2013R0549 — SL — 24.08.2015 — 001.004

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

►B UREDBA (EU) št. 549/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 21. maja 2013 o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji (Besedilo velja za EGP) (UL L 174 26.6.2013, str. 1)

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

UREDBA (EU) št. 549/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 21. maja 2013

o Evropskem sistemu nacionalnih in regionalnih računov v Evropski uniji

(Besedilo velja za EGP)







Člen 1

Vsebina

1. Ta uredba vzpostavlja Evropski sistem računov 2010 (v nadaljnjem besedilu: ESR 2010 ali ESR).

2. ESR 2010 določa:

(a) metodologijo (Priloga A) za skupne standarde, opredelitve, klasifikacije in računovodska pravila, namenjene pripravi računov in tabel na primerljivih osnovah za namene Unije, skupaj z rezultati, zahtevanimi v skladu s členom 3;

(b) program (Priloga B), v katerem so določeni roki, do katerih države članice Komisiji (Eurostatu) pošljejo račune in tabele, zbrane v skladu z metodologijo iz točke (a).

3. Brez poseganja v člena 5 in 10 se ta uredba uporablja za vse akte Unije, ki se navezujejo na ESR ali njegove opredelitve.

4. Ta uredba ne zavezuje nobene države članice k uporabi ESR 2010 pri pripravi računov za lastne namene.

Člen 2

Metodologija

1. Metodologija ESR 2010 iz točke (a) člena 1(2) je opredeljena v Prilogi A.

2. Komisijo se pooblasti, da z delegiranimi akti v skladu s členom 7 sprejme spremembe metodologije ESR 2010, da se vsebine te metodologije podrobneje opredelijo in izboljšajo z namenom zagotoviti usklajeno razlago ali primerljivosti na mednarodni ravni, pod pogojem, da ne spreminjajo njenih temeljnih načel, od proizvajalcev v okviru evropskega statističnega sistema ne zahtevajo dodatnih sredstev za njihovo izvajanje in ne povzročijo spremembe lastnih sredstev.

3. V primeru dvoma glede pravilnega izvajanja računovodskih pravil ESR 2010 zadevna država članica zaprosi Komisijo (Eurostat) za pojasnilo. Komisija (Eurostat) nemudoma preuči to prošnjo ter zadevni državi članici in vsem drugim državam članicam svetuje glede zaprošenega pojasnila.

4. Države članice posredno merjene storitve finančnega posredništva (PMSFP) v nacionalnih računih izračunajo in dodelijo v skladu z metodologijo iz Priloge A. Komisija je pooblaščena, da pred 17. septembrom 2013 sprejme delegirane akte v skladu s členom 7, v katerih določi revidirano metodologijo za izračun in razporeditev PMSFP. Komisija pri izvajanju pooblastil na podlagi tega odstavka zagotovi, da ti delegirani akti državam članicam ali poročevalskim enotam ne povzročijo znatnejših dodatnih upravnih bremen.

5. Izdatke za raziskave in razvoj prikažejo države članice kot bruto investicije v osnovna sredstva. Komisija je pooblaščena, da sprejme delegirane akte v skladu s členom 7, s katerim zagotovi zanesljivost in primerljivost podatkov ESR 2010 o raziskavah in razvoju v državah članicah. Komisija pri izvajanju pooblastil na podlagi tega odstavka zagotovi, da ti delegirani akti državam članicam ali poročevalskim enotam ne povzročijo znatnejših dodatnih upravnih bremen.

Člen 3

Pošiljanje podatkov Komisiji

1. Države članice Komisiji (Eurostatu) pošljejo račune in tabele, določene v Prilogi B, v rokih, navedenih v tej prilogi, za vsako tabelo.

2. Države članice Komisiji pošljejo podatke in metapodatke, ki jih zahteva ta uredba, v skladu z opredeljenim standardom za izmenjavo podatkov in drugimi praktičnimi ureditvami.

Podatki se pošljejo ali naložijo v elektronski obliki v enotno vstopno točko za podatke pri Komisiji. Standard za izmenjavo podatkov in druge praktične ureditve za pošiljanje podatkov določi Komisija z izvedbenimi akti. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 8(2).

Člen 4

Ocena kakovosti

1. V tej uredbi se za podatke, ki jih je treba poslati v skladu s členom 3 te uredbe, uporabljajo merila kakovosti, določena v členu 12(1) Uredbe (ES) št. 223/2009.

2. Države članice Komisiji (Eurostatu) predložijo poročilo o kakovosti podatkov, ki se pošljejo v skladu s členom 3.

3. Pri uporabi meril kakovosti iz odstavka 1 za podatke, za katere velja ta uredba, načine, strukturo, časovne presledke in kazalnike za oceno iz poročil o kakovosti določi Komisija z delegiranimi akti. Navedene delegirane akte se sprejme v skladu s postopkom pregleda iz člena 8(2).

4. Komisija (Eurostat) oceni kakovost poslanih podatkov.

Člen 5

Datum uporabe in datum prvega pošiljanja podatkov

1. ESR 2010 se prvič uporabi za podatke, določene v skladu s Prilogo B, ki jih je treba poslati od 1. septembra 2014.

2. Podatki se pošljejo Komisiji (Eurostatu) v skladu z roki iz Priloge B.

3. Do prvega pošiljanja podatkov na podlagi ESR 2010 države članice v skladu z odstavkom 1 Komisiji (Eurostatu) še naprej pošiljajo račune in tabele, pripravljene z uporabo ESR 95.

4. Komisija in zadevne države članice brez poseganja v člen 19 Uredbe Sveta (ES, Euratom) št. 1150/2000 z dne 22. maja 2000 o izvajanju Sklepa 2007/436/ES, Euratom o sistemu virov lastnih sredstev Skupnosti ( 13 ) preverijo pravilno uporabo te uredbe in predložijo rezultat te preverbe odboru iz člena 8(1) te uredbe.

Člen 6

Odstopanja

1. Če je treba nacionalni statistični sistem bistveno prilagoditi za uporabo te uredbe, Komisija z izvedbenimi akti državam članicam odobri začasno odstopanje. Ta odstopanja se iztečejo najpozneje 1. januarja 2020. Navedeni izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 8(2).

2. Komisija odobri odstopanje iz odstavka 1 samo za toliko časa, da lahko zadevna država članica prilagodi svoje statistične sisteme. Delež BDP zadevne države članice v Uniji ali v euroobmočju sam po sebi ne utemeljuje odobritve odstopanja. Komisija po potrebi podpre prizadevanja zadevnih držav članic pri zagotavljanju potrebne prilagoditve njihovih statističnih sistemov.

3. Zadevna država članica v namene, določene v odstavkih 1 in 2 Komisiji predloži utemeljen zahtevek najpozneje 17. oktobra 2013

Komisija po posvetovanju z Odborom za evropski statistični sistem najpozneje 1. julija 2018 Evropskemu parlamentu in Svetu poroča o uporabi odobrenih odstopanj, da se preveri, ali so še vedno upravičena.

Člen 7

Izvajanje pooblastila

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov se podeli Komisiji pod pogoji, določenimi v tem členu.

2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 2(2) in (5) se podeli Komisiji za obdobje petih let od 16. julija 2013 Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 2(4) se podeli Komisiji za obdobje dveh mesecev od 16. julija 2013 Komisija pripravi poročilo o prenesenem pooblastilu najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljša za enaka obdobja, razen če Evropski parlament ali Svet najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja nasprotuje temu podaljšanju.

3. Evropski parlament ali Svet lahko kadar koli prekliče preneseno pooblastilo iz člena 2(2), (4) in (5).

S sklepom o preklicu preneha veljati preneseno pooblastilo iz navedenega sklepa. Učinkovati začne dan po objavi sklepa v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši datum, naveden v sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.

4. Ko Komisija sprejme delegirani akt, o tem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

5. Delegirani akt, sprejet v skladu s členom 2(2), (4) in (5), začne veljati le, če niti Evropski parlament niti Svet delegiranemu aktu ne nasprotujeta v roku treh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu, ali če pred iztekom tega roka Evropski parlament in Svet obvestita Komisijo, da aktu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za tri mesece.

Člen 8

Odbor

1. Komisiji pomaga Odbor za evropski statistični sistem, ustanovljen z Uredbo (ES) št. 223/2009. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.

Člen 9

Sodelovanje z drugimi odbori

1. Komisija v skladu s členom 2 Sklepa 2006/856/ES Odbor za monetarno, finančno in plačilno-bilančno statistiko, ustanovljen z navedenim sklepom, zaprosi za mnenje o vseh zadevah, ki so v njegovi pristojnosti.

2. Komisija Odboru za bruto nacionalni dohodek (v nadaljnjem besedilu: Odbor BND), ustanovljenemu z Uredbo (ES, Euratom) št. 1287/2003, sporoči vse informacije o izvajanju te uredbe, ki jih Odbor BND potrebuje za opravljanje svojih nalog.

Člen 10

Prehodne določbe

1. Za namene proračuna in lastnih sredstev je, dokler še velja Sklep Sveta 2007/436/ES, Euratom z dne 7. junija 2007 o sistemu virov lastnih sredstev Evropskih skupnosti ( 14 ), veljavni evropski sistem računov iz člena 1(1) Uredbe (ES, Euratom) št. 1287/2003 in z njo povezanih pravnih aktov, zlasti Uredbe (ES, Euratom) št. 1150/2000 in Uredbe Sveta (EGS, Euratom) št. 1553/89 z dne 29. maja 1989 o dokončni enotni ureditvi zbiranja lastnih sredstev, pridobljenih iz davka na dodano vrednost ( 15 ), ESR 95.

2. Za namen določanja lastnih sredstev iz naslova DDV in z odstopanjem od odstavka 1 lahko države članice, kadar ni na voljo zahtevanih podrobnih podatkov ESR 95, uporabijo podatke, ki temeljijo na ESR 2010, dokler še velja Sklep 2007/436/ES, Euratom.

Člen 11

Poročanje o indirektnih obveznostih

Komisija do leta 2014 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo z obstoječimi informacijami o javno-zasebnih partnerstvih in drugih indirektnih obveznostih, vključno s pogojnimi obveznostmi, ki niso vladne.

Do leta 2018 Komisija Evropskemu parlamentu in Svetu predloži nadaljnje poročilo, v katerem oceni, v kolikšni meri informacije o obveznostih, objavljene s strani Komisije (Eurostata), predstavljajo celoto indirektnih obveznosti, vključno s pogojnimi obveznostmi, ki niso vladne.

Člen 12

Pregled

Komisija do 1. julija 2018 in nato vsakih pet let Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o uporabi te uredbe.

V poročilu so med drugim ocenjeni:

(a) kakovost podatkov o nacionalnih in regionalnih računih;

(b) učinkovitost te uredbe in procesa spremljanja, ki se uporablja za ESA 2010, in

(c) napredek pri pogojnih obveznostih in razpoložljivosti podatkov ESA 2010.

Člen 13

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.









