01995L0050 — SL — 26.07.2019 — 004.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA SVETA 95/50/ES

z dne 6. oktobra 1995

o enotnih postopkih kontrol cestnega prevoza nevarnega blaga







Člen 1

1. Ta direktiva se uporablja za kontrole, ki jih opravijo države članice v cestnem prevozu nevarnega blaga z vozili, ki potujejo po njihovem ozemlju ali vstopajo na njihovo ozemlje iz tretje države.

Ne uporablja se za prevoz nevarnega blaga z vozili, ki pripadajo ali so v pristojnosti oboroženih sil.

2. Ta direktiva pa ne vpliva na pravico držav članic, da ob ustreznem upoštevanju zakonodaje Skupnosti opravijo kontrole notranjega in mednarodnega prevoza nevarnega blaga na njihovem ozemlju z vozili, katerih ta direktiva ne zajema.

Člen 2

V tej direktivi:

— „vozilo“ pomeni vsako motorno vozilo, namenjeno za vožnjo na cesti, kompletno ali nekompletno, ki ima vsaj štiri kolesa in največjo konstrukcijsko določeno hitrost, ki presega 25 km/h, skupaj s priklopniki, razen vozil na tirnicah, kmetijskih in gozdarskih traktorjev ter vseh mobilnih strojev,

— „nevarno blago“ pomeni nevarno blago, kakor je opredeljeno v Direktivi 94/55/ES,

— „prevoz“ pomeni vsak cestni prevoz, ki ga v celoti ali delno opravlja vozilo na javnih cestah na ozemlju države članice, vključno z nakladanjem in razkladanjem blaga, ki sta zajeta v Direktivi 94/55/ES, brez poseganja v ureditev, določeno v zakonodaji držav članic glede odgovornosti v zvezi s takimi prevozi,

— „podjetje“ pomeni vsako profitno ali neprofitno fizično ali pravno osebo, profitno ali neprofitno združenje ali skupino ljudi, ki ni pravna oseba, in vsak organ v okviru javne oblasti, ki je sam pravna oseba ali je odvisen od organa, ki je pravna oseba, ki prevažajo, nakladajo ali razkladajo nevarno blago ali zagotovijo njegov prevoz, ter tiste, ki začasno skladiščijo, zbirajo, pakirajo ali dobavljajo tako blago v okviru svoje prevozne dejavnosti in se nahajajo na ozemlju Skupnosti,

— „kontrola“ pomeni vsako kontrolo, nadzor, pregled, preverjanje ali formalnost, ki jo opravijo pristojni organi zaradi varnosti prevoza nevarnega blaga.

Člen 3

1. Države članice zagotovijo, da se na reprezentativnem delu pošiljk nevarnega blaga, ki se prevažajo po cesti, opravijo kontrole, določene v tej direktivi, zaradi preverjanja njihove skladnosti z zakonodajo, ki ureja cestni prevoz nevarnega blaga.

2. Take kontrole se izvajajo na ozemlju države članice v skladu s členom 3 Uredbe (EGS) št. 4060/89 in členom 1 Uredbe (EGS) št. 3912/92.

Člen 4

1. Za opravljanje kontrol, predvidenih v tej direktivi, države članice uporabijo kontrolni list iz Priloge I. Izvod tega kontrolnega lista ali potrdilo, iz katerega je razviden rezultat kontrole in ga sestavi organ, ki je kontrolo opravil, se izroči vozniku vozila in se na zahtevo predloži, da se poenostavijo nadaljnje kontrole ali se preprečijo, kadar je to mogoče. Ta odstavek ne posega v pravico držav članic, da izvedejo posebne ukrepe za podrobnejše kontrole.

2. Kontrole so naključne in po možnosti zajemajo velik del cestnega omrežja.

3. Kraji, izbrani za take kontrole, morajo omogočati, da se lahko na vozilih, na katerih so ugotovljene kršitve, le-te odpravijo, ali pa jih organ, ki izvaja kontrolo, če je to ustrezno, umakne iz prometa na kraju samem ali na za to namenjenem kraju, ne da bi bila s tem ogrožena varnost.

4. Če je to ustrezno in ne ogroža varnosti, se lahko vzamejo vzorci blaga, ki se prevaža, za pregled v laboratorijih, ki jih pristojni organ pooblašča za tovrstne preglede.

5. Trajanje kontrol ne sme presegati razumnih časovnih okvirov.

Člen 5

Brez poseganja v druge kazni, ki se lahko naložijo, lahko organi, ki opravljajo kontrolo, vozila, pri katerih se ugotovi ena ali več kršitev predpisov o prevozu nevarnega blaga, zlasti kršitve iz Priloge II, umaknejo iz prometa na kraju samem ali na za to namenjenem kraju in zahtevajo, da se pred nadaljevanjem vožnje kršitve odpravijo ali pa se izvedejo drugi ustrezni ukrepi, odvisno od okoliščin ali varnostnih zahtev, vključno z zavrnitvijo vstopa takim vozilom v Skupnost, če je to potrebno.

