsko morje in njegova pripadajoča morja vse do sečišča vzporednika 36o severne zemljepisne širine in poldnevnika 5o36' zahodne zemljepisne dolžine; (ii) tistih delov Atlantskega oceana severno od 59o severne zemljepisne širine in med 44o in 42o zahodne zemljepisne dolžine.

(b) „Notranje vode“ pomeni vode na kopenski strani temeljnih črt, od katerih se meri širina teritorialnega morja in se v primeru vodototokov razteza do meje sladke vode.

(c) „Meja sladke vode“ pomeni mesto v vodotoku, kjer se pri oseki in ob nizkem pretoku znatno poveča slanost zaradi prisotnosti morske vode.

(d) „Onesnaževanje“ pomeni človekovo neposredno ali posredno vnašanje snovi ali energije v morsko območje, ki povzroči ali bo verjetno povzročilo nevarnosti za zdravje ljudi, škodo živim virom in morskim ekosistemom, oviranje možnosti za rekreacijo ali drugih zakonitih načinov rabe morja.

(e) „Viri na kopnem“ pomeni točkovne in razpršene vire na kopnem, iz katerih snovi ali energija dosežejo morsko območje po vodi, zraku ali neposredno z obale. Vključujejo vire, povezane z namernim odlaganjem pod morsko dno, ki je s kopnega dostopno po tunelu, cevovodu ali na drug način, in vire, povezane z umetnimi objekti na morskem območju pod jurisdikcijo pogodbenice, razen za namene dejavnosti na morju.

(f) „Odmetavanje“ pomeni: (i) vsako namerno odlaganje odpadkov ali drugega materiala na morskem območju: 1. s plovil ali zrakoplovov; 2. z objektov in naprav na morju; (ii) vsako namerno odlaganje na morskem območju: 1. plovil ali zrakoplovov; 2. objektov in naprav ter cevovodov na morju.

(g) „Odmetavanje“ ne vključuje: (i) odlaganja v skladu z Mednarodno konvencijo o preprečevanju onesnaževanja z ladij iz leta 1973, kakor je bila spremenjena s Protokolom iz leta 1978, ki se nanaša na to konvencijo, ali drugim veljavnim mednarodnim pravom, odpadkov ali drugega materiala, ki neposredno ali posredno nastanejo pri normalnem delovanju plovil ali zrakoplovov ali naprav na morju, razen odpadkov ali drugih materialov, odpeljanih s plovili ali zrakoplovi ali napravami na morju oziroma do njih za namene odlaganja takšnih odpadkov ali drugega materiala, ali ki neposredno nastanejo pri obdelavi takšnih odpadkov ali drugega materiala na takšnih plovilih ali zrakoplovih ali napravah na morju; (ii) odložitve snovi v drug namen, kot je samo njena odložitev, če taka odložitev v drug namen, kot je tisti, za katerega je bila snov prvotno namenjena ali zgrajena, ni v nasprotju z ustreznimi določbami Konvencije; in (iii) za namene Priloge III delne ali celotne ukinitve opuščene naprave ali cevovoda na morju, če takšen postopek ni v nasprotju z ustreznimi določbami Konvencije in drugim ustreznim mednarodnim pravom.

(h) „Sežiganje“ pomeni namerno zažiganje odpadkov ali drugega materiala na morskem območju zaradi njihovega toplotnega uničenja.

(i) „Sežiganje“ ne vključuje toplotnega uničenja odpadkov ali drugega materiala v skladu z veljavnim mednarodnim pravom, ki neposredno ali posredno nastanejo pri normalnem delovanju plovila ali zrakoplova ali naprav na morju, razen toplotnega uničenja odpadkov ali drugega materiala na plovilih ali zrakoplovih ali napravah na morju, ki delujejo zaradi takšnega toplotnega uničenja.

(j) „Dejavnosti na morju“ pomeni dejavnosti, ki se izvajajo na morskem območju z namenom raziskovanja, ocene ali izkoriščanja tekočih in plinastih ogljikovodikov.

(k) „Viri na morju“ pomeni naprave in cevovode na morju, iz katerih snovi ali energija dosežejo morsko območje.

(l) „Naprava na morju“ pomeni umeten objekt, obrat ali plovilo, ali del tega, ki je plavajoče ali pritrjeno na morsko dno in postavljeno na morskem območju za namene dejavnosti na morju.

(m) „Cevovod na morju“ pomeni vsak cevovod, ki je bil postavljen na morsko območje za namene dejavnosti na morju.

(n) „Plovila ali zrakoplovi“ pomeni katero koli vodno ali zračno plovilo, njegove dele ali drugo opremo. Ta izraz vključuje vozila na zračni blazini, plavajoča plovila z lastnim pogonom ali brez njega in druge umetne objekte na morskem območju ter njihovo opremo, vendar izključuje naprave in cevovode na morju.

(o) „Odpadki in drugi materiali“ ne vključujejo: (i) človeških ostankov; (ii) naprav na morju; (iii) cevovodov na morju; (iv) nepredelanih rib in drobovja rib, odvrženih z ribiških plovil.

(p) „Konvencija“ pomeni Konvencijo o varstvu morskega okolja severovzhodnega Atlantika, njene priloge in dodatke, razen če besedilo ne navaja drugače.

(q) „Konvencija iz Osla“ pomeni Konvencijo o preprečevanju onesnaževanja morja z odmetavanjem z ladij in zrakoplovov, ki je bila podpisana 15. februarja 1972 v Oslu, kakor je bila spremenjena s protokoloma z dne 2. marca 1983 in 5. decembra 1989.

(r) „Pariška konvencija“ pomeni Konvencijo o preprečevanju onesnaževanja morja iz virov na kopnem, ki je bila podpisana 4. junija 1974 v Parizu, kakor je bila spremenjena s Protokolom z dne 26. marca 1986.

(s) „Organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje“ pomeni organizacijo, ki jo sestavljajo suverene države neke regije, ki ima pristojnosti glede zadev, ki jih ureja Konvencija, in je bila v skladu z njenimi notranjimi postopki pravilno pooblaščena, da podpiše, ratificira, sprejme in odobri Konvencijo ali pristopi k njej.

Člen 2

Splošne obveznosti

1. (a) Pogodbenice v skladu z določbami Konvencije sprejmejo vse možne ukrepe za preprečitev in odpravo onesnaževanja ter vse potrebne ukrepe za varstvo morskega območja pred škodljivi vplivi človekovih dejavnosti, da se zaščiti zdravje ljudi in ohranijo ekosistemi ter, kadar je to mogoče, obnovijo morska območja, ki so bila resno prizadeta. (b) V ta namen pogodbenice posamezno in skupaj sprejmejo programe in ukrepe ter uskladijo svoje politike in strategije.

2. Pogodbenice uporabijo: (a) previdnostno načelo, na podlagi katerega se preventivni ukrepi sprejmejo, kadar obstajajo utemeljeni razlogi za zaskrbljenost, da bi lahko neposredno ali posredno vnesene snovi ali energija v morsko okolje povzročile nevarnosti za zdravje ljudi, škodovale živim virom in morskim ekosistemom, ovirale možnosti za rekreacijo ali druge zakonite načine rabe morja, celo takrat ko ni prepričljivih dokazov o vzročnem razmerju med vnosi in vplivi; (b) načelo „plača povzročitelj obremenitve“, na podlagi katerega stroške ukrepov za preprečevanje, nadzorovanje in zmanjševanje onesnaževanja plača povzročitelj obremenitve.

3. (a) Pri izvajanju Konvencije pogodbenice sprejmejo programe in ukrepe, ki vsebujejo, kadar je to primerno, roke za njihovo dokončanje in ki v celoti upoštevajo najnovejši tehnološki razvoj in prakse, namenjene preprečevanju in odpravi onesnaževanja v celoti. (b) V ta namen pogodbenice: (i) ob upoštevanju meril, določenih v Dodatku 1, v zvezi s programi in ukrepi med drugim opredelijo uporabo: — najboljših razpoložljivih tehnologij, — najboljše okoljske prakse, vključno s čisto tehnologijo, kadar je to primerno; (ii) pri izvajanju takšnih programov in ukrepov zagotovijo uporabo najboljših razpoložljivih tehnologij in najboljše okoljske prakse, tako kot so bile opredeljene, vključno s čisto tehnologijo, kadar je to primerno.

