0. PODROČJE UPORABE Ta direktiva se uporablja za varnostne pasove in sisteme za zadrževanje potnikov, konstruirane za vgradnjo v vozila, kakor so opredeljena v Prilogi II k Direktivi 70/156/EGS, in namenjene posamični uporabi, to je kot osebna oprema odraslih oseb na sedežih, obrnjenih v smeri vožnje ali v smeri, nasprotni smeri vožnje, ter za sisteme za zadrževanje otrok, namenjene vgradnji v vozila kategorij M1 in N1.

1. POMEN IZRAZOV V tej direktivi:

1.1 ‚varnostni pas‘ pomeni sistem trakov z varnostno sponko, napravami za nastavitev ter pritrdilnimi elementi, ki ga je mogoče pritrditi v vozilo na motorni pogon in je narejen tako, da z omejevanjem gibljivosti telesa uporabnika pasu zmanjšuje možnost poškodb za njegovega uporabnika ob trčenju ali nenadnem zmanjšanju hitrosti vozila. Takšen sistem se ponavadi imenuje ‚sistem pasov‘, pri čemer izraz zajema tudi vsako napravo za absorpcijo energije ali navijanje pasu nazaj;

1.1.1 ‚trebušni pas‘ pomeni pas, ki poteka čez prednjo stran uporabnikovega medeničnega predela;

1.1.2 ‚diagonalni pas‘ pomeni pas, ki poteka diagonalno čez prednjo stran prsnega koša, od boka do rame na nasprotni strani;

1.1.3 ‚tritočkovni pas‘ pomeni pas, ki je v bistvu kombinacija trebušnega pasu in diagonalnega pasu;

1.1.4 ‚H-pas‘ pomeni pas, ki ga sestavljajo trebušni pas ter pasovi čez ramena;

1.2 ‚tip pasu‘ pomeni kategorijo pasov, ki se ne razlikujejo bistveno v naslednjih vidikih:

1.2.1 trdih delih (sponka, pritrdilni elementi, navijalo itd.);

1.2.2 materialu, tkanju, merah in barvi pasov;

1.2.3 geometriji sistema pasov;

1.3 ‚trak‘ pomeni prilagodljiv element, ki mora držati telo uporabnika ter prenašati sile na pritrdišča pasu;

1.4 ‚sponka‘ pomeni napravo za hitro odpenjanje, ki uporabniku omogoča, da ga pas drži. Sponka lahko vključuje napravo za nastavitev pasu, razen sponka H-pasu;

1.5 ‚naprava za nastavitev pasu‘ pomeni napravo, ki omogoča, da se pas nastavi po zahtevah posameznega uporabnika ter položaju sedeža. Naprava za nastavitev je lahko del sponke, navijala ali katerega koli drugega dela varnostnega pasu;

1.6 ‚pritrdilni elementi‘ pomenijo dele sistema pasov, vključno s potrebnimi varnostnimi deli, ki omogočajo pritrditev v pritrdišča pasov;

1.7 ‚naprava za absorpcijo energije‘ pomeni napravo, ki absorbira energijo neodvisno ali skupaj s pasom in je del sistema pasov;

1.8 ‚navijalo‘ pomeni napravo za delno ali celotno navitje traku varnostnega pasu;

1.8.1 ‚navijalo brez zaskočitve (tip 1)‘ pomeni navijalo, iz katerega se celotna dolžina traku potegne z manjšo zunanjo silo in ki ne omogoča nobenega reguliranja izvlečenega traku;

1.8.2 ‚navijalo z ročno sprostitvijo (tip 2)‘ pomeni navijalo, ki ga mora uporabnik ročno sprostiti, da bi dobil želeno dolžino izvlečenega traku, in ki se samodejno zaskoči, ko je ta postopek končan;

1.8.3 ‚navijalo s samodejno zaskočitvijo (tip 3)‘ pomeni navijalo, ki omogoča, da se pas izvleče do želene dolžine, in ki potem, ko se sponka zapne, samodejno regulira pas glede na uporabnika. Nadaljnje izvlečenje pasu ni mogoče, če tega ne naredi uporabnik pasu namerno;

1.8.4 ‚navijalo z zaskočitvijo v sili (tip 4)‘ pomeni navijalo, ki pri normalnem načinu vožnje ne omejuje svobode gibanja uporabnika varnostnega pasu. Ima napravo za reguliranje dolžine, ki samodejno prilagaja dolžino glede na uporabnika, ter mehanizem za zaskočitev, ki se v sili sproži:

1.8.4.1 pojemek vozila (enostranska občutljivost);

1.8.4.2 katera koli kombinacija pojemka vozila, gibanja tkanine ali katerega koli drugega samodejnega delovanja (večstranska občutljivost);

1.8.5 ‚navijalo z zaskočitvijo v sili z višjim pragom odziva (tip 4N)‘ pomeni navijalo tipa iz točke 1.8.4, vendar s posebnimi lastnostmi za uporabo v vozilih kategorij M2, M3, N1, N2 in N3; (1)

1.8.6 ‚naprava za nastavitev varnostnega pasu po višini‘ pomeni napravo, ki omogoča nastavitev višine zgornje zanke pasu skladno s potrebami posameznega uporabnika in z lego sedeža. Ta naprava se lahko šteje za del varnostnega pasu ali pa za del pritrdišča varnostnega pasu;

1.9 ‚pritrdišča pasu‘ pomenijo dele ogrodja vozila ali sedeža ali vsakega drugega dela vozila, kamor so pritrjeni varnostni pasovi;

1.10 ‚tip vozila‘ glede na varnostne pasove in sisteme za zadrževanje potnikov pomeni kategorijo vozil na motorni pogon, ki se ne razlikujejo v tako bistvenih vidikih, kot so mere, oblika ter uporabljeni material v delih ohišja vozila ali sedeža ali katerem koli drugem delu vozila, kamor so pritrjeni varnostni pasovi ali sistemi za zadrževanje potnikov;

1.11 ‚sistem za zadrževanje potnikov‘ pomeni sistem, sestavljen iz sedeža, pritrjenega s primernimi sredstvi na ohišje vozila, ter varnostnega pasu z vsaj enim pritrdiščem na sedežu;

1.12 ‚sedež‘ pomeni element, ki je ali pa ni del konstrukcije vozila, skupaj z opremo, kjer lahko sedi ena odrasla oseba. Izraz pomeni oboje, tako ločen sedež kot tudi del sedežne klopi, kjer lahko sedi ena oseba;

1.12.1 ‚prednji potniški sedež‘ pomeni kateri koli sedež, pri katerem se ‚najbolj sprednja točka H‘ zadevnega sedeža nahaja v navpični prečni ravnini skozi točko R voznika ali pred njo;

1.13 ‚skupina sedežev‘ pomeni bodisi sedež v obliki klopi ali pa ločene sedeže drugega ob drugem (pritrjene tako, da so prednja pritrdišča enega od sedežev poravnana s prednjimi ali zadnjimi pritrdišči drugih sedežev ali pa so med sidrišči drugega sedeža), na katerih lahko sedi ena ali več odraslih oseb;

1.14 ‚sedežna klop‘ pomeni strukturo skupaj z opremo, kjer lahko sedita najmanj dve odrasli osebi;

1.15 ‚sistem za nastavitev‘ pomeni napravo, s pomočjo katere je mogoče sedež ali njegove dele nastaviti v položaj, ustrezen telesni zgradbi uporabnika sedeža. Ta naprava omogoča zlasti:

1.15.1 nastavitev po dolžini;

1.15.2 nastavitev po višini;

1.15.3 nastavitev kota;

1.16 ‚pritrdišče sedeža‘ pomeni sistem, s katerim je sedež pritrjen na ohišje vozila, skupaj s pripadajočimi deli na konstrukciji vozila;

1.17 ‚tip sedeža‘ pomeni kategorijo sedežev, ki se ne razlikujejo v tako bistvenih vidikih, kot so:

1.17.1 zgradba, oblika, mere in material;

1.17.2 tip in mere sistemov za nastavitev ter vseh sistemov za zaskočitev (blokiranje);

1.17.3 tip in mere pritrdišč pasov na sedežu, pritrdišč sedeža ter pripadajočih delov na konstrukciji vozila;

1.18 ‚sistem za odmikanje‘ pomeni napravo, ki omogoča odmikanje sedeža ali dela sedeža pod kotom ali po dolžini ter brez fiksne vmesne pozicije zaradi olajšanja vstopa potnikom;

1.19 ‚sistem za zaskočitev‘ pomeni napravo, ki omogoča, da sedež in njegovi deli ostanejo v katerem koli položaju za uporabo;

1.20 ‚ugreznjen gumb za odpiranje sponke‘ pomeni sponko, katere ni mogoče odpreti s kroglo premera 40 mm;

1.21 ‚neugreznjen gumb za odpiranje sponke‘ pomeni sponko, katero je mogoče odpreti s kroglo premera 40 mm;

1.22 ‚zategovalnik‘ pomeni dodatno ali vgrajeno napravo, ki napenja pas zaradi zmanjšanja ohlapnosti pasu med trkom;

1.23 ‚referenčno območje‘ pomeni prostor med dvema vzdolžnima navpičnima ravninama, med seboj oddaljenima 400 mm in simetričnima glede na točko H ter določenima z obračanjem naprave, opisane v Prilogi II k Direktivi Sveta 74/60/EGS (2) iz navpične v vodoravno lego. Naprava mora biti nameščena, kakor je navedeno v omenjeni prilogi, in nastavljena na največjo dolžino 840 mm;

1.24 ‚sklop zračne blazine‘ pomeni napravo, vgrajeno v vozila na motorni pogon kot dopolnilo varnostnih pasov in sistemov za zadrževanje potnikov; to so sistemi, ki ob močnem trku vozila samodejno odprejo gibljivo konstrukcijo, namenjeno, da s pomočjo stisnjenega plina, ki ga vsebuje, omeji silo stika enega ali več delov telesa potnika v vozilu z notranjimi deli prostora za potnike;

1.25 ‚zračna blazina sovoznika‘ pomeni sklop zračne blazine za zaščito potnika(-ov) na drugih sedežih razen vozniškega ob čelnem trčenju;

1.26 ‚naprava za zadrževanje otrok‘ pomeni sklop elementov, ki predstavljajo kombinacijo trakov ali gibljivih delov z varovalno sponko, naprav za nastavitev, pritrdilnih elementov ter v nekaterih primerih dopolnilnega sedeža in/ali zaslona za primer trka, ki jih je mogoče pritrditi v vozilu na motorni pogon. Ta sistem je konstruiran tako, da ob trku ali nenadnem zmanjšanju hitrosti vozila z omejitvijo gibanja telesa uporabnika zmanjša nevarnost poškodbe;

1.27 ‚obrnjen v smer, nasprotno smeri vožnje‘ pomeni obrnjenost v smer, ki je nasprotna smeri vožnje vozila.