PRILOGA A

POGLAVJE 1 SPLOŠNE ZNAČILNOSTI IN TEMELJNA NAČELA SPLOŠNE ZNAČILNOSTI Globalizacija UPORABNOST ESR 2010 Okvir za analizo in politiko Značilnosti konceptov ESR 2010 Klasifikacija po sektorju Satelitski računi ESR 2010 in SNR 2008 ESR 2010 in ESR 95 OSNOVNA NAČELA ESR 2010 KOT SISTEM Statistične enote in njihovo združevanje Institucionalne enote in sektorji Lokalne enote enovrstne dejavnosti in dejavnosti Rezidenčne in nerezidenčne enote; celotno gospodarstvo in tujina Tokovi in stanja Tokovi Transakcije Lastnosti transakcij Transakcije med enotami in transakcije znotraj enot Denarne in nedenarne transakcije Transakcije s protipostavkami ali brez njih Preurejene transakcije Preusmeritev Razcepitev Prepoznava glavnega udeleženca v transakciji Mejni primeri Druge spremembe sredstev Druge spremembe obsega sredstev in obveznosti Dobički in izgube iz lastnine Stanja Sistem računov in agregati Računovodska pravila Terminologija za obe strani računov Dvojno knjiženje / četverno knjiženje Vrednotenje Posebna vrednotenja proizvodov Vrednotenje v stalnih cenah Čas zajemanja Konsolidacija in neto izkazovanje Konsolidacija Neto izkazovanje Računi, izravnalne postavke in agregati Zaporedje računov Račun blaga in storitev Račun tujine Izravnalne postavke Agregati BDP: ključni agregat Input-output okvir Tabele ponudbe in porabe Simetrične input-output tabele POGLAVJE 2 ENOTE IN SKUPINE ENOT MEJE NACIONALNEGA GOSPODARSTVA INSTITUCIONALNE ENOTE Uprave podjetij in holdingi Skupine družb Enote za posebne namene Lastne finančne institucije Umetne hčerinske družbe Državne enote za posebne namene INSTITUCIONALNI SEKTORJI Nefinančne družbe (S.11) Podsektor: javne nefinančne družbe (S.11001) Podsektor: nacionalne zasebne nefinančne družbe (S.11002) Podsektor: nefinančne družbe pod tujim nadzorom (S.11003) Finančne družbe (S.12) Finančni posredniki Izvajalci pomožnih finančnih dejavnosti Finančne družbe, ki niso finančni posredniki in izvajalci pomožnih finančnih dejavnosti Institucionalne enote, vključene v sektor finančnih družb Podsektorji finančnih družb Združevanje podsektorjev finančnih družb Razčlenjevanje podsektorjev finančnih družb na finančne družbe pod javnim, nacionalnim zasebnim in tujim nadzorom Centralna banka (S.121) Institucije, ki sprejemajo vloge, razen centralne banke (S.122) Skladi denarnega trga (S.123) Investicijski skladi razen skladov denarnega trga (S.124) Drugi finančni posredniki razen zavarovalnih družb in pokojninskih skladov (S.125) Družbe, ki se ukvarjajo s prenosom finančnih sredstev in opravljajo posle listinjenja (FVC) Posredniki z vrednostnimi papirji in izvedenimi finančnimi instrumenti, finančne družbe, ki se ukvarjajo s posojanjem, in specializirane finančne družbe Izvajalci pomožnih finančnih dejavnosti (S.126) Lastne finančne institucije in posojilodajalci (S.127) Zavarovalne družbe (S.128) Pokojninski skladi (S.129)) Država (S.13) Centralna država (razen skladov socialne varnosti) (S.1311) Regionalna država (razen skladov socialne varnosti) (S.1312) Lokalna država (razen skladov socialne varnosti) (S.1313) Skladi socialne varnosti (S.1314) Gospodinjstva (S.14) Delodajalci in samozaposleni brez zaposlenih (S.141 in S.142) Zaposleni (S.143)) Prejemniki dohodkov od lastnine (S.1441) Prejemniki pokojnin (S.1442) Prejemniki drugih transferjev (S.1443) Nepridobitne institucije, ki opravljajo storitve za gospodinjstva (S.15) Tujina (S.2) Sektorska klasifikacija proizvodnih enot po glavnih standardnih pravnih oblikah lastništva LOKALNE ENOTE ENOVRSTNE DEJAVNOSTI IN DEJAVNOSTI Lokalna enota enovrstne dejavnosti Dejavnost Razvrstitev dejavnosti ENOTE HOMOGENE PROIZVODNJE IN HOMOGENE PANOGE Enota homogene proizvodnje Homogena panoga POGLAVJE 3 TRANSAKCIJE S PROIZVODI IN NEPROIZVEDENIMI SREDSTVI TRANSAKCIJE S PROIZVODI NA SPLOŠNO PROIZVODNJA KOT DEJAVNOST IN PROIZVODNJA KOT REZULTAT DEJAVNOSTI Glavne, stranske in pomožne dejavnosti Proizvodnja kot rezultat dejavnosti (P.1) Institucionalne enote: razlikovanje med tržnim, za lastno končno porabo in netržnim Čas zajemanja in vrednotenje proizvodnje Kmetijski, gozdarski in ribiški proizvodi (oddelek A) Proizvodi predelovalnih dejavnosti (oddelek C); Gradbena dela (oddelek F) Trgovina na drobno in debelo; popravila motornih vozil in motornih koles (oddelek G) Transport in skladiščenje (oddelek H) Gostinske storitve (odddelek I) Finančne in zavarovalne storitve (oddelek K): proizvodnja centralnih bank Finančne in zavarovalne storitve (oddelek K): finančne storitve na splošno Finančne storitve za neposredna plačila Finančne storitve, za katere se plača z zaračunavanjem obresti Finančne storitve, sestavljene iz pridobitve in odtujitve finančnih sredstev in obveznosti na finančnih trgih Finančne storitve, zagotovljene pri zavarovalnih in pokojninskih shemah, kadar se dejavnost financira s prispevki za zavarovanje in donosom na prihranke Poslovanje z nepremičninami (oddelek L) Strokovne, znanstvene in tehnične storitve (oddelek M); Druge poslovne in pomožne storitve (oddelek N) Storitve javne uprave in obrambe, storitve obvezne socialne varnosti (oddelek O) Izobraževanje (oddelek P); Storitve zdravstva in socialnega varstva (2008 oddelek Q) Kulturne, razvedrilne in rekreacijske storitve (oddelek R); Druge storitve (oddelek S) Zasebna gospodinjstva z zaposlenim osebjem (oddelek T) VMESNA POTROŠNJA (P.2) Čas zajemanja in vrednotenje vmesne potrošnje KONČNA POTROŠNJA (P.3, P.4) Izdatki za končno potrošnjo (P.3) Dejanska končna potrošnja (P.4) Čas zajemanja in vrednotenje izdatkov za končno potrošnjo Čas zajemanja in vrednotenje dejanske končne potrošnje BRUTO INVESTICIJE (P.5) Bruto investicije v osnovna sredstva (P.51g) Čas zajemanja in vrednotenje bruto investicij v osnovna sredstva Potrošnja stalnega kapitala (P.51c) Spremembe zalog (P.52) Čas zajemanja in vrednotenje sprememb zalog Pridobitve minus odtujitve vrednostnih predmetov (P.53) IZVOZ IN UVOZ BLAGA IN STORITEV (P.6 IN P.7) Izvoz in uvoz blaga (P.61 in P.71) Izvoz in uvoz storitev (P.62 in P.72) TRANSAKCIJE Z OBSTOJEČIM BLAGOM PRIDOBITVE MINUS ODTUJITVE NEPROIZVEDENIH SREDSTEV (NP) POGLAVJE 4 RAZDELITVENE TRANSAKCIJE SREDSTVA ZA ZAPOSLENE (D.1) Plače (D.11) Plače v denarju Plače v naravi Socialni prispevki delodajalcev (D.12) Dejanski socialni prispevki delodajalcev (D.121) Pripisani socialni prispevki delodajalcev (D.122) DAVKI NA PROIZVODJO IN UVOZ (D.2) Davki na proizvode (D.21) Davki tipa davka na dodano vrednost (DDV) (D.211) Davki in dajatve na uvoz razen DDV (D.212) Davki na proizvode razen DDV in uvoznih davkov (D.214) Drugi davki na proizvodnjo (D.29) Davki na proizvodnjo in uvoz, plačani institucijam Evropske unije Davki na proizvodnjo in uvoz: čas zajemanja in zneski, ki se zajemajo SUBVENCIJE (D.3) Subvencije na proizvode (D.31) Uvozne subvencije (D.311) Druge subvencije na proizvode (D.319) Druge subvencije na proizvodnjo (D.39) DOHODEK OD LASTNINE (D.4) Obresti (D.41) Obresti od vlog in posojil Obresti na dolžniške vrednostne papirje Obresti na menice in podobne kratkoročne instrumente Obresti na obveznice in zadolžnice Obrestne zamenjave in navadni terminski posli Obresti na finančni najem Druge obresti Čas zajemanja Razdeljeni dohodek družb (D.42) Dividende (D.421) Dohodek, odtegnjen iz nepravih družb (D.422) Reinvestirani dohodki od neposrednih tujih naložb (D.43) Drug investicijski dohodek (D.44) Investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati zavarovancem (D.441) Investicijski dohodek, ki se plačuje od pokojninskih pravic (D.442) Investicijski dohodek, ki ga je mogoče pripisati delničarjem kolektivnih investicijskih skladov (D.443) Najemnina (D.45) Najemnina od zemljišč Najemnine od podzemnih sredstev TEKOČI DAVKI NA DOHODEK, PREMOŽENJE ITD. (D.5) Davki na dohodek (D.51) Drugi tekoči davki (D.59) SOCIALNI PRISPEVKI IN PREJEMKI (D.6) Neto socialni prispevki (D.61) Dejanski socialni prispevki delodajalcev (D.611) Pripisani socialni prispevki delodajalcev (D.612) Dejanski socialni prispevki gospodinjstev (D.613) Dodatni socialni prispevki gospodinjstev (D.614) Socialni prejemki razen socialnih transferjev v naravi (D.62) Prejemki socialne varnosti v denarju (D.621) Drugi prejemki socialnega zavarovanja (D.622) Prejemki socialnega varstva v denarju (D.623) Socialni transferji v naravi (D.63) Socialni transferje v naravi – netržna proizvodnja države in NPISG (D.631) Socialni transferji v naravi – tržna proizvodnja, ki so jo kupili država in NPISG (D.632) DRUGI TEKOČI TRANSFERJI (D.7) Neto premije neživljenjskega zavarovanja (D.71) Odškodnine iz neživljenjskega zavarovanja (D.72) Tekoči transferji v okviru države (D.73) Tekoče mednarodno sodelovanje (D.74) Raznovrstni tekoči transferji (D.75) Tekoči transferji NPISG (D.751) Tekoči transferji med gospodinjstvi (D.752) Drugi raznovrstni tekoči transferji (D.759) Kazni in penali Loterije in igre na srečo Plačila nadomestil Lastna sredstva EU iz DDV in BND (D.76) POPRAVEK ZA SPREMEMBO POKOJNINSKIH PRAVIC (D.8) KAPITALSKI TRANSFERJI (D.9) Davki na kapital (D.91) Investicijske podpore (D.92) Drugi kapitalski transferji (D.99) DELNIŠKE OPCIJE ZA ZAPOSLENE POGLAVJE 5 FINANČNE TRANSAKCIJE SPLOŠNE ZNAČILNOSTI FINANČNIH TRANSAKCIJ Finančna sredstva, finančne terjatve in obveznosti Pogojna sredstva in pogojne obveznosti Kategorije finančnih sredstev in obveznosti Bilance stanja, finančni račun in drugi tokovi Vrednotenje Prikazovanje neto in bruto vrednosti Konsolidacija Neto izkazovanje Računovodska pravila za finančne transakcije Finančna transakcija s tekočim ali kapitalskim transferjem kot nasprotno transakcijo Finančna transakcija z dohodki od lastnine kot nasprotno transakcijo Čas zajemanja Finančni račun po načelu „od koga komu“ PODROBNA KLASIFIKACIJA FINANČNIH TRANSAKCIJ PO KATEGORIJAH Denarno zlato in posebne pravice črpanja (F.1) Denarno zlato (F.11) Posebne pravice črpanja (PPČ) (F.12) Gotovina in vloge (F.2) Gotovina (F.21) Vloge (F.22 in F.29) Prenosljive vloge (F.22) Druge vloge (F.29) Dolžniški vrednostni papirji (F.3) Glavne značilnosti dolžniških vrednostnih papirjev Klasifikacija po izvirni dospelosti in valuti Klasifikacija glede na vrsto obrestne mere Dolžniški vrednostni papirji s stalno obrestno mero Dolžniški vrednostni papirji s spremenljivo obrestno mero Dolžniški vrednostni papirji z mešano obrestno mero Prodaje zaprtemu krogu vlagateljev Listinjenje Krite obveznice Posojila (F.4) Glavne značilnosti posojil Klasifikacija posojil glede na izvirno dospelost, valuto in namen posojanja Razlika med transakcijami s posojili in transakcijami z vlogami Razlika med transakcijami s posojili in transakcijami z dolžniškimi vrednostnimi papirji Razlika med transakcijami s posojili, komercialnimi krediti in komercialnimi zapisi Posojanje vrednostnih papirjev in dogovori o ponovnem odkupu Finančni najem Druge vrste posojil Finančna sredstva, izključena iz kategorije posojil Lastniški kapital in delnice ali enote investicijskih skladov (F.5) Lastniški kapital (F.51) Potrdila o lastništvu Delnice, ki kotirajo na borzi (F.511) Delnice, ki ne kotirajo na borzi (F.512) Prva javna ponudba, kotacija na borzi, umik z borze in ponovni odkup delnic Finančna sredstva, ki niso lastniški vrednostni papirji Drug lastniški kapital (F.519) Vrednotenje transakcij z lastniškim kapitalom Delnice ali enote investicijskih skladov (F.52) Delnice ali enote skladov denarnega trga (F.521) Delnice /enote investicijskih skladov, razen skladov denarnega trga (F.522) Vrednotenje transakcij z delnicami ali enotami investicijskih skladov Sheme zavarovanja ter pokojninske in standardizirane jamstvene sheme (F.6) Tehnične rezervacije neživljenjskega zavarovanja (F.61) Pravice do življenjskega zavarovanja in vseživljenjske rente (F.62) Pokojninske pravice (F.63) Pogojne pokojninske pravice Terjatve pokojninskih skladov do upravljavcev pokojninskih skladov (F.64) Pravice do nepokojninskih prejemkov (F.65) Rezervacije za terjatve v okviru standardiziranih jamstev (F.66) Standardizirana jamstva in enkratna jamstva Izvedeni finančni instrumenti in delniške opcije za zaposlene (F.7) Izvedeni finančni instrumenti (F.71) Opcije Terminski posli Opcije v primerjavi s terminskimi posli Zamenjave Navadni terminski posli Kreditni izvedeni finančni instrumenti Posli kreditne zamenjave Finančni instrumenti, ki niso vključeni med izvedene finančne instrumente Delniške opcije za zaposlene (F.72) Vrednotenje transakcij z izvedenimi finančnimi instrumenti in delniškimi opcijami za zaposlene Druge terjatve in obveznosti (F.8) Komercialni krediti in predujmi (F.81) Druge terjatve in obveznosti, razen komercialnih kreditov in predujmov (F.89) PRILOGA 5.1 — KLASIFIKACIJA FINANČNIH TRANSAKCIJ Klasifikacija finančnih transakcij po kategorijah Klasifikacija finančnih transakcij po tržnosti Strukturirani vrednostni papirji Klasifikacija finančnih transakcij po vrsti dohodka Klasifikacija finančnih transakcij po vrsti obrestne mere Klasifikacija finančnih transakcij po dospelosti Kratkoročna in dolgoročna dospelost Izvirna dospelost in preostala dospelost Klasifikacija finančnih transakcij po valuti Mere denarja POGLAVJE 6 DRUGI TOKOVI UVOD DRUGE SPREMEMBE SREDSTEV IN OBVEZNOSTI Druge spremembe obsega sredstev in obveznosti (K.1 do K.6) Ekonomski nastanek sredstev (K.1) Ekonomsko izginotje neproizvedenih sredstev (K.2) Izgube zaradi katastrof (K.3) Zasegi brez nadomestila (K.4) Druge spremembe obsega, ki niso zajete drugje (K.5) Spremembe v klasifikaciji (K.6) Spremembe v sektorski klasifikaciji in strukturi institucionalnih enot (K.61) Spremembe v klasifikaciji sredstev in obveznosti (K.62) Nominalni dobički in izgube iz lastnine (K.7) Nevtralni dobički in izgube iz lastnine (K.71) Realni dobički in izgube iz lastnine (K.72) Dobički in izgube iz lastnine glede na vrste finančnih sredstev in obveznosti Denarno zlato in PPČ (AF.1) Gotovina in vloge (AF.2) Dolžniški vrednostni papirji (AF.3) Posojila (AF.4) Lastniški kapital in delnice investicijskih skladov (AF.5) Sheme zavarovanja, pokojninske in standardizirane jamstvene sheme (AF.6) Izvedeni finančni instrumenti in delniške opcije za zaposlene (AF.7) Druge terjatve in obveznosti (AF.8) Sredstva, izražena v tuji valuti POGLAVJE 7 BILANCE STANJA VRSTE SREDSTEV IN OBVEZNOSTI Opredelitev sredstva IZKLJUČITVE IZ MEJE SREDSTEV IN OBVEZNOSTI KATEGORIJE SREDSTEV IN OBVEZNOSTI Proizvedena nefinančna sredstva (AN.1) Neproizvedena nefinančna sredstva (AN.2) Finančna sredstva in obveznosti (AF) VREDNOTENJE POSTAVK V BILANCAH STANJA Splošna načela vrednotenja NEFINANČNA SREDSTVA (AN) Proizvedena nefinančna sredstva (AN.1) Osnovna sredstva (AN.11) Proizvodi intelektualne lastnine (AN.117) Stroški prenosa lastništva neproizvedenih sredstev (AN.116) Zaloge (AN.12) Vrednostni predmeti (AN.13) Neproizvedena nefinančna sredstva (AN.2) Naravni viri (AN.21) Zemljišča (AN.211) Zaloge rudnin in energije (AN.212) Druga naravna sredstva (AN.213, AN.214 in AN.215) Pogodbe, najemi in licence (AN.22) Nakupi minus prodaje dobrega imena in trženjskih sredstev (AN.23) FINANČNA SREDSTVA IN OBVEZNOSTI (AF) Denarno zlato in PPČ (AF.1) Gotovina in vloge (AF.2) Dolžniški vrednostni papirji (AF.3) Posojila (AF.4) Lastniški kapital in delnice/enote investicijskih skladov (AF.5) Sheme zavarovanja, pokojninske in standardizirane jamstvene sheme (AF.6) Izvedeni finančni instrumenti in delniške opcije za zaposlene (AF.7) Druge terjatve in obveznosti (AF.8) FINANČNE BILANCE STANJA POJASNJEVALNE POSTAVKE Trajno potrošno blago (AN.m) Neposredne tuje naložbe (AF.m1) Neservisirana posojila (AF.m2) Zajemanje neservisiranih posojil PRILOGA 7.1 POVZETEK