4. Pogodbenice uporabijo ukrepe, ki jih sprejmejo na takšen način, da preprečijo povečanje onesnaževanja morja zunaj morskega območja ali v drugih delih okolja.

5. Nobena določba Konvencije se ne sme razlagati tako, da bi preprečila pogodbenicam, da posamezno ali skupaj sprejmejo strožje ukrepe v zvezi s preprečevanjem in odpravo onesnaževanja morskega območja ali v zvezi z varstvom morskega območja pred škodljivimi vplivi človekovih dejavnosti.

Člen 3

Onesnaževanje iz virov na kopnem

Pogodbenice posamezno in skupaj sprejmejo vse možne ukrepe, da preprečijo in odpravijo onesnaževanje iz virov na kopnem v skladu z določbami Konvencije, zlasti kakor je predvideno v Prilogi I.

Člen 4

Onesnaževanje z odmetavanjem ali sežiganjem

Pogodbenice posamezno in skupaj sprejmejo vse možne ukrepe, da preprečijo in odpravijo onesnaževanje z odmetavanjem ali sežiganjem odpadkov ali drugega materiala v skladu z določbami Konvencije, zlasti kakor je predvideno v Prilogi II.

Člen 5

Onesnaževanje iz virov na morju

Pogodbenice posamezno in skupaj sprejmejo vse možne ukrepe, da preprečijo in odpravijo onesnaževanje iz virov na morju v skladu z določbami Konvencije, zlasti kakor je predvideno v Prilogi III.

Člen 6

Ocena kakovosti morskega okolja

Pogodbenice v skladu z določbami Konvencije, zlasti kakor je predvideno v Prilogi IV,:

(a) izdelajo in v rednih časovnih presledkih objavijo skupne ocene kakovosti morskega okolja in njegovega razvoja za morsko območje, regije ali podregije teh območij;

(b) vključijo v takšne ocene vrednotenje učinkovitosti ukrepov, sprejetih in načrtovanih za varstvo morskega okolja, in opredelitev prednostnih nalog za ukrepanje.

Člen 7

Onesnaževanje iz drugih virov

Pogodbenice sodelujejo, da bi poleg prilog, navedenih v členih 3, 4, 5 in 6, sprejele priloge, ki predpisujejo ukrepe, postopke in standarde za varstvo morskega okolja pred onesnaževanjem iz drugih virov, če za takšno onesnaževanje druge mednarodne organizacije še niso uvedle učinkovitih ukrepov ali so le-ti bili predpisani v drugih mednarodnih konvencijah.

Člen 8

Znanstveno in tehnično raziskovanje

1. Da bi pogodbenice dodatno pospešile uresničitev ciljev Konvencije, pripravijo dopolnilne ali skupne programe znanstvenih ali tehničnih raziskav in v skladu s standardnim postopkom Komisiji pošiljajo: (a) rezultate takih dopolnilnih, skupnih ali drugih ustreznih raziskav; (b) podrobnosti o drugih ustreznih programih znanstvenih in tehničnih raziskav.

2. Tako imajo pogodbenice vpogled v delo, ki ga na teh področjih opravljajo ustrezne mednarodne organizacije in agencije.

Člen 9

Dostop do informacij

1. Pogodbenice zagotovijo, da njihovi pristojni organi kot odgovor na zahtevo dajejo fizičnim ali pravnim osebam čim prej in najpozneje v dveh mesecih na voljo informacije, opisane v odstavku 2 tega člena, ne da bi te osebe morale dokazovati svoj interes in brez neutemeljenih stroškov.

2. Informacije iz odstavka 1 tega člena so vse razpoložljive informacije v pisni, vidni, slušni ali podatkovni obliki o stanju morskega območja, o dejavnostih ali ukrepih, ki škodljivo vplivajo nanj ali je verjetno, da bodo vplivali, ali o dejavnostih ali ukrepih, uvedenih v skladu s Konvencijo.

3. Določbe tega člena ne posegajo v pravice pogodbenic, da lahko v skladu s svojimi nacionalnimi pravnimi sistemi in veljavnimi mednarodnimi predpisi zavrnejo zahtevo za take informacije, če ti vplivajo na: (a) zaupnost postopkov javnih organov, mednarodne odnose in nacionalno obrambo; (b) javno varnost; (c) zadeve, ki so ali so bile v postopku ali v preiskavi (vključno z disciplinskimi preiskavami) ali na katere se predhodni preiskovalni postopki nanašajo; (d) poslovno in industrijsko zaupnost ter intelektualno lastnino; (e) zaupnost osebnih podatkov in/ali datotek; (f) gradivo, ki ga predloži tretja stranka, ne da bi navedena stranka bila pravno zavezana to storiti; (g) gradivo, katerega razkritje bi prispevalo k večji verjetnosti, da bi bilo okolje, na katero se tako gradivo nanaša, poškodovano.

4. Navedeni morajo biti razlogi za zavrnitev posredovanja zahtevanih informacij.

Člen 10

Komisija

1. Ustanovi se Komisija, ki je sestavljena iz predstavnikov vsake pogodbenice. Komisija se sestane v rednih časovnih presledkih in kadar koli, kadar se zaradi posebnih okoliščin tako določi v skladu s poslovnikom.

2. Komisija ima nalogo: (a) nadzorovati izvajanje Konvencije; (b) na splošno pregledati stanje morskega območja, učinkovitost sprejetih ukrepov, prednostne naloge in potrebo po kakršnih koli dodatnih ali drugačnih ukrepih; (c) v skladu s Splošnimi obveznostmi Konvencije sestaviti programe in ukrepe za preprečevanje in odpravo onesnaževanja in za nadzor dejavnosti, ki bi lahko neposredno ali posredno škodljivo vplivale na morsko območje; takšni programi in ukrepi lahko po potrebi vključujejo ekonomske instrumente; (d) v rednih časovnih presledkih sestaviti svoj program dela; (e) ustanoviti takšne pomožne organe, za katere meni, da so potrebni, in opredeli njihove pristojnosti; (f) obravnavati in po potrebi sprejeti predloge za spremembo Konvencije v skladu s členi 15, 16, 17, 18, 19 in 27; (g) opravljati naloge, ki jih opredeljujeta člena 21 in 23, in takšne druge naloge, ki bi bile potrebne v okviru Konvencije.

3. V ta namen lahko Komisija med drugim sprejme sklepe in priporočila v skladu s členom 13.

4. Komisija sestavi svoj poslovnik, ki ga soglasno sprejmejo pogodbenice.

5. Komisija sestavi svoje finančne predpise, ki jih soglasno sprejmejo pogodbenice.

Člen 11

Opazovalci

1. Komisija lahko s soglasjem pogodbenic odloči, o sprejemu opazovalcev: (a) katero koli državo, ki ni pogodbenica Konvencije; (b) katero koli mednarodno vladno ali nevladno organizacijo, katere dejavnosti so povezane s Konvencijo.

2. Taki opazovalci se lahko udeležijo zasedanj brez pravice do glasovanja in lahko Komisiji predstavijo kakršne koli informacije ali poročila, povezana s cilji Konvencije.

3. Pogoji za sprejem in sodelovanje opazovalcev se določijo v poslovniku Komisije.

Člen 12

Sekretariat

1. Ustanovi se stalni sekretariat.

2. Komisija imenuje izvršilnega sekretarja in določi naloge te funkcije ter pogoje za njeno opravljanje.

3. Izvršilni sekretar opravlja naloge, potrebne za izvajanje Konvencije in za delo Komisije, kakor tudi druge naloge, ki mu jih Komisija poveri v skladu s svojim poslovnikom in finančnimi predpisi.

Člen 13

Sklepi in priporočila

1. Sklepe in priporočila sprejmejo pogodbenice soglasno. Če soglasja ni mogoče doseči in če je v Konvenciji drugače predvideno, lahko Komisija sklepe in priporočila vseeno sprejme z dvotretjinsko večino glasov pogodbenic.

