1990L0377 — SL — 29.06.2007 — 006.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B DIREKTIVA SVETA z dne 29. junija 1990 o enotnem postopku Skupnosti za večjo preglednost cen plina in električne energije, ki se zaračunavajo industrijskim končnim uporabnikom (90/377/EGS) (UL L 185, 17.7.1990, p.16)

spremenjena z:





spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA SVETA

z dne 29. junija 1990

o enotnem postopku Skupnosti za večjo preglednost cen plina in električne energije, ki se zaračunavajo industrijskim končnim uporabnikom

(90/377/EGS)







SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti člena 213 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ), ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta ( 2 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 3 ), ker je preglednost cen energije, če spodbuja pogoje, ki zagotavljajo neizkrivljenost konkurence na skupnem trgu, bistvenega pomena za vzpostavitev in tekoče delovanje notranjega energetskega trga; ker lahko preglednost pomaga preprečevati diskriminacijo uporabnikov tako, da jim omogoča večjo svobodo pri izbiranju med različnimi viri energije in različnimi dobavitelji; ker se trenutno stopnja preglednosti razlikuje glede na energetski vir in glede na regijo ali državo Skupnosti in s tem postavlja pod vprašaj vzpostavljanje notranjega energetskega trga; ker je cena, ki jo industrija v Skupnosti plačuje za porabljeno energijo, eden od dejavnikov, ki vplivajo na njeno konkurenčnost in bi torej morala ostati zaupna; ker bosta sistem standardnih uporabnikov, ki ga uporablja Statistični urad Evropskih skupnosti (SOEC) v svojih objavljenih cenikih in sistem tržnih cen, ki bo uveden za največje uporabnike električne energije, zagotovila, da preglednost ne bo ovirala zaupnosti; ker je nujno razširiti razrede uporabnikov, ki jih uporablja Statistični urad Evropskih skupnosti do meja, pri katerih uporabniki še predstavljajo svojo skupino; ker bi bila na ta način dosežena preglednost cen, ki veljajo za končne uporabnike, ne da bi bila ogrožena potrebna tajnost pogodb; ker se lahko cena za določen razred uporabnikov objavi samo, če so v njem najmanj trije uporabniki; ker bodo ti podatki v zvezi s plinom in električno energijo, ki ju porabi industrija za končne uporabnike energije prav tako omogočili primerjave z drugimi viri energije (nafta, premog, fosilni in obnovljivi energetski viri) in drugimi odjemalci; ker bodo za podjetja za dobavo plina in električne energije in za industrijske uporabnike plina in električne energije, ne glede na izvajanje te direktive, še vedno veljala pravila o konkurenci iz Pogodbe in ker lahko Komisija posledično zahteva, da ji sporočijo cene in prodajne pogoje; ker je poznavanje veljavnih tarifnih sistemov del preglednosti cene; ker je del preglednosti cene tudi poznavanje razvrstitve uporabnikov po razredih in njihovih tržnih deležih; ker bi moralo sporočanje cen, prodajnih pogojev za kupce in veljavnih tarifnih sistemov in razvrstitve odjemalcev po kategorijah Statističnemu uradu Evropskih skupnosti zagotoviti Komisiji dovolj podatkov, da se lahko odloči za ustrezno ukrepanje ali predloge glede na položaj notranjega energetskega trga, če je to potrebno; ker bodo podatki, posredovani Statističnemu uradu Evropskih skupnosti, zanesljivejši, če jih bodo zbirala podjetja sama; ker je za zagotavljanje preglednosti cen pomembno poznavanje davčnega sistema in dodatnih denarnih dajatev v posameznih državah članicah; ker mora biti omogočeno preverjanje zanesljivosti podatkov, predloženih Statističnemu uradu Evropskih skupnosti; ker doseganje preglednosti predvideva objavo in sporočanje cen in tarifnih sistemov kar najširšemu krogu uporabnikov; ker bi moral za uveljavitev preglednosti cen sistem temeljiti na dokazani strokovnosti in postopkih, ki jih je za obdelavo, preverjanje in objavljanje podatkov razvil in jih izvaja Statistični urad Evropskih skupnosti; ker je treba zaradi uvedbe notranjega energetskega trga čimprej uvesti sistem preglednosti cen; ker se lahko ta direktiva enotno izvaja v vseh državah članicah šele, ko bo trg zemeljskega plina, še zlasti z vidika infrastrukture, dovolj razvit, SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:







Člen 1

Države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da podjetja za dobavo plina ali električne energije industrijskim končnim uporabnikom, kot so definirani v Prilogah I in II, Statističnemu uradu Evropskih skupnosti v obliki, predpisani v členu 3, sporočijo:

1. cene in prodajne pogoje plina in električne energije, ki veljajo za industrijske končne uporabnike;

2. veljavne tarifne sisteme;

3. razvrstitev uporabnikov in ustrezne količine za posamezne razrede porabe, da zagotovijo reprezentativnost teh kategorij na državni ravni.

Člen 2

1. Podjetja, navedena v členu 1, vsako leto 1. januarja in 1. julija zberejo podatke, določene v odstavku 1 in 2 člena 1. Te podatke, zbrane skladno z določbami, navedenimi v členu 3, se pošlje Statističnemu uradu Evropskih skupnosti in pristojnim organom držav članic najkasneje v dveh mesecih.

2. Na podlagi podatkov iz odstavka 1 Statistični urad Evropskih skupnosti vsako leto maja in novembra v ustrezni obliki objavi cene plina in električne energije za industrijske uporabnike v državah članicah in tarifne sisteme, ki se uporabljajo za oblikovanje cen.

3. Podatke iz člena 1(3) se vsaki dve leti pošlje Statističnemu uradu Evropskih skupnosti in pristojnim organom držav članic. V prvem sporočilu se opiše stanje z dne 1. januarja 1991. Ti podatki ne bodo objavljeni.

Člen 3

Izvedbeni predpisi o obliki, vsebini in vseh drugih značilnostih podatkov, predpisanih v členu 1, so določeni v Prilogah I in II.

Člen 4

Statistični urad Evropskih skupnosti ne bo razkrival podatkov, prejetih skladno s členom 1, ki bi bili lahko zaradi svoje narave poslovna skrivnost. Takšni zaupni statistični podatki, posredovani Statističnemu uradu Evropskih skupnosti, bodo dostopni samo uradnim osebam Statističnega urada Evropskih skupnosti in se lahko uporabljajo samo v statistične namene.

Vendar ta določba ne preprečuje objave takšnih podatkov v združeni obliki, ki ne omogoča identifikacije posameznih komercialnih transakcij.

Člen 5

Če Statistični urad Evropskih skupnosti ugotovi statistično pomembna odstopanja ali nedoslednosti pri podatkih, ki so mu bili posredovani skladno s to direktivo, lahko pri nacionalnih organih zaprosi za dovoljenje, da preveri posamezne podatke in postopke izračunavanja ali ocenjevanja, na katerih temeljijo zbrani podatki, in sicer z namenom, da oceni ali celo popravi vse podatke, ki so po njegovem mnenju nepravilni.

Člen 6

Če je potrebno, lahko Komisija glede na specifične težave, ki se pojavijo, ustrezno spremeni prilogi k tej direktivi. Vendar pa lahko takšne spremembe zadevajo samo tehnične značilnosti prilog in ne smejo spreminjati splošne strukture sistema.

▼M2

Člen 7

1. Pri sprejemanju sprememb iz člena 6 Komisiji pomaga odbor.

2. Pri sklicevanju na ta člen se uporabljata člena 3 in 7 Sklepa 1999/468/ES ( 4 ), ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

3. Odbor sprejme svoj poslovnik.

▼B

Člen 8

Komisija enkrat na leto predstavi zbirno poročilo o uresničevanju te direktive Evropskemu parlamentu, Svetu in Ekonomsko-socialnemu odboru.

Člen 9

Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najkasneje do 1. julija 1991. O tem takoj obvestijo Komisijo.

Za zemeljski plin se začne ta direktiva v posamezni državi članici izvajati šele pet let po uvedbi tega vira energije na njen trg. Datum uvedbe tega vira energije na državni trg zadevna država članica nemudoma sporoči Komisiji.

Člen 10

Ta direktiva je naslovljena na države članice.