POSAMEZNIH KATEGORIJ SREDSTEV PRILOGA 7.2 TABELA OD ZAČETNE DO KONČNE BILANCE STANJA POGLAVJE 8 ZAPOREDJE RAČUNOV UVOD Zaporedje računov ZAPOREDJE RAČUNOV Tekoči računi Račun proizvodnje (I) Računi razdelitve in porabe dohodka (II) Računi primarne razdelitve dohodka (II.1) Račun ustvarjanja dohodka (II.1.1) Račun alokacije primarnega dohodka (II.1.2) Račun podjetniškega dohodka (II.1.2.1) Račun alokacije drugega primarnega dohodka (II.1.2.2) Račun sekundarne razdelitve dohodka (II.2) Račun prerazdelitve dohodka v naravi (II.3) Račun porabe dohodka (II.4) Račun porabe razpoložljivega dohodka (II.4.1) Račun porabe prilagojenega razpoložljivega dohodka (II.4.2) Računi akumulacije (III) Račun kapitala (III.1) Račun sprememb neto vrednosti zaradi varčevanja in kapitalskih transferjev (III.1.1) Račun pridobitev nefinančnih sredstev (III.1.2) Finančni račun (III.2) Račun drugih sprememb sredstev (III.3) Račun drugih sprememb obsega sredstev (III.3.1) Račun revalorizacije (III.3.2) Račun nevtralnih dobičkov in izgub iz lastnine (III.3.2.1) Račun realnih dobičkov in izgub iz lastnine (III.3.2.2) Bilance stanja (IV) Začetna bilanca stanja (IV.1) Spremembe bilance stanja (IV.2) Končna bilanca stanja (IV.3) RAČUNI TUJINE (V) Tekoči računi Zunanji račun blaga in storitev (V.I) Zunanji račun primarnih dohodkov in tekočih transferjev (V.II) Zunanji računi akumulacije (V.III) Račun kapitala (V.III.1) Finančni račun (V.III.2) Račun drugih sprememb sredstev (V.III.3) Bilance stanja (V.IV) RAČUN BLAGA IN STORITEV (0) INTEGRIRANI EKONOMSKI RAČUNI AGREGATI Bruto domači proizvod v tržnih cenah (BDP) Poslovni presežek celotnega gospodarstva Raznovrstni dohodek celotnega gospodarstva Podjetniški dohodek celotnega gospodarstva Nacionalni dohodek (v tržnih cenah) Nacionalni razpoložljivi dohodek Varčevanje Saldo tekočih transakcij s tujino Neto posojanje (+) ali izposojanje (–) celotnega gospodarstva Neto vrednost celotnega gospodarstva Izdatki in prihodki države POGLAVJE 9 TABELE PONUDBE IN PORABE TER INPUT-OUTPUT OKVIR UVOD OPIS STATISTIČNO ORODJE ORODJE ZA ANALIZO TABELE PONUDBE IN PORABE BOLJ PODROBNO Klasifikacije Načela vrednotenja Trgovske in transportne marže Davki minus subvencije na proizvodnjo in uvoz Drugi osnovni koncepti Dodatne informacije VIRI PODATKOV IN USKLAJEVANJE ORODJE ZA ANALIZO IN RAZŠIRITVE POGLAVJE 10 MERE CEN IN OBSEGA PODROČJE UPORABE INDEKSOV CEN IN OBSEGA V NACIONALNIH RAČUNIH Integrirani sistem indeksov cen in obsega Drugi indeksi cen in obsega SPLOŠNA NAČELA MERJENJA INDEKSOV CEN IN OBSEGA Opredelitev cen in obsegov tržnih proizvodov Kakovost, cena in homogeni proizvodi Cene in obseg Novi proizvodi Načela za netržne storitve Načela za dodano vrednost in BDP POSEBNE TEŽAVE PRI UPORABI NAČEL Davki in subvencije na proizvode in uvoz Drugi davki in subvencije na proizvodnjo Potrošnja stalnega kapitala Sredstva za zaposlene Stanje proizvedenih osnovnih sredstev in zaloge MERITVE REALNEGA DOHODKA ZA CELOTNO GOSPODARSTVO MEDPROSTORSKI INDEKSI CEN IN OBSEGA POGLAVJE 11 PREBIVALSTVO IN INPUTI DELA CELOTNO PREBIVALSTVO EKONOMSKO AKTIVNO PREBIVALSTVO ZAPOSLENOST Zaposleni Samozaposlene osebe Zaposlenost in rezidenčnost BREZPOSELNOST ZAPOSLITVE Zaposlitve in rezidenčnost NESPREMLJANA EKONOMIJA SKUPNO ŠTEVILO OPRAVLJENIH UR Opredelitev dejansko opravljenih ur EKVIVALENT POLNEGA DELOVNEGA ČASA INPUTI DELA ZAPOSLENIH V STALNEM NADOMESTILU MERE PRODUKTIVNOSTI POGLAVJE 12 ČETRTLETNI NACIONALNI RAČUNI UVOD POSEBNE ZNAČILNOSTI ČETRTLETNIH NACIONALNIH RAČUNOV Čas zajemanja Nedokončana proizvodnja Dejavnosti, ki so koncentrirane v določenih obdobjih znotraj leta Nepogosta plačila Hitre ocene Uskladitev in prilagoditev četrtletnih nacionalnih računov Usklajevanje Skladnost med četrtletnimi in letnimi računi – prilagoditev Verižne mere sprememb cen in obsega Prilagoditve za vpliv sezone in koledarja Zaporedje pri izračunavanju sezonsko prilagojenih verižnih mer obsega POGLAVJE 13 REGIONALNI RAČUNI UVOD REGIONALNO OZEMLJE ENOTE IN REGIONALNI RAČUNI Institucionalne enote Lokalne enote enovrstne dejavnosti in regionalne proizvodne dejavnosti po panogah METODE REGIONALIZACIJE AGREGATI ZA PROIZVODNE DEJAVNOSTI Bruto dodana vrednost in bruto domači proizvod po regijah Razporejanje PMSFP dejavnostim porabnicam Zaposlenost Sredstva za zaposlene Prehod z regionalne bruto dodane vrednosti na regionalni BDP Stopnje rasti obsega regionalne bruto dodane vrednosti REGIONALNI RAČUNI DOHODKA GOSPODINJSTEV POGLAVJE 14 POSREDNO MERJENE STORITVE FINANČNEGA POSREDNIŠTVA (PMSFP) KONCEPT PMSFP IN UČINEK NJIHOVEGA RAZPOREJANJA PO PORABNIKIH NA GLAVNE AGREGATE IZRAČUN PROIZVODNJE PMSFP PO SEKTORJIH S.122 IN S.125 Potrebni statistični podatki Referenčne obrestne mere Notranja referenčna obrestna mera Zunanje referenčne mere Podrobna razčlenitev PMSFP po institucionalnih sektorjih Razčlenitev PMSFP, razporejenih gospodinjstvom, na vmesno in končno potrošnjo IZRAČUN UVOZA PMSFP OBSEG PMSFP IZRAČUN PMSFP PO DEJAVNOSTIH PROIZVODNJA CENTRALNE BANKE POGLAVJE 15 POGODBE, NAJEMI IN LICENCE UVOD RAZLIKA MED POSLOVNIMI NAJEMI, NAJEMI VIRA IN FINANČNIMI NAJEMI Poslovni najemi Finančni najem Najem vira Dovoljenja za uporabo naravnega vira Dovoljenja za opravljanje posebnih dejavnosti Javno-zasebna partnerstva Koncesijske pogodbe za storitve Prenosljivi poslovni najemi (AN.221) Izključna pravica do prihodnjega blaga in storitev (AN.224) POGLAVJE 16 ZAVAROVANJE UVOD Neposredno zavarovanje Pozavarovanje Vključene enote PROIZVODNJA NEPOSREDNEGA ZAVAROVANJA Izkoriščene premije Premijski dodatki Prilagojeni nastali odhodki za škode in zapadli prejemki Prilagojene nastale škode iz neživljenjskega zavarovanja Zapadli prejemki življenjskih zavarovanj Zavarovalne tehnične rezervacije Opredelitev proizvodnje zavarovanj Neživljenjsko zavarovanje Življenjsko zavarovanje Pozavarovanje TRANSAKCIJE, POVEZANE Z NEŽIVLJENJSKIM ZAVAROVANJEM Razporeditev proizvodnje zavarovanj med uporabnike Zavarovalne storitve za tujino in zavarovalne storitve iz tujine Vknjižbe TRANSAKCIJE ŽIVLJENJSKEGA ZAVAROVANJA TRANSAKCIJE, POVEZANE S POZAVAROVANJEM TRANSAKCIJE, POVEZANE Z IZVAJALCI POMOŽNIH ZAVAROVALNIH DEJAVNOSTI RENTE ZAJEMANJE ODŠKODNIN IZ NEŽIVLJENJSKEGA ZAVAROVANJA Obravnavanje prilagojenih odškodnin Obravnavanje izgub zaradi katastrof POGLAVJE 17 SOCIALNO ZAVAROVANJE, VKLJUČNO S POKOJNINAMI UVOD Sheme socialnega zavarovanja, socialno varstvo in individualne zavarovalne police Socialni prejemki Socialni prejemki, ki jih zagotavlja država Socialni prejemki, ki jih zagotavljajo druge institucionalne enote Pokojnine in druge oblike prejemkov PREJEMKI SOCIALNEGA ZAVAROVANJA, RAZEN POKOJNIN Sheme socialne varnosti, ki niso pokojninske sheme Druge sheme socialnega zavarovanja v zvezi z zaposlitvijo Zajemanje stanj in tokov po vrstah nepokojninskih shem socialnega zavarovanja Sheme socialne varnosti Druge nepokojninske sheme socialnega zavarovanja v zvezi z zaposlitvijo POKOJNINE Vrste pokojninskih shem Pokojninske sheme socialne varnosti Druge pokojninske sheme v zvezi z zaposlitvijo Sheme z določenimi prispevki Sheme z zagotovljenimi prejemki Namišljene sheme z določenimi prispevki in kombinirane sheme Sheme z zagotovljenimi prejemki v primerjavi s shemami z določenimi prispevki Administrator pokojnin, upravljavec pokojninskega sklada, pokojninski sklad in pokojninska shema več delodajalcev Zajemanje stanj in tokov po vrstah pokojninskih shem v socialnem zavarovanju Transakcije za pokojninske sheme socialne varnosti Transakcije za druge pokojninske sheme v zvezi z zaposlitvijo Transakcije za pokojninske sheme z določenimi prispevki Drugi tokovi, povezani s pokojninskimi shemami z določenimi prispevki Transakcije za pokojninske sheme z zagotovljenimi prejemki DODATNA TABELA ZA POKOJNINSKE PRAVICE, PRIDOBLJENE DO SEDAJ, V OKVIRU SOCIALNEGA ZAVAROVANJA Oblika dodatne tabele Stolpci tabele Vrstice tabele Začetna in končna bilanca stanja Spremembe pokojninskih pravic zaradi transakcij Spremembe pokojninskih pravic zaradi drugih ekonomskih tokov Povezani kazalniki Aktuarske predpostavke Pravice, pridobljene do danes Diskontna stopnja Rast plač Demografske predpostavke POGLAVJE 18 RAČUNI TUJINE UVOD EKONOMSKO OZEMLJE Rezidenčnost INSTITUCIONALNE ENOTE POSLOVALNICE KOT IZRAZ V MEDNARODNIH RAČUNIH PLAČILNIH BILANC NAMIŠLJENE REZIDENČNE ENOTE PODJETJA NA VEČ OZEMLJIH GEOGRAFSKA RAZČLENITEV MEDNARODNI RAČUNI PLAČILNE BILANCE IZRAVNALNE POSTAVKE V TEKOČIH RAČUNIH MEDNARODNIH RAČUNOV RAČUNI SEKTORJA TUJINE IN NJIHOVE POVEZAVE Z MEDNARODNIMI RAČUNI PLAČILNE BILANCE Zunanji račun blaga in storitev Vrednotenje Blago za oplemenitenje Preprodaja blaga Blago, namenjeno preprodaji Uvoz in izvoz PMSFP Zunanji račun primarnega in sekundarnega dohodka Račun primarnega dohodka Dohodek od neposrednih naložb Račun sekundarnega dohodka (tekoči transferji) v BPM6 Zunanji račun kapitala Zunanji finančni račun in stanje mednarodnih naložb BILANCE STANJA ZA SEKTOR TUJINE POGLAVJE 19 EVROPSKI RAČUNI UVOD OD NACIONALNIH K EVROPSKIM RAČUNOM Pretvorba podatkov v različne valute Evropske institucije Račun tujine Uskladitev transakcij Mere cen in obsega Bilance stanja Matrike „od koga komu“ PRILOGA 19.1 — RAČUNI EVROPSKIH INSTITUCIJ Viri Porabe Konsolidacija POGLAVJE 20 RAČUNI DRŽAVE UVOD OPREDELITEV SEKTORJA DRŽAVA Identifikacija enot države Enote države Nepridobitne institucije, uvrščene v sektor država Druge enote države Javni nadzor Razmejitev med tržnim/netržnim Pojem ekonomsko pomembnih cen Merila proizvodnje javnega proizvajalca Proizvodnja se prodaja predvsem družbam in gospodinjstvom Proizvodnja se prodaja samo državi Proizvodnja se prodaja državi in drugim Preskus tržni/netržni Finančno posredništvo in meja države Mejni primeri Javne uprave podjetij Pokojninski skladi Neprave družbe Agencije za prestrukturiranje Agencije za privatizacijo Strukture za odkup slabega premoženja Enote za posebne namene Skupna podjetja Agencije za reguliranje trga Nadnacionalni organi Podsektorji države Centralna država Regionalna država Lokalna država Skladi socialne varnosti PRIKAZ STATISTIKE DRŽAVNIH FINANC Okvir Prihodki Davki in socialni prispevki Prodaja Drugi prihodki Izdatki Sredstva za zaposlene in vmesna potrošnja Izdatki za socialne prejemke Obresti Drugi tekoči izdatki Kapitalski izdatki Povezava z izdatki države za končno potrošnjo (P.3) Izdatki države po funkcijah (COFOG) Izravnalne postavke Neto posojanje/neto izposojanje (B.9) Spremembe neto vrednosti zaradi varčevanja in kapitalskih transferjev (B.101) Financiranje Transakcije s sredstvi Transakcije z obveznostmi Drugi ekonomski tokovi Račun revalorizacije Račun drugih sprememb obsega sredstev Bilance stanja Konsolidacija RAČUNOVODSKA VPRAŠANJA V ZVEZI Z DRŽAVO Davčni prihodki Značilnost davčnih prihodkov Davčni odbitki Zneski, ki jih je treba zajeti Neizterljivi zneski Čas zajemanja Zajemanje po obračunskem načelu Zajemanje davkov po obračunskem načelu Obresti Diskontirane in brezkuponske obveznice Indeksirani vrednostni papirji Izvedeni finančni instrumenti Sodne odločbe Vojaški izdatki Razmerja med državo in javnimi družbami Naložbe v kapital javnih družb in razdelitev zaslužkov Naložbe v lastniški kapital Kapitalski vložki Subvencije in kapitalski vložki Pravila, ki se uporabljajo v posebnih okoliščinah Fiskalni posli Razdelitve dohodkov javnih družb Dividende in odtegnitev lastniškega kapitala Davki in odtegnitev lastniškega kapitala Privatizacija in nacionalizacija Privatizacija Posredne privatizacije Nacionalizacija Transakcije s centralno banko Prestrukturiranja, združitve in prerazvrstitve Dolžniški posli Prevzemi dolga, izbris dolga in odpisi dolga Prevzem in izbris dolga Prevzem dolga, ki vključuje prenos nefinančnih sredstev Celotni ali delni odpisi dolga Drugo prestrukturiranje dolgov Nakup dolga po vrednosti, višji od tržne Odkupi slabega premoženja in finančne pomoči Jamstva za dolg Jamstva v obliki izvedenih finančnih instrumentov Standardizirana jamstva Enkratna jamstva Listinjenje Opredelitev pojmov Merila za priznanje prodaje Zajemanje tokov Druga vprašanja Pokojninske obveznosti Plačila pavšalnih zneskov Javno-zasebna partnerstva Področje uporabe javno-zasebnega partnerstva Ekonomsko lastništvo in dodelitev sredstva Računovodska vprašanja Transakcije z mednarodnimi in nadnacionalnimi organizacijami Razvojna pomoč JAVNI SEKTOR Nadzor javnega sektorja Centralne banke Javne neprave družbe Enote za posebne namene in nerezidenti Skupna podjetja POGLAVJE 21 POVEZAVA MED POSLOVNIMI IZKAZI IN NACIONALNIMI RAČUNI TER MERJENJE POSLOVNE DEJAVNOSTI NEKATERI POSEBNI PREDPISI IN METODE POSLOVNEGA RAČUNOVODSTVA Čas zajemanja Dvojno in četverno knjiženje Vrednotenje Izkaz poslovnega izida in bilanca stanja NACIONALNI RAČUNI IN POSLOVNI IZKAZI: PRAKTIČNA VPRAŠANJA PREHOD OD POSLOVNIH IZKAZOV K NACIONALNIM RAČUNOM: PRIMER NEFINANČNIH PODJETIJ Konceptualni popravki Popravki, da se doseže skladnost z računi drugih sektorjev Primeri popravkov zaradi izčrpnosti POSEBNA VPRAŠANJA Dobički/izgube iz lastnine Globalizacija Združitve in prevzemi POGLAVJE 22 SATELITSKI RAČUNI UVOD Funkcionalne klasifikacije GLAVNE ZNAČILNOSTI SATELITSKIH RAČUNOV Funkcionalni satelitski računi Posebni sektorski računi Vključitev nedenarnih podatkov Dodatne podrobnosti in koncepti Drugačni osnovni koncepti Uporaba modeliranja in vključitev eksperimentalnih rezultatov Zasnova in priprava satelitskih računov DEVET POSEBNIH SATELITSKIH RAČUNOV Računi za kmetijstvo Računi za okolje Računi za zdravstvo Računi za proizvodnjo gospodinjstev Računi za delo in MDR Računi za produktivnost in rast Računi za raziskave in razvoj Računi za socialno zaščito Satelitski računi za turizem POGLAVJE 23 KLASIFIKACIJE UVOD KLASIFIKACIJA INSTITUCIONALNIH SEKTORJEV (S) KLASIFIKACIJA TRANSAKCIJ IN DRUGIH TOKOV Transakcije s proizvodi (P) Transakcije z neproizvedenimi nefinančnimi sredstvi (oznake NP) Razdelitvene transakcije (D) Tekoči transferji v denarju in naravi (D.5–D.8) Transakcije s finančnimi sredstvi in obveznostmi (F) Druge spremembe sredstev (K) KLASIFIKACIJA IZRAVNALNIH POSTAVK IN NETO VREDNOSTI (B) KLASIFIKACIJA VKNJIŽB V BILANCO STANJA (L) KLASIFIKACIJA SREDSTEV (A) Nefinančna sredstva (AN) Finančna sredstva (AF) KLASIFIKACIJA DODATNIH POSTAVK Neservisirana posojila Kapitalske storitve Tabela pokojnin Trajno potrošno blago Neposredne tuje naložbe Pogojne postavke Gotovina in vloge Klasifikacija dolžniških vrednostnih papirjev glede na njihovo dospelost Dolžniški vrednostni papirji, ki kotirajo na borzi, in dolžniški vrednostni papirji, ki ne kotirajo na borzi Dolgoročna posojila z dospelostjo čez manj kot eno leto in dolgoročna posojila, zavarovana s hipoteko Delnice investicijskih skladov, ki kotirajo na borzi, in delnice investicijskih skladov, ki ne kotirajo na borzi Zamude pri plačilih obresti in odplačilih Osebna in skupna nakazila PRERAZVRSTITVE IN ŠIFRIRANJE DEJAVNOSTI (A) IN PROIZVODOV (P) KLASIFIKACIJA FUNKCIJ DRŽAVE (COFOG) KLASIFIKACIJA INDIVIDUALNE POTROŠNJE PO NAMENU (COICOP) KLASIFIKACIJA IZDATKOV NEPRIDOBITNIH INSTITUCIJ, KI OPRAVLJAJO STORITVE ZA GOSPODINJSTVA, PO NAMENU (COPNI) KLASIFIKACIJA IZDATKOV PROIZVAJALCEV, PO NAMENU (COPP) POGLAVJE 24 RAČUNI Tabela 24.1 Račun 0: Račun blaga in storitev Tabela 24.2 Zaporedje vseh računov za celotno gospodarstvo Tabela 24.3 Zaporedje vseh računov za nefinančne družbe Tabela 24.4 Zaporedje vseh računov za finančne družbe Tabela 24.5 Zaporedje vseh računov za državo Table 24.6 Zaporedje vseh računov za gospodinjstva Tabela 24.7 Zaporedje vseh računov za nepridobitne institucije, ki opravljajo storitve za gospodinjstva