2. Sklep postane zavezujoč po dvestotih dneh od dneva, ko je bil sprejet, za vse pogodbenice, ki so zanjo glasovale in v tem času niso pisno obvestile izvršilnega sekretarja, da sklepa ne morejo sprejeti, če je ob preteku navedenega obdobja tri četrtine pogodbenic bodisi glasovalo za sklep in niso umaknile svojega sprejetja bodisi pisno obvestile izvršilnega sekretarja, da sklep lahko sprejmejo. Tak sklep postane zavezujoč za vse druge pogodbenice, ki so izvršilnega sekretarja pisno obvestile, da sklep lahko sprejmejo, od trenutka prejema navedenega obvestila ali po dvestotih dneh od dneva, ko je bil sklep sprejet, kar je pozneje.

3. V obvestilu, poslanemu izvršilnemu sekretarju v skladu z odstavkom 2 tega člena, je lahko navedeno, da pogodbenica ne more sprejeti sklepa, če se to obvestilo navezuje na enega ali več njenih odvisnih ali avtonomnih ozemelj, za katere Konvencija velja.

4. Vsi sklepi, ki jih sprejme Komisija, vsebujejo, kjer je to primerno, določbe, ki opredeljujejo časovni razpored za izvajanje sklepa.

5. Priporočila niso zavezujoča.

6. Sklepe v zvezi s katero koli prilogo ali dodatkom sprejmejo samo pogodbenice, ki jih zavezuje zadevna priloga ali dodatek.

Člen 14

Položaj prilog in dodatkov

1. Priloge in dodatki so sestavni del Konvencije.

2. Dodatki so znanstvene, tehnične ali upravne vrste.

Člen 15

Sprememba Konvencije

1. Ne glede na določbe odstavka 2 člena 27 in na posebne določbe, ki veljajo za sprejetje ali spremembo prilog ali dodatkov, je sprememba Konvencije urejena s tem členom.

2. Vsaka pogodbenica sme predlagati spremembo Konvencije. Besedilo predlagane spremembe pogodbenicam sporoči izvršilni sekretar Komisije vsaj šest mesecev pred zasedanjem Komisije, na katerem je predlagano njeno sprejetje. Izvršilni sekretar prav tako pošlje podpisnicam te konvencije v vednost tudi predlagane spremembe.

3. Komisija sprejme spremembe s soglasjem pogodbenic.

4. Vlada depozitar predloži sprejeto spremembo pogodbenicam v ratifikacijo, sprejetje ali odobritev. Ratifikacija, sprejetje ali odobritev spremembe se vladi depozitarja sporoči v pisni obliki.

5. Za pogodbenice, ki so spremembo ratificirale, sprejele ali odobrile, začne sprememba veljati trideseti dan, ko je vlada depozitar prejela uradno obvestilo o njeni ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi vsaj od sedmih pogodbenic. Nato za vsako drugo pogodbenico začne sprememba veljati trideseti dan, potem ko je zadevna pogodbenica deponirala svojo listino o ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi spremembe.

Člen 16

Sprejetje prilog

Določbe člena 15 v zvezi s spremembo Konvencije prav tako veljajo za predlog, sprejetje in začetek veljavnosti priloge h Konvenciji, razen če Komisija ne sprejme priloge iz člena 7 s tričetrtinsko večino glasov pogodbenic.

Člen 17

Sprememba prilog

1. Določbe člena 15 v zvezi s spremembo Konvencije prav tako veljajo za spremembo priloge h Konvenciji, razen če Komisija ne sprejme sprememb katere koli priloge iz členov 3, 4, 5, 6 ali 7 tričetrtinsko večino glasov pogodbenic, ki jih navedena priloga zavezuje.

2. Če je sprememba priloge povezana s spremembo Konvencije, spremembo priloge urejajo iste določbe, kot veljajo za spremembo Konvencije.

Člen 18

Sprejetje dodatkov

1. Če je predlagani dodatek povezan s spremembo Konvencije ali priloge, ki je bila predlagana za sprejetje v skladu s členom 15 ali 17, predlog, sprejetje in začetek veljavnosti navedenega dodatka urejajo iste določbe, kot veljajo za predlog, sprejetje in začetek veljavnosti navedene spremembe.

2. Če je predlagani dodatek povezan s prilogo h Konvenciji, ki je bila predlagana za sprejetje v skladu s členom 16, predlog, sprejetje in začetek veljavnosti navedenega dodatka urejajo iste določbe, kot veljajo za predlog, sprejetje in začetek veljavnosti navedene priloge.

Člen 19

Sprememba dodatkov

1. Vsaka pogodbenica, ki jo zavezuje kateri koli dodatek, sme predlagati spremembo navedenega dodatka. Besedilo predlagane spremembe vsem pogodbenicam Konvencije sporoči izvršilni sekretar Komisije, kakor je predvideno v odstavku 2 člena 15.

2. Komisija sprejme spremembo dodatka s tričetrtinsko večino glasov pogodbenic, ki jih navedeni dodatek zavezuje.

3. Sprememba dodatka začne veljati po dvestotih dneh od datuma, ko je bila sprejeta, za navedene pogodbenice, ki jih navedeni dodatek zavezuje in v tem času niso pisno obvestile vlade depozitarja, da navedene spremembe ne morejo sprejeti, če so po preteku navedenega obdobja tri četrtine pogodbenic, ki jih navedeni dodatek zavezuje, bodisi glasovale za spremembo in niso umaknile svojega sprejetja bodisi pisno obvestile vlado depozitarja, da spremembo lahko sprejmejo.

4. V obvestilu, poslanemu vladi depozitarju, v skladu z odstavkom 3 tega člena, je lahko navedeno, da pogodbenica ne more sprejeti spremembe, če se obvestilo navezuje na enega ali več njenih odvisnih ali avtonomnih ozemelj, za katere Konvencija velja.

5. Sprememba dodatka postane zavezujoča za vse druge pogodbenice, ki jih dodatek zavezuje in so vlado depozitarja pisno obvestile, da spremembo lahko sprejmejo, od trenutka prejema navedenega obvestila ali po dvestotih dneh od dneva, ko je sprememba sprejeta, kar je pozneje.

6. Vlada depozitar nemudoma obvesti vse pogodbenice o takšnem prejetem obvestilu.

7. Če je sprememba dodatka povezana s spremembo Konvencije ali priloge, spremembo dodatka urejajo iste določbe, kot veljajo za spremembo Konvencije ali navedene priloge.

Člen 20

Pravica do glasovanja

1. Vsaka pogodbenica ima en glas v Komisiji.

2. Ne glede na določbe odstavka 1 tega člena so Evropska komisija in druge organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje v okviru svojih pristojnosti upravičene do števila glasov, ki je enako številu njenih držav članic, ki so pogodbenice Konvencije. Navedene organizacije ne uveljavljajo svoje glasovalne pravice v primerih, ko jo uveljavljajo njene države članice, in obratno.

Člen 21

Čezmejno onesnaževanje

1. Kadar je verjetno, da bo onesnaževanje z izvorom na ozemlju ene od pogodbenic neposredno vplivalo na interese ene ali več drugih pogodbenic Konvencije, zadevne pogodbenice na zahtevo ene ali več njih začnejo posvetovanja, da bi sklenile sporazum o sodelovanju.

2. Na zahtevo katere koli zadevne pogodbenice Komisija obravnava vprašanje in pripravi priporočila, da se doseže zadovoljiva rešitev.

3. Sporazum iz odstavka 1 tega člena lahko med drugim opredeli območja, za katera velja, cilje glede kakovosti, ki jih je treba doseči, in načine za uresničevanje teh ciljev, vključno z načini za uporabo ustreznih standardov ter znanstvenih in tehničnih podatkov, ki jih je treba zbrati.

4. Pogodbenice podpisnice takšnega sporazuma prek posredovanja Komisije obvestijo druge pogodbenice o njeni podpori in opravljenem napredku pri njegovem izvajanju.

Člen 22

Poročanje Komisiji

Pogodbenice poročajo Komisiji v rednih presledkih o:

(a) pravnih, zakonskih ali drugih ukrepih, sprejetih za izvajanje določb Konvencije in določb ter priporočil, sprejetih v skladu s to konvencijo, vključno s sprejetimi ukrepi, da se prepreči in kaznuje ravnanje v nasprotju z navedenimi določbami;

(b) učinkovitosti ukrepov iz pododstavka (a) tega odstavka;

(c) težavah v zvezi z izvajanjem določb iz pododstavka (a) tega člena.