2. ES-HOMOLOGACIJA SESTAVNEGA DELA

2.1 Vloga za podelitev ES-homologacije sestavnega dela

2.1.1 Vlogo za podelitev ES-homologacije sestavnega dela na podlagi člena 3(4) Direktive 70/156/EGS za tip varnostnih pasov vloži proizvajalec. Vlogo za podelitev ES-homologacije sestavnega dela na podlagi člena 3(4) Direktive 70/156/EGS za tip sistema za zadrževanje potnikov vloži njegov proizvajalec ali pa proizvajalec vozila, v katero bo tak sistem vgrajen.

2.1.2 Vzorec opisnega lista je v Dodatku 1 Priloge II.

2.1.3 Tehnični službi, ki opravlja preskuse za homologacijo sestavnega dela, je treba predložiti naslednje vzorce.

2.1.3.1 Šest vzorcev, od katerih je eden referenčni vzorec.

2.1.3.2 10 metrov vsake vrste traku, uporabljene za ta tip varnostnega pasu.

2.1.3.3 Tehnična služba, ki izvaja preskuse za homologacijo sestavnega dela, je upravičena zahtevati dodatne vzorce.

2.1.4 Pri sistemih za zadrževanje potnikov mora vložnik tehnični službi, ki opravlja preskuse za homologacijo sestavnega dela za sisteme za zadrževanje potnikov, predložiti dva vzorca, ki lahko vključujeta dva vzorca pasov iz točke 2.1.2.1 in, po izbiri proizvajalca, eno vzorčno vozilo tistega tipa, ki mu je treba podeliti homologacijo, ali pa del ali dele vozila, ki jih tehnična služba šteje za bistvene.

2.1.5 Pri sistemih za zadrževanje otrok je treba predložiti štiri vzorce:

2.1.5.1 10 metrov vsake vrste traku, uporabljene pri sistemu za zadrževanje otrok, razen mednožnega dela pasu, pri katerem je treba predložiti dva metra; in

2.1.5.2 navodila in podatke o pakiranju v skladu z odstavkom 14 Priloge XVII.

2.1.5.3 Tehnična služba, ki izvaja preskuse za homologacijo sestavnega dela, je upravičena zahtevati dodatne vzorce.

2.1.5.4 Če se pri prenosnih ležiščih za otroka zadrževalni sistem lahko uporablja v kombinaciji z več tipi prenosnih ležišč, mora proizvajalec sistema za zadrževanje predložiti njihov seznam.

2.1.5.5 Če se za pritrditev sistema za zadrževanje otrok uporablja homologiran varnostni pas za odrasle osebe, je treba v vlogi navesti kategorijo varnostnega pasu za odrasle, ki ga je treba uporabiti, npr. statični trebušni pas.

2.1.6 Pred podelitvijo homologacije se mora pristojni organ prepričati, da obstajajo zadovoljivi ukrepi za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje.

2.2 Oznake

2.2.1 Vzorci tipa pasu ali tipa sistema za zadrževanje potnikov, dostavljeni za pridobitev ES-homologacije sestavnega dela po 2.1.3 ali 2.1.4, morajo biti jasno in neizbrisno označeni z imenom proizvajalca, znamko ali oznako.

2.2.2 Vzorci sistema za zadrževanje otrok, dostavljeni skladno s točkama 2.1.5 in 2.1.5.1, morajo biti jasno in neizbrisno označeni z imenom proizvajalca, njegovimi začetnicami ali znamko.

2.2.2.1 Eden izmed plastičnih delov naprave za zadrževanje otrok (npr. školjka, zaslon, oblazinjenje itd.) razen pasov, mora biti jasno (in neizbrisno) označen z letom proizvodnje.

2.2.2.2 Če se sistem za zadrževanje otrok uporablja skupaj z varnostnim pasom za odraslo osebo, mora biti pravilen potek naleganja trakov jasno označen z risbo, trajno nameščeno na sistemu za zadrževanje otrok. Če je sistem za zadrževanje otrok pritrjen na svoje mesto z varnostnim pasom za odraslo osebo, mora biti potek naleganja varnostnega pasu za sisteme, obrnjene naprej, in za tiste, obrnjene nazaj, jasno razviden na izdelku z barvnimi oznakami. Za označitev naleganja varnostnega pasu, ko je otroški sedež obrnjen v smeri vožnje, se uporabi rdeča barva, za primer, ko je otroški sedež obrnjen nazaj, pa modra. Isti barvi se uporabita tudi na nalepkah na napravi, ki označujejo način uporabe. Posamezne lege naleganja trebušnega in ramenskega dela varnostnega pasu morajo biti označene na izdelku z barvnimi oznakami in/ali besedami. Označbe, določene zgoraj, morajo biti vidne, ko je naprava za zadrževanje otrok v vozilu. Pri sistemih za zadrževanje otrok razreda 0 morajo biti te oznake vidne tudi takrat, ko je otrok nameščen v sami napravi.

2.2.2.3 Na sistemih za zadrževanje otrok, obrnjenih nazaj, mora biti trajno pritrjena nalepka z naslednjim opozorilom, ki je vidna tudi po vgraditvi naprave: ZELO NEVARNO Ne uporabljajte na sedežih, zavarovanih z zračno blazino Ta nalepka mora biti v jeziku države, v kateri se naprava prodaja.

2.2.2.4 Pri sistemih za zadrževanje otrok, ki se lahko uporabljajo obrnjeni v smeri vožnje ali pa v nasprotni smeri, je treba navesti tudi: POMEMBNO NE UPORABLJAJTE OBRNJENO V SMERI VOŽNJE, ČE OTROK NE PRESEGA TEŽE … (Glej navodila za uporabo)

2.3 Splošne zahteve

2.3.1 Vsak vzorec, predložen skladno z 2.1, mora ustrezati zahtevam iz 2.3 do 2.7.

2.3.2 Pri sistemih za zadrževanje otrok mora vsak vzorec, predložen skladno z 2.1, ustrezati bistvenim zahtevam iz Priloge XVII.

2.3.3 Pas ali sistem za zadrževanje potnikov mora biti konstruiran in izdelan tako, da ob pravilni vgradnji in uporabi zadovoljivo deluje in zmanjšuje možnost telesnih poškodb ob nesreči.

2.4 Togi deli

2.4.1 Splošno

2.4.1.1 Togi deli, kot so sponke, naprave za nastavitev, pritrdilni elementi in podobno, ne smejo imeti ostrih robov, ki bi lahko povzročili obrabo ali trganje pasu zaradi drgnjenja.

2.4.1.2 Vsi deli sistema pasov, ki bi lahko bili izpostavljeni koroziji, morajo biti primerno zaščiteni. Po opravljenem korozijskem preskusu, predpisanem v 2.7.2, izkušen opazovalec ne sme s prostim očesom videti nobenih znakov slabšega stanja, ki bi lahko ogrozilo pravilno delovanje naprave, niti nobene omembe vredne korozije.

2.4.1.3 Togi deli, namenjeni absorpciji energije ali ki bodo izpostavljeni obremenitvam ali pa bodo obremenitev prenašali naprej, ne smejo biti lomljivi.

2.4.1.4 Togi in plastični deli varnostnega pasu morajo biti nameščeni tako, da se pri normalni uporabi motornega vozila ne morejo ujeti pod drseč sedež ali med vrata vozila. Če eden od delov ne ustreza navedenim zahtevam, je treba na njem opraviti preskus s ‚hladnim udarcem‘, določen v 2.7.6.4. Če so po opravljenem preskusu vidne razpoke na plastičnih prevlekah ali ohišjih togih delov, je treba te plastične dele odstraniti, na ostalem delu sklopa varnostnega pasu pa preskusiti preostalo varnost. Če je preostali del še vedno varen ali če vidne razpoke niso prisotne, je treba ponovno preveriti, ali resnično ustreza zahtevam iz 2.4.2, 2.4.3 in 2.6.

2.4.1.5 Uporaba materiala, katerega lastnosti glede zadrževanja vode so enake lastnostim poliamida 6, je prepovedana pri vseh mehanskih delih, na katerih delovanje bi ta lastnost lahko škodljivo vplivala.

2.4.2 Sponka

2.4.2.1 Sponka mora biti narejena tako, da je izključena vsaka možnost nepravilne uporabe; med drugim ne sme biti mogoče, da bi sponka ostala v napol zaprtem položaju. Postopek odpiranja sponke mora biti očiten. Deli sponke, ki bi lahko prišli v stik s telesom uporabnika, morajo imeti površino najmanj 20 cm2 in širino vsaj 46 mm, izmerjeno v ravnini, ki je največ 2,5 mm oddaljena od stične površine. Pri sponkah H-pasov se šteje, da je zgornja zahteva izpolnjena, če je stična površina sponke s telesom uporabnika od 20 do 40 cm2.

2.4.2.2. Tudi kadar sponka ni obremenjena, mora ostati zaprta ne glede na svoj položaj. Odpreti je ne sme biti mogoče s silo, manjšo od 1 daN. Sponka mora biti narejena tako, da jo je lahko prijeti in uporabljati. Odpreti se mora pod obremenitvijo, podrobneje določeno v 2.7.9.2. Sponka se mora odpirati s pritiskom na gumb ali podobno napravo. Projekcija površine gumba v legi sprostitve sponke na površino, pravokotno na smer začetnega premika gumba, mora imeti naslednje mere: — pri napravah, obdanih z ohišjem, površino, ne manjšo od 4,5 cm2, ter širino, ne manjšo od 15 mm, — pri napravah, ki niso obdane z ohišjem, površino, ne manjšo od 2,5 cm2, ter širino, ne manjšo od 10 mm. Ta površina mora biti obarvana rdeče. Noben drug del sponke ne sme biti iste barve.

2.4.2.3 Sponka mora prenesti večkratno zapiranje in odpiranje. Pred dinamičnim preskusom, navedenim v 2.7.8, mora prestati 5 000 odpiranj in zapiranj pri običajnih pogojih uporabe. Pri sponkah H-pasov se ta preskus lahko opravi tudi, če se ne uporabijo vsi jezički.

2.4.2.4 Po opravljenih preskusih iz 2.7.6.3 mora sponka normalno delovati.

2.4.2.5 Sila, potrebna za odpiranje sponke v preskusu iz 2.7.9, ne sme presegati 6 daN.

2.4.2.6 Trdnost sponke se preskusi skladno z zahtevami iz 2.7.6.1 in 2.7.6.5, kar je primerneje. Pri predpisani obremenitvi se sponka ne sme zlomiti, deformirati ali se odtrgati.

2.4.2.7 Če se pri sponkah, ki vsebujejo skupni element za dve napravi, lahko sponka ene naprave uporablja skupaj z ustreznim delom te naprave in z enakim delom druge naprave, se trdnost in odpiranje preskusita s preskusoma iz 2.7.8 in 2.7.9 za oba možna načina uporabe.

2.4.3 Naprava za nastavitev pasu

2.4.3.1 Dva vzorca vsake naprave za nastavitev pasu se preskusita skladno z zahtevami iz 2.7.4. Zdrs pasu pri posameznem vzorcu naprave za nastavitev ne sme presegati 25 mm, vsi premiki pri vseh napravah za nastavitev pasu pa ne dolžine 40 mm.

2.4.3.2 Trdnost vseh naprav za nastavitev se preskusi skladno z 2.7.6.1. Pri predpisani obremenitvi se naprave ne smejo zlomiti ali odtrgati.

2.4.3.3 Pri izvajanju preskusa skladno z 2.7.6.6 sila, potrebna za rokovanje s katero koli ročno napravo, ne sme presegati 5 daN.

2.4.4 Pritrdilni elementi in naprave za nastavitev pasu po višini Trdnost pritrdilnih elementov se preskusi, kakor je določeno v 2.7.6.1 in 2.7.6.2. Trdnost dejanskih naprav za nastavitev pasu po višini se preskusi, kakor je določeno v 2.7.6.2 te direktive, če naprave niso bile že preskušene na vozilu ob uporabi spremenjene Direktive Sveta 76/115/EGS (3)o pritrdiščih varnostnih pasov. Pri napetosti, ki jo ustvari predpisana obremenitev, se ti deli ne smejo zlomiti ali odtrgati.

2.4.5 Navijala Navijala morajo izpolnjevati spodaj navedene zahteve in uspešno prestati trdnostne preskuse, predpisane v 2.7.6.1 in 2.7.6.2.

2.4.5.1 Navijala s samodejno zaskočitvijo

2.4.5.1.1 Trak varnostnega pasu, opremljen z navijalom s samodejno zaskočitvijo, se med položajema zaskočitve navijala ne sme premakniti za več kot 30 mm. Ko se uporabnik pasu nasloni nazaj, mora pas bodisi ostati v svojem prvotnem položaju ali pa se mora samodejno vrniti v ta položaj po zaporednih premikih uporabnika pasu naprej.

2.4.5.1.2 Če je navijalo del trebušnega pasu, uvlečna sila navijala, merjena na prosti dolžini traku med preskusno lutko in navijalom po točki 2.7.7.4, ne sme biti manjša od 0,7 daN. Pri podobnih meritvah navijala, ki je del diagonalnega varnostnega pasu, uvlečna sila ne sme biti manjša od 0,2 daN in ne večja od 0,7 daN. Če trak teče čez prekretno vodilo, se uvlečna sila meri na prosti dolžini traku med preskusno lutko ter prekretnim vodilom. Če ima varnostni pas napravo, ki pri ročnem ali samodejnem upravljanju preprečuje, da bi se trak navil do konca, pri meritvi uvlečne sile takšna naprava ne sme delovati.

2.4.5.1.3 Trak mora dopuščati ponavljajoče se izvlečenje in navijanje skladno s postopkom iz 2.7.7.1, dokler se ne doseže 5 000 izvlečenj in navijanj. Nato se na navijalu opravi korozijski preskus, predpisan v 2.7.2, ki mu sledi preskus odpornosti proti prahu iz 2.7.7.3. Po vsem tem mora uspešno prestati nadaljnjih 5 000 izvlečenj in navijanj in še vedno izpolnjevati zahteve iz 2.4.5.1.1 in 2.4.5.1.2. Po zgoraj navedenih preskusih mora navijalo še vedno pravilno delovati in učinkovito navijati trak.

2.4.5.2 Navijala z zaskočitvijo v sili

2.4.5.2.1 Pri preskušanju skladno z 2.7.7.2 mora navijalo, ki se zaskoči v sili, izpolniti naslednje zahteve. Pri enostranski občutljivosti v skladu z 1.8.4.1 veljajo samo določbe glede pojemka vozila.

2.4.5.2.1.1 Navijalo tipa 4 se mora zaskočiti, ko pojemek vozila doseže vrednost 0,45 g, navijalo tipa 4N pa takrat, ko pojemek vozila doseže vrednost 0,85 g.

2.4.5.2.1.2 Navijalo tipa 4 se ne sme zaskočiti pri pospeševanju trakov, merjenem v smeri izvlečenja, ki je nižje od 0,8 g, navijalo tipa 4N pa se ne sme zaskočiti pri pospeševanju trakov, nižjem od 1,0 g.

2.4.5.2.1.3 Poleg tega se navijalo ne sme zaskočiti, ko je senzor nagnjen pod kotom, ki ne presega 12o v kateri koli smeri od osnovne lege namestitve po navodilih proizvajalca.

2.4.5.2.1.4 Navijalo se mora zaskočiti, ko je senzor nagnjen pod kotom, ki ni manjši od 27o pri navijalih tipa 4 oziroma od 40o pri navijalih tipa 4N v kateri koli smeri od osnovne lege namestitve po navodilih proizvajalca.

2.4.5.2.1.5 Če je delovanje navijala odvisno od zunanjega signala ali vira energije, mora ta naprava zagotavljati samodejno zaskočitev navijala v primeru odpovedi ali prekinitve signala ali vira energije. Vendar pri navijalu z več občutljivostmi ni potrebno, da je ta zahteva izpolnjena, če je samo ena občutljivost odvisna od zunanjega signala ali vira energije in če je pri izpadu signala ali vira energije voznik o tem obveščen z vidnimi ali zvočnimi sredstvi.

2.4.5.2.2 Pri preskušanju v skladu z 2.7.7.2 mora navijalo z zaskočitvijo v sili z več občutljivostmi, ki vključujejo občutljivost traku, ustrezati zgoraj navedenim zahtevam, poleg tega pa se zaskočiti, ko je pospešek pasu najmanj 2,0 g, merjen v smeri izvlečenja pasu.

2.4.5.2.3 Pri nobenem izmed preskusov, navedenih v 2.4.5.2.1 in 2.4.5.2.2, premik traku, preden se navijalo zaskoči, ne sme presegati 50 mm, izhajajoč iz dolžine, določene v 2.7.7.2.1. Šteje se, da navijalo ustreza zahtevam iz 2.4.5.2.1.2, če se pri vrednostih pospeška traku, predpisanih v navedeni točki, ne zaskoči, dokler ni bilo odvitih vsaj prvih 50 mm traku, izhajajoč iz dolžine, določene v 2.7.7.2.1.

2.4.5.2.4 Če je navijalo del trebušnega pasu, sila navijanja traku ne sme biti manjša od 0,7 daN, merjena na prosti dolžini traku med preskusno lutko in navijalom skladno z 2.7.7.4. Pri podobnih meritvah navijala, ki je del diagonalnega traku, sila navijanja traku ne sme biti manjša od 0,2 daN in ne večja od 0,7 daN. Če trak poteka čez prekretno vodilo, se sila navijanja traku meri na prosti dolžini traku med preskusno lutko in prekretnim vodilom, če ima varnostni pas napravo, ki pri ročnem ali samodejnem upravljanju preprečuje, da bi se trak navil do konca; takšna naprava ne sme delovati pri merjenju sile navijanja traku.

2.4.5.2.5 Trak mora dopuščati ponavljajoče izvlečenje in navijanje skladno s postopkom iz 2.7.7.1, dokler se ne dopolni 40 000 izvlečenj in navijanj. Nato se na navijalu opravi korozijski preskus, predpisan v 2.7.2, ki mu sledi preskus odpornosti proti prahu iz 2.7.7.3. Po vsem tem mora uspešno prestati nadaljnjih 5 000 izvlečenj in navijanj in nato še vedno izpolnjevati zahteve iz 2.4.5.2.1, 2.4.5.2.2, 2.4.5.2.3 in 2.4.5.2.4. Po zgoraj navedenih preskusih mora navijalo še vedno pravilno delovati in učinkovito navijati trak.

2.4.6 Zategovalnik varnostnega pasu

2.4.6.1 Po opravljenem korozijskem preskusu skladno z 2.7.2 mora zategovalnik (vključno s senzorjem za udarec, priključenim nanj z originalnimi vtikači, skozi katere ne teče tok) delovati normalno.