▼M4









PRILOGA I

CENE PLINA

Cene plina za industrijske končne uporabnike ( 5 ) se pridobivajo in zbirajo po naslednji metodologiji:

(a) Sporočijo se cene, ki jih plačajo industrijski končni uporabniki za zemeljski plin, ki ga za lastno uporabo dobavljajo prek omrežja.

(b) Upoštevajo se vse vrste industrijske uporabe plina. Vendar so iz sistema izvzeti uporabniki plina: — za proizvodnjo električne energije v javnih elektrarnah ali elektrarnah za soproizvodnjo toplote in električne energije (SPTE), — za neenergetske namene (npr. kemična industrija), — v količinah, ki presegajo 4 000 000 gigajoulov (GJ) na leto.

(c) Navedene cene morajo temeljiti na sistemu standardnih skupin porabe, ki so opredeljene z razredom letne porabe plina.

(d) Cene se zbirajo dvakrat na leto, na začetku vsakega šestmesečnega obdobja (januarja in julija), in zajemajo povprečne cene, ki so jih plačali industrijski končni uporabniki za plin v preteklih šestih mesecih. Prvo sporočilo o podatkih o cenah Statističnemu uradu Evropskih skupnosti se bo sklicevalo na stanje 1. januarja 2008.

(e) Cene morajo biti izražene v nacionalni valuti na gigajoule. Uporabljena enota energije se izmeri na podlagi bruto kalorične vrednosti (GCV).

(f) Cene morajo vključevati vse plačljive prispevke: omrežnine, ki se jim prišteje porabljena energija in odštejejo morebitni popusti ali premije ter prištejejo še drugi prispevki (najemnina za merilnik, stalni prispevki itd.). Začetni priključitveni prispevki niso vključeni.

(g) Cene se evidentirajo kot nacionalne povprečne cene.

(h) Države članice razvijejo in izvajajo stroškovno učinkovite postopke za zagotovitev reprezentativnega sistema zbiranja podatkov, ki temelji na naslednjih pravilih: — Cene so tehtane povprečne cene, pri čemer se kot utežni faktor uporabljajo tržni deleži podjetij za dobavo plina, vključenih v raziskavo. Aritmetične povprečne cene se navedejo le, če tehtanih vrednosti ni mogoče izračunati. V vsakem primeru države članice zagotovijo, da je reprezentativni delež nacionalnega trga zajet v raziskavi. — Tržni deleži morajo temeljiti na količini plina, ki so ga podjetja za dobavo plina zaračunala industrijskim končnim uporabnikom. Če je mogoče, se tržni deleži izračunajo ločeno za vsako skupino. Podatke za izračun tehtanih povprečnih cen upravljajo države članice ob upoštevanju pravil o zaupnosti. — Zaradi zaupnosti se podatki v zvezi s cenami sporočajo le, če so v zadevni državi članici vsaj trije končni uporabniki v vsakem razredu iz točke (j).

(i) Navedejo se tri ravni cen: — cene brez davkov in dajatev, — cene brez DDV in drugih vračljivih davkov, — cene z vsemi davki, dajatvami in DDV.

(j) Cene plina se spremljajo za naslednje razrede industrijskih končnih uporabnikov.



Industrijski končni uporabnik Letna poraba plina (GJ) Najnižja Najvišja Skupina I1 < 1 000 Skupina I2 1 000 < 10 000 Skupina I3 10 000 < 100 000 Skupina I4 100 000 < 1 000 000 Skupina I5 1 000 000 <= 4 000 000

(k) Enkrat na dve leti se skupaj z januarskim poročilom o cenah Statistični urad Evropskih skupnosti obvesti o sistemu zbiranja podatkov, pri tem se navede zlasti: opis raziskave in njeno področje uporabe (število podjetij za dobavo plina, vključenih v raziskavo, skupni delež zastopanega trga itd.) ter merila, uporabljena za izračun tehtanih povprečnih cen, in skupne količine porabe po posameznih skupinah. Prvo sporočilo o sistemu zbiranja podatkov zadeva stanje 1. januarja 2008.

(l) Enkrat na leto se skupaj z januarskim poročilom o cenah Statističnemu uradu Evropskih skupnosti sporočijo podatki o glavnih povprečnih značilnostih in dejavnikih, ki vplivajo na cene, sporočene za vsako skupino porabe. Podatki vključujejo: — povprečne količnike obremenitve za industrijske končne uporabnike, ki ustrezajo posamezni skupini porabe, izračunane na podlagi skupne dobavljene energije in povprečnega največjega povpraševanja, — opis popustov za prekinljivo oskrbo, — opis stalnih prispevkov, najemnin za merilnik ali kakršnih koli drugih zadevnih prispevkov na nacionalni ravni.

(m) Enkrat na leto se skupaj z januarskim poročilom sporočijo tudi stopnje in način izračuna ter opis davkov, ki se pri prodaji plina zaračunajo industrijskim končnim uporabnikom. Opis mora vključevati vse stroške sistema za nedavčne dajatve in obveznosti iz opravljanja javnih storitev. Opis davkov mora vključevati tri jasno ločene oddelke: — davki, dajatve, nedavčne dajatve, pristojbine in kakršne koli druge davščine, ki niso opredeljene v računih, izdanih industrijskim končnim uporabnikom. Postavke, opisane pod to točko, se vključijo pod navedene vrednosti za raven cene: „cene brez davkov in dajatev“, — davki in dajatve, opredeljeni v računih, izdanih industrijskim končnim uporabnikom, ki niso vračljivi. Postavke, opisane pod to točko, se zato vključijo pod navedene vrednosti za raven cene: „Cene brez DDV in drugih vračljivih davkov“, — davek na dodano vrednost (DDV) in drugi vračljivi davki, opredeljeni v računih, izdanih industrijskim končnim uporabnikom. Postavke, opisane pod to točko, se vključijo pod navedene vrednosti za raven cene: „Cene z vsemi davki, dajatvami in DDV“. Pregled različnih davkov, dajatev, nedavčnih dajatev, pristojbin in davščin: — davek na dodano vrednost, — koncesnine. Te običajno zadevajo dovoljenja in pristojbine za uporabo zemljišča in javne ali zasebne lastnine za omrežja ali druge plinske naprave, — okoljski davki ali dajatve. Ti običajno zadevajo spodbujanje obnovljivih virov energije ali SPTE ali bremenitve za emisije CO2, SO2 ali drugih povzročiteljev, ki vplivajo na podnebne spremembe, — drugi davki ali dajatve, povezani s področjem energetike: obveznosti/prispevki iz opravljanja javnih storitev, dajatve za financiranje energetskih regulativnih organov itd., — drugi davki ali dajatve, ki niso povezani s področjem energetike: nacionalni, lokalni ali regionalni davki za porabljeno energijo, davki za distribucijo plina itd. Davki na prihodek, davki, povezani z lastnino, nafta za motorna vozila, cestnine, pristojbine za dovoljenja za telekomunikacije, radio, oglaševanje, pristojbine za dovoljenja, davki za odpadke itd. se ne upoštevajo ter so izključeni iz tega opisa, ker so nedvomno del operativnih stroškov in se uporabljajo tudi za druge industrije ali dejavnosti.

(n) V državah članicah, v katerih eno podjetje pokriva celotno industrijsko prodajo, lahko podatke sporoči to podjetje. V državah članicah, v katerih deluje več kot eno podjetje, mora podatke sporočiti neodvisni statistični organ.









PRILOGA II

CENE ELEKTRIČNE ENERGIJE

Cene električne energije za industrijske končne uporabnike ( 6 ) se pridobivajo in zbirajo po naslednji metodologiji:

(a) Sporočijo se cene, ki jih plačajo industrijski končni uporabniki za električno energijo za lastno uporabo.

(b) Upoštevajo se vse vrste industrijske uporabe električne energije.

(c) Navedene cene morajo temeljiti na sistemu standardnih skupin porabe, ki so opredeljene z razredom letne porabe električne energije.

(d) Cene se zbirajo dvakrat na leto, na začetku vsakega šestmesečnega obdobja (januarja in julija), in zajemajo povprečne cene, ki so jih plačali industrijski končni uporabniki za električno energijo v preteklih šestih mesecih. Prvo sporočilo o podatkih o cenah Statističnemu uradu Evropskih skupnosti se bo sklicevalo na stanje 1. januarja 2008.

(e) Cene morajo biti izražene v nacionalni valuti na kWh.

(f) Cene morajo vključevati vse plačljive postavke: omrežnine, ki se jim prišteje porabljena energija in odštejejo morebitni popusti ali premije ter prištejejo še drugi prispevki (prispevki za uporabo zmogljivosti, komercializacija, najemnina za merilnik itd.). Začetni priključitveni prispevki niso vključeni.

(g) Cene se evidentirajo kot nacionalne povprečne cene.

(h) Države članice razvijejo in izvajajo stroškovno učinkovite postopke za zagotovitev reprezentativnega sistema zbiranja podatkov, ki temelji na naslednjih pravilih: — Cene so tehtane povprečne cene, pri čemer se kot utežni faktor uporabljajo tržni deleži podjetij za dobavo električne energije, vključenih v raziskavo. Aritmetične povprečne cene se navedejo le, če tehtanih vrednosti ni mogoče izračunati. V vsakem primeru države članice zagotovijo, da je reprezentativni delež nacionalnega trga zajet v raziskavi. — Tržni deleži morajo temeljiti na količini električne energije, ki so jo podjetja za dobavo električne energije zaračunala industrijskim končnim uporabnikom. Če je mogoče, se tržni deleži izračunajo ločeno za vsako skupino. Podatke za izračun tehtanih povprečnih cen upravljajo države članice ob upoštevanju pravil o zaupnosti. — Zaradi zaupnosti se podatki v zvezi s cenami sporočajo le, če so v zadevni državi članici vsaj trije končni uporabniki v vsakem razredu iz točke (j).

(i) Navedejo se tri ravni cen: — cene brez davkov in dajatev, — cene brez DDV in drugih vračljivih davkov, — cene z vsemi davki, dajatvami in DDV.

(j) Cene električne energije se spremljajo za naslednje razrede industrijskih končnih uporabnikov.



Industrijski končni uporabnik Letna poraba električne energije (MWh) Najnižja Najvišja Skupina IA < 20 Skupina IB 20 < 500 Skupina IC 500 < 2 000 Skupina ID 2 000 < 20 000 Skupina IE 20 000 < 70 000 Skupina IF 70 000 <= 150 000

(k) Enkrat na dve leti se skupaj z januarskim poročilom o cenah Statistični urad Evropskih skupnosti obvesti o sistemu zbiranja podatkov, pri tem se navede zlasti: opis raziskave in njeno področje uporabe (število podjetij za dobavo električne energije, vključenih v raziskavo, skupni delež zastopanega trga itd.) ter merila, uporabljena za izračun tehtanih povprečnih cen, in skupne količine porabe po posameznih skupinah. Prvo poročilo o sistemu zbiranja podatkov zadeva stanje 1. januarja 2008.

(l) Enkrat na leto se skupaj z januarskim poročilom o cenah Statističnemu uradu Evropskih skupnosti sporočijo podatki o glavnih povprečnih značilnostih in dejavnikih, ki vplivajo na cene, sporočene za vsako skupino porabe. Zahtevani podatki vključujejo: — povprečne količnike obremenitve za industrijske končne uporabnike, ki ustrezajo posamezni skupini porabe, izračunane na podlagi skupne dobavljene energije in povprečnega največjega povpraševanja, — tabelo, v kateri so navedene meje napetosti za državo, — opis stalnih prispevkov, najemnin za merilnik ali kakršnih koli drugih zadevnih prispevkov na nacionalni ravni.

(m) Enkrat na leto se skupaj z januarskim poročilom o cenah sporočijo tudi stopnje in način izračuna ter opis davkov, ki se pri prodaji električne energije zaračunajo industrijskim končnim uporabnikom. Opis mora vključevati vse stroške sistema za nedavčne dajatve in obveznosti iz opravljanja javnih storitev. Opis davkov mora vključevati tri jasno ločene oddelke: — davki, dajatve, nedavčne dajatve, pristojbine in kakršne koli druge davščine, ki niso opredeljene v računih, izdanih industrijskim končnim uporabnikom. Postavke, opisane pod to točko, se vključijo pod navedene vrednosti za raven cene: „Cene brez davkov in dajatev“, — davki in dajatve, opredeljeni v računih, izdanih industrijskim končnim uporabnikom, ki niso vračljivi. Postavke, opisane pod to točko, se vključijo pod navedene vrednosti za raven cene: „Cene brez DDV in drugih vračljivih davkov“, — davek na dodano vrednost (DDV) in drugi vračljivi davki, opredeljeni v računih, izdanih industrijskim končnim uporabnikom. Postavke, opisane pod to točko, se vključijo pod navedene vrednosti za raven cene: „Cene z vsemi davki, dajatvami in DDV“. Pregled možnih različnih davkov, dajatev, nedavčnih dajatev, pristojbin in davščin: — davek na dodano vrednost, — koncesnine. Te običajno zadevajo dovoljenja in pristojbine za uporabo zemljišča in javne ali zasebne lastnine za omrežja ali druge električne naprave, — okoljski davki ali dajatve. Ti običajno zadevajo spodbujanje obnovljivih virov energije ali SPTE ali obremenitve za emisije CO2, SO2 ali drugih povzročiteljev, ki vplivajo na podnebne spremembe, — jedrski davki in drugi davki za inšpekcijske preglede: prispevki za jedrsko razgrajevanje, inšpekcijski pregledi in pristojbine za jedrske naprave itd., — drugi davki ali dajatve, povezani s področjem energetike: obveznosti/prispevki iz opravljanja javnih storitev, dajatve za financiranje energetskih regulativnih organov itd., — drugi davki ali dajatve, ki niso povezani s področjem energetike: nacionalni, lokalni ali regionalni davki za porabljeno energijo, davki za distribucijo električne energije itd. Davki na prihodek, davki, povezani z lastnino, trošarine za naftne derivate in gorivo, ki se ne uporabljajo za proizvodnjo električne energije, nafta za motorna vozila, cestnine, pristojbine za dovoljenja za telekomunikacije, radio, oglaševanje, pristojbine za dovoljenja, davki za odpadke itd. se ne upoštevajo ter so izključeni iz tega opisa, ker so nedvomno del operativnih stroškov in se uporabljajo tudi za druge industrije ali dejavnosti.

(n) Enkrat na leto se skupaj z januarskim poročilom o cenah Statističnemu uradu Evropskih skupnosti sporoči razčlenitev cen električne energije po glavnih elementih. Cene električne energije se po glavnih elementih razčlenijo na naslednji način: Celotna cena električne energije na skupino porabe se lahko obravnava kot vsota cen za „omrežje“, cen za „energijo in oskrbo“ (t. j. od proizvodnje do komercializacije, razen omrežij) ter vseh davkov in dajatev. — Cena za „omrežje“ je razmerje med prihodki iz pristojbin za prenos in distribucijo ter (če je mogoče) ustrezno količino kWh na skupino porabe. Če ločene količine kWh na skupino niso na voljo, je treba navesti ocene. — Cena za „energijo in oskrbo“ je skupna cena, od katere se odštejejo cena za „omrežje“ ter vsi davki in dajatve. — Davki in dajatve. Ta element se dodatno razčleni na: — — davki in dajatve za cene za „omrežje“, — davki in dajatve za cene za „energijo in oskrbo“, — DDV in drugi vračljivi davki. OPOMBA: Če so dopolnilne storitve navedene ločeno, se lahko razvrstijo pod enega od dveh glavnih elementov na naslednji način: — cena za „omrežje“ vključuje naslednje stroške: pristojbine za prenos in distribucijo, izgube zaradi prenosa in distribucije, stroške omrežja, poprodajne storitve, stroške vzdrževanja sistema in najemnino za merilnik, — cena za „energijo in oskrbo“ vključuje naslednje stroške: proizvodnjo, shranjevanje, izravnalno energijo, stroške dobavljene energije, storitve za kupce, poprodajno upravljanje, stroške odmere in druge stroške oskrbe, — drugi posebni stroški. Ta postavka predstavlja stroške, ki niso stroški omrežja ali stroški energije in oskrbe ali davki. Če takšni stroški obstajajo, se jih sporoči ločeno.

(o) V državah članicah, v katerih eno podjetje pokriva celotno industrijsko prodajo, lahko podatke sporoči to podjetje. V državah članicah, v katerih deluje več kot eno podjetje, mora podatke sporočiti neodvisni statistični organ.