Člen 23

Skladnost

Komisija:

(a) na podlagi rednih poročil iz člena 22 in vseh drugih poročil, ki jih predložijo pogodbenice, presodi skladnost s Konvencijo in sklepi ter priporočili, sprejetimi v skladu s to konvencijo;

(b) kadar je to primerno, določi in zahteva ukrepe, ki bi omogočili popolno usklajenost s Konvencijo in sklepi, sprejetimi v skladu s to konvencijo, ter spodbudi izvajanje priporočil, vključno z ukrepi, da se pogodbenici pomaga pri izvajanju njenih obveznosti.

Člen 24

Regionalizacija

Komisija lahko odloči, da vsak sklep ali priporočilo, ki ga sprejme, velja za celoten ali določen del morskega območja, ter lahko predvidi, da se uporabijo različni časovni razporedi ob upoštevanju razlik med ekološkimi in gospodarskimi razmerami v različnih regijah in podregijah, ki jih zajema Konvencija.

Člen 25

Podpis

Konvencija je na voljo, da jo v Parizu od 22. septembra 1992 do 30. junija 1993 podpišejo:

(a) pogodbenice Konvencij iz Osla in Pariza;

(b) katera koli druga obalna država, ki meji na morsko območje;

(c) katera koli država, ki je v zgornjem toku vodotokov, ki dosežejo morsko območje;

(d) katera koli organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje, ki ima kot člana vsaj eno državo, za katero veljajo pododstavki (a) do (c) tega člena.

Člen 26

Ratifikacija, sprejetje ali odobritev

Konvencija se ratificira, sprejme ali odobri. Listine o ratifikaciji, sprejetjuu ali odobritvi se deponirajo pri vladi Francoske republike.

Člen 27

Pristopi

1. Po 30. juniju 1993 je Konvencija na voljo, da k njej pristopijo države in organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje iz člena 25.

2. Pogodbenice lahko soglasno povabijo države ali organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje, ki niso navedene v členu 25, da pristopijo h Konvenciji. V primeru takšnega pristopa se opredelitev pojma morskega območja po potrebi spremeni s sklepom Komisije, ki ga pogodbenice soglasno sprejmejo. Vsaka takšna sprememba začne veljati po soglasni odobritvi vseh pogodbenic trideseti dan potem, ko vlada depozitar prejme zadnje uradno obvestilo.

3. Vsak takšen pristop se nanaša na Konvencijo, vključno z vsako prilogo in vsakim dodatkom, ki sta bila sprejeta na dan takšnega pristopa, razen kadar listina o pristopu vsebuje jasno izjavo o nesprejetju ene ali več prilog, razen prilog I, II, III in IV.

4. Listine o pristopu se deponirajo pri vladi Francoske republike.

Člen 28

Pridržki

Pridržki h Konvenciji niso dopustni.

Člen 29

Začetek veljavnosti

1. Konvencija začne veljati trideseti dan po datumu, ko so vse pogodbenice Konvencije iz Osla in vse pogodbenice Pariške konvencije deponirale svoje listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu.

2. Za vsako državo ali organizacijo za regionalno gospodarsko povezovanje, ki ni navedena v odstavku 1 tega člena, Konvencija začne veljati v skladu z odstavkom 1 tega člena, ali na trideseti dan, potem ko je navedena država ali organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje deponirala listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, kar je pozneje.

Člen 30

Odpoved

1. Kadar koli po izteku dveh let od datuma začetka veljavnosti Konvencije za pogodbenico lahko le-ta s pisnim obvestilom, naslovljenim na vlado depozitarja, Konvencijo odpove.

2. Razen če v drugih prilogah, kot so priloge I do IV h Konvenciji, ni drugače predvideno, lahko vsaka pogodbenica kadar koli po preteku dvoletnega obdobja od datuma začetka veljavnosti takšne priloge za navedeno pogodbenico takšno prilogo odpove s pisnim obvestilom, naslovljenim na vlado depozitarja.

3. Vsaka odpoved iz odstavkov 1 in 2 tega člena začne veljati eno leto po datumu, ko vlada depozitar prejme obvestilo o navedeni odpovedi.

Člen 31

Nadomestitev Konvencij iz Osla in Pariza

1. Z začetkom veljavnosti Konvencija med pogodbenicami nadomesti Konvenciji iz Osla in Pariza.

2. Ne glede na odstavek 1 tega člena se sklepi, priporočila in vsi drugi sporazumi, sprejeti v okviru Konvencije iz Osla ali Pariške konvencije, še naprej uporabljajo v nespremenjenem pravnem stanju, če so združljivi s to konvencijo, vsemi sklepi ali, v primeru obstoječih priporočil, priporočili ali jih le-ti izrecno ne razveljavljajo.

Člen 32

Reševanje sporov

1. Vsak spor med pogodbenicami v zvezi z razlago ali uporabo Konvencije, ki ni bil rešen drugače med zadevnimi pogodbenicami, na primer s poizvedovanjem ali s spravo znotraj Komisije, se na zahtevo ene od navedenih pogodbenic predloži arbitraži v skladu s pogoji, določenimi v tem členu.

2. Razen če se stranke v sporu ne dogovorijo drugače, mora biti postopek arbitraže iz odstavka 1 tega člena v skladu z odstavki 3 do 10 tega člena.

3. (a) Na zahtevo, ki jo ena pogodbenica naslovi na drugo pogodbenico v skladu z odstavkom 1 tega člena, se ustanovi arbitražno sodišče. V zahtevku za arbitražo je naveden predmet zahtevka, vključno s členi Konvencije, katerih razlaga ali uporaba je sporna. (b) Stranka vlagateljica zahtevka obvesti Komisijo, da je zahtevala ustanovitev arbitražnega sodišča, pri čemer navede ime druge stranke v sporu in člene Konvencije, katerih razlaga ali uporaba je po njenem mnenju sporna. Komisija pošlje tako prejete podatke vsem pogodbenicam Konvencije.

4. Arbitražno sodišče sestavljajo trije člani: vsaka stranka v sporu imenuje enega razsodnika in oba tako imenovana razsodnika sporazumno določita tretjega razsodnika, ki je predsednik razsodišča. Slednji ne sme biti državljan nobene od strank v sporu, niti ne sme imeti stalnega bivališča na ozemlju katere od teh strank, niti biti zaposlen pri kateri koli od njiju ali se v kakšni drugi pristojnosti ukvarjati s primerom.

5. (a) Če predsednik arbitražnega sodišča ni imenovan v dveh mesecih po imenovanju drugega razsodnika, ga predsednik Meddržavnega sodišča na zahtevo ene od obeh strank imenuje v naslednjih dveh mesecih. (b) Če ena od strank v sporu v dveh mesecih po prejemu zahtevka ne imenuje razsodnika, lahko druga stranka obvesti predsednika Meddržavnega sodišča, ki v naslednjih dveh mesecih imenuje predsednika arbitražnega sodišča. Po imenovanju predsednik arbitražnega sodišča od stranke, ki ni imenovala razsodnika, zahteva, da to stori v dveh mesecih. Po tem obdobju obvesti predsednika Meddržavnega sodišča, ki opravi to imenovanje v naslednjih dveh mesecih.

6. (a) Arbitražno sodišče odloča v skladu s pravili mednarodnega prava in zlasti s pravili Konvencije. (b) Vsako arbitražno sodišče, ustanovljeno skladno z določbami te priloge, sestavi svoj poslovnik. (c) Če nastane spor zaradi tega, ali je arbitražno sodišče pristojno, o zadevi razsodi arbitražno sodišče.

7. (a) Sklepi arbitražnega sodišča o postopku in vsebini se sprejmejo z večino glasov njenih članov. (b) Arbitražno sodišče lahko sprejme vse ukrepe, ki so potrebni za ugotovitev dejstev. Na zahtevo ene od strank lahko priporoči nujne začasne zaščitne ukrepe. (c) Če dve arbitražni sodišči ali več, ustanovljeni skladno z določbami tega čelna, prejmejo zahtevke z enakimi ali podobnimi vsebinami, se lahko obvestijo o postopkih za ugotavljanje dejstev in jih, kolikor je to mogoče, upoštevajo. (d) Stranke v sporu zagotovijo vse potrebno za učinkovito vodenje postopkov. (e) Če se stranka ne udeleži postopka ali ne pride pravočasno, to ni ovira za nadaljevanje postopka.

8. Če arbitrarno sodišče zaradi posebnih okoliščin primera ne odloči drugače, krijejo stranke v sporu sodne stroške, vključno z osebnimi prejemki članov razsodišča, v enakih deležih. Razsodišče vodi evidenco vseh svojih izdatkov in strankam pošlje njihov končni obračun stroškov.

9. Vsaka pogodbenica, ki ima v sporni zadevi pravni interes, ki ga sklep utegne prizadeti, lahko s soglasjem sodišča poseže v postopke.

10. (a) Razsodbi arbitražnega sodišča mora biti priložena utemeljitev. Za stranke v sporu je dokončna in zavezujoča. (b) Spor, do katerega lahko pride med pogodbenicami zaradi razlage ali izvršbe razsodbe, lahko ena od strank pošlje v reševanje arbitražnemu sodišču, ki je razsodbo izreklo, ali, če ga slednje ne more sprejeti v reševanje, drugemu arbitražnemu sodišču, ustanovljenemu v ta namen na enak način kot prvo.

Člen 33

Naloge vlade depozitarja

Vlada, ki je depozitar, obvesti pogodbenice in podpisnice Konvencije o:

(a) deponiranju listin o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, o izjavah o nesprejetju in o obvestilih o dopovedi v skladu s členi 26, 27 in 30;

(b) datumu, ko Konvencija začne veljati v skladu s členom 29;

(c) prejemu obvestil o sprejetju, deponiranju listin o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, in o začetku veljavnosti sprememb Konvencije ter o sprejetju in spremembi prilog ali dodatkov v skladu s členi 15, 16, 17, 18 in 19.

Člen 34

Izvirno besedilo

Izvirnik Konvencije, katerega francosko in angleško besedilo sta enako verodostojna, se deponira pri vladi Francoske republike, ki overovljene izvode te konvencije pošlje pogodbenicam in njenim podpisnicam ter overovljen izvod deponira pri generalnemu sekretarju Združenih narodov za registracijo in objavo v skladu s členom 102 Listine Združenih narodov.

DA BI TO potrdili, so podpisani,, ki so bili za to pravilno pooblaščeni, podpisali to konvencijo.

V Parizu, dvaindvajsetega septembra 1992

PRILOGA I

PREPREČEVANJE IN ODPRAVLJANJE ONESNAŽEVANJA IZ VIROV NA KOPNEM

Člen 1

1. Pri sprejemanju programov in ukrepov za namene te Priloge pogodbenice posamezno ali skupno zahtevajo uporabo: — najboljše razpoložljive tehnologije za točkovne vire, — najboljše okoljske prakse za točkovne in razpršene vire vključno, kjer to ustreza, čiste tehnologije.

2. Pri določanju prednostnih nalog ter ocenjevanju vrste in obsega programov in ukrepov ter njihovega trajanja pogodbenice uporabijo merila iz Dodatka.

3. Pogodbenice za zmanjšanje tveganja onesnaževanja, ki ga povzročajo nesreče, sprejmejo preprečevalne ukrepe.

4. Pri sprejetjuu programov in ukrepov v zvezi z radioaktivnimi snovmi, vključno z odpadki, pogodbenice upoštevajo tudi: (a) priporočila drugih ustreznih mednarodnih organizacij in agencij; (b) postopke nadzora in spremljanja, ki jih priporočajo te mednarodne organizacije in agencije.

Člen 2

1. Za odvajanje iz točkovnega vira v morska območja in sproščanje v vodo ali zrak, ki dosežeta in lahko vplivata na morsko območje, je treba nujno pridobiti dovoljenje ali upoštevati uredbo pristojnih organov pogodbenic. Tako dovoljenje ali uredba zlasti izvaja ustrezne odločbe Komisije, ki zadevno pogodbenico zavezujejo.

2. Pogodbenice zagotovijo sistem rednega spremljanja stanja in inšpekcijskega nadzora s strani njihovih pristojnih organov zaradi ocene skladnosti izpustov v vodo ali zrak z dovoljenji in uredbami.

Člen 3

Za namene te Priloge je med drugim dolžnost Komisije, da sestavi:

(a) načrte za zmanjšanje in postopno odpravljanje snovi, ki so strupene, obstojne in se zlahka kopičijo v organizmih, izhajajo pa iz virov na kopnem;

(b) kadar ustreza, programe in ukrepe za zmanjšanje vnosov hranil iz urbanih, komunalnih, industrijskih, kmetijskih in drugih virov.

PRILOGA II

PREPREČEVANJE IN ODPRAVA ONESNAŽEVANJA ZARADI ODMETAVANJA ALI SEŽIGANJA

Člen 1

Ta Priloga se ne uporablja za kakršno koli namerno odlaganje v morsko okolje:

(a) odpadkov ali drugih snovi iz objektov in naprav na morju;

(b) objektov, naprav in cevovodov na morju.

Člen 2

Sežiganje je prepovedano.

Člen 3

1. Odmetavanje odpadkov ali drugih snovi je prepovedano, razen za tiste odpadke ali snovi, navedene v odstavkih 2 in 3 tega člena.

2. Seznam iz odstavka 1 tega člena je naslednji: (a) bagrani material; (b) inertni materiali naravnega porekla, to je trdni, kemično nepredelani geološki materiali, katerih kemične sestavine verjetno ne bodo sproščene v morsko okolje; (c) blato iz čistilnih naprav do 31. decembra 1998; (d) ribji odpadki iz industrijskih postopkov predelave rib; (e) plovila ali zrakoplovi do najkasneje 31. decembra 2004.

3. (a) Odmetavanje nizko in srednjeradioaktivnih snovi, vključno z odpadki, je prepovedano. (b) Kot izjema k pododstavku 3 (a) tega člena tiste pogodbenice, Združeno kraljestvo in Francija, ki želijo ohraniti možnost izjeme k pododstavku 3 (a) v vsakem primeru ne pred potekom obdobja 15 let od 1. januarja 1993, (???) na sestanku Komisije na ministrski ravni v letu 1997 poročajo o sprejetih korakih za raziskovanje drugih možnosti na kopnem. (c) Če pred potekom tega obdobja 15 let Komisija soglasno odloči, da ne bo nadaljevala izjeme iz pododstavka 3 (b), po členu 13 Konvencije sprejme sklep o podaljšanju prepovedi za obdobje 10 let po 1. januarju 2008, nakar se pripravi drugi sestanek Komisije na ministrski ravni. Tiste pogodbenice, omenjene v pododstavku 3 (b) tega člena, ki še želijo ohraniti možnost iz pododstavka 3 (b), poročajo na sestankih Komisije, ki se odvijajo na ministrski ravni v presledkih dveh let od leta 1999 naprej, o napredku pri vzpostavitvi drugih možnosti na kopnem in o rezultatih znanstvenih študij, ki kažejo, da kakršen koli postopek odmetavanja ne bi povzročil tveganja za človekovo zdravje, škodoval življenjskim virom ali morskim ekosistemom, poškodoval javne dobrine ali posegal v druge zakonite načine uporabe morja.

Člen 4

1. Pogodbenice zagotovijo, da: (a) se brez dovoljenja njihovih pristojnih organov ali uredbe ne odmetavajo odpadki ali druge snovi s seznama iz odstavka 2 člena 3 te Priloge; (b) je tako dovoljenje ali uredba v skladu z ustreznimi veljavnimi merili, smernicami in postopki, ki jih je Komisija sprejela po členu 6 te Priloge; (c) se z namenom izogniti se razmeram, ko isti postopek odmetavanja dovoljuje ali ureja več kot ena pogodbenica, pristojni organi pogodbenic pred izdajo dovoljenja ali uporabo uredbe ustrezno posvetujejo.

2. Nobeno dovoljenje ali uredba po odstavku 1 tega člena ne dovoljuje odmetavanja s plovil ali zrakoplova, ki vsebujejo snovi, ki bi lahko povzročile tveganja za človekovo zdravje, škodovale življenjskim virom in morskim ekosistemom, poškodovale javne dobrine ali posegale v druge zakonite načine uporabe morja.