Člen 6

1. Kontrole se lahko izvajajo tudi v prostorih podjetij kot preventivni ukrep ali če so bile na cesti ugotovljene kršitve, ki ogrožajo varnost prevoza nevarnega blaga.

2. Namen takih kontrol je zagotoviti, da so varnostni pogoji za cestni prevoz nevarnega blaga v skladu z ustreznimi pravnimi predpisi.

Če se ugotovi ena ali več kršitev, zlasti iz Priloge II, v zvezi s cestnim prevozom nevarnega blaga, se kršitve zadevnega prevoza odpravijo, preden blago zapusti podjetje, ali pa se uporabijo drugi ustrezni ukrepi.

Člen 7

1. Države članice druga drugi pomagajo pri pravilnem izvajanju te direktive.

2. Resne ali ponavljajoče se kršitve, ki ogrožajo varnost prevoza nevarnega blaga in jih povzroči tuje vozilo ali podjetje, je treba prijaviti pristojnim organom v državi članici, v kateri je vozilo registrirano ali v kateri ima podjetje sedež.

Pristojni organi države članice, v kateri so bile ugotovljene resne ali ponavljajoče se kršitve, lahko zahtevajo od pristojnih organov države članice, v kateri je vozilo registrirano ali v kateri ima podjetje sedež, da sprejmejo ustrezne ukrepe glede kršitelja ali kršiteljev.

Ti pristojni organi uradno obvestijo pristojne organe države članice, v katerih so bile ugotovljene kršitve, o vseh ukrepih, sprejetih v zvezi s prevoznikom ali podjetjem.

Člen 8

Če se zaradi ugotovitev cestne kontrole vozila, registriranega v drugi državi članici, upravičeno domneva, da so bile storjene resne ali ponavljajoče se kršitve, ki pa jih ni mogoče odkriti med navedeno kontrolo, ker ni potrebnih podatkov, pristojni organi zadevnih držav članic pomagajo drug drugemu, da se razjasni nastala situacija. Kadar pristojna država članica v ta namen opravi kontrolo v podjetju, mora o rezultatih uradno obvestiti druge zadevne države članice.

Člen 9

1. Vsaka država članica pošlje Komisiji za vsako koledarsko leto najpozneje dvanajst mesecev po koncu tistega leta poročilo o uporabi te direktive, sestavljeno v skladu z vzorcem iz Priloge III, vključno z naslednjimi podatki:

— če je mogoče, ugotovljeno ali ocenjeno količino nevarnega blaga, ki se prevaža po cesti (v prevoženih tonah ali v tonah/kilometer),

— število opravljenih kontrol,

— število vozil, pri katerih je bila opravljena kontrola glede na kraj registracije (vozila, registrirana doma, v drugih državah članicah ali v tretjih državah),

— število in vrsta ugotovljenih kršitev,

— vrsta in število naloženih kazni.

2. Komisija pošlje Evropskemu parlamentu in Svetu prvič leta 1999, potem pa vsaj vsaka tri leta poročilo o tem, kako države članice uporabljajo to direktivo, z navedbo podatkov v skladu z gornjim odstavkom 1.

▼M4

Člen 9a

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 9aa za spremembo prilog, da se prilagodijo znanstvenemu in tehničnemu napredku na področjih, ki jih ureja ta direktiva, zlasti da se upoštevajo spremembe Direktive 2008/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 1 ).

▼M4

Člen 9aa

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.

2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz člena 9a se prenese na Komisijo za obdobje petih let od 26. julija 2019. Komisija pripravi poročilo o prenosu pooblastila najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljšuje za enako dolga obdobja, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja.

3. Prenos pooblastila iz člena 9a lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila iz navedenega sklepa. Sklep začne učinkovati dan po njegovi objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je določen v navedenem sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.

4. Komisija se pred sprejetjem delegiranega akta posvetuje s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice, v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje ( 2 ).

5. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

6. Delegirani akt, sprejet na podlagi člena 9a, začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu in Svetu o tem aktu ali če pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.

▼M4 —————

▼B

Člen 10

1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 1. januarja 1997. O tem takoj obvestijo Komisijo.

Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice sporočijo Komisiji besedilo temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 11

Ta direktiva začne veljati na dan objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti.

Člen 12

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

▼M2









PRILOGA I









PRILOGA II

KRŠITVE

Za namene te direktive ta neizčrpen seznam, razvrščen v tri kategorije tveganja (pri čemer kategorija I pomeni največje tveganje) predstavlja smernice o tem, kaj šteje za kršitev.

Pri določitvi ustrezne kategorije tveganja je treba upoštevati posebne okoliščine, odločitev sama pa mora biti prepuščena presoji izvršnega organa/uradnika na cesti.

Neskladnosti, ki niso naštete v kategorijah tveganja, se razvrstijo v skladu z opredelitvami kategorij.

Če gre za več kršitev na prevozno enoto, se samo kategorija največjega tveganja (kot je razvidno iz točke 39 v Prilogi I k tej direktivi) uporabi za namene poročanja (Priloga III k tej direktivi).

