1993R2847 — SL — 01.01.2011 — 011.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:

popravljena z:

▼B

UREDBA SVETA (EGS) št. 2847/93

z dne 12. oktobra 1993

o oblikovanju nadzornega sistema na področju skupne ribiške politike

SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE

ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti, zlasti člena 43 Pogodbe,

ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ),

ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta ( 2 ),

ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega sveta ( 3 ),

ker mora Svet po členu 12 Uredbe Sveta (EGS) 3760/92 z dne 20. decembra 1992 o oblikovanju sistema Skupnosti za ribištvo in akvakulturo ( 4 ) uvesti nadzorni sistem Skupnosti;

ker uspeh skupne ribiške politike zajema tudi izvajanje učinkovitega sistema nadzora, ki vključuje vse vidike te politike;

ker so za dosego tega cilja potrebni predpisi za spremljanje ukrepov za ohranitev in upravljanje virov, strukturni ukrepi in ukrepi za skupno tržno ureditev ter nekatere določbe za ravnanje ob neizvajanju teh ukrepov, kar mora veljati za celotni ribiški sektor od proizvajalca do potrošnika;

ker lahko sistem prinese želene rezultate le, če ribiški sektor spozna, da je sistem upravičen;

ker je nadzor najpomembnejša naloga držav članic; ker mora Komisija zagotoviti, da bodo države članice nepristransko spremljale in preprečevale kršitve; ker mora imeti Komisija za čimbolj učinkovito izvedbo te naloge na voljo finančna, pravna in zakonska sredstva;

ker so izkušnje pri izvajanju Uredbe Sveta (EGS) 2241/87 z dne 23. julija 1987 o pripravi nadzornih ukrepov za ribiške dejavnosti ( 5 ) pokazale, da obstaja potreba po povečanju nadzora nad izvajanjem predpisov za ohranjanje ribiških virov;

ker je za skladnost z ukrepi za ohranitev in upravljanje ribiških virov potreben močnejši čut za odgovornost pri vseh subjektih v ribištvu;

ker je treba politiko upravljanja ribiških virov, ki še zlasti temelji na sistemu celotnega dovoljenega ulova (TAC), kvotah in tehničnih ukrepih, dopolniti z upravljanjem ribolovnega napora, kar vključuje spremljanje ribiških dejavnosti in zmogljivosti;

ker morajo države članice za zagotovitev stalnega nadzora nad vsem ulovom in iztovarjanjem v vseh morskih vodah spremljati dejavnosti plovil Skupnosti in vse s tem povezane dejavnosti, pri čemer morajo dovoliti preverjanje izvajanja predpisov o skupni ribiški politiki;

ker je odločilnega pomena, da države članice med inšpekcijami ribiških dejavnosti na morju sodelujejo na operativni ravni, da bi zagotovile učinkovite in finančno upravičene inšpekcije, še zlasti inšpekcije operacij, izvajanih v vodah zunaj suverenosti ali jurisdikcije države članice;

ker so za izvajanje skupne ribiške politike potrebni ukrepi za spremljanje plovil, ki plujejo pod zastavo tretje države v vodah Skupnosti, še zlasti sistem za obveščanje o njihovih premikih in o vrstah, ki jih imajo na krovu, brez vpliva na pravico do dopustnega tranzita v ozemeljskem morju in pravico do plovbe v 200 milj širokem ribolovnem območju;

ker bodo pilotni projekti za nekatere kategorije plovil, ki jih bodo izvedle države članice v sodelovanju s Komisijo, omogočili Svetu, da do 1. januarja 1996 odloči o uvedbi satelitskega nadzornega ali drugega sistema;

ker je za upravljanje ribištva z določanjem celotnega dovoljenega ulova (TAC) potrebno podrobno poznavanje sestave ulovov, pri čemer je tako znanje enako potrebno tudi za druge postopke iz Uredbe (EGS) 3760/92; ker morajo v ta namen kapitani ribiških plovil voditi ladijski dnevnik;