3. Vsaka pogodbenica hrani in Komisiji sporoča dokumentacijo o vrsti in količinah odpadkov ali drugih snovi, ki se odmetavajo skladno z odstavkom 1 tega člena, ter o datumih, krajih in metodah odmetavanja;

Člen 5

V morsko območje se brez dovoljenja ali uredbe pristojnega organa ustrezne pogodbenice stvari ne nameščajo za druge namene, kot so bile prvotno načrtovane ali zgrajene. Tako dovoljenje ali uredba je v skladu z ustreznimi veljavnimi merili, smernicami in postopki, ki jih je Komisija sprejela po členu 6 te Priloge; Ta določba ne pomeni, da se dovoljuje odmetavanje odpadkov ali drugih snovi, ki je po tej Prilogi sicer prepovedano;

Člen 6

Za namene te Priloge je med drugim dolžnost Komisije, da sestavi in sprejme merila, smernice in postopke v zvezi z odmetavanjem odpadkov ali drugih snovi, navedenih v odstavku 2 člena 3, ter za namestitev stvari, omenjeno v členu 5 te Priloge, z namenom preprečevati in odpravljati onesnaževanje.

Člen 7

Določbe te Priloge v zvezi z odmetavanjem se ne uporabljajo v primeru višje sile, pod silo vremenskih neprilik ali drugega vzroka, ko so ogrožena človeška življenja, plovilo ali zrakoplov. Tako odmetavanje se opravi tako, da se kar najbolj zmanjša verjetnost škode za človeško ali morsko življenje, o njem pa se takoj poroča Komisiji skupaj z vsemi podrobnostmi o okoliščinah, vrsti in količini odvrženih odpadkov in drugih snovi.

Člen 8

Pogodbenica sprejme ustrezne ukrepe, posamezno in znotraj ustreznih mednarodnih organizacij, za preprečevanje in odpravljanje onesnaževanja, ki je posledica zapustitve plovil ali zrakoplova na morskem območju zaradi nesreč. Če te mednarodne organizacije ne dajo ustreznih napotkov, morajo ukrepi, ki jih posamezne pogodbenice sprejmejo, temeljiti na smernicah, kot jih lahko sprejme Komisija.

Člen 9

Če ob izrednem dogodku pogodbenica meni, da odpadkov ali drugih snovi, katerih odmetavanje je po tej Prilogi prepovedano, na kopnem ni mogoče odstraniti brez nesprejemljive nevarnosti ali škode, se takoj posvetuje z drugimi pogodbenicami z namenom najti najbolj zadovoljive metode za hranjenje ali najučinkovitejši način za uničenje ali odstranitev glede na okoliščine. Pogodbenica Komisijo obvesti o korakih, sprejetih po tem posvetovanju. Pogodbenice se zavezujejo, da bodo v takih okoliščinah druga drugi pomagale.

Člen 10

1. Vsaka pogodbenica zagotovi, da določbe te Priloge izpolnjujejo: (a) plovila ali zrakoplovi, registrirani na njenem ozemlju; (b) plovila in zrakoplovi, ki na njenem ozemlju nalagajo odpadke ali druge snovi, ki jih je treba odvreči ali zažgati; (c) plovila ali zrakoplovi, ki se domnevno ukvarjajo z odmetavanjem ali sežiganjem znotraj njenih ozemeljskih voda ali znotraj njenega ozemeljskega morja ali znotraj tistega dela morja, ki je zunaj, vendar v bližini ozemeljskega morja v pristojnosti obalne države, v obsegu, ki ga priznava mednarodno pravo.

2. Vsaka pogodbenica svojim pomorskim inšpekcijskim ladjam in zrakoplovom. ter drugim ustreznim službam izda navodila, da njenim organom poročajo o morebitnih izrednih dogodkih ali pogojih na morskem območju, ki zbujajo sume, da je prišlo ali bo prišlo do odmetavanja v nasprotju z določbami te Priloge. Vsaka pogodbenica, katere organi prejmejo tako poročilo, v skladu s tem obvesti zadevno drugo pogodbenico, če meni, da je to smotrno.

3. Nič v tej Prilogi ne zmanjšuje suverene imunitete, do katere so določena plovila upravičena po mednarodnem pravu.

PRILOGA III

PREPREČEVANJE IN ODPRAVA ONESNAŽEVANJA IZ VIROV NA MORJU

Člen 1

Ta Priloga se ne uporablja za kakršno koli namerno odlaganje v morsko okolje:

(a) odpadkov ali drugih snovi iz plovil ali zrakoplovov;

(b) plovil ali zrakoplovov.

Člen 2

1. Pri sprejemanju programov in ukrepov za namene te Priloge pogodbenice posamezno ali skupno zahtevajo uporabo: (a) najboljše razpoložljive tehnologije; (b) najboljše okoljske prakse;

vključno s čisto tehnologijo, kjer je to ustrezno.

2. Pri določanju prednostnih nalog ter ocenjevanju vrste in obsega programov in ukrepov ter njihovega trajanja, pogodbenice uporabijo merila iz Dodatka 2.

Člen 3

1. Vsakršno odmetavanje odpadkov ali drugih snovi iz objektov in naprav na morju je prepovedano;

2. Ta prepoved se ne nanaša na odvajanja ali emisije iz virov na morju.

Člen 4

1. Za uporabo, odvajanje ali emisijo snovi, ki lahko dosežejo in vplivajo na morsko območje, na viru na morju ali iz takega vira je treba nujno pridobiti dovoljenje ali upoštevati uredbo pristojnih organov pogodbenic. S takim dovoljenjem ali uredbo se zlasti izvajajo ustrezni veljavni sklepi, priporočila in vsi drugi dogovori, sprejeti po Konvenciji.

2. Pristojni organi pogodbenic zagotovijo sistem rednega spremljanja stanja in inšpekcijskega nadzora, da bi ocenili, kako se izpolnjujejo pogoji iz dovoljenja ali uredbe, kot je predvideno v odstavku 1 člena 4 te Priloge.

Člen 5

1. Brez dovoljenja, ki ga pristojni organ ustrezne pogodbenice izda za vsak primer posebej, se izrabljeni morski objekti in naprave ali cevovodi ne odmetavajo, prav tako se v celoti ali deloma na kraju na morskem območju ne puščajo izrabljeni objekti in naprave.Pogodbenice zagotovijo, da njihovi organi pri izdajanju takih dovoljenj izvajajo ustrezne veljavne sklepe, priporočila in vse druge sporazume, sprejete po konvenciji.

2. Tako dovoljenje se ne izda, če izrabljeni morski objekt, naprava ali cevovod vsebuje snovi, ki povzročajo ali lahko povzročijo nevarnosti za človekovo zdravje, škodujejo življenjskim virom ali morskim ekosistemom, poškodujejo javne dobrine ali posegajo v druge zakonite načine uporabe morja.

3. Vsaka pogodbenica, ki namerava sprejeti sklep o izdaji dovoljenja za odmetavanje izrabljenega morskega objekta, naprave ali cevovoda, nameščenega v morsko območje po 1. januarju 1998, prek Komisije obvesti druge pogodbenice o svojih razlogih za sprejem takega odmetavanja, da tako omogoči posvetovanje.

4. Vsaka pogodbenica hrani in Komisiji sporoča dokumentacijo o odmetanih izrabljenih morskih objektih, napravah ali cevovodih ter o izrabljenih morskih objektih in napravah, zapuščenih na kraju skladno z določbami tega člena, ter o datumih, krajih in načinih odmetavanja.

Člen 6

Člena 3 in 5 te Priloge se ne uporabljata v primeru višje sile, pod silo vremenskih neprilik ali iz nekega drugega vzroka, ko so ogrožena človeška življenja ali morski objekt oziroma naprava. Tako odmetavanje se opravi tako, da se kar najbolj zmanjša verjetnost škode za človeško ali morsko življenje, o njem se takoj poroča Komisiji skupaj z vsemi podrobnostmi o okoliščinah, vrsti in količinah odmetanih stvari.

Člen 7

Pogodbenice sprejmejo ustrezne ukrepe, posamezno in znotraj ustreznih mednarodnih organizacij, za preprečevanje in odpravljanje onesnaževanja, ki je posledica zapustitve morskih objektov in naprav na morskem območju zaradi nesreč. Če te mednarodne organizacije ne dajo ustreznih napotkov, morajo ukrepi, ki jih posamezne pogodbenice sprejmejo, temeljiti na smernicah, kot jih lahko sprejme Komisija.

