1990L0232 — SL — 11.06.2005 — 001.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B TRETJA DIREKTIVA SVETA z dne 14. maja 1990 o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil (90/232/EGS) (UL L 129, 19.5.1990, p.33)

spremenjena z:









▼B

TRETJA DIREKTIVA SVETA

z dne 14. maja 1990

o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil

(90/232/EGS)







SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti člena 100a Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ), v sodelovanju z Evropskim parlamentom ( 2 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 3 ), ker je Svet z Direktivo 72/166/EGS ( 4 ), kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 84/5/EGS ( 5 ), sprejel določbe o približevanju zakonodaje držav članic o zavarovanju civilne odgovornosti pri uporabi motornih vozil in izvrševanju obveznosti zavarovanja te odgovornosti; ker člen 3 Direktive 72/166/EGS zahteva, da vsaka država članica sprejme vse ustrezne ukrepe za zagotovitev, da civilno odgovornost pri uporabi vozil, ki izvirajo z njenega ozemlja, krije zavarovanje; ker je treba obseg kritja odgovornosti in pogoje zavarovalnega kritja določiti na podlagi teh ukrepov; ker je Direktiva 84/5/EGS, kakor je bila spremenjena z Aktom o pristopu Španije in Portugalske, bistveno zmanjšala razlike med ravnijo in vsebino obveznega zavarovanja civilne odgovornosti v državah članicah; ker pa med takšnimi zavarovalnimi kritji še vedno obstajajo precejšnje razlike; ker je treba oškodovancem iz prometnih nesreč zagotoviti primerljivo obravnavanje ne glede na to, kje v Skupnosti se nesreča zgodi; ker pravne praznine obstajajo zlasti pri kritju obveznega zavarovanja potnikov motornih vozil v nekaterih državah članicah; ker je treba zato, da bi zaščitili to posebej izpostavljeno skupino potencialnih oškodovancev, takšne praznine zapolniti; ker je treba odpraviti sleherno negotovost glede uporabe prve alinee člena 3(2) Direktive 72/166/EGS; ker morajo vse police obveznega avtomobilskega zavarovanja kriti celotno ozemlje Skupnosti; ker je v interesu zavarovanca, da vsaka zavarovalna polica v okviru ene same premije zagotavlja v vsaki državi članici kritje, predpisano po njenem pravu, ali če je to višje kritje, kritje, ki je predpisano po pravu države članice, s katere ozemlja izvira vozilo; ker člen 1(4) Direktive 84/5/EGS zahteva, da vsaka država članica ustanovi ali pooblasti organ, ki bo oškodovancem iz nesreč, ki jih povzročijo nezavarovana ali neznana vozila, izplačala odškodnino; ker pa omenjena določba ne vpliva na pravico države članice, da odškodnino, ki jo izplača ta organ, obravnava kot subsidiarno ali nesubsidiarno; ker pa se v primeru nesreče, ki jo povzroči nezavarovano vozilo, od oškodovanca v nekaterih državah članicah zahteva dokaz, da je odgovorna oseba nezmožna plačati odškodnino ali da odškodnine noče plačati, še preden lahko svoj zahtevek naslovi na organ; ker je ta organ bolj primeren, da sproži postopek proti odgovorni osebi, kot oškodovanec; ker je temu organu torej treba preprečiti možnost, da bi od oškodovanca, ki mu je treba izplačati odškodnino zahteval, da dokaže, da je odgovorna oseba nezmožna plačati odškodnino ali da odškodnine noče plačati; ker v primeru spora med zgoraj omenjenim organom in zavarovateljem civilne odgovornosti glede tega, kdo naj oškodovancu iz nesreče izplača odškodnino, države članice zato, da bi se izognile vsaki zamudi pri izplačevanju odškodnine oškodovancu, zagotovijo, da je ena od teh strani določena kot odgovorna, da na prvi stopnji plača odškodnino še pred rešitvijo spora; ker imajo oškodovanci iz prometnih nesreč včasih težave, ko hočejo izvedeti ime zavarovalnice, ki krije odgovornost pri uporabi motornega vozila, udeleženega v nesreči; ker je v interesu takšnih oškodovancev, da države članice nemudoma sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so omenjeni podatki takoj na voljo; ker je treba predhodni dve direktivi o civilni odgovornosti pri uporabi motornih vozil z upoštevanjem vseh zgornjih pomislekov enotno dopolniti; ker bo takšen dodatek, ki bo imel za posledico boljšo zaščito tako zavarovanih oseb kot oškodovancev iz nesreč, omogočil nadaljnje preseganje notranjih meja v Skupnosti in zatorej pospešil vzpostavljanje in delovanje notranjega trga; ker je zato kot podlago treba vzeti visoko raven varstva potrošnikov; ker je skladno s členom 8c Pogodbe treba upoštevati prizadevanje, ki ga morajo vložiti nekatera gospodarstva, za katera so značilne razlike v razvoju; ker je treba nekaterim državam članicam odobriti prehodna obdobja zato, da bodo nekatere določbe te direktive lahko izvajane postopno, SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:







Člen 1

Brez vpliva na drugi pododstavek člena 2(1) Direktive 84/5/EGS zavarovanje iz člena 3(1) Direktive 72/166/EGS krije odgovornost za telesne poškodbe vseh potnikov razen voznika, do katerih bi prišlo pri uporabi motornega vozila.

▼M1

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se vse zakonske določbe ali pogodbene klavzule v zavarovalni polici, ki potnika izključujejo iz takšnega kritja, ker naj bi vedel ali naj bi moral vedeti, da je bil voznik vozila v času nesreče pod vplivom alkohola ali drugih opojnih snovi, štejejo v zvezi z zahtevki takega potnika za nične.

▼B

Za namene te direktive je pomen izraza „vozilo“ tak, kakor je opredeljen v členu 1 Direktive 72/166/EGS.

▼M1

Člen 1a

Zavarovanje iz člena 3(1) Direktive 72/166/EGS krije telesne poškodbe in materialno škodo, povzročeno pešcem, kolesarjem in drugim nemotoriziranih udeležencem v prometu, ki so, kot posledica nesreče, v kateri je bilo udeleženo motorno vozilo, v skladu z nacionalnim civilnim pravom upravičeni do odškodnine. Ta člen ne posega niti v civilno odgovornost niti v višino odškodnine.

▼B

Člen 2

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da vse police obveznega zavarovanja civilne odgovornosti pri uporabi vozil:

▼M1

— na podlagi ene same premije in v celotnem času trajanja pogodbe krijejo celotno ozemlje Skupnosti, vključno z obdobji, ko je vozilo v času trajanja pogodbe v drugi državi članici, ter

▼B

— na podlagi ene same premije v vseh državah članicah zagotovijo kritje, ki je predpisano po njenem pravu, ali, če je to kritje višje, kritje, ki je predpisano po pravu države članice, s katere ozemlja izvira vozilo.

Člen 3

Prvemu pododstavku člena 1(4) Direktive Sveta 84/5/EGS se doda naslednji stavek:

„Vendar pa države članice ne smejo dovoliti organu, da plačilo odškodnine pogojuje s tem, da oškodovanec kakorkoli dokaže, da odgovorna oseba ni zmožna ali noče plačati.“

Člen 4

V primeru spora med organom iz člena 1(4) Direktive 84/5/EGS in zavarovateljem civilne odgovornosti glede tega, kdo mora oškodovancu iz nesreče izplačati odškodnino, države članice sprejmejo ustrezne ukrepe za to, da je ena od teh strani določena kot odgovorna, da na prvi stopnji oškodovancu nemudoma plača odškodnino.

Če je dokončno odločeno, da bi morala odškodnino v celoti ali delno plačati druga stran, ta druga stran ustrezno povrne izplačano odškodnino stranki, ki je plačala.

▼M1

Člen 4a

1. Z odstopanjem od druge alinee člena 2(d) Direktive 88/357/EGS ( 6 ) se v zvezi z vozilom, ki je odposlano iz ene države članice v drugo, za državo članico, v kateri je nevarnost, v obdobju trideset dni, ki sledi prevzemu pošiljke s strani kupca, šteje namembna država članica, četudi vozilo v namembni državi članici ni bilo uradno registrirano.

2. V primeru, da je vozilo v obdobju iz odstavka 1 tega člena udeleženo v nesreči, med tem ko je nezavarovano, je organ iz člena 1(4) Direktive 84/5/EGS v namembni državi članici odgovoren za plačilo odškodnine iz člena 1 omenjene direktive.

Člen 4b

Države članice zagotovijo, da ima imetnik police pravico kadar koli zahtevati izjavo o zahtevkih tretjih oseb za odgovornost vozila ali vozil, ki jih krije zavarovalna pogodba, oz. o neobstoju takih zahtevkov najmanj za obdobje zadnjih petih let pogodbenega razmerja. Zavarovalnica ali organ, ki ga država članica imenuje za zagotavljanje obveznega zavarovanja ali izdajo takih izjav, takšno izjavo imetniku police zagotovi v petnajstih dneh od prošnje.

Člen 4c

Zavarovalnice se nasproti oškodovancem v zvezi z zavarovanjem iz člena 3(1) Direktive 72/166/EGS ne sklicujejo na franšize.

Člen 4d

Države članice zagotovijo, da imajo oškodovanci iz nesreč, ki so jih povzročila vozila, ki jih krije zavarovanje iz člena 3(1) Direktive 72/166/EGS, pravico do neposrednega zahtevka proti zavarovalnici, ki krije civilno odgovornost povzročitelja nesreče.

Člen 4e

Države članice za poravnavo zahtevkov iz nesreč, ki so jih povzročila vozila, krita z zavarovanjem iz člena 3(1) Direktive 72/166/EGS, določijo postopek iz člena 4(6) Direktive 2000/26/ES ( 7 ).

V primeru nesreč, ki se lahko obravnavajo v okviru sistema nacionalnih zavarovalnih birojev iz člena 2(2) Direktive 72/166/EGS, države članice določijo postopek, ki je enak postopku iz člena 4(6) Direktive 2000/26/ES. Za namene uporabe tega postopka se vsako sklicevanje na zavarovalnice razume kot sklicevanje na nacionalne zavarovalne biroje, kot so opredeljeni v točki 3 člena 1 Direktive 72/166/EGS.

▼B

Člen 5

▼M1

1. Brez poseganja v svoje obveznosti po Direktivi 2000/26/ES države članice zagotovijo, da informacijski centri, ki so bili ustanovljeni ali priznani v skladu s členom 5 omenjene direktive, zagotavljajo informacije iz omenjenega člena vsem udeležencem prometnih nesreč, ki so jih povzročila vozila, krita z zavarovanjem iz člena 3(1) Direktive 72/166/EGS.

▼B

2. Komisija najpozneje 31. decembra 1995 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o izvajanju odstavka 1 tega člena.

Če je potrebno, Komisija predloži Svetu ustrezne predloge.

Člen 6

1. Države članice sprejmejo ukrepe, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 31. decembra 1992. O tem nemudoma obvestijo Komisijo.

2. Z izjemo od odstavka 1:

— Helenska republika, Kraljevina Španija in Portugalska republika se morajo do 31. decembra 1995 uskladiti s členom 1 in 2,

— Irska se mora do 31. decembra 1998 uskladiti s členom 1 glede sopotnikov na motociklih, do 31. decembra 1995 s členom 1 glede drugih vozil in se uskladiti s členom 2.

Člen 7

Ta direktiva je naslovljena na države članice.