1. Kategorija tveganja I

Kjer neskladnost z ustreznimi določbami ADR ustvarja visoko raven tveganja smrti, resnih poškodb oseb ali škode v okolju, takšne napake/pomanjkljivosti zahtevajo takojšnje in ustrezne korektivne ukrepe, kot je imobilizacija vozila.

Neskladnosti so:

1. Prevoz nevarnega blaga, ki se prevaža, je prepovedan;

2. Puščanje nevarnih snovi;

3. Prevažanje na prepovedan način ali z neustreznim prevoznim sredstvom;

4. Prevažanje razsutega tovora v zabojniku, ki strukturno ni uporaben;

5. Prevažanje z vozilom, ki nima ustreznega potrdila o ustreznosti;

6. Vozilo ni več skladno s standardi ustreznosti in predstavlja neposredno nevarnost (drugače spada v kategorijo tveganja II);

7. Uporabljena je nedovoljena embalaža;

8. Embalaža ni v skladu z navodili za embaliranje;

9. Niso upoštevane posebne določbe za kombinirano embaliranje;

10. Niso upoštevani predpisi o varovanju in zlaganju tovora;

11. Niso upoštevani predpisi o kombiniranem nalaganju tovorkov;

12. Niso upoštevane dovoljene stopnje polnjenja cistern ali tovorkov;

13. Niso upoštevane določbe o omejitvi količine, ki se prevaža v eni prevozni enoti;

14. Prevažanje nevarnega blaga brez kakršne koli oznake o njegovi prisotnosti (npr. listine, označenje ali etiketiranje tovorkov, tablice in oznake na vozilu …);

15. Prevažanje brez kakršne koli tablice ali oznake na vozilu;

16. Ni podatkov o snovi v prevozu, ki bi omogočila določitev kategorije tveganja I (npr. številka UN, ustrezno odpremno ime, vrsta embalaže …);

17. Voznik nima veljavnega potrdila o poklicni usposobljenosti;

18. Uporablja se ogenj ali nezavarovano svetilo;

19. Ne upošteva se prepoved kajenja.

2. Kategorija tveganja II

Kjer neskladnost z ustreznimi določbami ADR ustvarja tveganje poškodb oseb ali škode v okolju, takšne napake/pomanjkljivosti običajno zahtevajo ustrezne korektivne ukrepe, kot je zahteva po odpravi napake/pomanjkljivosti na kraju kontrole, če je mogoče in ustrezno, najkasneje pa ob zaključku trenutnega prevoza.

Neskladnosti so:

1. Prevozna enota je sestavljena iz več kot enega priklopnika/polpriklopnika;

2. Vozilo ni več skladno s standardi ustreznosti, a ne predstavlja neposredne nevarnosti;

3. Vozilo ni opremljeno z delujočimi gasilnimi aparati, kot se zahteva; gasilni aparat še vedno velja za uporabnega, če manjkata zgolj predpisani pečat in/ali datum poteka uporabnosti; vendar to ne velja, če gasilni aparat vidno ni več uporaben, npr. merilec tlaka kaže 0;

4. Vozilo nima opreme, ki jo zahteva ADR ali pisna navodila;

5. Niso upoštevani datumi za testiranje in pregled ter trajanje uporabe embalaže, vsebnikov IBC ali velike embalaže;

6. Prevažajo se tovorki s poškodovano embalažo, IBC-ji ali velika pakiranja ali poškodovana umazana prazna embalaža;

7. Prevažanje embaliranega tovora v zabojniku, ki strukturno ni uporaben;

8. Cisterne/cisterna (vključno s tistimi, ki so prazne in neočiščene) niso bile/ni bila pravilno zaprta;

9. Prevažanje kombinirane embalaže z zunanjo embalažo, ki ni pravilno zaprta;

10. Nepravilno etiketiranje, označenje ali nepravilne tablice;

11. Ni pisnih navodil, skladnih z ADR, oziroma se pisna navodila ne nanašajo na blago v prevozu;

12. Vozilo ni ustrezno nadzorovano ali parkirano.

3. Kategorija tveganja III

Kjer neskladnost z ustreznimi določbami pomeni nizko stopnjo tveganja poškodb oseb ali škode v okolju in kjer niso potrebni ustrezni korektivni ukrepi na cesti, ampak se jo lahko odpravlja kasneje v podjetju.

Neskladnosti so:

1. Velikost tablic ali nalepk ali velikost črk, številk ali simbolov na tablicah ali nalepkah ni skladna s predpisi;

2. Podatki v prevozni dokumentaciji, razen tistih v kategoriji tveganja I/(16), niso razpoložljivi;

3. Potrdila o usposobljenosti voznika ni v vozilu, obstaja pa dokaz, da ga voznik ima.









PRILOGA III

VZOREC STANDARDNEGA OBRAZCA ZA POROČILO, KI GA JE TREBA POSLATI KOMISIJI V ZVEZI S KRŠITVAMI IN KAZNIMI