Člen 8

V morsko območje se brez dovoljenja ali uredbe pristojnega organa ustrezne pogodbenice izrabljeni morski objekti in naprave ali cevovodi ne nameščajo za druge namene, kot so bili prvotno načrtovani ali zgrajeni. Tako dovoljenje ali uredba je v skladu z ustreznimi veljavnimi merili, smernicami in postopki, ki jih je Komisija sprejela po pododstavku (d) člena 10 te Priloge. Ta določba ne pomeni, da se dovoljuje odmetavanje izrabljenih morskih objektov in naprav ali cevovodov, ki je drugače po tej Prilogi prepovedano;

Člen 9

1. Vsaka pogodbenica svojim pomorskim inšpekcijskim ladjam in zrakoplovom ter drugim ustreznim službam izda navodila, da njenim organom poročajo o morebitnih izrednih dogodkih ali razmerah na morskem območju, ki zbujajo sume, da je prišlo ali bo prišlo do odmetavanja v nasprotju z določbami te Priloge. Vsaka pogodbenica, katere organi prejmejo tako poročilo, v skladu s tem obvesti zadevno drugo pogodbenico, če meni, da je to smotrno.

2. Nič v tej Prilogi ne zmanjšuje suverene imunitete, do katere so določena plovila upravičena po mednarodnem pravu.

Člen 10

Za namene te Priloge je med drugim dolžnost Komisije, da:

(a) zbere informacije o snoveh, ki se uporabljajo pri dejavnostih na morju, ter se na podlagi teh informacij dogovori o seznamu snovi za namene odstavka 1 člena 4 te Priloge;

(b) sestavi seznam snovi, ki so strupene, obstojne in se zlahka kopičijo v organizmih, ter sestavi načrte za zmanjšanje in postopno odpravljanje njihove uporabe na virih na morju ali odvajanje iz teh virov.

(c) sestavi merila, smernice in postopke za preprečevanje onesnaževanja zaradi odmetavanja izrabljenih morskih objektov in naprav ali cevovodov ter zapustitve pomorskih objektov in naprav na kraju samem na morskem območju;

(d) sestavi merila, smernice in postopke v zvezi z nameščanjem izrabljenih pomorskih objektov in naprav iz člena 8 te Priloge z namenom preprečevati in odpravljati onesnaževanje.

PRILOGA IV

OCENA KAKOVOSTI MORSKEGA OKOLJA;

Člen 1

1. Za namene te Priloge „spremljanje stanja“ pomeni ponavljano merjenje: (a) kakovosti morskega okolja in vsakega njegovih delov, to je vode, usedlin in živih organizmov; (b) dejavnosti ali naravnih vnosov in vnosov, ki jih povzroči človek, ki lahko vplivajo na kakovost morskega okolja; (c) učinkov teh dejavnosti in vnosov.

2. Spremljanje stanjase lahko opravlja za namene zagotavljanja skladnosti s Konvencijo, s ciljem določitve vzorcev in trendov ali v raziskovalne namene.

Člen 2

Za namene te Priloge pogodbenice:

(a) sodelujejo pri opravljanju programov spremljanja stanja in te podatke posredujejo Komisiji;

(b) izpolnjujejo predpise za zagotavljanje kakovosti ter sodelujejo pri izvajanju interkalibracije;

(c) uporabljajo in razvijajo, posamezno ali po možnosti skupaj, druga ustrezno potrjena orodja znanstvenega ocenjevanja, kot so modeliranje, daljinsko zaznavanje in progresivne strategije ocene tveganja;

(d) opravljajo, posamezno ali po možnosti skupaj, raziskave, potrebne za oceno kakovosti morskega okolja in za pridobivanje znanja in znanstvenih spoznanj o morskem okolju ter zlasti razmerju med vnosi, koncentracijo in učinki;

(e) upoštevajo znanstveni napredek, ki velja za koristnega za namene tega ocenjevanja in je bil dosežen drugod na pobudo posameznih raziskovalcev in raziskovalnih ustanov ali prek drugih nacionalnih ali mednarodnih raziskovalnih programov pod okriljem Evropske gospodarske skupnosti ali drugih organizacij za regionalno gospodarsko povezovanje.

Člen 3

Za namene te Priloge je med drugim dolžnost Komisije, da:

(a) opredeli in izvaja programe sodelovanja pri spremljanju stanja in raziskavah v zvezi z ocenjevanjem, sestavi kodekse ravnanja za vodenje udeležencev pri izvajanju teh programov spremljanja stanja in odobri predstavitev in interpretacijo njihovih rezultatov;

(b) opravi ocenjevanja ob upoštevanju rezultatov ustreznega spremljanja stanja in raziskav ter podatkov v zvezi z vnosom snovi ali energije v morsko območje, zagotovljenih zaradi veljavnosti drugih Prilog h Konvenciji, pa tudi drugih ustreznih informacij;

(c) poišče, kjer ustreza, nasvet ali storitve pristojnih regionalnih organizacij in drugih pristojnih mednarodnih organizacij in teles, da se vključijo najnovejši rezultati znanstvenih raziskav;

(d) sodeluje s pristojnimi regionalnimi organizacijami in drugimi pristojnimi mednarodnimi organizacijami pri izvedbi ocenjevanj stanja kakovosti.

Dodatek l

Merila za opredelitev praks in tehnologije iz odstavka 3(b)(i) člena 2 Konvencije

Najboljša razpoložljiva tehnologija,

1. Uporaba najboljše razpoložljive tehnologije poudarja uporabo tehnologije, pri kateri ni odpadkov, če je na voljo.

2. Izraz „najboljša razpoložljiva tehnologija“ pomeni zadnjo stopnjo razvoja (najnovejši dosežki) procesov, zmogljivosti ali metod delovanja, ki kažejo na praktično primernost določenega ukrepa za omejevanje odvajanj, emisij in odpadkov. Pri določanju, ali vrsta procesov, zmogljivosti in metod delovanja predstavlja najboljšo razpoložljivo tehnologijo na splošno ali v posameznih primerih, je treba posebej upoštevati:

(a) primerljive procese, zmogljivosti ali metode delovanja, ki so bile nedavno uspešno preskušene;

(b) tehnološki napredek in nova znanstvena spoznanja;

(c) ekonomsko izvedljivost take tehnologije;

(d) časovne omejitve za namestitev v novih in obstoječih obratih;

(e) vrste in obseg zadevnih odvajanj in emisij.

3. Iz tega sledi, da se bo to, kar je za določen proces „najboljša razpoložljiva tehnologija“, sčasoma spremenilo glede na tehnološki napredek, gospodarske in socialne dejavnike, pa tudi nova znanstvena spoznanja.

4. Če zmanjšanje odvajanj in emisij, ki izhaja iz uporabe najboljših razpoložljivih tehnologij, ne vodi k okoljsko sprejemljivim rezultatom, se morajo uporabiti dodatni ukrepi.

5. „Tehnologija“ vključuje uporabljeno tehnologijo in način, kako je objekt ali naprava zasnovana, zgrajena, vzdrževana, upravljana in razstavljena ali odstranjena.

Najboljša okoljska praksa

6. Izraz „najboljša okoljska praksa“ pomeni uporabo najustreznejše kombinacije ukrepov in strategij okoljskega nadzora. Pri izbiri za posamezne primere je treba upoštevati vsaj naslednjo graduirano vrsto ukrepov:

(a) zagotavljanje informacij in izobraževanje javnosti in uporabnikov o okoljskih posledicah izbire določenih dejavnosti in izbire proizvodov, njihove uporabe in končne odstranitve;

(b) razvoj in uporaba kodeksov dobrega okoljskega ravnanja, ki zajema vse vidike dejavnosti v življenjski dobi proizvoda;

(c) obvezna uporaba označb, ki uporabnike obveščajo o okoljskih tveganjih v zvezi s proizvodom, njegovo uporabo in končno odstranitvijo;

(d) varčevanje z viri, vključno z energijo;

(e) dajanje sistemov za zbiranje in odlaganje na voljo javnosti;

(f) izogibanje uporabi nevarnih snovi ali proizvodov ter nastajanju nevarnih odpadkov;

(g) recikliranje, regeneracija in ponovna uporaba;

(h) uporaba ekonomskih instrumentov za dejavnosti, proizvode ali skupine proizvodov;

(i) vzpostavitev sistema izdajanja dovoljenj, ki vključuje vrsto omejitev ali prepoved.

7. Pri določanju, katera kombinacija ukrepov predstavlja najboljšo okoljsko prakso na splošno ali v posameznem primeru, je treba zlasti upoštevati:

(a) okoljsko nevarnost proizvoda in njegove proizvodnje, uporabe ter končne odstranitve;

(b) zamenjavo z manj onesnažujočimi dejavnostmi ali snovmi;

(c) obseg uporabe;

(d) morebitno okoljsko korist ali škodljivost nadomestnih materialov ali dejavnosti;

(e) napredek in nova znanstvena spoznanja;

(f) časovne omejitve za izvajanje;

(g) družbeno ekonomske posledice.

8. Iz tega sledi, da se bo to, kar je za določen vir „najboljša razpoložljiva praksa“, sčasoma spremenilo glede na tehnološki napredek, gospodarske in družbene dejavnike, pa tudi nova znanstvena spoznanja.

9. Če zmanjšanje vnosov, ki izhaja iz uporabe najboljše razpoložljive prakse, ne vodi k okoljsko sprejemljivim rezultatom, se morajo uporabiti dodatni ukrepi, najboljša okoljska praksa pa ponovno opredeliti.

Dodatek 2

Merila iz odstavka 2 člena 1 Priloge I in odstavka 2 člena 2 Priloge III

1. Pri določanju prednostnih nalog ter ocenjevanju vrste in obsega programov in ukrepov ter njihovega trajanja, pogodbenice uporabijo naslednja merila:

(a) obstojnost;

(b) strupenost ali druge škodljive lastnosti;

(c) nagnjenost h kopičenju v organizmih;

(d) radioaktivnost;

(e) razmerje med opaženimi ali (kjer rezultati opažanj še niso na voljo) predvidenimi koncentracijami in koncentracijami, kjer ni opaženega učinka;

(f) tveganje evtrofikacije, ki jo povzroča človek;

(g) čezmejni pomen;

(h) tveganje neželenih sprememb v morskem ekosistemu ter nepopravljivosti ali trajnosti učinkov;

(i) poseganje v pridobivanje morske hrane ali druge zakonite načine uporabe morja;

(j) učinki na okus in/ali vonj proizvodov za človekovo porabo, ki izhajajo iz morja; ali učinki na vonj, barvo, prozornost ali druge značilnosti vode v morskem okolju;

(k) vzorec razporeditve (t.j., za kakšne količine gre, vzorec uporabe in nagnjenost k doseganju morskega okolja;

(l) neizpolnjevanje ciljev okoljske kakovosti.

2. Ta merila niso nujno enakega pomena za proučitev določene snovi ali skupine snovi.

3. Gornja merila kažejo, da snovi, ki bodo vključene v programe in ukrepe, vsebujejo:

(a) težke kovine in njihove spojine;

(b) organohalogenske spojine (in snovi, ki lahko take spojine tvorijo v morskem okolju);

(c) organske spojine fosforja in silicija;

(d) biocide, kot so pesticidi, fungicidi, herbicidi, insekticidi, sredstva za preprečevanje nastajanja sluzi in kemikalije, ki se med drugim uporabljajo za ohranjanje lesa, hlodovine, lesne pulpe, celuloze, papirja, krzna in tekstila;

(e) olja in ogljikovodike naftnega porekla

(f) dušikove in fosforjeve spojine;

(g) radioaktivne snovi, vključno z odpadki;

(h) obstojne sintetične materiale, ki lahko plavajo na površini, lebdijo ali se potopijo.

▼M1

PRILOGA V

O VARSTVU IN OHRANITVI EKOSISTEMOV IN BIOTSKE RAZNOVRSTNOSTI MORSKEGA OBMOČJA

Člen 1

V tej prilogi in Dodatku 3 so pojmi „biotska raznovrstnost“, „ekosistem“ in „habitat“ tisti, ki so opredeljeni v Konvenciji o biotski raznovrstnosti z dne 5. junija 1992.

Člen 2

Pogodbenice pri izpolnjevanju svoje obveznosti v skladu s Konvencijo, da sprejmejo, skupaj in posamezno, potrebne ukrepe za varstvo morskega območja pred škodljivimi učinki človeških dejavnosti, s čimer naj bi varovale zdravje ljudi in ohranile morske ekosisteme ter, kadar je to izvedljivo, obnovile morska območja, ki so jih prizadeli škodljivi učinki, kakor tudi svoje obveznosti v skladu s Konvencijo o biotski raznovrstnosti z dne 5. junija 1992, da razvijejo strategije, načrte ali programe za ohranjanje in trajnostno uporabo biotske raznovrstnosti:

(a) sprejmejo potrebne ukrepe za varstvo in ohranitev ekosistemov in biotske raznovrstnosti morskega območja ter za obnovitev, kadar je to izvedljivo, morskih območij, ki so jih prizadeli škodljivi učinki; in

(b) sodelujejo pri sprejemanju programov in ukrepov v te namene za nadzor nad človeškimi dejavnostmi, ki se določijo z uporabo meril v Dodatku 3.

Člen 3

1. Za namene te priloge je dolžnost Komisije med drugim, da: (a) izdela programe in ukrepe za nadzor nad človeškimi dejavnostmi, ki se določijo z uporabo meril v Dodatku 3; (b) pri čemer: (i) zbere in pregleda podatke o takšnih dejavnostih in njihovih učinkih na ekosisteme in biotsko raznovrstnost; (ii) razvije sredstva, v skladu z mednarodnim pravom, za uvedbo varstvenih, ohranitvenih, obnovitvenih ali previdnostnih ukrepov v zvezi z določenimi območji ali kraji oziroma posebnimi vrstami ali habitati; (iii) ob upoštevanju člena 4 te priloge preuči vidike nacionalnih strategij in smernic o trajnostni uporabi sestavnih delov biotske raznovrstnosti morskega območja, tako kot vplivajo na različne regije ali podregije navedenega območja; (iv) ob upoštevanju člena 4 te priloge si prizadeva doseči uporabo celovitega pristopa k varstvu ekosistema; (c) prav tako pri tem upošteva programe in ukrepe, ki so jih sprejele pogodbenice, za varstvo in ohranitev ekosistemov v vodah pod njihovo suverenostjo ali jurisdikcijo.

2. Pri sprejemanju takšnih programov in ukrepov je treba ustrezno pozornost nameniti vprašanju, ali naj določeni program ali ukrep velja za celotno morsko območje ali določen del tega območja.

Člen 4

1. V skladu s predzadnjo uvodno izjavo Konvencije se ne sme na podlagi te priloge sprejeti noben program ali ukrep v zvezi z upravljanjem ribištva. Vendar kadar Komisija meni, da je zaželeno, da se v zvezi s takšnim vprašanjem ukrepa, na tako vprašanje opozori pristojno oblast ali mednarodni organ. Kadar je zaželeno, da ukrep, ki je v pristojnosti Komisije, dopolni ali podpre ukrep navedenih oblasti ali organov, si Komisija prizadeva, da z njimi sodeluje.

2. Kadar Komisija meni, da je zaželen ukrep v skladu s to prilogo v zvezi z morskim prometom, na tako vprašanje opozori Mednarodno pomorsko organizacijo. Pogodbenice, ki so članice Mednarodne pomorske organizacije, si prizadevajo, da v okviru te organizacije sodelujejo, da bi dosegle želeni odziv, vključno, če je treba, s soglasjem te organizacije glede regionalnega ali lokalnega ukrepa, ob upoštevanju vseh smernic, ki jih je razvila navedena organizacija, o označevanju posebnih območij, določanju posebej občutljivih območij ali drugih zadevah.

Dodatek 3

Merila za določanje človeških dejavnosti za namene Priloge V

1. Merila, ki jih je treba uporabiti ob upoštevanju regionalnih razlik za določanje človeških dejavnosti za namene Priloge V, so:

(a) obseg, jakost in trajanje zadevne človeške dejavnosti;

(b) dejanski in možni škodljivi učinki človeške dejavnosti na določene vrste, združbe in habitate;

(c) dejanski in možni škodljivi učinki človeške dejavnosti na določene ekološke postopke;

(d) nespremenljivost ali trajnost teh učinkov.