2.4.6.2 Zagotoviti je treba, da nenamerno delovanje naprave ne vključuje nevarnosti telesne poškodbe uporabnika.

2.4.6.3 Pri pirotehničnih zategovalnikih varnostnega pasu

2.4.6.3.1 Po kondicioniranju skladno z 2.7.10.2, pri čemer temperatura ne sme sprožiti delovanja zategovalnika, mora ta delovati normalno.

2.4.6.3.2 Sprejeti je treba varnostne ukrepe zaradi preprečevanja vžiga sosednjih vnetljivih materialov z izhajajočimi vročimi plini.

2.5 Trakovi

2.5.1 Splošno

2.5.1.1 Trakovi morajo biti takšni, da je njihov pritisk na telo uporabnika varnostnega pasu čimbolj enakomerno porazdeljen po njihovi celotni širini ter da se tudi obremenjeni ne zvijajo. Sposobni morajo biti prevzeti in preoblikovati energijo. Trakovi morajo imeti obdelane robove, ki se med uporabo ne smejo razplesti.

2.5.1.2 Trak pod obremenitvijo 980 daN ne sme biti ožji od 46 mm. To mero je treba meriti med preskusom natezne trdnosti, predpisanim v 2.7.5, brez zaustavitve preskusne naprave.

2.5.2 Natezna trdnost po kondicioniranju pri sobni temperaturi Pri dveh vzorcih traku, kondicioniranih skladno z 2.7.3.1, obremenitev pri raztrganju, merjena po postopku iz točke 2.7.5, ne sme biti manjša od 1 470 daN. Razlika med obremenitvijo dveh vzorcev ne sme presegati 10 % tiste izmerjene obremenitve, ki je bila višja.

2.5.3 Natezna trdnost po kondicioniranju v posebnih razmerah Pri dveh vzorcih traku, kondicioniranih skladno z eno od določb 2.7.3 (razen 2.7.3.1), obremenitev pri raztrganju ne sme biti manjša od 75 % povprečja obremenitev, določenih v preskusu iz 2.5.2, in ne manj kot 1 470 daN. Tehnična služba lahko opusti enega ali več teh preskusov, če sestava uporabljenega materiala ali podatki, ki so na voljo, kažejo, da so takšni preskusi odveč.

2.6 Komplet varnostnih pasov ali sistem za zadrževanje potnikov

2.6.1 Zahteve za dinamični preskus

2.6.1.1 Na kompletu varnostnih pasov ali sistemu za zadrževanje potnikov se opravi dinamični preskus skladno z 2.7.8.

2.6.1.2 Dinamični preskus se opravi na dveh kompletih pasov, ki pred tem nista bila obremenjena, izjema so pasovi, ki so del sistemov za zadrževanje potnikov, kjer se dinamični preskus izvede na sistemih za zadrževanje potnikov, namenjenih skupini sedežev, ki pred tem še niso bili obremenjeni. Sponke varnostnih pasov, namenjenih za preskušanje, morajo ustrezati zahtevam iz točke 2.4.2.3. Pri varnostnih pasovih z navijalom se predhodno preskusi odpornost navijala proti prahu po točki 2.7.7.3; poleg tega se pri varnostnih pasovih ali sistemih za zadrževanje potnikov, ki imajo pirotehnični zategovalnik, ta naprava predhodno kondicionira, kakor je določeno v točki 2.7.10.2.

2.6.1.2.1 Na varnostnih pasovih se predhodno opravi preskus odpornosti proti koroziji po točki 2.7.2, nato pa se na sponki opravi 500 odpiranj in zapiranj pri normalnih pogojih uporabe.

2.6.1.2.2 Pri varnostnih pasovih z navijalom se na navijalu opravijo preskusi po točki 2.4.5.1 ali 2.4.5.2. Če je bilo navijalo že preskušeno z vidika odpornosti proti koroziji po predpisih iz točke 2.6.1.2.1, tega preskusa ni treba ponoviti.

2.6.1.2.3 Pri varnostnih pasovih, namenjenih za uporabo z napravo za nastavitev pasu po višini, kakor je opredeljena v točki 1.8.6 zgoraj, se naprava za preskus nastavi v najneugodnejšo lego, ki jo izbere tehnična služba, pristojna za opravljanje preskusov. Vendar, če naprava za nastavitev po višini vključuje pritrdišče, kot omogoča Direktiva Sveta 76/115/EGS (4), lahko tehnična služba, pristojna za izvajanje preskusov, po želji uporabi določbe iz točke 2.7.8.1 spodaj.

2.6.1.2.4 Pri varnostnih pasovih z zategovalnikom se lahko premik, predpisan v točki 2.6.1.4.1 spodaj, zmanjša za polovico. Za namene te točke mora zategovalnik delovati.

2.6.1.3 Pri tem preskusu morajo biti izpolnjene naslednje zahteve:

2.6.1.3.1 noben del varnostnega pasu ali sistema za zadrževanje potnikov, ki varuje uporabnika, se ne sme zlomiti, nobena sponka, sistem zaskočitve ali nastavitve se ne sme odpreti in

2.6.1.3.2 pri trebušnem pasu se sme preskusna lutka v predelu medenice premakniti naprej za 80 do 200 mm. Pri H-pasu se lahko najmanjši premik, predpisan za predel medenice, zmanjša za polovico. Pri drugih vrstah pasov je lahko premik v predelu medenice od 80 do 200 mm ter od 100 do 300 mm v predelu prsnega koša. Ti premiki so premiki v smislu merilnih točk, prikazanih na sliki 6 v Prilogi VIII.

2.6.1.3.3 Pri varnostnih pasovih za uporabo na zunanjem prednjem sedežu, pred katerim je nameščena zračna blazina, je premik referenčnih točk na prsnem košu lahko večji od vrednosti, določenih v točki 2.6.1.3.2 zgoraj, če njena hitrost pri tej vrednosti ne presega 24 km/h.

2.6.1.4 Pri sistemu za zadrževanje potnikov:

2.6.1.4.1 premik referenčnih točk na prsnem košu sme presegati vrednosti iz točke 2.6.1.3.2, če je z izračunom ali nadaljnjimi preskusi mogoče dokazati, da noben del trupa ali glave preskusne lutke, uporabljene pri dinamičnem preskušanju, ne bo prišel v stik s katerim koli prednjim trdim delom vozila, ne glede na stik prsnega koša z volanom, če le-ta izpolnjuje zahteve Direktive Sveta 74/297//EGS (5), in če ne pride do takšnega stika pri hitrosti, višji od 24 km/h. Za takšno oceno mora biti sedež v položaju, ki ga določa točka 2.7.8.1.5.

2.6.1.4.2 Pri vozilih, pri katerih se uporabljajo takšne naprave, morata sistema odmikanja in zaskočitve, ki uporabnikom vseh sedežev omogočata, da zapustijo vozilo, po opravljenem dinamičnem preskusu še vedno delovati ročno.

2.6.1.5 Z odstopanjem od omenjenega je odmik pri sistemih za zadrževanje potnikov lahko večji od vrednosti, opredeljenih v točki 2.6.1.3.2, če je pri zgornjem pritrdišču, vgrajenem na sedežu, upoštevano odstopanje, predvideno v točki 5.5.4 Priloge I k Direktivi 76/115/EGS. Podatki o zadevnem sistemu za zadrževanje potnikov morajo biti navedeni v dopolnilu certifikata o homologaciji iz dodatkov 3 in 4 k Prilogi II.

2.6.2 Natezna trdnost po postopku drgnjenja

2.6.2.1 Za oba vzorca, kondicionirana po točki 2.7.3.6, se ugotovi natezna trdnost v skladu z 2.5.2 in 2.7.6. Znašati mora vsaj 75 % povprečja obremenitev, pri katerih se trak pretrga, izmerjenih med preskusi na nedrgnjenih pasovih, in ne sme biti manjša od najmanjše obremenitve, določene za preskušanje. Razlika med natezno trdnostjo obeh vzorcev ne sme presegati 20 % večje od izmerjene natezne trdnosti. Pri postopkih tipa 1 in tipa 2 se preskus natezne trdnosti opravi samo na vzorcih traku (točka 2.7.5). Pri postopkih tipa 3 se preskus natezne trdnosti opravi na traku in ustreznih togih delih (točka 2.7.6).

2.6.2.2 Spodnja tabela prikazuje elemente, ki se izpostavijo drgnjenju, ter uporabljene postopke. Za vsak postopek se uporabi nov vzorec.



Postopek tipa 1 Postopek tipa 2 Postopek tipa 3 Pritrdilni element — — x Prekretno vodilo — x — Uho za trak na sponki — x x Naprava za nastavitev x — x Deli, prišiti na trak — — x

2.7 Preskusi

2.7.1 Uporaba vzorcev, namenjenih preskušanju za pridobitev ES-homologacije sestavnega dela za tip pasu ali sistema za zadrževanje potnikov (glej Prilogo XIV).

2.7.1.1 Dva vzorca pasov oziroma sistemov za zadrževanje potnikov sta potrebna za pregled sponke, za preskus sponke pri nizki temperaturi, po potrebi za preskus pri nizki temperaturi, opisan v točki 2.7.6.4, preskus trajnosti sponke, preskus odpornosti pasu proti koroziji, za preskuse delovanja navijala ter za preskus odpiranja sponke po dinamičnem preskusu. Eden od teh dveh vzorcev se uporabi za pregled pasu oziroma sistema za zadrževanje potnikov.

2.7.1.2 En varnostni pas oziroma sistem za zadrževanje potnikov je potreben za pregled sponke ter za preskuse trdnosti sponke, vgradnje pritrdilnih elementov, naprav za nastavitev pasu in navijal, če je potrebno.

2.7.1.3 Dva pasova oziroma sistema za zadrževanje potnikov sta potrebna za pregled sponke, za preskus mikro zdrsa in preskus drgnjenja. Na enem od teh dveh vzorcev se opravi preskus delovanja naprave za nastavitev pasu.

2.7.1.4 En vzorec traku se uporabi pri preskušanju odpornosti traku proti trganju. Del tega vzorca je treba shraniti, dokler je homologacija dela veljavna.

2.7.2 Korozijski preskus

2.7.2.1 V prostor za preskušanje se namesti celoten komplet varnostnih pasov skladno z Prilogo XIII. Pri kompletu, ki vsebuje navijalo, mora biti pas odvit na celotno dolžino minus 300 ± 3 mm. Razen kratkih prekinitev, ki so morda potrebne, npr. za preverjanje in dodajanje raztopine soli, mora biti pas izpostavljen preskusu nepretrgoma 50 ur.

2.7.2.2 Po končanem preskusu se pas previdno umije ali potopi v čisto tekočo vodo, ki ni toplejša od 38 °C, da se odstranijo morebitni ostanki soli, nato se pas suši pri sobni temperaturi 24 ur pred pregledom skladno s točko 2.4.1.2.

2.7.3 Kondicioniranje trakov pri preskusu natezne trdnosti Odrezani vzorci traku, kakor je navedeno v točki 2.1.3.2, se kondicionirajo na naslednji način:

2.7.3.1 Kondicioniranje pri sobni temperaturi Trak mora biti najmanj 24 ur v okolju s temperaturo 20 ± 5 °C ter relativno vlago 65 ± 5 %. Če se preskus ne opravi takoj po kondicioniranju, se pas do preskusa shrani v nepredušno zaprti posodi. Natezna trdnost se izmeri v petih minutah potem, ko se trak vzame iz okolja kondicioniranja ali iz zaprte posode.

2.7.3.2 Kondicioniranje s svetlobo

2.7.3.2.1 Uporabijo se določbe priporočila ISO/R 105-B 02-1978. Trak se izpostavi svetlobi tako dolgo, da preskusni etalon modre barve št. 7 obledi do kontrasta, ki ustreza stopnji štiri na lestvici sive barve.

2.7.3.2.2 Po tem kondicioniranju trak ostane najmanj 24 ur v okolju s temperaturo 20 ± 5 °C ter relativno vlago 65 ± 5 %. Če preskusa ni mogoče opraviti takoj po kondicioniranju, se pas do preskusa shrani v nepredušno zaprti posodi. Natezna trdnost se izmeri v petih minutah potem, ko se trak vzame iz okolja kondicioniranja ali iz zaprte posode.

2.7.3.3 Kondicioniranje pri nizkih temperaturah

2.7.3.3.1 Trak mora biti najmanj 24 ur v okolju s temperaturo 20 ± 5 °C ter relativno vlago 65 ± 5 %.

2.7.3.3.2 Nato trak ostane uro in pol na ravni podlagi v komori, v kateri je temperatura zraka –30 ± 5 °C. Nato se pregane in pregib obteži z dvokilogramsko utežjo, predhodno ohlajeno na –30 ± 5 °C. Potem, ko je bil trak obtežen 30 minut v isti komori, se utež odstrani in v petih minutah potem, ko se trak vzame iz komore, se izmeri natezna trdnost.

2.7.3.4 Kondicioniranje pri visokih temperaturah

2.7.3.4.1 Trak mora biti tri ure v prostoru s temperaturo 60 ± 5 °C ter relativno vlago 65 ± 5 %.

2.7.3.4.2 Natezna trdnost se ugotovi v petih minutah potem, ko se trak vzame iz takšnega vročega prostora.

2.7.3.5 Kondicioniranje v vodi

2.7.3.5.1 Trak mora biti tri ure v celoti potopljen v destilirano vodo s temperaturo 20 ± 5 °C, ki ji je bilo dodanega malo omakalnega sredstva. Uporabi se lahko katero koli omakalno sredstvo, primerno za preskušano vlakno.

2.7.3.5.2 Natezna trdnost se ugotovi v desetih minutah potem, ko se trak vzame iz vode.

2.7.3.6 Kondicioniranje z drgnjenjem

2.7.3.6.1 Postopek drgnjenja se opravi povsod tam, kjer je trak v stiku s togim delom pasu. Vendar pa preskusa drgnjenja tipa 1 (2.7.3.6.4.1) ni treba izvajati na napravi za nastavitev pasu, kjer preskus mikro zdrsa (2.7.4) kaže, da pas zdrsne za manj kot polovico predpisane dolžine. Nastavitev na napravi za preskušanje mora približno ohraniti relativno pozicijo traku in stične površine.

2.7.3.6.2 Vzorci, izpostavljeni drgnjenju, morajo ostati vsaj 24 ur v okolju s temperaturo 20 ± 5 °C ter relativno vlago 65 ± 5 %. Sobna temperatura med preskušanjem mora biti med 15 in 30 °C.

2.7.3.6.3 Spodnja tabela navaja zahteve za vsak postopek drgnjenja:



Breme (daN) Frekvenca (Hz) Število ciklov Premik (mm) Postopek tipa 1 2,5 0,5 5 000 300 ± 20 Postopek tipa 2 0,5 0,5 45 000 300 ± 20 Postopek tipa 3 (1) 0 — 5 0,5 45 000 — (1) Glej 2.7.3.6.4.3 Premik iz petega stolpca tabele predstavlja amplitudo nihanja traku naprej in nazaj.

2.7.3.6.4 Posebni pogoji postopka

2.7.3.6.4.1 Postopek tipa 1: za primere, ko trak drsi skozi napravo za nastavitev En del traku se stalno obremeni z navpično silo 2,5 daN. Drugi del, ki poteka vodoravno, se vpne v napravo, ki izvaja gibanje naprej in nazaj. Naprava za nastavitev se namesti tako, da vodoravni del traku ostane obtežen z bremenom (glej sliko 1 v Prilogi XII).

2.7.3.6.4.2 Postopek tipa 2: za primere, ko trak pri prehodu skozi togi del spremeni smer Medsebojni kot obeh delov traku mora ustrezati kotu, prikazanemu na sliki 2 v Prilogi XII. Na trak mora trajno delovati sila 0,5 daN. Če trak pri prehodu skozi togi del večkrat spremeni smer, se sila 0,5 daN lahko poveča tako, da se doseže predpisani premik traku skozi togi del, ki znaša 300 mm.

2.7.3.6.4.3 Postopek tipa 3: za primere, ko je trak pritrjen na togi del tako, da je prišit ali pritrjen na podoben način Skupni premik mora biti 300 ± 20 mm, sila 5 daN pa mora delovati le v času, ki ustreza premiku 100 ± 20 mm za vsak polovični cikel (glej sliko 3 v Prilogi XII).

2.7.4 Preskus mikro zdrsa (glej sliko 3 v Prilogi XII)

2.7.4.1 Pred preskusom mikro zdrsa morajo biti deli oz. naprave varnostnega pasu najmanj 24 ur v okolju s temperaturo 20 ± 5 °C ter relativno vlago 65 ± 5 %.

2.7.4.2 Zagotovi se, da prosti del traku za nastavitev na preskusni napravi gleda v smeri navzgor ali navzdol tako kakor v vozilu.

2.7.4.3 Sila 5 daN (utež) mora delovati na nižji konec dela traku. Drugi del se vpne v napravo, ki izvaja gibanje naprej in nazaj z amplitudo 300 ± 20 mm (glej sliko).

2.7.4.4 Če obstaja prosti del, ki se uporablja kot rezervni trak, ne sme biti na noben način pritrjen ali pripet na obteženi del pasu.

2.7.4.5 Zagotovi se, da je konkavna stran traku na preskusni napravi v ohlapnem položaju glede na napravo za nastavitev obrnjena v isto smer kakor v vozilu. Sila 5 daN na preskusni napravi se vodi navpično tako, da ne pride do nihanja uteži ali zvijanja traku. Pritrdilni element mora biti pritrjen na utež 5 daN na enak način kakor v vozilu.

2.7.4.6 Pred dejanskim začetkom preskusa se postopek ponovi 20-krat, da se samozatezni mehanizem pravilno namesti.

2.7.4.7 Opravi se 1 000 ciklov s frekvenco 0,5 na sekundo s skupno amplitudo 300 ± 20 mm. Sila 5 daN mora delovati le v času, ki ustreza premiku 100 ± 20 mm za vsak polovični cikel.

2.7.5 Preskus natezne trdnosti traku (statični preskus)

2.7.5.1 Preskus se vsakokrat izvede na dveh novih vzorcih traku, ki sta dovolj dolga ter sta bila kondicionirana skladno z eno od določb v 2.7.3.

2.7.5.2 Vsak trak se pritrdi v vpenjalne čeljusti trgalnega stroja. Vpenjalne čeljusti morajo biti izdelane tako, da ne pride do trganja pasu v točki ali blizu točke stika s čeljustmi. Hitrost premikanja znaša okrog 100 mm na minuto. Na začetku preskusa je prosta dolžina vzorca traku med čeljustma stroja 200 ± 40 mm.

2.7.5.3 Ko sila doseže 980 daN, se širina traku izmeri brez zaustavitve delovanja stroja.

2.7.5.4 Obremenitev se nato povečuje, dokler se trak ne strga. Sila, pri kateri se pas strga, se zabeleži.

2.7.5.5 Če pas zdrsne ali se strga v točki stika s katero od čeljusti ali na dolžini 10 mm od nje, preskus ni veljaven. Izvede se nov preskus na novem vzorcu traku.

2.7.6 Statični preskus sestavnih delov varnostnega pasu, ki vsebujejo toge dele

2.7.6.1 Sponka in naprava za nastavitev morata biti s pritrdilnimi elementi varnostnega pasu vpeti v trgalni stroj in obremenjeni s silo 980 daN. Pri H-pasovih se sponka pritrdi na preskusno napravo s trakovi, pritrjenimi na sponko, ter z jezičkom ali jezički, nameščenimi približno simetrično glede na geometrijsko središče sponke. Če pa je sponka ali naprava za nastavitev del pritrdilnega elementa oz. skupnega dela pri tritočkovnem pasu, se sponka ali naprava za nastavitev preskuša s pritrdilnim elementom skladno s točko 2.7.6.2, razen pri navijalih s prekretnim vodilom na zgornjem pritrdišču traku. V tem primeru mora biti obremenitev pri preskusu 980 daN in dolžina preostanka traku, navita na kolut v trenutku zaskočitve, čim bližja meri 450 mm.

2.7.6.2 Pritrdilni elementi in morebitne naprave za nastavitev pasov po višini se preskušajo tako, kakor je opisano v 2.7.6.1, le da je sila 1 470 daN. Pri tem se v skladu z določbami drugega stavka točke 2.7.8.1 uporabijo najneugodnejši pogoji, ki se lahko pojavijo v vozilu, v katerem je pas pravilno nameščen. Pri navijalih se preskus opravi s popolnoma odvitim trakom.

2.7.6.3 Dva vzorca celotnega kompleta pasu se postavita za dve uri v komoro s temperaturo –10 ± 1 °C. Potem, ko se vzameta iz komore, se pripadajoči deli sponke ročno zaprejo.

2.7.6.4 Dva vzorca celotnega kompleta pasu se postavita za dve uri v komoro s temperaturo –10 ± 1 °C. Preskušani trdi in plastični deli se nato drug za drugim položijo na ravno jekleno podlago (ki je bila predhodno skupaj s pasovi v komori), ležečo na vodoravni površini kompaktnega trdega bloka z maso najmanj 100 kg; v času 30 sekund potem, ko so vzeti iz komore, se spusti nanje 18-kilogramska jeklena masa, ki pod vplivom težnosti pade z višine 300 mm. Stran, s katero ta masa udari, mora imeti trdoto najmanj 45 HRC ter obliko izbočene površine s prečnim polmerom 10 mm in vzdolžnim polmerom 150 mm. En vzorec se preskusi z vzdolžno osjo udarne mase v smeri osi pasu, drugi vzorec pa pod kotom 90o na pas.

2.7.6.5 Sponke z deli, ki so skupni dvema varnostnima pasovoma, se obremenijo tako, da se simulirajo pogoji v vozilu, kjer so sedeži v srednji poziciji svoje namestitve. Smer obremenitve se ugotovi skladno s točko 2.7.8.1. Na vsakega od obeh pasov se sočasno deluje s silo 1 470 daN. Naprava, primerna za zgoraj opisani preskus, je prikazana v Prilogi XI.

2.7.6.6 Pri preskusu katere koli ročne naprave za nastavitev mora trak enakomerno teči skozi takšno napravo, upoštevajoč pogoje normalne uporabe, s približno hitrostjo 100 mm/s, največja silo pa se izmeri z natančnostjo 0,1 daN potem, ko se je premaknilo prvih 25 mm pasu. Preskus se opravi v obeh smereh drsenja pasu skozi napravo za nastavitev, pred meritvami pa se opravi 10 ponavljanj.

2.7.7 Dodatni preskusi navijal

2.7.7.1 Vzdržljivost navijala

2.7.7.1.1 Trak se izvleče in spusti, da se zategne nazaj, tolikokrat, kot je zahtevano, in sicer največ 30-krat na minuto. Pri navijalih z zaskočitvijo v sili se v vsakem petem postopku opravi sunkovit poteg, da se navijalo zaskoči. Enako število teh sunkovitih potegov se izvede pri vsaki od petih različnih dolžin izvlečenja, ki predstavljajo 90, 80, 75, 70 in 65 % celotne dolžine traku na navijalu. Če pa je na voljo več kot 900 mm traku, se zgornji odstotki nanašajo na zadnjih 900 mm traku, ki ostane navit na navijalu.

2.7.7.1.2 Naprava, primerna za izvajanje preskusov iz 2.7.7.1.1, je prikazana v Prilogi IV.

2.7.7.2 Zaskočitev navijala z zaskočitvijo v sili

2.7.7.2.1 Zaskočitev navijalo se preskusi, ko ostane na kolutu mehanizma navitih 300 ± 3 mm traku.

2.7.7.2.1.1 Pri navijalu, kjer zaskočitev sproži premikanje traku, se trak izvleče v smeri, enaki tisti, ki se normalno pojavi, ko je navijalo nameščeno v vozilu.

2.7.7.2.1.2 Občutljivost navijala na pojemek vozila se preskuša pri zgoraj omenjenem izvlečenem delu, in sicer v obeh smereh vzdolž dveh pravokotnih osi, ki sta vodoravni, če je navijalo nameščeno v vozilo po navodilih proizvajalca varnostnih pasov. Eno od smeri preskušanja izbere tehnična služba, ki izvaja preskuse za pridobitev homologacije, da se dosežejo najneugodnejše razmere za aktiviranje sistema zaskočitve.

2.7.7.2.2 Naprava, primerna za izvajanje preskusov iz 2.7.7.2.1, je prikazana v Prilogi V. Naprava mora biti izdelana tako, da se doseže zahtevani pospešek, preden se več kot 5 mm pasu izvleče iz navijala, in da se vračanje pasu opravi ob povprečnem naraščanju pospeška za najmanj 25 g/s in ne več kot 150 g/s.

2.7.7.2.3 Za preskus zahtev iz 2.4.5.2.1.3 in 2.4.5.2.1.4 se navijalo namesti na vodoravno mizo, ki se nagiba s hitrostjo, ne večjo od 2o na sekundo, dokler ne pride do zaskočitve. Preskus se ponovi v drugih smereh, da se tako preveri, ali so zahteve izpolnjene.

2.7.7.3 Odpornost proti prahu

2.7.7.3.1 Navijalo se namesti v prostor za preskušanje, kakor ga prikazuje Priloga VI. Njegov relativni položaj mora biti enak tistemu v vozilu. Prostor za preskušanje mora vsebovati količino prahu, ki izpolnjuje zahteve iz točke 2.7.7.3.2. 500 mm traku se izvleče iz navijala, tako da ostane izvlečen, vendar se v minuti ali dveh po vsakem premešanju prahu naredi 10 kompletnih izvlečenj in navijanj. V času petih ur se prah premeša vsakih 20 minut v trajanju 5 sekund s pomočjo stisnjenega zraka, ki je suh in brez mazivnih olj in izhaja skozi odprtino s premerom 1,5 ± 0, 1 mm pri tlaku 5,5 × 105± 0, 5 × 105 Pa.

2.7.7.3.2 Prah, uporabljen v preskusu iz 2.7.7.3.1, mora vsebovati približno 1 kg suhega kremena. Filter, ki prepušča delce, mora ustrezati naslednjim zahtevam: (a) odprtina, velika 150 mm, premer žice 104 µm: prepušča 99 do 100 %; (b) odprtina, velika 105 mm, premer žice 64 µm: prepušča 76 do 86 %; (c) odprtina, velika 75 mm, premer žice 52 µm: prepušča 60 do 70 %.

2.7.7.4 Sila navijanja traku

2.7.7.4.1 Sila pri navijanju se meri na varnostnem pasu, nameščenem na preskusni lutki, tako kakor pri dinamičnem preskusu iz 2.7.8. Napetost v traku se meri čim bližje dotikališča traku z lutko (vendar brez dotika z njo), medtem ko se trak navija s hitrostjo približno 0,6 m na minuto.

2.7.8 Dinamični preskusi varnostnih pasov ali sistema za zadrževanje potnikov

2.7.8.1 Komplet varnostnih pasov se namesti na preskuševalni voziček s sedežem in pritrdišči, kakor to zahteva Priloga VII. Če je varnostni pas namenjen za določeno vozilo ali za določene tipe vozil, razdaljo med preskusno lutko in pritrdišči določi tehnična služba, ki opravlja preskuse, po navodilih za vgradnjo, priloženih pasu, ali po podatkih, ki jih predloži proizvajalec vozila. Če je bil dinamični preskus opravljen za en tip vozila, ga ni treba ponavljati za druge tipe vozil, če je razdalja med posameznimi pritrdišči in ustreznimi pritrdišči preskušanega varnostnega pasu manjša od 50 mm. Alternativno lahko proizvajalci določijo hipotetično lego pritrdišča pri preskusu, da bi zajeli čim večje število dejanskih pritrdiščnih točk. Če ima pas napravo za nastavitev pasu po višini, kakor je določena v 1.8.6 zgoraj, morata biti lega naprave in način njene pritrditve enaka kakor v konstrukciji vozila.

2.7.8.1.1 Pri varnostnem pasu ali sistemu za zadrževanje potnikov, katerega zategovalniki se opirajo na dele, ki niso vgrajeni v samem sklopu varnostnega pasu, se sklop varnostnega pasu pritrdi na preskuševalni voziček skupaj s potrebnimi dodatnimi deli vozila skladno z zahtevami točk 2.7.8.1.2 do 2.7.8.1.6. Če teh naprav ni mogoče preskušati na preskuševalnem vozičku, lahko proizvajalec z običajnim preskusom čelnega trka pri hitrosti 50 km/h po postopku standarda ISO 3560 (1975/11/1 — Cestna vozila — Preskus čelnega trčenja s fiksno oviro) dokaže, da naprava izpolnjuje zahteve direktive. Če je varnostni pas del sklopa, ki je predmet vloge za podelitev homologacije sestavnega dela kot sistem za zadrževanje potnikov, mora biti ta varnostni pas nameščen na tisti del konstrukcije vozila, kjer je normalno nameščen, ta del pa je treba pritrditi na preskuševalni voziček na spodaj opisani način.

2.7.8.1.2 Način pritrditve vozila med preskusom ne sme okrepiti pritrdišč sedežev ali varnostnih pasov ali zmanjšati normalne deformacije konstrukcije. Prisoten ne sme biti noben prednji del vozila, ki bi s tem, ko omejuje gibanje lutke naprej, razen njenih nog, zmanjšal obremenitev, ki ji je med preskusom izpostavljen sistem za zadrževanje potnikov. Manjkajoči deli konstrukcije vozila se lahko zamenjajo z deli z enako trdnostjo, če ne ovirajo gibanja lutke naprej.

2.7.8.1.3 Naprava za pritrditev je zadovoljiva, če ne vpliva na področje, ki se razteza po celotni širini konstrukcije, in če je vozilo ali konstrukcija fiksirana spredaj na razdalji, ki ni manjša od 500 mm od pritrdišča preskušanega sistema za zadrževanje potnikov. Zadaj mora biti konstrukcija pritrjena na razdalji za pritrdišči, ki je dovolj velika, da izpolnjuje zahteve iz 2.7.8.1.2.

2.7.8.1.4 Sedeži morajo biti prilagojeni in postavljeni v tak položaj za voznika ali potnika, za katerega tehnična služba, ki izvaja homologacijske preskuse, meni, da glede na položaj preskusne lutke v vozilu zagotavlja najneugodnejše pogoje glede trdnosti. Položaj sedežev mora biti naveden v poročilu. Če ima sedež nastavljiv naslon, mora biti naslon v položaju, ki ga določi proizvajalec, če pa tega podatka ni, mora biti naslon nameščen tako, da je njegov naklon kar najbližje 25o pri vozilih kategorij M1 in N1 oziroma kar najbližje 15o pri vozilih vseh drugih kategorij.

2.7.8.1.5 Pri ocenjevanju izpolnjevanja zahtev iz 2.6.1.4.1 se upošteva sedež v njegovem najbolj sprednjem položaju za voznika ali potnika, odvisno od mer preskusne lutke.

2.7.8.1.6 Vsi sedeži iste sedežne skupine se preskušajo sočasno.

2.7.8.2 Varnostni pas mora biti nameščen na preskusno lutko, opisano v Prilogi VIII. Deska, debela 25 mm, se namesti med hrbet lutke in naslon sedeža. Pas se namesti na lutko tako, da se trdno prilega. Nato se deska odstrani, lutka pa namesti tako, da se po celotni dolžini hrbta dotika naslona sedeža. Preveri se, da način spenjanja obeh delov sponke ne zmanjšuje zanesljivosti zapiranja sponke.

2.7.8.3 Prosti deli traku morajo segati dovolj daleč od naprav za nastavitev, da dovoljujejo drsenje.

2.7.8.4 Nato se preskuševalni voziček pospeši tako, da ima v trenutku trka lastno hitrost 50 ± 1 km/h, preskusna lutka pa mora ostati stabilna. Pot zaustavitve vozička mora biti 400 ± 50 mm. Med zaviranjem mora ostati voziček v vodoravnem položaju. Voziček se zavira z napravo, ki jo prikazuje Priloga VII, ali katero koli drugo napravo, ki daje enake rezultate. Naprava mora izpolnjevati zahteve iz Priloge IX.

2.7.8.5 Izmerijo se hitrost preskuševalnega vozička v trenutku pred trčenjem, nagib preskusne lutke naprej ter hitrost prsnega koša pri nagibu 300 mm.

2.7.8.6 Po trčenju se vizualno ocenijo varnostni pas ali sistem za zadrževanje potnikov ter njegovi togi deli, brez odpiranja sponke, da se ugotovi, ali je prišlo do kakšne poškodbe ali trganja. Pri sistemih za zadrževanje potnikov se po preskusu opravi pregled, da se ugotovi, ali je prišlo do trajne deformacije delov ohišja vozila, pritrjenih na voziček. Vsaka takšna ugotovljena deformacija se upošteva pri vsakem izračunu v skladu z 2.6.1.4.1.

2.7.9 Preskus odpiranja sponke

2.7.9.1 Za ta preskus se uporabijo pasovi, ki so že prestali dinamični preskus skladno z 2.7.8.

2.7.9.2 Varnostni pas se sname s preskuševalnega vozička brez odpiranja sponke. Sponka se prek pasov, pripetih nanjo, obremeni z natezno silo tako, da so vsi pasovi obremenjeni s silo 60/n daN: ‚n‘ je število pasov, pripetih na sponko, ko je zaprta, njihovo število pa naj bi bilo 2. Če je sponka povezana s togim delom, mora sila delovati tako, da se upošteva kot, ki ga tvorita sponka in togi del med dinamičnim preskusom. Na geometrični center gumba za odpiranje sponke se deluje s silo s hitrostjo 400 ± 20 mm/min, in sicer vzdolž fiksne osi, ki poteka vzporedno s smerjo začetnega gibanja gumba sponke. Med delovanjem sile, potrebne za odpiranje sponke, se sponka s trdno oporo drži na mestu. Ta sila ne sme preseči vrednosti iz točke 2.4.2.5. Dotikalna točka opreme za preskus mora biti kroglaste oblike s polmerom 2,5 ± 0, 1 mm. Imeti mora gladko kovinsko površino.

2.7.9.3 Izmeri se sila, ki odpre sponko, ter zabeleži vsaka napaka sponke.

2.7.9.4 Po preskusu odpiranja sponke se pregledajo sestavni deli pasu ali sistema za zadrževanje potnikov, na katerih so že bili opravljeni preskusi, predpisani v 2.7.8, v poročilu o preskusu pa navede obseg poškodb, nastalih na varnostnem pasu ali sistemu za zadrževanje potnikov pri dinamičnem preskusu.

2.7.10 Dodatni preskusi na varnostnih pasovih z zategovalniki — kondicioniranje Zategovalnik se lahko sname z varnostnega pasu, ki ga je treba preskusiti, in postavi 24 ur na temperaturo 60 ± 5 °C. Nato se temperatura za dve uri poviša na 100 ± 5 °C. V nadaljevanju kondicioniranja se pas postavi 24 ur na temperaturo –30 ± 5 °C. Po umiku iz prostora za kondicioniranje se zategovalnik segreje na temperaturo okolja. Če je bil snet z varnostnega pasu, se nanj ponovno pritrdi.

2.7.11 Poročilo o preskusu Poročilo o preskusu mora vsebovati rezultate preskusov, predpisanih v točki 2.7, in zlasti hitrost preskusnega vozička, največji odklon lutke naprej, položaj sponke, silo, potrebno za odpiranje sponke, ter vsako napako ali trganje. Če v skladu s točko 2.7.8.1 niso bile spoštovane zahteve Priloge VII glede pritrdišč, morajo biti v poročilu navedeni način namestitve pasu ali sistema za zadrževanje potnikov ter pomembni koti in mere. Poročilo mora omeniti tudi vsako zvijanje ali zlom sponke med preskusom. V poročilu o preskusu sistema za zadrževanje potnikov morajo biti podrobno razloženi način pritrditve ohišja vozila na preskusni voziček, položaj sedežev ter naklon naslonov sedežev. Če je odklon lutke naprej presegel vrednosti, predpisane v 2.6.1.3, mora biti navedeno, ali so bile izpolnjene zahteve iz 2.6.1.4.1.

2.8 Skladnost proizvodnje

2.8.1 Vsak varnostni pas ali sistem za zadrževanje potnikov, homologiran po tej direktivi, mora biti izdelan tako, da ustreza homologiranemu tipu in da izpolnjuje zahteve točk 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 in 2.7 zgoraj.

2.8.2 Zaradi preverjanja izpolnjevanja zahtev iz točke 2.8.1 je treba opravljati primerne kontrole proizvodnje.

2.8.3 Praviloma je treba sprejeti ukrepe za zagotavljanje skladnosti proizvodnje v skladu z določbami člena 10 Direktive 70/156/EGS.

2.8.3.1 Posebne zahteve, ki določajo potrebne preskuse ter njihovo pogostnost, so opredeljene v Prilogi XVI k tej direktivi oziroma v Prilogi 16 k dokumentu, na katerega se sklicuje Priloga XVII, kar pride v poštev.

2.9 Navodila

2.9.1 Za vsak varnostni pas, ki se dobavlja ločeno od vozila, mora(-jo) biti v navodilih o pakiranju in vgradnji jasno naveden(-i) tip(-i) vozil, za katerega (katere) je namenjen.

2.9.2 Vsak sistem za zadrževanje otrok mora imeti navodila, ki so opredeljena v Prilogi X.

3. ZAHTEVE ZA VGRADNJO V VOZILO

3.1 Oprema vozila (6)

3.1.1 Z izjemo zložljivih sedežev (kakor so opredeljeni v Direktivi 76/115/EGS) in sedežev za uporabo le pri mirujočem vozilu morajo imeti sedeži vozil, zajetih s členom 9, kategorij M in N (razen tistih vozil kategorij M2 in M3, ki so namenjena tako za mestno vožnjo kot za stoječe potnike) varnostne pasove ali sisteme za zadrževanje potnikov, ki izpolnjujejo zahteve te direktive.

3.1.2 Tipi varnostnih pasov ali sistemov za zadrževanje potnikov za vsak sedež, kjer je potrebna njihova vgradnja, morajo ustrezati tistim, ki so določeni v Prilogi XV (pri katerih se ne smejo uporabljati niti navijala brez zaskočitve (1.8.1) niti navijala z ročno sprostitvijo (1.8.2)). Za vse sedeže, za katere so v Prilogi XV predpisani trebušni pasovi tipa B, je dovoljena uporaba trebušnih pasov tipa Br3, razen če se pri uporabi navijejo tako, da po normalnem zapenjanju v precejšnji meri zmanjšajo udobnost uporabnika.

3.1.3 Če ima vozilo vgrajen sistem za zadrževanje otrok, mora biti ta skladen z ustreznimi zahtevami iz Priloge XVII.

3.1.4 Če varnostni pasovi niso predpisani, se lahko po izbiri proizvajalca vgradi kateri koli tip varnostnih pasov ali sistemov za zadrževanje potnikov. Kot alternativa za trebušne pasove za tiste sedeže, za katere so trebušni pasovi predpisani v Prilogi XV, se lahko vgradijo pasovi razreda A tistih tipov, ki so dovoljeni v Prilogi XV.

3.1.5 Pri tritočkovnih pasovih z navijali mora eno navijalo delovati vsaj na diagonalnem delu pasu.

3.1.6 Razen pri vozilih kategorije M je namesto navijala razreda 4 (1.8.4) dovoljeno navijalo z zaskočitvijo v sili razreda 4N (1.8.5), če je bilo tehnični službi, pristojni za opravljanje preskusov, dokazano, da navijalo razreda 4 ne bi bilo primerno.

3.1.7 Za prednje zunanje in sredinsko postavljene sedeže, prikazane v Prilogi XV in označene s simbolom *, se štejejo za primerne trebušni pasovi tipa, določenega v omenjeni prilogi, če je vetrobransko steklo zunaj referenčnega območja, določenega v Prilogi II k Direktivi 74/60/EGS. Glede na varnostne pasove se vetrobransko steklo šteje za del referenčnega območja, če lahko pride v statični stik s preskusno napravo na način, opisan v Prilogi II k Direktivi 74/60/EGS.

3.1.8 Za vsa sedežna mesta iz Priloge XV, označena s simbolom #, morajo biti na ‚izpostavljenih sedežnih mestih‘, kakor so opredeljena v 3.1.9, vgrajeni trebušni pasovi razredov, kakor so določeni v Prilogi XV.

3.1.9 ‚Izpostavljeno sedežno mesto‘ je tisto, pred katerim ni ‚zaščitnega zaslona‘ znotraj prostora, kakor je določen spodaj: — med dvema vodoravnima ravninama, od katerih ena poteka skozi točko H, druga pa 400 mm nad njo, — med dvema navpičnima vzdolžnima ravninama, simetričnima glede na točko H in med seboj oddaljenima 400 mm, — za prečno navpično ravnino 1,30 m od točke H. V tej zahtevi izraz ‚zaščitni zaslon‘ pomeni površino s primerno trdnostjo in brez vmesnih praznin, skozi katere bi lahko potekala geometrijska projekcija krogle s premerom 165 mm v vzdolžni vodoravni smeri. Sedež se šteje za ‚izpostavljeno sedežno mesto‘, če je površina zaščitnega zaslona v zgoraj določenem prostoru manjša od 800 cm2.

3.1.10 Vsak sedež, označen v Prilogi XV s simbolom , mora biti opremljen s tritočkovnimi varnostnimi pasovi kategorije, kakor je določena v Prilogi XV, razen: — če je neposredno pred sedežem sedež ali drugi deli vozila, skladni s točko 3.5 Dodatka 1 Priloge III k Direktivi Sveta 74/408/EGS (7), ali — če noben del vozila ni in ne more priti pri premikajočem se vozilu v referenčno območje ali — če deli vozila znotraj omenjenega referenčnega območja izpolnjujejo zahteve za absorpcijo energije, določeno v Dodatku 6 Priloge III k Direktivi 74/408/EGS, kadar se lahko vgradijo dvotočkovni pasovi tipa, kakor je določeno v Prilogi XV.

3.1.11 Razen če je v točki 3.1.12 predvideno drugače, mora biti na vsakem potniškem sedežu, zaščitenem z zračno blazino, opozorilo, da se na tem sedežu ne sme uporabljati sistem za zadrževanje otrok, obrnjen nazaj. Opozorilna nalepka v obliki piktograma, ki lahko vključuje razlago, mora biti trajno pritrjena in nameščena tako, da jo hitro opazi oseba, ki bi na ta sedež hotela namestiti sistem za zadrževanje otrok, obrnjen nazaj. Na sliki 1 je prikazan primer možne oblike piktograma. Trajno napotilo mora biti vedno vidno, če opozorilo ni vidno, ko so vrata zaprta.

3.1.12 Zahteve točke 3.1.11 se ne uporabljajo, če je vozilo opremljeno z mehanizmom, ki samodejno zaznava prisotnost nazaj obrnjenega sistema za zadrževanje otrok in ki zagotavlja, da se zračna blazina ne sproži, ko je nameščen ta sistem za zadrževanje otrok.

3.1.13 Za sedeže, ki jih je za uporabo pri mirujočem vozilu mogoče obrniti ali namestiti v druge smeri, zahteve točke 3.1.1 veljajo samo za tiste smeri, ki so namenjene za normalno uporabo pri vožnji vozila po cesti, skladno s to direktivo. V opisnem listu mora biti o tem vključena opomba.

3.2 Splošne zahteve

3.2.1 Varnostni pasovi in sistemi za zadrževanje potnikov morajo biti pritrjeni na pritrdišča skladno z določbami Direktive 76/115/EGS.

3.2.2 Varnostni pasovi in sistemi za zadrževanje potnikov morajo biti nameščeni tako, da ob pravilni uporabi zadovoljivo delujejo in zmanjšujejo možnost telesnih poškodb ob nesreči. Nameščeni morajo biti zlasti tako, da:

3.2.2.1 pasovi ne morejo zavzeti lege, ki bi lahko povzročila nevarnost za potnike;

3.2.2.2 je ob pravilni namestitvi možnost zdrsa pasu z ramena uporabnika zaradi njegovega pomika naprej kar najmanjša;

3.2.2.3 je nevarnost poslabšanja stanja pasu zaradi stika s trdimi deli vozila ali sedeža zmanjšana na minimum.

3.2.2.4 Vsak varnostni pas za vsak sedež mora biti izdelan in nameščen tako, da je pripravljen za uporabo. Če se celoten sedež ali blazina sedeža in/ali naslon lahko preklopijo zaradi omogočanja dostopa v zadnji del vozila oziroma zaradi prevoza blaga ali prtljage, morajo biti po preklapljanju in vračanju sedežev v položaj za sedenje varnostni pasovi, predvideni za te sedeže, dostopni za uporabo ali pa jih ena oseba lahko ponovno najde pod sedežem ali za njim po navodilih za uporabo vozila, pri čemer ni potrebno, da bi bila ta oseba za to usposobljena ali imela izkušnje.

3.2.2.5 Tehnična služba mora preveriti, da v primeru, kadar je jeziček sponke v zapeti sponki in uporabnika ni na sedežu: — morebitna ohlapnost pasu ne preprečuje pravilne namestitve sistema za zadrževanje otrok po navodilih proizvajalca in — se pri tritočkovnih pasovih lahko na trebušnem delu pasu vzpostavi natezna sila najmanj 50 N, če se z natezno silo deluje od zunaj na diagonalnem delu pasu.

3.3 Posebne zahteve za toge dele varnostnih pasov ali sistemov za zadrževanje potnikov

3.3.1 Togi deli, kot so sponke, naprave za nastavitev in pritrdilni elementi, ne smejo v nesreči povečati možnosti telesnih poškodb za uporabnika ali druge potnike v vozilu.

3.3.2 Naprava za odpiranje sponke mora biti uporabniku jasno vidna in lahko dosegljiva, narejena pa tako, da je ni mogoče odpreti po nesreči ali zaradi nepazljivosti. Sponka mora biti nameščena tudi tako, da je lahko dosegljiva reševalcu, ki mora v sili osvoboditi uporabnika. Sponka mora biti nameščena tako, da jo lahko uporabnik pasu, tako neobremenjeno kot takrat, ko nosi težo uporabnika, odpre z enim samim enostavnim gibom ene roke v eni smeri. Pri varnostnih pasovih ali sistemih za zadrževanje potnikov na prednjih zunanjih sedežih, razen pri H-pasovih, mora biti mogoče na enak način sponko tudi zapreti. Prepričati se je treba, da stična površina sponke v stiku z uporabnikom ustreza zahtevam iz točke 2.4.2.1 te priloge.

3.3.3 Ob uporabi pasu se mora pas samodejno prilagoditi uporabniku ali pa mora biti narejen tako, da je ročna naprava za nastavitev lahko dosegljiva, ko uporabnik sedi, ter je primerna in lahka za uporabo. Prav tako mora omogočati uporabniku, da jo zategne z eno roko in pas prilagodi svoji telesni zgradbi in položaju sedeža v vozilu.

3.3.4 Varnostni pasovi ali sistemi za zadrževanje potnikov z navijali morajo biti nameščeni tako, da lahko navijala delujejo pravilno in učinkovito ščitijo trak.

3.4 Pri obveščanju uporabnikov vozila o napravah za prevoz otrok je treba upoštevati zahteve Priloge XVIII.

4. VLOGA ZA PODELITEV ES-HOMOLOGACIJE ZA TIP VOZILA GLEDE NA NAMESTITEV VARNOSTNIH PASOV IN SISTEMOV ZA ZADR EVANJE POTNIKOV

4.1 Vlogo za podelitev homologacije na podlagi člena 3(4) Direktive 70/156/EGS za tip vozila glede na namestitev varnostnih pasov in sistemov za zadrževanje potnikov vloži proizvajalec vozila.

4.2 Vzorec opisnega lista je v Prilogi II, Dodatek 2.

4.3 Tehnični službi, pristojni za opravljanje homologacijskih preskusov, se preda vozilo, ki predstavnik tipa za homologacijo.

5. PODELITEV ES-HOMOLOGACIJE

5.1 Če so ustrezne zahteve izpolnjene, se ES-homologacija podeli na podlagi člena 4(3), in če pride v poštev, člena 4(4) Direktive 70/156/EGS.

5.2 Vzorec certifikata o ES-homologaciji je podan v:

5.2.1 Prilogi II, Dodatek 3, za vloge iz točke 2.1;

5.2.2 Prilogi II, Dodatek 4, za vloge iz točke 4.

5.3 Za vsak homologirani tip varnostnega pasu ali sistema za zadrževanje potnikov in za vsak homologirani tip vozila se podeli homologacijska številka skladno s Prilogo VII k Direktivi 70/156/EGS. Ista država članica ne sme podeliti iste številke drugemu tipu varnostnega pasu ali sistema za zadrževanje potnikov ali drugemu tipu vozila.

6. SPREMEMBA TIPA IN SPREMEMBA HOMOLOGACIJ

6.1 Ob spremembi tipa vozila ali tipa varnostnega pasu ali sistema za zadrževanje potnikov, homologiranega na podlagi te direktive, veljajo določbe člena 5 Direktive 70/156/EGS. Slika 1 Piktogram(glej točko 3.1.11)