ker mora biti vsaka država članica, na katere ozemlju poteka iztovarjanje, sposobna spremljati iztovarjanje na svojem ozemlju, in ker je v ta namen primerno, da vsako ribiško plovilo, registrirano v drugi državi članici, obvesti državo članico, v kateri ima namen pristati, o iztovarjanju ali nameravanem iztovarjanju na njenem ozemlju;

ker je bistvenega pomena, da se ob iztovarjanju pojasnijo in potrdijo informacije iz ladijskih dnevnikov; ker je v ta namen potrebno, da subjekti, vključeni v iztovarjanje in prodajo ulova, navedejo količine, ki so iztovorjene, pretovorjene, ponujene na prodaj ali kupljene;

ker je za oprostitev majhnih ribiških plovil od obveznosti vodenja ladijskega dnevnika ali izpolnjevanja deklaracije o iztovarjanju, ki bi zanje pomenila nesorazmerno breme glede na njihovo ribolovno zmogljivostjo, treba, da vsaka država članica spremlja dejavnosti takih plovil z izvajanjem načrta vzorčenja;

ker mora za zagotovitev spoštovanja ukrepov Skupnosti za ohranitev in trgovino vse ribiške proizvode, ki se iztovorijo ali uvozijo v Skupnost, do prve prodaje spremljati transportna dokumentacija, ki izpričuje njihov izvor;

ker je treba omejitve ulova urejati na ravni držav članic in Skupnosti; ker morajo države članice evidentirati iztovarjanje ter o tem obvestiti Komisijo po računalniškem omrežju; ker je za to treba predvideti izjeme od te obveznosti za majhne količine iztovora, pri katerih bi računalniško posredovanje podatkov nesorazmerno administrativno in finančno obremenilo organe držav članic;

ker se za zagotovitev ohranitve in upravljanja vseh uporabljenih virov, določbe o ladijskem dnevniku, deklaracijah o iztovarjanju in prodaji ter informacije v zvezi s pretovorom in evidentiranjem ulova, lahko razširijo tudi na staleže, za katere ne velja postavka o celotnem dovoljenem ulovu (TAC) ali kvota;

ker morajo biti države članice obveščene o rezultatih dejavnosti svojih plovil v vodah, ki so pod pristojnostjo tretjih držav, ali v mednarodnih vodah; ker morajo za kapitane teh plovil veljati obveznosti v zvezi z ladijskim dnevnikom in deklaracijami o iztovarjanju in pretovarjanju; ker je treba informacije, ki jih zberejo države članice, poslati Komisiji;

ker je za upravljanje zbiranja in obdelave podatkov treba oblikovati računalniške podatkovne zbirke, ki omogočajo navzkrižno preverjanje podatkov; ker morajo imeti Komisija in njeni predstavniki dostop do takih podatkovnih zbirk po računalniškem omrežju, da lahko podatke preverijo;

ker ni mogoče ustrezno zagotoviti izpolnjevanja določb o uporabi ribolovnega orodja, če so na plovilu mreže z različno velikimi očesi, razen če zanje veljajo dodatni nadzorni ukrepi; ker je za posamične vrste ribolova primerno vpeljati posamične predpise, na primer pravilo ene mreže;

ker je treba, kadar država članica izkoristi svojo kvoto ali celoten dovoljeni ulov (TAC), ribolov prepovedati s sklepom Komisije;

ker je treba odpraviti škodo, ki jo je imela država članica, ki ni izkoristila svoje kvote, dodeljenega dela staleža ali skupine staležev, kadar je ribolov po izkoristku celotnega dovoljenega ulova (TAC) končan; ker je treba v ta namen vzpostaviti sistem odškodnin;

ker je treba v primerih, ko odgovorni za ribiška plovila ne spoštujejo te uredbe, vpeljati dodatne nadzorne ukrepe z namenom ohranitve;