POGLAVJE 1

SPLOŠNE ZNAČILNOSTI IN TEMELJNA NAČELA

SPLOŠNE ZNAČILNOSTI

1.01 Evropski sistem nacionalnih in regionalnih računov (v nadaljnjem besedilu: ESR 2010 ali ESR) je mednarodno skladen računovodski okvir za sistematično in podrobno opisovanje celotnega gospodarstva (tj. regije, države ali skupine držav), njegovih sestavnih delov in odnosov z drugimi celotnimi gospodarstvi.

1.02 Predhodnik ESR 2010, Evropski sistem nacionalnih in regionalnih računov 1995 (ESR 95), je bil objavljen leta 1996 ( 16 ). Metodologija ESR 2010, določena v tej prilogi, ima v prvih trinajstih poglavjih enako strukturo kot ESR 95, nato pa sledi enajst novih poglavij, v katerih so razloženi vidiki sistema, ki prikazujejo razvoj merjenja sodobnih gospodarstev ali uporabe ESR 95 v Evropski uniji (EU).

1.03 V nadaljevanju je opisana struktura tega priročnika. Poglavje 1 zajema osnovne značilnosti sistema v smislu konceptov, določa načela ESR in opisuje temeljne statistične enote in njihovo združevanje. Prinaša pregled zaporedja računov in kratek opis ključnih agregatov, vloge tabel ponudbe in porabe ter input-output okvira. Poglavje 2 opisuje institucionalne enote, uporabljene pri merjenju gospodarstva, ter kako so te enote razvrščene v sektorje in druge skupine, da se omogoči analiza. Poglavje 3 opisuje vse transakcije v zvezi s proizvodi (blago in storitve) ter neproizvedenimi sredstvi v sistemu. Poglavje 4 opisuje vse transakcije v gospodarstvu, ki razdeljujejo in prerazdeljujejo dohodek in premoženje v gospodarstvu. Poglavje 5 opisuje finančne transakcije v gospodarstvu. Poglavje 6 opisuje možne spremembe vrednosti sredstev zaradi neekonomskih dogodkov ali sprememb cen. Poglavje 7 opisuje bilance stanja ter klasifikacijsko shemo sredstev in obveznosti. Poglavje 8 določa zaporedje računov in izravnalne postavke, povezane z vsakim računom. Poglavje 9 opisuje tabele ponudbe in porabe ter njihovo vlogo pri usklajevanju mer dohodka, proizvodnje in izdatkov gospodarstva. Opisuje tudi input-output tabele, ki se lahko izpeljejo iz tabel ponudbe in porabe. Poglavje 10 opisuje konceptualno podlago za merjenje cen in obsegov, povezanih z nominalnimi vrednostmi iz računov. Poglavje 11 opisuje mere prebivalstva in trga dela, ki se lahko uporabljajo z merami nacionalnih računov v ekonomski analizi. Poglavje 12 na kratko opisuje četrtletne nacionalne račune in kako se ti v posameznih elementih razlikujejo od letnih računov.

1.04 Poglavje 13 opisuje namene, koncepte in vprašanja izračuna pri pripravi niza regionalnih računov. Poglavje 14 zajema merjenje finančnih storitev, ki jih opravljajo finančni posredniki in so financirane s prejemki neto obresti, ter odraža leta raziskovanj in razvoja držav članic, da bi dobili trdno in med državami članicami usklajeno merilo. Poglavje 15 o pogodbah, najemih in licencah je potrebno za opis področja, ki je v nacionalnih računih vse bolj pomembno. Poglavji 16 in 17 o zavarovanju, socialnem zavarovanju in pokojninah opisujeta način obravnavanja teh dogovorov v nacionalnih računih, saj postajajo s staranjem prebivalstva vprašanja prerazdelitve vedno bolj pomembna. Poglavje 18 zajema račune tujine, ki so v nacionalnih računih ekvivalent sistemom merjenja v obliki plačilnih bilanc. Tudi poglavje 19 o evropskih računih je novo in pokriva vidike nacionalnih računov, kadar se zaradi evropskih institucionalnih in trgovinskih dogovorov pojavijo vprašanja, za katera je potreben usklajen pristop. Poglavje 20 opisuje račune sektorja država – posebej pomembno področje, saj so vprašanja previdnega finančnega poslovodenja držav članic še vedno ključnega pomena pri upravljanju ekonomske politike v EU. Poglavje 21 opisuje povezave med poslovnimi računi in nacionalnimi računi – vedno pomembnejše področje, saj so multinacionalna podjetja odgovorna za vedno večji delež bruto domačega proizvoda (BDP) vseh držav. Poglavje 22 opisuje odnos satelitskih računov z glavnimi nacionalnimi računi. Poglavji 23 in 24 služita kot referenca; poglavje 23 določa klasifikacije, ki se uporabljajo za sektorje, dejavnosti in proizvode v ESR 2010, poglavje 24 pa določa celotno zaporedje računov za vsak sektor.

1.05 Struktura ESR 2010 je skladna s smernicami nacionalnega računovodstva, ki veljajo po vsem svetu in so določene v sistemu nacionalnih računov 2008 (SNR 2008), razen določenih razlik pri predstavitvi in višji stopnji natančnosti nekaterih konceptov ESR 2010, ki se uporabljajo za specifične namene EU. Te smernice so bile izdelane pod skupno odgovornostjo Združenih narodov (ZN), Mednarodnega denarnega sklada (MDS), Statističnega urada Evropske unije (Eurostat), Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) ter Svetovne banke. ESR 2010 je osredotočen na razmere in potrebe po podatkih v EU. Podobno kakor SNR 2008 je ESR 2010 usklajen s koncepti in klasifikacijami, ki se uporabljajo v mnogih drugih socialnih in ekonomskih statistikah (na primer statistiki zaposlenosti, predelovalne dejavnosti in zunanje trgovine). ESR 2010 je zato lahko osrednji referenčni okvir za socialne in ekonomske statistike EU in njenih držav članic.

1.06 Okvir ESR sestavljata dve glavni skupini tabel: (a) računi institucionalnega sektorja; (b) input-output okvir in računi po dejavnostih.

1.07 Sektorski računi zagotavljajo sistematičen opis posameznih stopenj ekonomskega procesa za institucionalni sektor: proizvodnje, ustvarjanja dohodka, razdelitve dohodka, prerazdelitve dohodka, porabe dohodka ter finančne in nefinančne akumulacije. Sektorski računi zajemajo tudi bilance stanja za prikaz stanja sredstev, obveznosti in neto vrednosti ob začetku in koncu obračunskega obdobja.

1.08 Input-output okvir s tabelami ponudbe in porabe podrobneje določa proizvodni proces (stroškovno strukturo, ustvarjeni dohodek in zaposlenost) ter tokove blaga in storitev (proizvodnjo, uvoz, izvoz, končno potrošnjo, vmesno potrošnjo in investicije po skupinah proizvodov). V tem okviru sta prikazani dve pomembni računovodski enakosti: vsota dohodkov, ustvarjenih v dejavnosti, je enaka dodani vrednosti, ki jo proizvede navedena dejavnost, in za vsak proizvod ali skupino proizvodov je ponudba enaka povpraševanju.

1.09 Sistem ESR 2010 vsebuje koncepta prebivalstvo in zaposlenost. Ta koncepta sta pomembna za sektorske račune, račune dejavnosti ter okvir ponudbe in porabe.

1.10 ESR 2010 ni omejen na letno nacionalno računovodstvo, temveč velja tudi za četrtletne in krajše ali daljše račune. Velja tudi za regionalne račune.

1.11 ESR 2010 obstaja poleg SNR 2008 zaradi uporab mer nacionalnih računov v EU. Države članice so odgovorne za zbiranje in predstavljanje lastnih nacionalnih računov za opisovanje gospodarskega položaja v svojih državah. Države članice sestavijo tudi niz računov in ga predložijo Komisiji (Eurostatu) kot del regulativnega programa pošiljanja podatkov za ključne uporabe socialne, ekonomske in davčne politike v Uniji. Te uporabe vključujejo določitev denarnih prispevkov držav članic za proračun EU prek četrtega vira, pomoč regijam EU s programom strukturnih skladov in spremljanje gospodarske uspešnosti držav članic v okviru postopka v zvezi s čezmernim primanjkljajem ter Pakta za stabilnost in rast.

1.12 Zato je treba ekonomske statistike, ki se uporabljajo za te namene, sestaviti v skladu z istimi koncepti in pravili, če naj bodo dajatve in prejemki razdeljeni v skladu z merami, sestavljenimi in predstavljenimi na strogo skladen način. ESR 2010 je uredba, ki določa pravila, dogovore, opredelitve in klasifikacije, ki bodo uporabljeni pri pripravi nacionalnih računov v državah članicah, in bodo del programa posredovanja podatkov, kakor je določeno v Prilogi B k tej uredbi.

1.13 Glede na zelo velike vsote denarja, povezane s sistemom prispevkov in prejemkov v EU, je bistveno, da se sistem merjenja uporablja skladno v vseh državah članicah. V teh okoliščinah je potrebna previdnost glede ocen, ki jih ni mogoče opazovati neposredno na trgu, in se je treba izogibati uporabi postopkov, temelječih na modelih, za oceno mer v nacionalnih računih.

1.14 Koncepti ESR 2010 so v več primerih bolj specifični in natančni kot koncepti SNR 2008, da se zagotovi čim večja skladnost med merami držav članic, izpeljanimi iz nacionalnih računov. Rezultat te prevladujoče zahteve za trdne in skladne ocene je opredelitev osrednjega sklopa nacionalnih računov v EU. Kadar raven skladnosti merjenja po državah članicah ni zadostna, so zadevne ocene običajno vključene v t. i. „neosrednje račune“, ki zajemajo dodatne tabele in satelitske račune.

1.15 Primer, za katerega se šteje, da je pri njem v ESR 2010 potrebna previdnost, je področje pokojninskih obveznosti. Za merjenje pokojninskih obveznosti kot pomoč pri gospodarskih analizah obstajajo prepričljivi razlogi, zaradi ključne zahteve v EU za izdelavo računov, ki so skladni v času in prostoru, pa je potrebna previdnost.

Globalizacija

1.16 Zaradi vedno bolj globalne narave gospodarske dejavnosti se je povečala mednarodna trgovina v vseh svojih oblikah in poostrili so se izzivi za države pri zajemanju domačega gospodarstva v nacionalnih računih. Globalizacija je dinamičen in večdimenzionalen proces, zaradi katerega postajajo nacionalni viri bolj mednarodno mobilni, nacionalna gospodarstva pa vedno bolj medsebojno odvisna. Vidik globalizacije, ki lahko povzroči največ težav nacionalnim računom pri merjenju, je povečan delež mednarodnih transakcij, ki jih izvajajo multinacionalna podjetja, pri katerih potekajo čezmejne transakcije med matičnimi podjetji, hčerinskimi družbami in povezanimi podjetji. Toda obstajajo tudi drugi izzivi; sledi bolj obsežen seznam vprašanj v zvezi s podatki: 1. transferne cene med povezanimi podjetji (vrednotenje uvoza in izvoza); 2. vse več oplemenitenja v proizvodnem procesu, pri katerem se z blagom trguje preko mednarodnih mej brez menjave lastnika (blago za oplemenitenje), in preprodaje blaga; 3. mednarodno trgovanje po internetu za podjetja in gospodinjstva; 4. trgovina in uporaba intelektualne lastnine po svetu; 5. delavci, ki delajo v tujini in nakazujejo znatne zneske družini na domačem ozemlju (nakazila delavcev, kot del osebnih transferjev); 6. multinacionalna podjetja, ki svoje posle izvajajo v tujini, da bi povečala produktivnost in zmanjšala skupno davčno obremenitev. S tem lahko nastanejo umetne strukture podjetij, ki ne izražajo nujno gospodarske stvarnosti; 7. uporaba tujih finančnih posrednikov (enot za posebne namene in drugih oblik) za urejanje financ za globalne dejavnosti; 8. ponovni izvoz blaga in transport blaga v EU med državami članicami po vstopu v Unijo (navidezni transport); 9. povečanje prepletanja neposrednih tujih naložb ter potreba po ugotavljanju in določanju tokov neposrednih naložb.

1.17 Zaradi vseh teh vedno pogostejših vidikov globalizacije je zajemanje in natančno merjenje čezmejnih tokov za nacionalne statistike vedno težje. Tudi z razumljivim in trdnim sistemom zbiranja in merjenja za vnose v sektorju tujina (in torej tudi v mednarodnih računih, najdenih v plačilni bilanci) bo zaradi globalizacije čedalje večja potreba po ohranjanju kakovosti nacionalnih računov za vsa gospodarstva in skupine gospodarstev.

UPORABNOST ESR 2010

Okvir za analizo in politiko

1.18 Okvir ESR omogoča analizo in vrednotenje: (a) strukture celotnega gospodarstva. Primeri tipov uporabljenih mer so: 1. dodana vrednost in zaposlenost po dejavnostih; 2. dodana vrednost in zaposlenost po regijah; 3. razdelitev dohodka po sektorjih; 4. uvoz in izvoz po skupinah proizvodov; 5. izdatki za končno potrošnjo po funkcionalni tarifni številki in skupini proizvodov; 6. investicije v osnovna sredstva in stanje osnovnih sredstev po dejavnostih; 7. sestava stanj in tokov finančnih sredstev po vrstah sredstev in po sektorjih; (b) posebnih delov ali vidikov gospodarstva. Na primer: 1. bančništvo in finance v nacionalnem gospodarstvu; 2. vloga države in njen finančni položaj; 3. gospodarstvo posamezne regije (v primerjavi s celotnim nacionalnim gospodarstvom); 4. varčevanje v gospodinjstvih in višina dolga; (c) razvoja gospodarstva v času. Na primer: 1. analiza stopenj rasti BDP; 2. analiza inflacije; 3. analiza sezonskega gibanja izdatkov gospodinjstev na osnovi četrtletnih računov; 4. analiza spreminjanja pomembnosti posameznih vrst finančnih instrumentov v času, npr. naraščajoča pomembnost izvedenih finančnih instrumentov; 5. primerjava industrijskih struktur nacionalnega gospodarstva na dolgi rok; (d) celotnega gospodarstva v zvezi z drugimi gospodarstvi. Na primer: 1. primerjava vlog in velikosti sektorja države v državah članicah EU; 2. analiza medsebojnih odvisnosti gospodarstev EU ob upoštevanju držav članic in njihovih regij; 3. analiza sestave in usmerjenosti izvoza EU; 4. primerjava stopenj rasti BDP ali razpoložljivega dohodka na prebivalca med EU in drugimi razvitimi gospodarstvi.

1.19 Za EU in njene države članice imajo podatki iz okvira ESR pomembno vlogo pri oblikovanju in spremljanju socialnih in ekonomskih politik. Naslednji primeri kažejo uporabe okvira ESR: (a) spremljanje in usmerjanje makroekonomskih in monetarnopolitičnih odločitev euroobmočja ter opredeljevanje konvergenčnih meril za ekonomsko in monetarno unijo (EMU) v smislu podatkov nacionalnih računov (npr. stopnje rasti BDP); (b) opredelitev meril za postopek v zvezi s čezmernim primanjkljajem: mere javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga; (c) dodeljevanje finančne podpore regijam v EU: za alokacijo sredstev regijam se uporabljajo statistični podatki iz regionalnih računov; (d) določanje lastnih virov proračuna EU. Ti so odvisni od podatkov nacionalnih računov s teh vidikov: 1. vsota virov za EU se določi z odstotkom vsote bruto nacionalnih dohodkov (BND) držav članic; 2. tretji lastni vir EU je lastni vir iz DDV. Prispevki držav članic vanj so v veliki meri določeni s podatki nacionalnih računov, ker se ti uporabljajo za izračun povprečne stopnje DDV; 3. ustrezne velikosti prispevkov držav članic za četrti lastni vir EU temeljijo na njihovih ocenah bruto nacionalnega dohodka. Te ocene so podlaga za večino plačil držav članic.

Značilnosti konceptov ESR 2010

1.20 Za zagotavljanje ravnotežja med potrebami po podatkih in možnostmi njihovega zagotavljanja imajo koncepti ESR 2010 več pomembnih značilnosti, in sicer so: (a) mednarodno združljivi; (b) usklajeni z drugimi socialnimi in ekonomskimi statističnimi sistemi; (c) skladni; (d) operativni, kar pomeni, da se lahko izmerijo v praksi; (e) različni od večine upravnih konceptov; (f) uveljavljeni in določeni za daljše obdobje; (g) osredotočeni na opisovanje ekonomskega procesa z denarnimi in lahko merljivimi izrazi; (h) uporabni v različnih situacijah in za različne namene.

1.21 Koncepti ESR 2010 so mednarodno primerljivi, ker: (a) so koncepti v ESR 2010 skladni s koncepti v smernicah nacionalnega računovodstva, ki veljajo po vsem svetu, tj. s SNR 2008; (b) je ESR 2010 za države članice standard za pošiljanje podatkov nacionalnih računov vsem mednarodnim organizacijam; (c) je mednarodna skladnost konceptov ključna za primerjave statistik med različnimi državami.

1.22 Koncepti ESR 2010 so usklajeni s koncepti v drugih socialnih in ekonomskih statistikah, ker ESR 2010 uporablja mnogo konceptov in klasifikacij (npr. statistična klasifikacija gospodarskih dejavnosti v Evropski uniji „NACE Rev. 2“ ( 17 )), ki se uporabljajo tudi v drugih socialnih in ekonomskih statistikah držav članic, npr. v statistikah predelovalnih dejavnosti, zunanje trgovine in zaposlenosti; konceptualne razlike so bile omejene na najnižjo možno raven. Poleg tega so ti koncepti in klasifikacije usklajeni s koncepti ESR 2010 in klasifikacijami Združenih narodov. Ta uskladitev s socialno in ekonomsko statistiko pripomore k povezovanju in primerjavi s temi podatki, tako da se lahko zagotovi kakovost podatkov nacionalnih računov. Poleg tega se informacije, ki jih te posebne statistike vsebujejo, lahko bolje povežejo s splošno statistiko o nacionalnem gospodarstvu.

1.23 Skupni koncepti, ki se uporabljajo po celotnem okviru nacionalnega računovodstva ter v drugih socialnih in ekonomskih statističnih sistemih, omogočajo izpeljavo usklajenih mer. To denimo omogoča izračun razmerij, kot so: (a) produktivnost, kot je dodana vrednost na opravljeno uro (ti podatki zahtevajo skladnost med konceptoma dodane vrednosti in opravljenih ur); (b) nacionalni razpoložljivi dohodek na prebivalca (to razmerje zahteva skladnost med konceptoma nacionalnega razpoložljivega dohodka in mer prebivalstva); (c) investicije v osnovna sredstva kot odstotek stanja osnovnih sredstev (to razmerje zahteva skladnost med opredelitvami teh tokov in stanj); (d) javnofinančni primanjkljaj in javni dolg kot odstotek bruto domačega proizvoda (ta podatka zahtevata skladnost med koncepti javnofinančnega primanjkljaja, javnega dolga in bruto domačega proizvoda). Notranja skladnost konceptov omogoča, da se ocene izračunajo kot razlike, npr. varčevanje se lahko oceni kot razlika med razpoložljivim dohodkom in izdatki za končno potrošnjo.

1.24 Koncepti v ESR 2010 se uporabljajo ob upoštevanju zbiranja podatkov in meritev. Operativni značaj se kaže v več pogledih pri navodilih za pripravo računov: (a) dejavnosti ali postavke so opisane le, če so dovolj velike. To denimo velja za proizvodnjo blaga v gospodinjstvih za lastne potrebe, kot je na primer tkalstvo in lončarstvo, ki v proizvodnji nista zajeta, ker sta za države EU nepomembna; (b) nekaterim konceptom so priložene smernice za ocenjevanje. Na primer za opredeljevanje potrošnje stalnega kapitala se priporoča linearna amortizacija. Za ocenjevanje stanja osnovnih sredstev se uporablja metoda nepretrganega popisovanja, kadar ni neposrednih informacij o stanju osnovnih sredstev. Drug primer je vrednotenje proizvodnje za lastne potrebe: načeloma se vrednoti v osnovnih cenah, po potrebi pa se za vrednotenje v osnovnih cenah lahko naredi približek s seštevkom različnih pripadajočih stroškov; (c) sprejeti so bili nekateri dogovori. Na primer vse kolektivne storitve, ki jih zagotavlja država, so klasificirane kot izdatki za končno potrošnjo.

1.25 Kljub temu pa podatkov, potrebnih za statistiko nacionalnih računov, morda ne bo enostavno zbrati neposredno, saj se temeljni koncepti običajno razlikujejo od konceptov, na katerih temeljijo upravni viri podatkov. Primeri upravnih virov so poslovni računi, podatki o različnih vrstah davkov (DDV, dohodnina, uvozne dajatve itd.), podatki socialne varnosti in podatki nadzornikov bank in zavarovalnic. Ti upravni podatki so pogosto vhodni podatki za sestavljanje nacionalnih računov. Na splošno jih je treba prilagoditi, da so usklajeni z ESR. Koncepti v ESR se običajno razlikujejo od upravnih protipostavk, ker: (a) se upravni koncepti med državami razlikujejo. Posledično mednarodne skladnosti ni mogoče doseči z uporabo upravnih konceptov; (b) upravni koncepti se skozi čas spreminjajo. Posledično časovne primerjave niso mogoče; (c) koncepti, na katerih temeljijo upravni viri podatkov, običajno niso skladni med različnimi upravnimi sistemi. Povezovanje in primerjava podatkov, ki sta ključnega pomena za sestavljanje podatkov nacionalnih računov, pa sta mogoča le s skladnim sklopom konceptov; (d) upravni koncepti na splošno niso najbolj uporabni za gospodarsko analizo in vrednotenje ekonomske politike.

1.26 Kljub temu pa upravni viri podatkov ustrezajo potrebam nacionalnih računov in drugih statistik, ker: (a) se koncepti in klasifikacije, ki so bili sprva namenjeni statističnim potrebam, sprejmejo tudi za upravne namene, npr. klasifikacija državnih izdatkov po vrstah; (b) upravni viri podatkov izrecno upoštevajo (posamezne) statistične potrebe po podatkih; to velja na primer za sistem Intrastat, ki zagotavlja informacije o dobavah blaga med državami članicami.

1.27 Glavni koncepti ESR so preskušeni in določeni za daljše obdobje, ker: (a) so bili odobreni kot mednarodni standard za več let; (b) se v zaporednih mednarodnih navodilih o nacionalnem računovodstvu spremeni zelo malo temeljnih konceptov. Ta stalnost konceptov zmanjša potrebo po ponovnem izračunu časovne serije. Še več, zmanjšuje občutljivost konceptov na nacionalne in mednarodne politične pritiske. Zaradi tega se podatki nacionalnih računov lahko uporabljajo kot objektivna zbirka podatkov za ekonomsko politiko in analizo.

1.28 Koncepti ESR 2010 so osredotočeni na opisovanje gospodarskega procesa z denarnimi in lahko merljivimi izrazi. Stanja in tokovi, ki niso lahko merljivi v denarnem smislu ali nimajo nedvoumne denarne protipostavke, niso prikazani v ESR. To načelo se zaradi zahtev po skladnosti in potrebah uporabnikov ne upošteva dosledno. Na primer skladnost zahteva, da je vrednost kolektivnih storitev, ki jih proizvede država, zajeta kot proizvodnja, ker so sredstva za zaposlene ter nakupi vseh vrst blaga in storitev s strani države brez težav merljivi v denarnem izrazu. Še več, opisovanje kolektivnih storitev države v primerjavi s preostalim nacionalnim gospodarstvom za potrebe ekonomske analize in politike prav tako povečuje uporabnost nacionalnih računov kot celote.

1.29 Področje uporabe konceptov ESR je mogoče ponazoriti z upoštevanjem nekaj pomembnih mejnih primerov. V mejah proizvodnje ESR (glej odstavke 3.07 do 3.09) se prikažejo: (a) proizvodnja individualnih in kolektivnih storitev države; (b) proizvodnja stanovanjskih storitev za lastne potrebe gospodinjstev, ki bivajo v lastnih stanovanjih; (c) proizvodnja blaga za lastno končno potrošnjo, npr. kmetijskih proizvodov; (d) gradnja za lastne potrebe, vključno z gradnjo za lastne potrebe gospodinjstev; (e) proizvodnja storitev plačanega gospodinjskega osebja; (f) gojenje rib v ribogojnicah; (g) proizvodnja, ki je zakonsko prepovedana, če so v transakciji vse enote udeležene prostovoljno; (h) proizvodnja, kjer dohodki niso v celoti prijavljeni davčnim organom, npr. skrivna proizvodnja tekstila.

1.30 Naslednje je zunaj meja proizvodnje in se ne zajame v ESR: (a) gospodinjske in osebne storitve, ki so proizvedene in potrošene znotraj istega gospodinjstva, npr. čiščenje, priprava hrane ali nega bolnih in starejših; (b) prostovoljne storitve, katerih rezultat ni blago, npr. varstvo in čiščenje brez plačila; (c) naravno razmnoževanje rib v odprtih morjih.

1.31 ESR zajema vso proizvodnjo, ki izhaja iz dejavnosti proizvodnje znotraj meja proizvodnje. Vendar se proizvodnja pomožnih dejavnosti ne prikaže. Vsi inputi, ki jih potroši pomožna dejavnost, se obravnavajo kot inputi v dejavnost, ki jo ta podpira. Če je obrat, ki se ukvarja zgolj s pomožnimi dejavnostmi, statistično merljiv, tako da so ločeni računi za njegovo proizvodnjo na voljo brez težav, ali če je na drugem geografskem območju kot obrati, za katere proizvaja, mora biti zajet kot ločena enota in ga je v nacionalnih in regionalnih računih treba pripisati industrijski klasifikaciji v skladu z njegovo glavno dejavnostjo. Če ustrezni temeljni podatki niso na voljo, se lahko proizvodnja pomožne dejavnosti oceni s seštevanjem stroškov.

1.32 Če se dejavnosti štejejo za proizvodnjo in je njihova proizvodnja zajeta, se zajamejo tudi sočasni dohodki, zaposlenost, končna potrošnja itd. Na primer, ker je proizvodnja stanovanjskih storitev za lastne potrebe gospodinjstev, ki bivajo v lastnih stanovanjih, zajeta kot proizvodnja, so zajeti tudi dohodek in izdatki za končno potrošnjo, ki jih proizvodnja za lastne potrebe ustvarja za ta gospodinjstva. Ker v proizvodnji stanovanjskih storitev za lastne potrebe že po definiciji ni inputa dela, ni prikazana nikakršna zaposlenost. S tem je ohranjena skladnost s sistemom statistike dela, kjer ni zajeta zaposlenost za lastništvo stanovanj. Nasprotno velja, kadar dejavnosti niso zajete kot proizvodnja: gospodinjske storitve, proizvedene in potrošene znotraj istega gospodinjstva, ne ustvarjajo dohodka in izdatkov za končno potrošnjo in tudi zaposlenosti ni.

1.33 ESR določa tudi dogovore glede: (a) vrednotenja proizvodnje države; (b) vrednotenja proizvodnje zavarovalnih storitev in posredno merjenih storitev finančnega posredništva; (c) uvrščanja kolektivnih storitev, ki jih je proizvedla država, v izdatke za končno potrošnjo in ne v vmesno potrošnjo.

Klasifikacija po sektorju

1.34 Sektorski računi se ustvarijo z dodelitvijo enot sektorjem, kar omogoča predstavitev transakcij in izravnalnih postavk računov po sektorjih. Predstavitev po sektorjih razkriva veliko ključnih mer za namene ekonomske in fiskalne politike. Glavni sektorji so gospodinjstva, država, družbe (finančne in nefinančne), nepridobitne institucije, ki opravljajo storitve za gospodinjstva (NPISG), in tujina. Razlikovanje med tržno in netržno dejavnostjo je pomembno. Subjekt, ki ga nadzira država in je prikazan kot tržna družba, se razvrsti v sektor družb, zunaj sektorja država. Tako ravni primanjkljaja in dolga družbe nista del javnofinančnega primanjkljaja in javnega dolga.

1.35 Pomembno je, da se za dodeljevanje subjektov sektorjem določijo jasna in trdna merila. Javni sektor je sestavljen iz vseh institucionalnih enot, rezidenčnih v gospodarstvu, ki jih nadzira država. Zasebni sektor je sestavljen iz vseh drugih rezidenčnih enot. V tabeli 1.1 so prikazana merila za razlikovanje med javnim in zasebnim sektorjem ter v javnem sektorju med državnim sektorjem in sektorjem javnih družb, v zasebnem sektorju pa med sektorjem NPISG in sektorjem zasebnih družb.



Tabela 1.1 Merila Državni nadzor (javni sektor) Zasebni nadzor (zasebni sektor) Netržna proizvodnja Država NPISG Tržna proizvodnja Javne družbe Zasebne družbe

1.36 Nadzor je opredeljen kot sposobnost določanja splošne politike ali programa institucionalne enote. Nadaljnje podrobnosti glede opredelitve nadzora so navedene v odstavkih 2.35 do 2.39.

1.37 Za razlikovanje med tržnim in netržnim, torej za uvrstitev enot javnega sektorja v sektor država ali sektor družb, velja naslednje pravilo: dejavnost se šteje za tržno dejavnost, če se z ustreznim blagom in storitvami trguje pod naslednjimi pogoji: 1. prodajalci delujejo z namenom dolgoročno čim bolj povečati svoj dobiček, in sicer s svobodno prodajo blaga in storitev na trgu vsem, ki so pripravljeni plačati zahtevano ceno; 2. kupci delujejo z namenom, da bi dosegli čim večjo korist glede na svoje omejene vire, in sicer tako, da kupujejo samo proizvode, ki najbolj ustrezajo njihovim potrebam po ponujeni ceni; 3. učinkoviti trgi obstajajo, kjer imajo prodajalci in kupci dostop do trga in informacije o njem. Učinkovit trg lahko deluje, četudi ti pogoji niso v celoti izpolnjeni.

1.38 Podrobnosti v konceptualnem okviru ESR omogočajo prožnost: nekateri koncepti v ESR niso izrecno navedeni, vendar jih je mogoče brez težav izpeljati. Primer je ustvarjanje novih sektorjev s preurejanjem podsektorjev, ki so opredeljeni v ESR.

1.39 Prožnost obstaja tudi zaradi možnosti uvajanja dodatnih meril, ki niso v nasprotju z logiko sistema. Ta merila omogočajo sestavljanje računov podsektorjev, na primer stopnjo zaposlenosti za proizvodne enote ali višino dohodka za gospodinjstva. Za zaposlenost je mogoče uvesti dodatno razčlenjevanje po stopnji izobrazbe, starosti in spolu.

Satelitski računi

1.40 Za nekatere podatkovne potrebe je treba pripraviti ločene satelitske račune. Na primer: (a) matrike družbenih računov (MDR); (b) vloga turizma v nacionalnem gospodarstvu; (c) analiza stroškov in financiranja zdravstvene oskrbe; (d) raziskovanje in razvoj, priznana kot investiciji intelektualne lastnine; (e) priznanje človeškega kapitala kot sredstva v nacionalnem gospodarstvu; (f) analiza dohodkov in izdatkov gospodinjstev na osnovi mikrokonceptov dohodkov in izdatkov; (g) povezanost okolja in gospodarstva; (h) proizvodnja znotraj gospodinjstev; (i) analiza sprememb blaginje; (j) analiza razlik med podatki nacionalnih računov in podatki v poslovnih izkazih ter njihov vpliv na trg vrednostnih papirjev in devizni trg; (k) ocenjevanje davčnih dohodkov.

1.41 Satelitski računi zadovoljujejo takšne potrebe po podatkih s: (a) podrobnejšim prikazovanjem, kjer je to potrebno, in izpuščanjem nepotrebnih podrobnosti; (b) povečevanjem področja uporabe računovodskega okvira z dodajanjem nedenarnih informacij, npr. o onesnaženosti in okoljskih sredstvih; (c) spreminjanjem nekaterih osnovnih konceptov, npr. z razširitvijo koncepta investicij na podlagi vključitve izdatkov za izobraževanje.

1.42 Matrika družbenih računov (MDR) je matrični prikaz, ki osvetljuje povezave med tabelami ponudbe in porabe ter sektorskimi računi. MDR zagotavlja dodatne informacije o ravni in sestavi zaposlenosti, in sicer z razčlenitvijo sredstev za zaposlene po vrstah zaposlenih oseb. Ta razčlenitev velja za porabo dela po dejavnostih, kakor prikazujejo tabele porabe, pa tudi za ponudbo dela po socialno-ekonomskih podskupinah, kakor prikazuje račun alokacije primarnega dohodka za podsektorje sektorja gospodinjstev. Na ta način so viri in poraba različnih kategorij dela prikazani sistematično.

1.43 V satelitskih računih se ohranijo vsi osnovni koncepti in klasifikacije centralnega okvira ESR 2010. Spremembe konceptov se uvedejo samo, kadar je to namen satelitskega računa. V teh primerih satelitski račun vsebuje tudi tabelo, ki prikazuje povezavo med glavnimi agregati v satelitskem računu in tistimi v centralnem okviru. S tem je ohranjena referenčna vloga centralnega okvira, hkrati pa se obravnavajo bolj specifične potrebe.

1.44 Na splošno centralni okvir ne zajema mer stanj in tokov, ki niso lahko merljivi v denarnem izrazu (ali nimajo nedvoumne denarne protipostavke). Za analizo tovrstnih stanj in tokov zaradi njihove narave običajno povsem zadostuje statistična obdelava v nedenarnem izrazu, npr.: (a) proizvodnja znotraj gospodinjstev se lahko opiše v urah, alociranih alternativnim porabam; (b) izobraževanje se lahko opiše z vrsto izobrazbe, s številom učencev, povprečnim številom let do pridobitve diplome itd.; (c) učinki onesnaževanja so lahko prikazani s spremembami števila še živečih vrst, zdravjem dreves v gozdovih, nakopičenostjo odpadkov, koncentracijo ogljikovega monoksida, sevanjem itd.

1.45 Satelitski računi omogočajo povezavo takšnih statistik v nedenarnih enotah s centralnim okvirom nacionalnih računov. Uporaba klasifikacij, uporabljenih v centralnem okviru za to nedenarno statistiko, npr. klasifikacije po vrsti gospodinjstva ali klasifikacije po dejavnosti, omogoča vzpostavitev takšne povezave. Na ta način se izdela skladen razširjen okvir. Ta okvir lahko služi kot podatkovna zbirka za analizo in ovrednotenje vzajemnega delovanja med spremenljivkami centralnega okvira in spremenljivkami razširjenega dela.

1.46 Centralni okvir in njegovi temeljni agregati ne opisujejo sprememb blaginje. Izdelajo se lahko razširjeni računi, ki vsebujejo tudi pripisane denarne vrednosti na primer: (a) gospodinjskih in osebnih storitev, ki se proizvedejo in potrošijo znotraj istega gospodinjstva; (b) sprememb v prostem času; (c) prednosti in slabosti urbanega življenja; (d) neenakosti razdelitve dohodka med ljudmi.

1.47 Razširjeni računi lahko tudi prerazvrstijo končne izdatke za obžalovanja vredne potrebe (npr. za obrambo) v vmesno potrošnjo, kar ne prispeva k blaginji. Podobno se v vmesno potrošnjo, tj. kot zmanjšanje (absolutne) blaginje, lahko uvrsti škoda, ki jo povzročijo poplave in druge naravne nesreče. Na ta način je možno oblikovati zelo grobe in zelo nepopolne kazalce sprememb blaginje. Vendar ima blaginja mnogo razsežnosti, med katerimi je večino težko ovrednotiti v denarju. Zato je boljši način njenega merjenja razsežnosti prilagojena uporaba posebnih kazalcev in enot merjenja. Takšni kazalci so lahko na primer umrljivost dojenčkov, pričakovana življenjska doba, pismenost odraslih in nacionalni dohodek na prebivalca. Te kazalce je mogoče vključiti v satelitski račun.

1.48 Za dosego skladnega, mednarodno združljivega okvira, se upravni koncepti v ESR ne uporabljajo. Vendar pa so lahko podatki, pridobljeni na osnovi upravnih konceptov, zelo uporabni za razne nacionalne namene. Za ocenjevanje davčnih prihodkov je na primer potrebna statistika obdavčljivih dohodkov. Te statistike se lahko zagotovijo z nekaterimi spremembami statistike nacionalnih računov.

1.49 Podoben pristop je mogoč pri konceptih, ki se uporabljajo pri nacionalni ekonomski politiki, npr.: (a) konceptu inflacije, ki se uporablja za povečevanje pokojnin, podpore za brezposelne ali sredstev za zaposlene državnih uradnikov; (b) konceptih davkov, socialnih prispevkov, države in kolektivnega sektorja, ki se uporabljajo v razpravah o optimalni velikosti kolektivnega sektorja; (c) konceptu „strateških“ sektorjev/dejavnosti, ki se uporablja v nacionalni ekonomski politiki ali gospodarski politiki EU; (d) konceptu „poslovnih investicij“, ki se uporablja v nacionalni ekonomski politiki; (e) tabeli s popolnim zajetjem pokojnin. Za izpolnjevanje takih potreb po podatkih se lahko uporabljajo satelitski računi ali dodatne tabele.

ESR 2010 in SNR 2008

1.50 ESR 2010 temelji na konceptih SNR 2008, ki zagotavlja smernice za nacionalno računovodstvo vsem državam sveta. Kljub temu pa med ESR 2010 in SNR 2008 obstajajo nekatere razlike: (a) razlike v prikazovanju: 1. v ESR 2010 so ločena poglavja o transakcijah s proizvodi, razdelitvenih transakcijah in finančnih transakcijah. V nasprotju s tem so v SNR 2008 te transakcije razložene v poglavjih, ki so urejena po računih, npr. poglavja o računu proizvodnje, računu primarne razdelitve dohodka, računu kapitala in računu tujine; 2. ESR 2010 opisuje koncept tako, da ga opredeli in navede, kaj je zajeto in kaj ni. SNR 2008 koncepte navadno opisuje bolj na splošno in pojasnjuje tudi razloge za sprejete dogovore; (b) koncepti ESR 2010 so v več primerih bolj jasni in natančnejši kakor tisti v SNR 2008: 1. SNR 2008 ne vsebuje posebnih meril glede razlikovanja med kategorizacijo proizvodnje na tržno, netržno in za lastno končno porabo. ESR je zato uvedel podrobnejše smernice za zagotavljanje usklajenega pristopa; 2. ESR 2010 predpostavlja, da več vrst gospodinjske proizvodnje blaga, kot sta tkanje blaga in izdelava pohištva, v državah članicah ni pomembnih in jih zato ni treba zajemati; 3. ESR 2010 se sklicuje na institucionalne dogovore v EU, kot so sistem Intrastat za evidentiranje tokov blaga znotraj EU in prispevki držav članic Evropski uniji; 4. ESR 2010 vsebuje posebne klasifikacije za EU, npr. statistično klasifikacijo proizvodov po dejavnosti (CPA) ( 18 ) za proizvode in NACE Rev. 2 za dejavnosti (obe sta usklajeni z ustreznimi klasifikacijami ZN); 5. ESR 2010 vsebuje dodatno klasifikacijo za vse zunanje transakcije: razdeljene so na tiste med rezidenti EU in tiste z rezidenti zunaj EU; 6. ESR 2010 vsebuje prerazporeditev podsektorjev SNR 2008 za sektor finančnih družb z namenom izpolnjevanja potreb Evropske monetarne unije. ESR 2010 je lahko bolj jasen kot SNR 2008, ker ESR 2010 velja v glavnem za države članice. Za potrebe Unije po podatkih pa mora biti tudi jasnejši.

ESR 2010 in ESR 95

1.51 ESR 2010 se od ESR 95 razlikuje po obsegu in konceptih. Večina razlik ustreza razlikam med SNR 1993 in SNR 2008. Večje razlike so: (a) priznavanje raziskovanja in razvoja kot investicij, ki ustvarjajo sredstva intelektualne lastnine. Ta sprememba se zajame v satelitskem računu in se vključi v osrednje račune, ko bodo mere držav članic dovolj trdne in usklajene; (b) izdatki za sisteme vojaškega orožja, ki izpolnjujejo splošno opredelitev za sredstvo, so razvrščeni kot investicije v osnovna sredstva, namesto kot vmesni izdatek; (c) za tržno proizvodnjo je uveden analitični koncept kapitalskih storitev, zato se lahko uvede dodatna tabela, ki jih prikazuje kot sestavni del dodane vrednosti; (d) meja finančnih sredstev se je razširila tako, da širše pokriva pogodbe o izvedenih finančnih instrumentih; (e) nova pravila za zajemanje pokojninskih pravic. V račune je uvedena dodatna tabela, ki omogoča zajemanje ocen vseh pravic iz socialnega zavarovanja, s skladi ali brez skladov. V tej tabeli so na voljo vse informacije, potrebne za izčrpno analizo, prikazuje pa pravice in povezane tokove za vse zasebne in javne pokojninske sheme, s skladi ali brez skladov, vključno s pokojninskimi shemami socialne varnosti; (f) uporaba pravil glede menjave lastništva blaga je postala univerzalna, zaradi česar prihaja do sprememb pri zajemanju preprodaje blaga in blaga, ki se pošlje na oplemenitenje v tujino ali se oplemeniti v domačem gospodarstvu. To pomeni, da se blago, ki se pošlje na oplemenitenje v tujino, zajame na neto osnovi v nasprotju z bruto osnovo v SNR 1993 in ESR 95. Ta sprememba ima pomembne posledice za zajemanje teh dejavnosti v okviru ponudbe in porabe; (g) več navodil je namenjenih finančnim družbam na splošno in zlasti enotam za posebne namene (EPN). Obravnavanje državno nadziranih enot za posebne namene v tujini se je spremenilo in tako zagotovilo, da so obveznosti, ki so jih sprejele enote za posebne namene, prikazane v računih države; (h) pojasnjeno je obravnavanje super dividend, ki jih plačujejo javne družbe, tj. – obravnavajo se kot izredna plačila in odtegljaji lastniškega kapitala; (i) določena so bila načela obravnave javno-zasebnih partnerstev in razširjena obravnava agencij za prestrukturiranje; (j) pojasnjene so bile transakcije med državo in javnimi družbami ter z instrumenti listinjenja zaradi izboljšanja zajemanja postavk, ki bi lahko znatno vplivale na javni dolg; (k) pojasnjena je bila obravnava jamstev za posojila in uvedena nova za standardizirana posojilna jamstva, kot so jamstva za izvozna posojila in študentska posojila. V skladu z novo obravnavo je, da se finančna sredstva in obveznost do obsega morebitne unovčitve jamstva priznajo v računih.

1.52 Razlike v ESR 2010 v primerjavi z ESR 95 niso omejene na spremembe konceptov. Obstajajo velike razlike na področju uporabe z novimi poglavji o satelitskih računih, računih države in računih tujine. Obstajajo tudi pomembne razširitve poglavij o četrtletnih in regionalnih računih.

OSNOVNA NAČELA ESR 2010 KOT SISTEM

1.53 Glavne lastnosti sistema so: (a) statistične enote in njihovo združevanje; (b) tokovi in stanja; (c) sistem računov in agregati; (d) input-output okvir.

Statistične enote in njihovo združevanje

1.54 Sistem ESR 2010 uporablja dve vrsti enot in dva ustrezna načina razčlenjevanja gospodarstva, ki sta zelo različna in se uporabljata za različne analitične namene.

1.55 Prvi namen, tj. opis dohodka, izdatkov in finančnih tokov ter bilanc stanja, je izpolnjen z združevanjem institucionalnih enot v sektorje na podlagi njihovih glavnih funkcij, obnašanja in ciljev.

1.56 Drugi namen, tj. opis proizvodnega procesa in input-output analize, je izpolnjen z združevanjem lokalnih enot enovrstne dejavnosti (lokalne EED) v dejavnosti na osnovi njihove vrste dejavnosti. Dejavnost opredeljujejo input proizvodov, proizvodni proces in output proizvodov.

Institucionalne enote in sektorji

1.57 Institucionalne enote so ekonomski subjekti, ki lahko imajo v lasti blago in sredstva, prevzemajo obveznosti ter sodelujejo v gospodarskih dejavnostih in transakcijah z drugimi enotami v lastnem imenu. Za namene sistema ESR 2010 so institucionalne enote združene v pet domačih institucionalnih sektorjev, ki se med seboj izključujejo: (a) nefinančne družbe; (b) finančne družbe; (c) država; (d) gospodinjstva; (e) nepridobitne institucije, ki opravljajo storitve za gospodinjstva. Vseh pet sektorjev skupaj sestavlja celotno domače gospodarstvo. Vsak sektor se deli tudi na podsektorje. Sistem ESR 2010 omogoča izdelavo celotnega sklopa računov tokov in bilanc stanja za vsak sektor in podsektor ter za celotno gospodarstvo. Nerezidenčne enote se lahko povezujejo s temi petimi domačimi sektorji in povezovanja so prikazana med petimi domačimi sektorji in šestim institucionalnim sektorjem: sektorjem tujine.

Lokalne enote enovrstne dejavnosti in dejavnosti

1.58 Če institucionalne enote izvajajo več kot eno dejavnost, jih je treba razdeliti glede na vrsto dejavnosti. Lokalne EED omogočajo to predstavitev. Lokalna EED združuje vse dele institucionalne enote v vlogi proizvajalca, ki so na istem prostoru ali na bližnjih prostorih in prispevajo k opravljanju dejavnosti na ravni razreda (štirimestna raven) klasifikacije NACE Rev. 2.

1.59 Lokalne EED so registrirane za vsako stransko dejavnost; če pa računovodske listine, potrebne za ločen opis teh dejavnosti, niso na voljo, bo lokalna EED združila več stranskih dejavnosti. Skupina vseh lokalnih EED, ki se ukvarjajo z isto ali podobno enovrstno dejavnostjo, je dejavnost. Institucionalna enota zajema eno ali več lokalnih EED; lokalna EED pripada samo eni institucionalni enoti.

1.60 Za analizo proizvodnega procesa se uporablja analitična proizvodna enota. Ta enota se opazuje samo, če lokalna EED proizvaja eno vrsto proizvoda brez stranskih dejavnosti. Ta enota je znana kot enota homogene proizvodnje. Skupine teh enot tvorijo homogene panoge.

Rezidenčne in nerezidenčne enote; celotno gospodarstvo in tujina

1.61 Celotno gospodarstvo je opredeljeno z rezidenčnimi enotami. Enota je rezidenčna enota države, kadar ima središče prevladujočega ekonomskega interesa na ekonomskem ozemlju te države, – tj. kadar na tem ozemlju daljše obdobje (eno leto ali več) opravlja ekonomske dejavnosti. Institucionalni sektorji iz odstavka 1.57 so skupine rezidenčnih institucionalnih enot.

1.62 Rezidenčne enote opravljajo transakcije z nerezidenčnimi enotami (tj. z enotami, ki so rezidenti drugih gospodarstev). Te transakcije so zunanje transakcije gospodarstva in so združene v računu tujine. Tujina ima torej podobno vlogo kakor institucionalni sektorji, čeprav so nerezidenčne enote zajete le toliko, kolikor so udeležene v transakcijah z rezidenčnimi institucionalnimi enotami.

1.63 Namišljene rezidenčne enote, ki se v sistemu ESR 2010 obravnavajo kot institucionalne enote, so opredeljene kot: (a) tisti deli nerezidenčnih enot, ki imajo središče prevladujočega ekonomskega interesa (ki običajno opravljajo gospodarske transakcije eno leto ali več) na ekonomskem ozemlju države; (b) nerezidenčne enote v vlogi lastnikov zemljišč ali zgradb na ekonomskem ozemlju države, vendar le glede transakcij, ki zadevajo ta zemljišča ali zgradbe.

Tokovi in stanja

1.64 Prikazani sta dve osnovni vrsti informacij: tokovi in stanja. Tokovi se nanašajo na dejanja in učinke dogodkov, ki se zgodijo v določenem časovnem obdobju, stanja pa na postavke v določenem trenutku.

Tokovi

1.65 Tokovi odražajo ustvarjanje, preoblikovanje, zamenjavo, prenos ali prenehanje ekonomske vrednosti. Zajemajo spremembe vrednosti sredstev ali obveznosti institucionalne enote. Gospodarski tokovi so dveh vrst: transakcije in druge spremembe sredstev. Transakcije se pojavljajo v vseh računih in tabelah, v katerih se pojavljajo tokovi, razen v računu drugih sprememb obsega sredstev in računu revalorizacije. Druge spremembe sredstev so prikazane samo v teh dveh računih. Osnovne transakcije in drugi tokovi so združeni v razmeroma majhno število vrst glede na njihovo naravo.

Transakcije

1.66 Transakcija je gospodarski tok, ki je vzajemno delovanje med institucionalnimi enotami na osnovi medsebojnega dogovora ali dejanje znotraj institucionalne enote, ki ga je koristno obravnavati kot transakcijo, ker enota deluje v dveh različnih vlogah. Transakcije se delijo v štiri glavne skupine: (a) transakcije s proizvodi: opisujejo izvor (domača proizvodnja ali uvoz) in porabo (vmesna potrošnja, končna potrošnja, investicije – ki vključujejo potrošnjo stalnega kapitala – ali izvoz) proizvodov; (b) razdelitvene transakcije: opisujejo, kako se dodana vrednost, ustvarjena s proizvodnjo, razdeljuje med delo, kapital in državo, ter prerazdelitev dohodka in premoženja (davki na dohodek in premoženje ter drugi transferji); (c) finančne transakcije: opisujejo neto pridobitve finančnih sredstev in neto prevzeme obveznosti za vsako vrsto finančnega instrumenta. Takšne transakcije se pojavljajo kot protipostavke nefinančnim transakcijam in kot transakcije, ki vključujejo samo finančne instrumente; (d) transakcije, ki niso vključene v zgornje tri skupine: pridobitve minus odtujitve neproizvedenih nefinančnih sredstev.

Lastnosti transakcij

1.67 Transakcije so večinoma vzajemno delovanje med dvema ali več institucionalnimi enotami. Vseeno pa sistem ESR 2010 kot transakcije zajema tudi nekatera dejanja znotraj institucionalnih enot. Namen zajemanja transakcij znotraj enote je dati z analitičnega vidika bolj koristno sliko proizvodnje, končnih porab in stroškov.

1.68 Potrošnja stalnega kapitala, ki jo sistem ESR 2010 zajame kot strošek, je transakcija znotraj enote. Druge transakcije znotraj enote so večinoma transakcije s proizvodi, do katerih običajno pride, kadar se institucionalne enote, ki delujejo hkrati kot proizvajalci in končni potrošniki, odločijo potrošiti del lastne proizvodnje. Taki primeri so pogosti pri gospodinjstvih in državi.

1.69 Zajame se celotna lastna proizvodnja, ki je porabljena za končno porabo znotraj iste institucionalne enote. Lastna proizvodnja, porabljena za vmesno potrošnjo znotraj iste institucionalne enote, se zajame le, kadar se proizvodnja in vmesna potrošnja zgodita v različnih lokalnih EED znotraj iste institucionalne enote. Proizvodnja, ki je proizvedena in porabljena kot vmesna potrošnja znotraj iste lokalne EED, se ne zajame.

1.70 Transakcije so denarne transakcije, če udeležene enote plačujejo ali prejemajo plačila ali prevzemajo obveznosti ali prejemajo sredstva, izražena v denarnih enotah. Transakcije, pri katerih ne gre za izmenjavo gotovine, sredstev ali obveznosti, izraženih v denarnih enotah, se štejejo za nedenarne transakcije. Transakcije znotraj enote so nedenarne transakcije. Nedenarne transakcije, ki vključujejo več kot eno institucionalno enoto, se pojavljajo pri transakcijah proizvodov (blagovna menjava), razdelitvenih transakcijah (plačilo v naravi, prenosi v naravi itd.) in drugih transakcijah (menjava neproizvedenih nefinančnih sredstev). Sistem ESR 2010 prikaže vse transakcije v denarnem izrazu. Vrednosti, ki se prikažejo za nedenarne transakcije, je zato treba meriti posredno ali jih kako drugače oceniti.

1.71 Transakcije, v katerih je vključena več kot ena enota, so dveh vrst. Lahko so „nekaj za nekaj“, tj. vračljive transakcije, ali „nekaj za nič“, tj. nevračljive transakcije. Vračljive transakcije so izmenjave med institucionalnimi enotami, tj. zagotavljanje blaga, storitev ali sredstev v zameno za protipostavko, npr. denar. Nevračljive transakcije so plačila ene institucionalne enote drugi institucionalni enoti v denarju ali naravi brez protipostavke. Vračljive transakcije se pojavljajo v vseh štirih skupinah transakcij, nevračljive transakcije pa so v glavnem razdelitvene transakcije, na primer davki, prejemki socialnega varstva ali darila. Te nevračljive transakcije se imenujejo transferji.

1.72 Transakcije se prikazujejo na enak način, kakor se pojavljajo v udeleženih institucionalnih enotah. Vendar pa se nekatere transakcije za bolj jasen prikaz temeljnih ekonomskih razmerij preuredijo. Transakcije se lahko preurejajo na tri načine: s preusmeritvijo, z razcepitvijo in prepoznavo glavnega udeleženca v transakciji.

1.73 Transakcija, ki se s stališča vključenih enot izvaja neposredno med enotama A in C, se lahko v računih prikaže kot izvedena posredno s tretjo enoto B. Torej se ena transakcija med A in C prikaže kot dve transakciji: ena transakcija med A in B ter ena transakcija med B in C. V tem primeru je transakcija preusmerjena.

1.74 Primer preusmeritve je način, na katerega so v računih prikazani socialni prispevki delodajalcev, ki jih delodajalci plačajo neposredno skladom socialnega zavarovanja. Sistem taka plačila zajame z dvema transakcijama: delodajalci plačajo socialne prispevke delodajalcev svojim zaposlenim, zaposleni pa iste prispevke plačajo skladom socialnega zavarovanja. Kot pri vseh preusmeritvah je namen izraziti gospodarsko vsebino transakcije, v tem primeru prikazati socialne prispevke delodajalcev kot prispevke, plačane v korist zaposlenih.

1.75 Druga vrsta preusmeritve je, da se transakcije prikažejo kot transakcije med dvema ali več institucionalnimi enotami, čeprav z vidika udeležencev transakcije sploh ni. Primer je obravnava dohodkov od lastnine, zasluženih z nekaterimi zavarovalnimi skladi, ki jih zadržijo zavarovalnice. Sistem take dohodke od lastnine prikaže, kot da jih zavarovalnice izplačajo zavarovancem, ti pa jih potem v enakih zneskih plačajo zavarovalnicam nazaj v obliki premijskih dodatkov.

1.76 Kadar se transakcija, ki se pri udeležencih pojavlja kot ena sama transakcija, prikaže z dvema ali več različno klasificiranimi transakcijami, je transakcija razcepljena. Razcepitev ne pomeni vključitve dodatnih enot v transakcije.

1.77 Tipična razcepljena transakcija je plačilo premij neživljenjskega zavarovanja. Čeprav zavarovanci in zavarovatelji ta plačila obravnavajo kot eno transakcijo, jih sistem ESR 2010 razdeli v dve popolnoma različni transakciji: plačila v zameno za storitev neživljenjskega zavarovanja in neto premije neživljenjskega zavarovanja. Prikaz prodaje proizvoda kot prodaje proizvoda in prodaje trgovske marže je še en primer razcepitve.

1.78 Kadar enota izvaja transakcijo v imenu druge enote (glavni udeleženec) in se financira s to enoto, se transakcija prikaže izključno v računih glavnega udeleženca. Praviloma se to načelo ne sme obiti, tako da se na primer z uporabo predpostavk poskuša dodeliti davke ali subvencije končnim plačnikom ali končnim upravičencem. Primer je pobiranje davkov ene enote države v imenu druge. Davek se pripiše enoti države, ki je pooblaščena za naložitev davka (bodisi kot naročnik bodisi prek pooblaščenega organa naročnika) in ima pravico do končne odločitve o določitvi in spremembi davčne stopnje.

1.79 Opredelitev transakcije določa, da sodelovanje med institucionalnimi enotami poteka na osnovi medsebojnega dogovora. Izvedba transakcije na osnovi medsebojnega dogovora pomeni predhodno poznavanje in strinjanje institucionalnih enot. Davki, kazni in penali se plačujejo na podlagi medsebojnega dogovora, saj je plačnik državljan, zavezan zakonodaji države. Vendar pa zaseg sredstev brez nadomestila ni transakcija, četudi je naložen z zakonom. Nezakonita gospodarska dejanja se štejejo za transakcije, če so dejanja vseh udeleženih enot dogovorjena. Tako so nakupi, prodaje ali menjave prepovedanih mamil ali ukradenega premoženja transakcije, tatvina pa ne.

Druge spremembe sredstev

1.80 Druge spremembe sredstev zajemajo spremembe, ki niso rezultat transakcij. Te so lahko: (a) druge spremembe obsega sredstev in obveznosti ali (b) dobički in izgube iz lastnine.

1.81 Druge spremembe obsega sredstev in spremembe obveznosti so razdeljene na tri glavne kategorije: (a) običajni nastanki in izginotja sredstev, ki niso posledice transakcij; (b) spremembe sredstev in obveznosti zaradi izjemnih, nepričakovanih dogodkov, ki niso ekonomske narave; (c) spremembe v klasifikaciji in strukturi.

1.82 Primeri sprememb znotraj kategorije iz točke (a) odstavka 1.81 so odkritja in izčrpanja podzemnih sredstev ter naravna rast negojenih bioloških virov. Primeri sprememb v kategoriji iz točke (b) odstavka 1.81 so izgube sredstev zaradi naravnih nesreč, vojn ali hujših kriminalnih dejanj. V kategorijo (b) spadata tudi enostranski odpis dolgov in zaseg sredstev brez nadomestila. Primer spremembe v kategoriji iz točke (c) odstavka 1.81 je preklasifikacija institucionalne enote iz enega sektorja v drugega.

1.83 Dobički in izgube iz lastnine se pojavijo, kadar obstajajo spremembe cen sredstev. Pojavljajo se pri vseh vrstah finančnih in nefinančnih sredstev ter obveznosti. Lastnikom sredstev in obveznosti nastanejo dobički in izgube iz lastnine zgolj zaradi posedovanja sredstev ali obveznosti v določenem obdobju, ne da bi jih na kakršen koli način preoblikovali.

1.84 Dobički in izgube iz lastnine, ki se merijo na osnovi tekočih tržnih cen, se imenujejo nominalni dobički in izgube iz lastnine. Razčlenijo se lahko na nevtralne dobičke in izgube iz lastnine, ki odražajo spremembe splošne ravni cen, ter realne dobičke in izgube iz lastnine, ki odražajo spremembe cen sredstev zunaj splošne spremembe cen.

Stanja

1.85 Stanja so imetja sredstev in obveznosti v določenem trenutku. Zajemajo se na začetku in koncu vsakega obračunskega obdobja. Računi, ki kažejo stanja, se imenujejo bilance stanja.

1.86 Stanja se zajemajo tudi za prebivalstvo in zaposlenost. Vendar pa se ta stanja zajemajo kot srednje vrednosti obračunskega obdobja. Stanja se zajemajo za vsa sredstva znotraj meja sistema; tj. za finančna sredstva in obveznosti ter za nefinančna proizvedena in neproizvedena sredstva. Vendar pa se zajetje omejuje na tista sredstva, ki se uporabljajo v gospodarski dejavnosti in pri katerih lahko nastanejo lastniške pravice.

1.87 Stanja se torej ne prikazujejo za sredstva, kot so človeški kapital in naravni viri, ki niso nikogaršnja last. Znotraj svojih mej je sistem ESR 2010 izčrpen tako glede tokov kot tudi glede stanj. To pomeni, da se lahko vse spremembe stanj popolnoma pojasnijo z zajetimi tokovi.

Sistem računov in agregati

Računovodska pravila

1.88 Račun prikazuje spremembe vrednosti, ki nastanejo v enoti ali sektorju glede na naravo gospodarskih tokov, prikazanih v računu. Gre za tabelo z dvema stolpcema. Tekoči računi so tisti, ki kažejo proizvodnjo, ustvarjanje in alokacijo dohodka, razdelitev ter prerazdelitev dohodka ter njegovo porabo. Računi akumulacije so računi kapitala in finančni računi ter računi drugih sprememb obsega.

Terminologija za obe strani računov

1.89 Sistem ESR 2010 prikazuje „vire“ na desni strani tekočih računov; tu se pojavljajo transakcije, ki povečujejo ekonomsko vrednost enote ali sektorja. Leva stran računov kaže „porabe“ – transakcije, ki zmanjšujejo ekonomsko vrednost. Desna stran računov akumulacije prikazuje„spremembe obveznosti in neto vrednosti“, leva pa „spremembe sredstev“. Bilance stanja so prikazane z „obveznostmi in neto vrednostjo“ (razlika med sredstvi in obveznostmi) na desni strani ter s „sredstvi“ na levi. Primerjava dveh zaporednih bilanc stanja kaže spremembe obveznosti in neto vrednosti ter spremembe sredstev.

1.90 V ESR razlikujemo med pravnim in ekonomskim lastništvom. Merilo za zajemanje transferja blaga iz ene enote v drugo je prehod ekonomskega lastništva iz ene enote v drugo. Pravni lastnik je enota, ki ima zakonsko pravico do ugodnosti lastništva. Kljub temu pa lahko pravni lastnik podpiše pogodbo z drugo enoto, da ta sprejme tveganja in koristi uporabe blaga, ki se izdeluje, v zameno za dogovorjeno plačilo. Narava sporazuma je finančni najem, medtem ko plačila odražajo samo ponudnikovo dajanje sredstev na razpolago posojilojemalcu. Na primer, če je banka pravni lastnik letala in se z letalsko družbo odloči za dogovor finančnega najema za upravljanje letala, je, kar zadeva transakcije v računih, lastnik letala letalska družba. Istočasno ob prikazu nakupa letala s strani letalske družbe banka letalski družbi pripiše posojilo, ki odraža dolgovane zneske za uporabo letala za vnaprej.

Dvojno knjiženje / četverno knjiženje

1.91 Nacionalno računovodstvo za enoto ali sektor temelji na načelu dvojnega knjiženja. Vsaka transakcija se zajame dvakrat, enkrat kot vir (ali kot sprememba obveznosti) in enkrat kot poraba (ali kot sprememba sredstev). Vsota transakcij, ki se zajamejo kot viri ali spremembe obveznosti, in vsota transakcij, ki se zajamejo kot porabe ali spremembe sredstev, morata biti enaki; s tem se lahko preverja skladnost računov.

1.92 Nacionalni računi – z vsemi enotami in vsemi sektorji – temeljijo na načelu četvernega knjiženja, ker sta v večini transakcij udeleženi dve institucionalni enoti. Oba udeležena nosilca transakcij vsako transakcijo zajameta dvakrat. Na primer socialni prejemki v denarju, ki jih enota države plača gospodinjstvu, so v računih države prikazani kot poraba v postavki transferji ter kot negativna pridobitev sredstev v postavki gotovina in vloge, v računih sektorja gospodinjstev pa so prikazani kot vir v postavki transferji ter kot pridobitev sredstev v postavki gotovina in vloge.

1.93 Transakcije znotraj ene enote (npr. potrošnja proizvodnje v enoti, ki jo je proizvedla) zahtevajo le dve vknjižbi, katerih vrednosti je treba oceniti.

Vrednotenje

1.94 Razen nekaterih spremenljivk, ki zadevajo prebivalstvo in delo, sistem ESR 2010 vse tokove in stanja prikazuje v denarnem izrazu. Tokovi in stanja se merijo glede na njihovo menjalno vrednost, tj. vrednost, po kateri se dejansko zamenjujejo ali bi se lahko zamenjevali za denar. Tržne cene so torej referenca ESR za vrednotenje.

1.95 V primeru denarnih transakcij, imetij v denarju in obveznosti so zahtevane vrednosti neposredno razpoložljive. V večini drugih primerov je najboljša metoda vrednotenja sklicevanje na tržne cene za podobno blago, storitve ali sredstva. Ta metoda se uporablja npr. za blagovno menjavo in za stanovanjske storitve za lastne potrebe. Kadar tržne cene za podobne proizvode niso na voljo, na primer v primeru netržnih storitev, ki jih proizvaja država, se vrednotenje opravi s seštevanjem proizvodnih stroškov. Če ni tržne cene, na katero bi se bilo mogoče sklicevati, stroški pa niso na voljo, se tokovi in stanja lahko vrednotijo po diskontirani sedanji vrednosti pričakovanih prihodnjih donosov. Ta zadnja metoda se lahko uporabi samo kot izhod v sili.

1.96 Stanja se vrednotijo v tekočih cenah, ki so veljale na dan, na katerega se bilanca stanja nanaša, in ne na dan proizvodnje ali pridobitve blaga ali sredstev, ki tvorijo stanje. Stanja je treba vrednotiti po ocenjenih odpisanih tekočih vrednostih pridobitve ali po proizvodnih stroških.

Posebna vrednotenja proizvodov

1.97 Zaradi transportnih stroškov, trgovskih marž in davkov minus subvencij na proizvode proizvajalec in porabnik danega proizvoda njegovo vrednost navadno dojemata različno. Da bi bil sistem ESR 2010 čim bliže pogledom nosilcev transakcij, prikaže vse porabe v kupčevih cenah, ki vključujejo transportne stroške, trgovske marže in davke minus subvencije na proizvode, proizvodnjo pa v osnovnih cenah, ki teh