ker je za zagotovitev učinkovitega upravljanja sprejetih ukrepov treba vzpostaviti mehanizme deklaracij v skladu s cilji in strategijami upravljanja iz člena 8 Uredbe (EGS) 3760/92 za države članice, ki so presegle ribolovne kvote;

ker je eden od glavnih namenov skupne ribiške politike prilagoditi ribolovne zmogljivosti virom; ker je v členu 11 Uredbe (EGS) 3760/92 določeno, da je naloga Sveta oblikovati cilje in strategije za prestrukturiranje ribolovnega napora; ker je prav tako treba zagotoviti skladnost z ukrepi za skupno tržno ureditev, zlasti na strani oseb, na katere se ti nanašajo; ker je torej bistveno, da vsaka država članica poleg finančnega nadzora, ki je že predviden v predpisih Skupnosti, izvaja tehnične preglede za zagotovitev skladnosti z določbami Sveta;

ker je nujno vzpostaviti splošne predpise, po katerih bodo inšpektorji Skupnosti, ki jih imenuje Komisija, lahko zagotovili enotno izvajanje predpisov Skupnosti in preverjali nadzor, ki ga izvajajo pristojni organi držav članic;

ker je za zagotovitev objektivnega preverjanja pomembno, da lahko inšpektorji Skupnosti v nekaterih okoliščinah izvajajo svoje naloge neodvisno in brez poprejšnjega obvestila, zato da preverijo nadzorne dejavnosti, ki jih izvajajo pristojni organi držav članic; ker take naloge nikakor ne vključujejo nadzora nad fizičnimi osebami;

ker se lahko postopki zaradi kršitev v državah članicah razlikujejo, zaradi česar se bodo morda ribiči čutili prikrajšane; ker se je zaradi pomanjkanja odvračilnih ukrepov v nekaterih državah članicah zmanjšala učinkovitost nadzora in ker bi morale države članice zaradi teh opažanj sprejeti vse potrebne nediskriminacijske ukrepe, s katerimi bi preprečevale in preganjale nepravilnosti, zlasti z oblikovanjem popisa ukrepov, ki kršitelje učinkovito prikrajšajo za tržne koristi, izhajajoče iz kršitev;

ker je zmožnost države članice, pod katere zastavo plujejo plovila, da zagotovi izvajanje predpisov za ohranitev in upravljanje ribiških virov, zmanjšana, če država članica, v kateri poteka iztovarjanje, ni učinkovita pri preganjanju nepravilnosti; ker je treba zato vpeljati določbe o ugotavljanju ulova, pridobljenega nelegalno in v nasprotju s kvoto države članice iztovarjanja, če ta država ni uvedla ustreznih postopkov;

ker naj bi države članice Komisiji redno poročale o inšpekcijskih dejavnostih in ukrepih, sprejetih po kršenju ukrepov Komisije;

ker je za nekatere ukrepe iz te uredbe primerno vpeljati podrobne izvedbene predpise;

ker je treba zagotoviti zaupnost podatkov, zbranih v okviru te uredbe;

ker ta uredba ne sme vplivati na nacionalne predpise o spremljanju, ki presegajo njene minimalne določbe, vendar pod pogojem, da so taki nacionalni predpisi skladni z zakonodajo Skupnosti;

ker je treba Uredbo (EGS) 2241/87 razveljaviti, razen člena 5, ki velja do sprejetja seznamov iz člena 6(2) te uredbe;

ker je treba zagotoviti prehodno obdobje za uveljavitev posameznih določb iz nekaterih členov, da bi lahko pristojni organi držav članic oblikovali postopke in jih prilagodili zahtevam nove uredbe;

ker naj bi določila nekaterih členov, ki se nanašajo na ribolovne dejavnosti v Sredozemskem morju, kjer skupna ribiška politika še ni v celoti uvedena, začela veljati 1. januarja 1989,

SPREJEL NASLEDNJO UREDBO: