1993R2454 — SL — 31.01.2013 — 018.002

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B UREDBA KOMISIJE (EGS) št. 2454/93 z dne 2. julija 1993 o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 o carinskem zakoniku Skupnosti (UL L 253, 11.10.1993, p.1)

spremenjena z:





spremenjena z:

►A1 C 241 21 29.8.1994 ►A2 L 236 33 23.9.2003





popravljena z:







Opomba: Ta konsolidirana različica vsebuje sklicevanja na evropsko obračunsko enoto in/ali eku, kar se od 1. januarja 1999 praviloma razume kot sklicevanje na euro – Uredba Sveta (EGS) št. 3308/80 (UL L 345, 20.12.1980, str. 1) in Uredba Sveta (ES) št. 1103/97 (UL L 162, 19.6.1997, str. 1).









▼B

UREDBA KOMISIJE (EGS) št. 2454/93

z dne 2. julija 1993

o določbah za izvajanje Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92

o carinskem zakoniku Skupnosti







KOMISIJA EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, ob upoštevanju Uredbe Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti ( 1 ), v nadaljevanju „zakonik“, in zlasti člena 249 Uredbe, ker je zakonik v enem samem pravnem instrumentu povzel obstoječo carinsko zakonodajo; ker je zakonik istočasno povzročil spremembe te zakonodaje, zato da bi jo naredil bolj usklajeno, enostavno in popolno; ker zakonik na ta način oblikuje popolno zakonodajo Skupnosti na tem področju; ker enaki razlogi, ki so povzročili sprejetje zakonika, veljajo tudi za izvedbene predpise na področju carin; ker je zato določbe o izvajanju carinske zakonodaje, ki so trenutno zajete v mnogih uredbah in direktivah Skupnosti, treba združiti v eno samo uredbo; ker mora tako določen zakonik za izvajanje carinskega zakonika Skupnosti vsebovati obstoječe izvedbene predpise na področju carin; ker pa je treba ob upoštevanju pridobljenih izkušenj: — z nekaterimi spremembami uskladiti te predpise z določbami zakonika, — razširiti področje uporabe nekaterih določb, ki so zdaj omejene na določene carinske postopke, in tako upoštevati splošno področje uporabe zakonika, — natančno določiti nekatere predpise zaradi večje pravne varnosti pri njihovi uporabi; ker se opravljene spremembe nanašajo predvsem na določbe o carinskem dolgu; ker je treba uporabo člena 791(2) do 1. januarja 1995 omejiti in pred tem vsebino ponovno preučiti ob upoštevanju pridobljenih izkušenj; ker so ukrepi, predvideni v tej uredbi, skladni z mnenjem Odbora za carinski zakonik, SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:







DEL I

SPLOŠNI IZVEDBENI PREDPISI







NASLOV I

SPLOŠNE DOLOČBE







POGLAVJE I

Opredelitev pojmov

Člen 1

Posamezni izrazi, uporabljeni v tej uredbi, imajo naslednji pomen:

1. zakonik: Uredba Sveta (EGS) št. 2913/92 z dne 12. oktobra 1992 o carinskem zakoniku Skupnosti;

▼M6

2. Zvezek ATA pomeni: mednarodni carinski dokument za začasni uvoz, določen z veljavnostjo Konvencije ATA ali Istanbulske konvencije;

▼M21

3. Odbor pomeni: Odbor za carinski zakonik, ustanovljen s členi 247a in 248a zakonika;

▼B

4. Svet za carinsko sodelovanje: organizacija, vzpostavljena s konvencijo o ustanovitvi Sveta za carinsko sodelovanje, sklenjeno 15. decembra 1950 v Bruslju;

5. navedbe, potrebne za prepoznavanje blaga: na eni strani, navedbe, ki se uporabljajo za prepoznavanje blaga v komercialnem smislu in carinskim organom omogočajo njegovo tarifno uvrstitev, in, na drugi strani, količina blaga;

6. blago nekomercialne narave: blago, ki se predloži v določeni carinski postopek priložnostno ter katerega narava in količina kažeta, da je namenjeno za zasebno, osebno ali družinsko uporabo prejemnikov oziroma oseb, ki ga prevažajo, oziroma jasno kaže, da gre za darila;

7. ukrepi trgovinske politike: netarifni ukrepi, določeni v okviru skupne trgovinske politike na podlagi določb Skupnosti, ki se uporabljajo za uvoz in izvoz blaga, npr. nadzorni ali zaščitni ukrepi, količinske omejitve ali limiti ter uvozne ali izvozne prepovedi;

8. nomenklatura carinske tarife: ena od nomenklatur iz člena 20(6) zakonika;

9. harmonizirani sistem: harmonizirani sistem poimenovanj in šifrskih oznak blaga;

▼M21

10. Pogodba pomeni: Pogodba o ustanovitvi Evropskih skupnosti;

▼M6

11. Istanbulska konvencija pomeni: Konvencija o začasnem uvozu, dogovorjena 26. junija 1990 v Carigradu;

▼M29

12. Ekonominių operacijų vykdytojas – asmuo, kuris užsiimdamas savo verslu vykdo veiklą, reguliuojamą muitų teisės aktų;

▼M32

13. Enotno dovoljenje pomeni : dovoljenje, ki vključuje carinske uprave v več kot eni državi članici za enega izmed naslednjih postopkov: — poenostavljen postopek prijavljanja v skladu s členom 76(1) zakonika ali — postopek hišnega carinjenja v skladu s členom 76(1) zakonika ali — carinske postopke z ekonomskim učinkom v skladu s členom 84(1)(b) zakonika ali — posebno uporabo v skladu s členom 21(1) zakonika;

14. Integrirano dovoljenje pomeni : dovoljenje za uporabo več kot enega izmed postopkov iz točke 13; dovoljenje ima lahko obliko integriranega enotnega dovoljenja, kadar je vključena več kot ena carinska uprava;

15. Carinski organ izdajatelj pomeni : carinski organ, ki izda dovoljenje;

▼M33

16. številka EORI (registracijska in identifikacijska številka gospodarskega subjekta) pomeni : številko, ki je edinstvena v Evropski skupnosti in jo carinski organ države članice ali imenovani organ ali organi dodelijo gospodarskim subjektom in drugim osebam v skladu s pravili iz poglavja 6;

17. vstopna skupna deklaracija pomeni : skupno deklaracijo iz člena 36a zakonika, ki jo je treba vložiti za blago, vneseno na carinsko območje Skupnosti, razen če je v tej uredbi določeno drugače;

▼M38

18. Izstopna skupna deklaracija pomeni: skupno deklaracijo iz člena 182c zakonika, ki jo je treba vložiti za blago, ki se iznaša s carinskega območja Skupnosti, razen če je v tej uredbi določeno drugače.

▼M18

Člen 1a

Za uporabo členov od 291 do 300 se države Gospodarske unije Beneluksa obravnavajo kot ena sama država članica.

▼B







POGLAVJE 2

Odločbe

Člen 2

Če oseba, ki vloži zahtevek za izdajo odločbe, ni sposobna zagotoviti potrebnih dokumentov in podatkov, potrebnih za odločitev, morajo carinski organi zagotoviti dokumente in podatke, ki so jim na voljo.

Člen 3

Odločba v zvezi z zavarovanjem, ugodna za osebo, ki se je s podpisom zavezala, da bo ob prejetju prvega pisnega zahtevka carinskih organov plačala zahtevane zneske, se prekliče, če obveznost ni izpolnjena.

Člen 4

Preklic ne velja za blago, ki je bilo v trenutku, ko je postal preklic pravnomočen, na podlagi preklicanega dovoljenja že predloženo v postopek.

Vendar lahko carinski organi za blago v roku, ki ga sami določijo, zahtevajo eno od dopustnih carinsko dovoljenih rab ali uporab.

▼M1







POGLAVJE 3

Računalniški sistem izmenjave podatkov

Člen 4a

1. Carinski organi lahko po pogojih in na način, ki ga določijo, ter ob ustreznem upoštevanju načel, ki jih določajo carinska pravila, zagotovijo, da se formalnosti opravijo z računalniškim sistemom izmenjave podatkov.

V ta namen:

— „računalniški sistem izmenjave podatkov“ pomeni: — (a) izmenjavo standardiziranih sporočil EDI s carinskimi organi; (b) vnos informacij, potrebnih za izpolnitev ustreznih formalnosti, v carinske sisteme za računalniško izmenjavo podatkov;

— „EDI“ (electronic data interchange) pomeni prenos podatkov, strukturiranih v skladu z dogovorjenimi sporočilnimi standardi, med enim računalniškim sistemom in drugim z elektronskimi sredstvi;

— „standardizirano sporočilo“ pomeni vnaprej določeno strukturo, priznano za elektronski prenos podatkov.

2. Pogoji, predpisani za opravljanje formalnosti z računalniškim sistemom izmenjave podatkov vključujejo med drugim ukrepe za preverjanje vira podatkov in za varstvo podatkov pred nevarnostjo nepooblaščenega dostopa, izgube, spremembe ali uničenja.

Člen 4b

Kjer se formalnosti opravijo z računalniškim sistemom izmenjave podatkov, carinski organi določijo pravila za zamenjavo lastnoročnega podpisa z neko drugo metodo, ki lahko temelji na uporabi oznak.

▼M19

Člen 4c

Za poskusne programe, ki uporabljajo tehnike računalniške izmenjave podatkov in so namenjeni za ocenjevanje morebitnih poenostavitev, lahko carinski organi za obdobje, ki je nujno potrebno za izvajanje programa, opustijo zahtevo po navajanju naslednjih podatkov:

(a) deklaracije iz člena 178(1);

(b) z odstopanjem od člena 222(1) podrobnih podatkov v nekaterih poljih enotne upravne listine, ki niso potrebni za ugotavljanje istovetnosti blaga in niso pomembni za uporabo uvoznih ali izvoznih dajatev.

Takšni podatki pa bodo na razpolago na zahtevo v okviru nadzornih postopkov.

Znesek uvoznih dajatev, ki se zaračunavajo v obdobju, zajetem v odstopanje in odobrenem na podlagi prvega pododstavka, ni nižji od tistega, ki bi se zaračunal, če ni odstopanja.

Države članice, ki se želijo udeležiti takšnega poskusnega programa, pošljejo Komisiji vnaprej vse podatke o predlaganem poskusnem programu, skupaj s predvidenim trajanjem. Komisijo obveščajo tudi o dejanskem izvajanju in rezultatih. Komisija obvešča druge države članice.

▼M29







POGLAVJE 4

Izmenjava podatkov med carinskimi organi z uporabo informacijske tehnologije in računalniških mrež

Člen 4d

1. Kadar so države članice v sodelovanju s Komisijo razvile elektronske sisteme za izmenjavo podatkov o carinskem postopku ali gospodarskih subjektih, carinski organi te sisteme uporabljajo za izmenjavo informacij med zadevnimi carinskimi uradi, brez poseganja v kakršne koli posebne okoliščine in določbe zadevnega postopka, ki se po potrebi smiselno uporabljajo.

2. Kadar so carinski uradi, ki sodelujejo v postopku, v različnih državah članicah, so sporočila za izmenjavo podatkov skladna s strukturo in podrobnostmi, ki jih določijo carinski organi z medsebojnim dogovorom.

Člen 4e

1. Poleg pogojev iz člena 4a(2) carinski organi vzpostavijo in ohranjajo ustrezne varnostne ureditve za učinkovito, zanesljivo in varno delovanje različnih sistemov.

2. Da se zagotovi raven varnosti sistema iz odstavka 1, se zabeleži vsak vnos, sprememba in izbris podatkov, pri čemer se navedejo razlogi za postopek, točen čas in oseba, ki je postopek izvedla. Originalni podatki in kakršni koli podatki, ki se tako obdelajo, se hranijo najmanj tri koledarska leta po poteku leta, na katero se nanašajo, razen če je določeno drugače.

3. Carinski organi redno spremljajo varnost.

4. Zadevni carinski organi drug drugega in po potrebi zadevni gospodarski subjekt obveščajo o vseh sumih kršitve varnosti.







POGLAVJE 5

Obvladovanje tveganja

Člen 4f

1. Carinski organi izvajajo obvladovanje tveganja, da se razlikuje med ravnmi tveganja v zvezi z blagom, ki je predmet carinske kontrole ali nadzora, ter da se določi, ali bo blago predmet posebne carinske kontrole in če bo, kje.

2. Ravni tveganja se določijo na podlagi ocene verjetnosti pojava dogodka povezanega s tveganjem in njegovega učinka, če bi do njega res prišlo. Podlaga za izbor pošiljk ali deklaracij, ki bodo pod carinsko kontrolo, vključuje element naključja.

Člen 4g

1. Obvladovanje tveganja na ravni Skupnosti iz člena 13(2) zakonika se izvaja v skladu s skupnim elektronskim okvirom za obvladovanje tveganja, ki ga sestavljajo naslednji elementi:

(a) carinski sistem Skupnosti za obvladovanje tveganja za izvajanje obvladovanja tveganja, ki se uporablja za izmenjavo podatkov v zvezi s tveganjem, ki bi lahko izboljšali carinske kontrole, med carinskimi organi držav članic in Komisijo;

(b) skupna prednostna kontrolna območja;

(c) skupna merila in standardi tveganja za usklajeno izvajanje carinskih kontrol v posebnih primerih.

2. Carinski organi si z uporabo sistema iz točke (a) odstavka 1 izmenjajo podatke v zvezi s tveganjem v naslednjih primerih:

(a) carinski organ oceni, da je tveganje veliko in da zahteva carinsko kontrolo, poleg tega pa rezultati kontrole kažejo, da se je zgodil dogodek iz člena 4(25) zakonika;

(b) rezultati kontrole ne kažejo, da se je zgodil dogodek iz člena 4(25) zakonika, vendar zadevni carinski organ meni, da je tveganje drugje v Skupnosti veliko.

Člen 4h

1. Skupna prednostna kontrolna območja vključujejo posebne carinsko dovoljene rabe ali uporabe, vrste blaga, prometne poti, načine prevoza ali gospodarske subjekte, za katere bodo v določenem obdobju veljale višje ravni analize tveganja in carinskih kontrol.

2. Uporaba skupnih prednostnih kontrolnih območij temelji na skupnem pristopu k analizi tveganja in na skupnih merilih in standardih tveganja za izbor blaga ali gospodarskih subjektov za kontrolo, da se zagotovijo enake ravni carinskih kontrol.

3. Carinske kontrole, ki se izvajajo na skupnih prednostnih kontrolnih območjih, ne vplivajo na druge kontrole, ki jih carinski organi izvajajo sicer.

Člen 4i

1. Skupna merila in standardi tveganja iz člena 4g(1)(c) vključujejo naslednje elemente:

(a) opis tveganja;

(b) dejavnike ali kazalnike tveganja, ki naj se uporabljajo za izbor blaga ali gospodarskih subjektov za carinsko kontrolo;

(c) vrsto carinskih kontrol, ki naj jih izvajajo carinski organi;

(d) trajanje uporabe carinskih kontrol iz točke (c).

Informacije, ki se pridobijo ob uporabi elementov iz prvega pododstavka, se posredujejo prek carinskega sistema Skupnosti za obvladovanje tveganja iz člena 4g(1)(a). Carinski organi jih uporabljajo v svojih sistemih za obvladovanje tveganja.

2. Carinski organi Komisiji sporočijo rezultate carinskih kontrol, izvedenih v skladu z odstavkom 1.

Člen 4j

Pri vzpostavitvi skupnih prednostnih kontrolnih območij in uporabi skupnih meril in standardov tveganja se upoštevajo naslednji elementi:

(a) sorazmernost tveganju;

(b) nujnost potrebnega izvajanja kontrol;

(c) verjetni učinki na trgovske tokove, posamezne države članice in vire povezane z kontrolo.

▼M33







POGLAVJE 6

Sistem registracije in identifikacije

Člen 4k

1. Številka EORI se uporablja za identifikacijo gospodarskih subjektov in drugih oseb v njihovih odnosih s carinskimi organi.

Struktura številke EORI ustreza merilom iz Priloge 38.

2. Če organ, ki je pristojen za dodelitev številke EORI, ni carinski organ, imenuje vsaka država članica organ ali organe, pristojne za registriranje gospodarskih subjektov in drugih oseb ter dodelitev številk EORI.

Carinski organi države članice Komisiji sporočijo ime in naslov organa ali organov, pristojnih za dodelitev številke EORI. Komisija te informacije objavi na internetu.

3. Države članice lahko ob upoštevanju odstavka 1 kot številko EORI uporabijo številko, ki so jo pristojni organi gospodarskemu subjektu ali drugi osebi že dodelili za davčne, statistične ali druge namene.

Člen 4l

1. Registracijo gospodarskega subjekta s sedežem na carinskem območju Skupnosti opravi carinski organ ali imenovani organ države članice, v kateri ima ta sedež. Gospodarski subjekti zaprosijo za registracijo, preden začnejo izvajati dejavnosti iz člena 1(12). Gospodarski subjekti, ki niso zaprosili za registracijo, lahko to storijo med svojo prvo operacijo.

2. V primerih iz člena 4k(3) lahko države članice oprostijo gospodarski subjekt ali drugo osebo obveznosti zaprositi za številko EORI.

3. Kadar gospodarski subjekt, ki nima sedeža na carinskem območju Skupnosti, nima številke EORI, ga registrira carinski organ ali imenovani organ države članice, kjer prvič izvede eno od naslednjih ravnanj:

▼M35

(a) vloži v Skupnosti skupno ali carinsko deklaracijo, ki ni karkoli od naslednjega: (i) carinska deklaracija, dana v skladu s členi 225 do 238; (ii) carinska deklaracija za začasni uvoz ali za zaključek tega postopka s ponovnim izvozom; (iii) carinska deklaracija v okviru skupnega tranzitnega postopka gospodarskega subjekta s sedežem v pogodbenici h Konvenciji o skupnem tranzitu, ki ni Evropska unija, če se ta deklaracija ne uporabi obenem kot vstopna ali izstopna skupna deklaracija; (iv) carinska deklaracija v okviru skupnostnega tranzitnega postopka, ki jo poda gospodarski subjekt s sedežem v Andori ali San Marinu, če se ta deklaracija ne uporabi obenem kot vstopna ali izstopna skupna deklaracija.

▼M33

(b) vloži v Skupnosti izstopno ali vstopno skupno deklaracijo;

(c) upravlja skladišče za začasno hrambo v skladu s členom 185(1);

(d) zaprosi za dovoljenje v skladu s členom 324a ali 372;

(e) zaprosi za potrdilo pooblaščenega gospodarskega subjekta v skladu s členom 14a.

4. Osebe, ki niso gospodarski subjekti, se ne registrirajo, če niso izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) takšno registracijo zahteva zakonodaja države članice;

(b) osebi številka EORI še ni bila dodeljena;

(c) oseba se ukvarja z operacijami, za katere je treba zagotoviti številko EORI v skladu s Prilogo 30a ali naslovom I Priloge 37.

5. V primerih iz odstavka 4:

(a) osebo s sedežem na carinskem območju Skupnosti, ki ni gospodarski subjekt iz odstavka 1, registrira carinski organ ali imenovani organ države članice, v kateri ima sedež;

(b) osebo, ki nima sedeža na carinskem območju Skupnosti, ki ni gospodarski subjekt iz odstavka 3, registrira carinski organ ali imenovani organ države članice, v kateri opravlja dejavnosti, ki jih zajema carinska zakonodaja.

6. Gospodarski subjekti in druge osebe imajo samo eno številko EORI.

7. Za namene tega poglavja se člen 4(2) carinskega zakonika smiselno uporablja pri ugotavljanju, ali ima oseba sedež v državi članici.

Člen 4m

1. Registracijski in identifikacijski podatki o gospodarskih subjektih ali, kadar je to primerno, o drugih osebah, ki so obdelani v okviru sistema iz člena 4o, vsebujejo podatke iz Priloge 38d, za katere veljajo posebni pogoji iz člena 4o(4) in (5).

2. Države članice lahko pri registraciji za številko EORI od gospodarskih subjektov in drugih oseb zahtevajo, da poleg podatkov iz Priloge 38d po potrebi predložijo še druge podatke, če jih potrebujejo za namene, določene v njihovih nacionalnih zakonodajah.

3. Države članice lahko od gospodarskih subjektov ali, kadar je to primerno, od drugih oseb zahtevajo, da predložijo podatke iz odstavkov 1 in 2 v elektronski obliki.

Člen 4n

Številka EORI se po potrebi uporablja v vseh stikih gospodarskih subjektov in drugih oseb s carinskimi organi. Uporablja se tudi za izmenjavo informacij med carinskimi organi ter med carinskimi in drugimi organi v skladu s pogoji iz členov 4p in 4q.

Člen 4o

1. Države članice sodelujejo s Komisijo pri razvoju centralnega elektronskega informacijskega in komunikacijskega sistema, ki vsebuje podatke iz Priloge 38d, ki jih zagotavljajo vse države članice.

2. Carinski organi sodelujejo s Komisijo pri obdelavi in izmenjavi registracijskih in identifikacijskih podatkov iz Priloge 38d o gospodarskih subjektih in drugih osebah med carinskimi organi ter med Komisijo in carinskimi organi z uporabo sistema iz odstavka 1.

Podatki, ki niso navedeni v Prilogi 38d, se v centralnem sistemu ne obdelajo.

3. Države članice zagotovijo, da se njihovi nacionalni sistemi sproti posodabljajo ter da so popolni in točni.

4. Države članice redno vnašajo podatke iz točk 1 do 4 Priloge 38d o gospodarskih subjektih in drugih osebah v centralni sistem ob vsaki dodelitvi novih številk EORI ali ob vsaki spremembi navedenih podatkov.

5. Države članice v centralni sistem in nacionalne sisteme, kadar so na voljo, redno vnašajo podatke iz točk 5 do 12 Priloge 38d o gospodarskih subjektih in drugih osebah ob vsaki dodelitvi novih števil EORI ali ob vsaki spremembi navedenih podatkov.

6. V centralni sistem se vnesejo samo številke EORI, dodeljene v skladu s členom 4l(1) do (5), skupaj z drugimi podatki iz Priloge 38d.

7. Kadar se ugotovi, da gospodarski subjekt ali oseba, ki ni gospodarski subjekt, preneha opravljati dejavnosti iz člena 1(12), države članice to navedejo v podatkih iz točke 11 Priloge 38d.

Člen 4p

Organ, ki je imenovan v skladu s členom 4k(2), v vsaki državi članici carinskim organom zadevne države članice omogoči neposreden dostop do podatkov iz Priloge 38d.

Člen 4q

1. V vsaki državi članici lahko naslednji organi drug drugemu za vsak posamezen primer omogočijo neposreden dostop do podatkov iz točk 1 do 4 Priloge 38d, ki jih imajo:

(a) carinski organi;

(b) veterinarski organi;

(c) zdravstveni organi;

(d) statistični organi;

(e) davčni organi;

(f) organi, pristojni za boj proti goljufijam;

(g) organi, pristojni za trgovinsko politiko, vključno s kmetijskimi organi, kadar je to ustrezno;

(h) organi, pristojni za nadzor meje.

2. Organi iz odstavka 1 lahko podatke iz navedenega odstavka shranijo ali jih izmenjujejo med seboj samo, če je takšna obdelava potrebna zaradi izpolnjevanja svojih zakonskih obveznosti v zvezi z gibanjem blaga, danega v carinski postopek.

3. Carinski organi držav članic sporočijo Komisiji naslove organov iz odstavka 1. Komisija te informacije objavi na internetu.

Člen 4r

Številka EORI in podatki iz Priloge 38d se obdelujejo v centralnem sistemu toliko časa, kot to določa zakonodaja držav članic, ki vnesejo podatke iz člena 4o(4) in (5).

Člen 4s

1. Ta uredba ne posega in nikakor ne vpliva na raven varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v skladu z določbami zakonodaje Skupnosti in nacionalnim pravom, zlasti ne spreminja obveznosti držav članic pri njihovi obdelavi osebnih podatkov v skladu z Direktivo 95/46/ES niti obveznosti institucij in organov Skupnosti pri njihovi obdelavi osebnih podatkov v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001 pri izpolnjevanju njihovih obveznosti.

2. Komisija lahko identifikacijske in registracijske podatke o gospodarskih subjektih in drugih osebah, sestavljene iz nabora podatkov iz točk 1, 2 in 3 Priloge 38d objavi na spletu samo, če so gospodarski subjekti in druge osebe dali izrecno in prostovoljno pisno soglasje. Kadar je tako soglasje dano, se v skladu z nacionalno zakonodajo držav članic o njem obvesti organ ali organe držav članic, imenovane v skladu s členom 4k(2), ali carinske organe.

3. Pravice oseb v zvezi z njihovimi registracijskimi podatki iz Priloge 38d, ki se obdelajo v nacionalnih sistemih, se izvajajo v skladu z zakonodajo države članice, ki je shranila njihove osebne podatke, in zlasti, kadar je to primerno, z izvedbenimi določbami Direktive 95/46/ES.

Člen 4t

Nacionalni nadzorni organi za varstvo podatkov in Evropski nadzornik za varstvo podatkov, vsak v okviru svojih pristojnosti, dejavno sodelujejo in zagotavljajo usklajen nadzor nad sistemom iz člena 4o(1).

▼M10







NASLOV II

ZAVEZUJOČA INFORMACIJA







POGLAVJE 1

Opredelitve

Člen 5

Za namen tega naslova:

1. zavezujoča informacija: pomeni tarifno informacijo ali informacijo o poreklu, zavezujočo za uprave vseh držav članic Skupnosti, če so izpolnjeni pogoji iz členov 6 in 7;

2. vložnik zahtevka: — tarifne zadeve: pomeni osebo, ki pri carinskem organu zahteva zavezujočo tarifno informacijo, — zadeve v zvezi s poreklom: pomeni osebo, ki pri carinskem organu zahteva zavezujočo informacijo o poreklu in ima za to utemeljene razloge;

3. imetnik: pomeni osebo, v imenu katere je zavezujoča informacija izdana.







POGLAVJE 2

Postopek za pridobitev zavezujoče informacije – Vročitev informacij vložnikom zahtevkov in posredovanje Komisiji

Člen 6

1. Zahtevki za zavezujoče informacije se predložijo v pisni obliki pristojnemu carinskemu organu v državi članici ali državah članicah, v katerih se bo informacija uporabljala, ali pristojnemu carinskemu organu v državi članici, v kateri ima vložnik zahtevka sedež.

▼M18

Zahtevki za zavezujočo tarifno informacijo se vložijo na obrazcu, ki ustreza vzorcu iz Priloge 1B.

▼M10

2. Zahtevek za zavezujočo tarifno informacijo se lahko nanaša samo na eno vrsto blaga. Zahtevek za zavezujočo informacijo o poreklu se lahko nanaša samo na eno vrsto blaga in en skupek okoliščin, ki podeljujejo poreklo.

3.

(A) Zahtevki za zavezujoče tarifne informacije morajo zajemati naslednje podatke: (a) ime in naslov imetnika; (b) ime in naslov vložnika zahtevka, če ta oseba ni imetnik; (c) carinsko nomenklaturo, v katero naj bi bilo blago uvrščeno. Če vložnik zahtevka želi, da se blago uvrsti v eno od nomenklatur iz člena 20(3)(b) in (6)(b) Zakonika, mora biti v zahtevku za zavezujočo tarifno informacijo zadevna nomenklatura izrecno navedena; (d) podroben opis blaga, ki omogoča njegovo identifikacijo in določitev njegove uvrstitve v carinsko nomenklaturo; (e) sestavo blaga in morebitne načine pregleda za njeno določitev, če je uvrstitev odvisna od nje; (f) morebitne primerke, fotografije, načrte, kataloge ali druge razpoložljive dokumente, ki bi lahko bili carinskemu organu v pomoč pri določanju pravilne uvrstitve blaga v carinsko nomenklaturo in ki se priložijo kot priloge; (g) predvideno uvrstitev; (h) soglasje, da se zagotovi prevod morebitnega priloženega dokumenta v uradni jezik (ali enega od uradnih jezikov) zadevne države članice, če to zahteva carinski organ; (i) morebitne podatke, ki se obravnavajo kot zaupni; (j) navedbo vložnika zahtevka, ali je bila, kolikor mu je znano, zavezujoča tarifna informacija za enako ali podobno blago v Skupnosti že zahtevana ali izdana; ▼M24 (k) privolitev, da se predložene informacije lahko shranijo v podatkovni zbirki Komisije in da se podatki glede zavezujoče tarifne informacije, vključno z vsemi fotografijami, načrti, prospekti itd., lahko javno objavijo na svetovnem spletu razen podatkov, ki jih je vložnik označil kot zaupne; uporabljajo se določbe, ki veljajo na področju varstva podatkov. ▼M10

(B) Zahtevki za zavezujoče informacije o poreklu morajo zajemati naslednje podatke: (a) ime in naslov imetnika; (b) ime in naslov vložnika zahtevka, če ta oseba ni imetnik; (c) pravno podlago, ki se uporablja, za namene členov 22 in 27 Zakonika; (d) podroben opis blaga in njegove tarifne uvrstitve; (e) po potrebi sestavo blaga in morebitne načine pregleda za njeno določitev ter njegovo ceno franko tovarna; (f) pogoje, ki omogočajo določitev porekla, uporabljene materiale in njihovo poreklo, tarifno uvrstitev, ustrezne vrednosti in opis okoliščin (pravila o spremembi tarifne številke, dodana vrednost, opis obdelave ali predelave ali katero koli drugo posebno pravilo), ki omogočajo izpolnitev zadevnih pogojev; zlasti se navedeta točno tisto pravilo o poreklu, ki je uporabljeno, in predvideno poreklo; (g) morebitne primerke, fotografije, načrte, kataloge ali druge razpoložljive dokumente o sestavi blaga in njegovih sestavnih materialih in take, ki bi lahko bili v pomoč pri opisu proizvodnega postopka ali predelave, ki so ju bili materiali deležni; (h) soglasje, da se zagotovi prevod morebitnega priloženega dokumenta v uradni jezik (ali enega od uradnih jezikov) zadevne države članice, če to zahteva carinski organ; (i) morebitne podatke, ki se obravnavajo kot zaupni in ki se nanašajo na javnost ali na uprave; (j) navedbo vložnika zahtevka, ali je bila, kolikor mu je znano, zavezujoča tarifna informacija ali zavezujoča informacija o poreklu za blago ali materiale, enake ali podobne tistim iz točk (d) ali (f), v Skupnosti že zahtevana ali izdana; (k) privolitev, da se preskrbljena informacija lahko shrani v javno dostopni podatkovni zbirki Komisije; vendar se poleg člena 15 Zakonika uporabljajo določbe, ki v državah članicah veljajo za varovanje informacij.

4. Če ob prejetju zahtevka carinski organ meni, da ta ne vsebuje vseh podatkov, potrebnih za oblikovanje utemeljenega mnenja, carinski organ zahteva od vložnika zahtevka, naj preskrbi potrebne informacije. Trimesečni in 150-dnevni rok iz člena 7 začneta teči v trenutku, ko ima carinski organ vse informacije, potrebne za odločitev; carinski organ obvesti vložnika zahtevka o prejetju zahtevka in datumu začetka navedenih rokov.

5. Seznam carinskih organov, ki jih države članice imenujejo za sprejemanje zahtevkov za zavezujoče informacije ali za njihovo izdajanje, se objavi v seriji „C“Uradnega lista Evropskih skupnosti.

Člen 7

1. Zavezujoča informacija se vložniku zahtevka vroči čim prej.

(a) Tarifne zadeve: če vložniku zahtevka ni bilo mogoče vročiti zavezujoče tarifne informacije v treh mesecih po sprejetju zahtevka, carinski organ stopi v stik z vložnikom zahtevka in mu razloži, zakaj je prišlo do zamude, ter navede, kdaj bo po svojem pričakovanju sposoben vročiti informacijo.

(b) Zadeve v zvezi s poreklom: informacija se vroči v roku 150 dni od datuma sprejetja zahtevka.

2. Zavezujoča informacija se vroči v obliki obrazca v skladu s primerkom iz Priloge 1 (zavezujoča tarifna informacija) ali priloge 1A (zavezujoča informacija o poreklu). Pri tem se označi, kateri podatki se bodo obravnavali kot zaupni. Navede se pravica do pritožbe iz člena 243 Zakonika.

▼M24

Člen 8

1. V primeru zavezujočih tarifnih informacij carinski organi držav članic Komisiji nemudoma pošljejo:

(a) izvod zahtevka za izdajo zavezujoče tarifne informacije (Priloga 1B);

(b) izvod izdane zavezujoče tarifne informacije (izvod št. 2 v Prilogi 1);

(c) podatke, kakor so navedeni na izvodu št. 4 v Prilogi 1.

V primeru zavezujočih informacij o poreklu Komisiji nemudoma pošljejo zahtevane podatke o izdaji zavezujoče informacije o poreklu.

Prenos se opravi z elektronskimi sredstvi.

2. Komisija na zahtevo države članice le-tej nemudoma pošlje podatke, pridobljene v skladu z odstavkom 1. Prenos se opravi z elektronskimi sredstvi.

3. Elektronsko poslani podatki iz zahtevka za izdajo zavezujoče tarifne informacije in iz izdane zavezujoče tarifne informacije se skupaj s podatki, navedenimi na izvodu št. 4 iz Priloge 1, shranijo v osrednji podatkovni zbirki Komisije. Podatki o zavezujoči tarifni informaciji, vključno z vsemi fotografijami, načrti, prospekti itd., se lahko javno objavijo na svetovnem spletu, razen zaupnih podatkov iz polj 3 in 8 izdane zavezujoče tarifne informacije.

▼M10







POGLAVJE 3

Določbe, ki se uporabljajo v primeru neskladnosti zavezujočih informacij

Člen 9

1. Če obstajajo različne zavezujoče informacije:

— Komisija na lastno pobudo ali na zahtevo predstavnika države članice uvrsti zadevo na dnevni red Odbora za razpravo na seji v prihodnjem mesecu ali, če to ne gre, na naslednji seji,

— v skladu s postopkom Odbora Komisija sprejme ukrep za zagotovitev enotne uporabe nomenklature ali pravil o poreklu, kot je ustrezno, čim prej in v šestih mesecih po sestanku iz prve alinee.

2. Za namen uporabe odstavka 1, se šteje, da sta zavezujoči informaciji o poreklu različni, če podeljujeta različni porekli blagu:

— ki se uvršča v isto tarifno številko in katerega poreklo je bilo določeno po istem pravilu o poreklu, in

— ki je bilo pridobljeno po istem proizvodnem postopku.







POGLAVJE 4

Pravni učinek zavezujoče informacije

Člen 10

1. Brez poseganja v člena 5 in 64 Zakonika lahko zavezujočo informacijo uveljavlja samo njen imetnik.

2.

(a) Tarifne zadeve: carinski organ lahko od imetnika zahteva, naj pri opravljanju carinskih formalnosti carinski organ obvesti, da ima zavezujočo tarifno informacijo za carinjeno blago.

(b) Zadeve v zvezi s poreklom: organ, odgovoren za preverjanje uporabnosti zavezujoče informacije o poreklu, lahko zahteva od imetnika, naj pri opravljanju carinskih formalnosti carinski organ obvesti, da ima zavezujočo informacijo o poreklu, ki velja za blago, za katerega se opravljajo formalnosti.

3. Imetnik zavezujoče informacije lahko to informacijo uporablja za neko blago samo, če se:

(a) tarifne zadeve: carinskemu organu zadovoljivo dokaže, da zadevno blago v vseh pogledih ustreza blagu, opisanemu v predloženi informaciji;

(b) zadeve v zvezi s poreklom: organu iz odstavka 2(b) zadovoljivo dokaže, da zadevno blago in okoliščine, ki določajo njegovo poreklo, v vseh pogledih ustrezajo blagu, opisanemu v predloženi informaciji.

4. Carinski organ (za zavezujočo tarifno informacijo) ali organ iz odstavka 2(b) (za zavezujočo informacijo o poreklu) lahko zahteva prevod informacije v uradni jezik ali enega od uradnih jezikov zadevne države članice.

Člen 11

Zavezujoče tarifne informacije, izdane s strani carinskega organa države članice od 1. januarja 1991, postanejo zavezujoče za carinske organe vseh držav članic pod enakimi pogoji.

Člen 12

1. Pri sprejemu enega od aktov ali ukrepov iz člena 12(5) Zakonika carinski organ sprejme potrebne ukrepe za zagotovitev, da se zavezujoče informacije od takrat naprej izdajajo samo v skladu z zadevnim aktom ali ukrepom.

2.

(a) Za zavezujočo tarifno informacijo je za namene odstavka 1 zgoraj datum, ki se upošteva: — za uredbe iz člena 12(5)(a)(i) Zakonika, ki zadevajo spremembe carinske nomenklature, datum, ko se začnejo uporabljati, — za uredbe iz člena 12(5)(a)(i) Zakonika, ki določajo uvrstitev blaga v carinsko nomenklaturo ali vplivajo nanjo, datum njihove objave v seriji „L“Uradnega lista Evropskih skupnosti, — za uredbe iz člena 12(5)(a)(ii) Zakonika, ki zadevajo spremembe pojasnil h kombinirani nomenklaturi, datum njihove objave v seriji „C“Uradnega lista Evropskih skupnosti, — za sodbe Sodišča Evropskih skupnosti iz člena 12(5)(a)(ii) Zakonika datum sodbe, — za ukrepe iz člena 12(5)(a)(ii) Zakonika, ki zadevajo sprejetje mnenja o razvrstitvi ali spremembe pojasnil k nomenklaturi harmoniziranega sistema Svetovne carinske organizacije, datum sporočila Komisije v seriji „C“Uradnega lista Evropskih skupnosti.

(b) Za zavezujočo informacijo o poreklu je za namene odstavka 1 datum, ki se upošteva: — za uredbe iz člena 12(5)(b)(i) Zakonika, ki zadevajo določitev porekla blaga in pravila iz člena 12(5)(b)(ii), datum, ko se začnejo uporabljati, — za ukrepe iz člena 12(5)(b)(ii) Zakonika, ki zadevajo spremembe pojasnil in mnenj, sprejetih na ravni Skupnosti, datum njihove objave v seriji „C“Uradnega lista Evropskih skupnosti, — za sodbe Sodišča Evropskih skupnosti iz člena 12(5)(b)(ii) Zakonika, datum sodbe, — za ukrepe iz člena 12(5)(b)(ii) Zakonika, ki zadevajo mnenja o poreklu ali pojasnila, sprejeta s strani Svetovne trgovinske organizacije, datum, naveden v sporočilu Komisije v seriji „C“Uradnega lista Evropskih skupnosti, — za ukrepe iz člena 12(5)(b)(ii) Zakonika, ki zadevajo prilogo k Sporazumu o pravilih o poreklu Svetovne trgovinske organizacije in taka pravila, sprejeta v okviru mednarodnih sporazumov, datum, na katerega se začnejo uporabljati.

3. Komisija carinskim organom čim prej sporoči datume sprejetja ukrepov in aktov iz tega člena.







POGLAVJE 5

Določbe, ki se uporabljajo v primeru izteka veljavnosti zavezujoče informacije

Člen 13

Če je v skladu z drugim stavkom člena 12(4) in členom 12(5) Zakonika zavezujoča informacija nična ali preneha veljati, carinski organ, ki jo je izdal, o tem čim prej obvesti Komisijo.

Člen 14

1. Če želi imetnik zavezujoče informacije, ki je prenehala veljati zaradi razlogov iz člena 12(5) Zakonika, izkoristiti možnosti uveljavljanja take informacije v nekem obdobju v skladu z odstavkom 6 navedenega člena, o tem obvesti carinski organ, pri čemer preskrbi morebitna potrebna dokazila, ki omogočajo preverjanje, da so zadevni pogoji izpolnjeni.

2. V izjemnih primerih, ko Komisija v skladu z drugim odstavkom člena 12(7) Zakonika sprejme ukrep, ki odstopa od določb odstavka 6 navedenega člena, ali ko pogoji iz odstavka 1 navedenega člena v zvezi z možnostjo nadaljevanja uveljavljanja zavezujoče tarifne informacije ali zavezujoče informacije o poreklu niso izpolnjeni, carinski organ pisno obvesti imetnika.

▼M29







NASLOV IIA

POOBLAŠČENI GOSPODARSKI SUBJEKTI







POGLAVJE 1

Postopek izdaje potrdil







Oddelek 1

Splošne določbe

Člen 14a

1. Brez poseganja v siceršnje poenostavitve iz carinskih predpisov lahko carinski organi po vložitvi zahtevka gospodarskega subjekta in v skladu s členom 5a zakonika izdajajo naslednja potrdila pooblaščenega gospodarskega subjekta (v nadaljnjem besedilu „potrdila AEO“):

(a) potrdilo AEO – carinske poenostavitve za gospodarske subjekte, ki zaprosijo za ugodnosti zaradi poenostavitev iz carinskih predpisov in ki izpolnjujejo pogoje iz členov 14h, 14i in 14j;

(b) potrdilo AEO – varstvo in varnost v zvezi z gospodarskimi subjekti, ki zaprosijo za ugodnosti zaradi olajšav pri carinskih kontrolah v zvezi z varstvom in varnostjo pri vnosu blaga na carinsko območje Skupnosti ali iznosu blaga iz carinskega območja Skupnosti in ki izpolnjujejo pogoje iz členov od 14h do 14k;

(c) potrdilo AEO – carinske poenostavitve/varstvo in varnost v zvezi z gospodarskimi subjekti, ki zaprosijo za ugodnosti zaradi poenostavitev iz točke (a) in olajšav iz točke (b) ter izpolnjujejo pogoje iz členov od 14h do 14k.

2. Carinski organi primerno upoštevajo posebne značilnosti gospodarskih subjektov, zlasti malih in srednje velikih podjetij.

Člen 14b

1. Če imetnik potrdila AEO iz točke (a) ali (c) člena 14a(1) zaprosi za eno ali več dovoljenj iz členov 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a, 313b, 324a, 324e, 372, 454a in 912g, carinski organi tistih pogojev, ki so bili preverjeni že ob izdaji potrdila AEO, ne preverijo ponovno.

2. Kadar imetnik potrdila AEO iz točke (b) ali (c) člena 14a(1) vloži vstopno skupno deklaracijo, lahko pristojni carinski urad pooblaščeni gospodarski subjekt še pred prihodom blaga na carinsko območje Skupnosti obvesti o tem, da je bila na podlagi analize tveganja glede varstva in varnosti pošiljka izbrana za nadaljnji fizični pregled. Do tega obvestila pride le, če ne ogroža pregleda, ki naj bi se izvedel.

Vendar lahko države članice pred vnosom blaga na carinsko območje Skupnosti izvedejo fizični pregled tudi, kadar pooblaščeni gospodarski subjekt o izboru pošiljk za takšno kontrolo ni bil obveščen.

Ko blago zapušča carinsko območje Skupnosti, se smiselno uporabljata prvi in drugi pododstavek.

3. Imetniki potrdila AEO iz točke (b) ali (c) člena 14a(1), ki uvažajo ali izvažajo blago, lahko vložijo vstopno in izstopno skupno deklaracijo, ki vsebujeta krajše podatkovne zahteve iz oddelka 2.5 Priloge 30A.

Prevozniki, špediterji ali carinski zastopniki, ki so imetniki potrdil AEO iz točke (b) ali (c) člena 14a(1) in sodelujejo pri uvozu ali izvozu blaga v imenu imetnikov potrdila AEO iz točke (b) ali (c) člena 14a(1), lahko prav tako vložijo vstopno ali izstopno skupno deklaracijo, ki vsebuje krajše podatkovne zahteve iz oddelka 2.5 priloge 30A.

Od imetnikov potrdila AEO, ki so upravičeni do uporabe krajših podatkovnih zahtev, se lahko zahteva, da predložijo dodatne podatke, da se zagotovi primerno delovanje sistemov glede vzajemnega priznavanja AEO potrdil in ukrepov v zvezi z varnostjo, določenih v mednarodnih pogodbah s tretjimi državami.

4. Pri imetnikih potrdil AEO se fizični pregledi in pregledi dokumentov izvajajo bolj poredko kot pri ostalih gospodarskih subjektih. Carinski organi se lahko odločijo drugače z namenom, da se upoštevajo posebna nevarnost ali obveze glede kontrol iz druge zakonodaje Skupnosti.

Kadar pristojni carinski urad po analizi tveganja pošiljko, vključeno v vstopno ali izstopno skupno deklaracijo ali v carinsko deklaracijo, ki jo vloži pooblaščeni gospodarski subjekt, vseeno določi za nadaljnji pregled, potrebno kontrolo izvede kot prednostno nalogo. Če pooblaščeni gospodarski subjekt tako zahteva in če se zadevni carinski organ strinja, se lahko ta kontrola izvede na drugem mestu in ne na mestu zadevnega carinskega urada.

5. Ugodnosti iz odstavkov od 1 do 4 veljajo za gospodarski subjekt, če predloži potrebne številke potrdila AEO.







Oddelek 2

Zahtevek za izdajo potrdila AEO

Člen 14c

1. Zahtevek za izdajo potrdila AEO je lahko na papirju ali v elektronski obliki v skladu z vzorcem iz Priloge 1C.

2. Če carinski organ ugotovi, da ta ne vsebuje vseh zahtevanih podrobnosti, od gospodarskega subjekta, v 30-ih koledarskih dnevih od prejema zahtevka, zahteva, da predloži potrebne podatke, in to zahtevo tudi utemelji.

Roki iz členov 14l(1) in 14o(2) začnejo teči na dan, ko je carinski organ prejel vse informacije, ki so potrebne za sprejetje zahtevka. Carinski organi gospodarski subjekt obvestijo, da je bil zahtevek sprejet, ter navedejo datum, ko začne omenjeni rok teči.

Člen 14d

1. Zahtevek se predloži enemu od naslednjih carinskih organov:

(a) carinskemu organu države članice, kjer se vodi glavno knjigovodstvo vložnika v zvezi z zadevnimi carinskimi ureditvami in kjer se izvaja vsaj del dejavnosti, ki jih zajema potrdilo AEO;

(b) carinskemu organu države članice, kjer je v računalniškem sistemu vložnika njegovo glavno knjigovodstvo v zvezi z zadevnimi carinskimi ureditvami dostopno pristojnemu carinskemu organu z uporabo informacijske tehnologije in računalniških mrež, ter kjer se izvajajo vložnikove splošne logistične dejavnosti vodenja in kjer se izvaja vsaj del dejavnosti, ki jih zajema potrdilo AEO.

Glavno knjigovodstvo vložnika iz točk (a) in (b) vključuje evidenco in dokumentacijo, ki carinskemu organu omogoča, da preveri in spremlja pogoje in merila, potrebna za pridobitev potrdila AEO.

2. Če v skladu z odstavkom 1 ni mogoče določiti pristojnega carinskega organa, se zahtevek predloži enemu od naslednjih carinskih organov:

(a) carinskemu organu države članice, kjer se vodi glavno knjigovodstvo v zvezi zadevnimi carinskimi ureditvami vložnika;

(b) carinskemu organu države članice, kjer je dostopno glavno knjigovodstvo v zvezi zadevnimi carinskimi ureditvami vložnika, kot določa odstavek 1(b), in kjer se izvajajo vložnikove splošne logistične dejavnosti vodenja.

3. Če se del zadevne evidence in dokumentacije vodi v državi članici, ki ni država članica carinskega organa, kateremu je bil predložen zahtevek v skladu z odstavkom 1 ali 2, vložnik izpolni polja 13, 16, 17 in 18 obrazca za zahtevek iz Priloge 1C.

4. Če vložnik ima skladišča ali druge prostore v državi članici, ki ni država članica carinskega organa, kateremu je bil predložen zahtevek v skladu z odstavkom 1 ali 2, vložnik ta podatek navede v polju 13 obrazca za zahtevek iz Priloge 1C, da se carinskim organom te države članice olajša pregled ustreznih pogojev v skladišču ali drugih prostorih.

5. Postopek posvetovanja iz člena 14m se uporablja v primerih iz odstavkov 2, 3 in 4 tega člena.

6. Vložnik zagotovi lahko dostopno osrednjo točko ali kontaktno osebo v upravi vložnika z namenom, da imajo carinski organi na voljo vse podatke, potrebne za ugotavljanje skladnosti z zahtevami za izdajo potrdila AEO.

7. Vložniki carinskim organom predložijo potrebne podatke, če je le mogoče v elektronski obliki.

Člen 14e

Države članice Komisiji sporočijo seznam svojih pristojnih organov, pri katerih je treba vložiti zahtevke, in kakršne koli poznejše spremembe v zvezi s tem. Komisija te podatke posreduje drugim državam članicam ali jih da na voljo na internetu.

Ti organi so tudi carinski organi izdajatelji potrdil AEO.

Člen 14f

Zahtevek se ne sprejme v naslednjih primerih:

(a) zahtevek ne upošteva členov 14c in 14d;

(b) vložnik je bil obsojen zaradi resnega kaznivega dejanja, povezanega z njegovo gospodarsko dejavnostjo, ali pa je v času predložitve zahtevka v stečajnem postopku;

(c) vložnik ima pravnega zastopnika v carinskih zadevah, ki je bil obsojen zaradi resnega kaznivega dejanja v zvezi s kršenjem carinskih predpisov in z njegovimi dejavnostmi zakonitega zastopnika;

(d) zahtevek se predloži v treh letih po preklicu potrdila AEO, kot določa člen 14v(4).







Oddelek 3

Pogoji in merila za izdajo potrdila AEO

Člen 14g

V naslednjih primerih vložniku ni treba imeti sedeža na carinskem območju Skupnosti:

(a) kadar mednarodni sporazum med Skupnostjo in tretjo državo, v kateri ima gospodarski subjekt sedež, zagotavlja vzajemno priznavanje potrdil AEO in določi morebitne upravne ureditve za izvajanje ustrezne kontrole v imenu carinskega organa države članice;

(b) kadar zahtevek za podelitev potrdila AEO iz točke (b) člena 14a(1) vloži letalska ali ladjarska družba, ki nima sedeža v Skupnosti, ima pa tam regionalno pisarno, poleg tega pa že uporablja poenostavitve iz členov 324e, 445 ali 448.

V primeru iz točke (b) prvega pododstavka se šteje, da vložnik izpolnjuje pogoje iz členov 14h, 14i in 14j, vendar se zahteva izpolnitev pogoja iz člena 14k(2).

Člen 14h

1. Evidenca o izpolnjevanju carinskih zahtev iz prve alinee člena 5a(2) zakonika šteje za ustrezno, če v zadnjih treh letih pred predložitvijo zahtevka nobena izmed naslednjih oseb ni huje ali večkrat kršila carinskih predpisov:

(a) vložnik;

(b) osebe, ki vodijo družbo, ki je vložila zahtevek, ali izvajajo kontrolo nad njegovim upravljanjem;

(c) če je ustrezno, pravni zastopnik vložnika v carinskih zadevah;

(d) oseba iz družbe, ki je vložila zahtevek, pristojna za carinske zadeve.

Vseeno lahko evidenca o izpolnjevanju carinskih zahtev šteje za ustrezno, če pristojni carinski organ vse kršitve obravnava kot zanemarljive glede na število ali obseg carinskih postopkov in če te ne povzročajo dvomov v zvezi z dobro vero vložnika.

2. Če imajo osebe, ki izvajajo kontrolo družbe, ki je vložilo zahtevek, sedež ali so rezidenti tretje države, carinski organi njihovo izpolnjevanje carinskih zahtev ocenjujejo na podlagi evidenc in podatkov, ki so jim na voljo.

3. Če so od vložnikove ustanovitve pretekla manj kot tri leta, carinski organi njegovo izpolnjevanje carinskih zahtev ocenjujejo na podlagi evidenc in podatkov, ki so jim na voljo.

Člen 14i

Da lahko carinski organi presodijo, ali ima vložnik zadovoljiv sistem vodenja poslovnih in, kadar je primerno, transportnih evidenc iz druge alinee člena 5a(2) zakonika, mora vložnik izpolnjevati naslednje pogoje:

(a) vzdržuje računovodski sistem, ki je skladen s splošno sprejetimi računovodskimi načeli, veljavnimi v državi članici, kjer se vodi knjigovodstvo, in ki bo olajšal carinski kontrolo, ki temelji na reviziji;

(b) carinskemu organu omogoči fizični ali elektronski dostop do svojih carinskih in, kadar je primerno, transportnih evidenc;

(c) ima logistični sistem, ki razlikuje med skupnostnim in neskupnostnim blagom;

(d) ima upravno organizacijo, ki ustreza vrsti in obsegu poslovanja ter upravljanju pretoka blaga, njena notranja kontrola pa je sposobna odkriti nezakonite ali nepravilne transakcije;

(e) če je primerno, ima zadovoljive postopke za urejanje licenc in dovoljenj v zvezi z ukrepi trgovinske politike ali trgovanjem s kmetijskimi proizvodi;

(f) ima zadovoljive postopke za arhiviranje evidenc in podatkov družbe ter varovanje pred izgubo podatkov;

(g) zagotovi, da so zaposleni seznanjeni s tem, da je treba obvestiti carinske organe, kadar se ugotovijo težave pri izpolnjevanju predpisov, ter vzpostavi primerne kontakte za obveščanje carinskih organov o takih primerih;

(h) ima ustrezne informacijsko-tehnološke varnostne ukrepe za zaščito računalniškega sistema vložnika pred vdorom nepooblaščenih oseb in za zaščito dokumentacije vložnika.

V primeru, ko vložnik prosi za potrdilo AEO iz točke (b) člena 14a(1), ni treba izpolnjevati pogoja iz točke (c) prvega odstavka tega člena.

Člen 14j

1. Pogoj v zvezi s finančno solventnostjo vložnika iz tretje alinee člena 5a(2) zakonika šteje za izpolnjenega, če je njegovo solventnost mogoče dokazati za pretekla tri leta.

Za namene tega člena finančna solventnost pomeni dober finančni položaj, ki zadostuje za izpolnjevanje obveznosti vložnika, ob upoštevanju značilnosti vrste poslovne dejavnosti.

2. Če je vložnik ustanovljen pred manj kot tremi leti, se njegova finančna solventnost ocenjuje na podlagi razpoložljivih evidenc in podatkov.

Člen 14k

1. Varstveni in varnostni standardi vložnika iz četrte alinee člena 5a(2) zakonika štejejo za ustrezne, če so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) stavbe, ki se uporabljajo pri dejavnostih, ki jih vključuje potrdilo, so zgrajene iz materialov, ki ne dopuščajo nezakonitega vstopa in zagotavljajo zaščito pred nezakonitim vdorom;

(b) obstajajo ustrezni ukrepi za kontrolo dostopa, da se prepreči nepooblaščen dostop do območij natovarjanja, nakladalnih dokov in območij za pretovarjanje;

(c) ukrepi za ravnanje z blagom vključujejo zaščito pred vnosom, menjavo ali izgubo materiala in prirejanjem tovornih enot;

(d) če je primerno, obstajajo postopki za ravnanje z uvoznimi in/ali izvoznimi dovoljenji, povezanimi s prepovedmi in omejitvami, ter za razlikovanje med tem in ostalim blagom;

(e) vložnik je izvedel ukrepe, ki omogočajo jasno opredelitev njegovih poslovnih partnerjev, da se zaščiti mednarodna dobavna veriga;

(f) vložnik izvaja, kolikor to dovoljuje zakonodaja, varnostno preverjanje predvidenih zaposlenih, ki bodo delali na varnostno občutljivih položajih, in izvaja redna preverjanja preteklosti;

(g) vložnik zagotovi, da njegovo zadevno osebje aktivno sodeluje v programih za varnostno ozaveščanje.

2. Če letalska ali ladjarska družba, ki nima sedeža v Skupnosti, ima pa tam regionalno pisarno in že uporablja poenostavitve iz členov 324e, 445 ali 448, vloži zahtevek za potrdilo AEO iz točke (b) člena 14a(1), mora izpolnjevati enega od naslednjih pogojev:

(a) je imetnik mednarodno priznanega varstvenega in/ali varnostnega potrdila, izdanega na podlagi mednarodnih konvencij, ki urejajo zadevne prevozne sektorje;

(b) je registrirani agent, kot ga določa Uredba Evropskega parlamenta in Sveta (ES) št. 2320/2002 ( 2 ) in izpolnjuje zahteve iz Uredbe Komisije (ES) št. 622/2003 ( 3 );

(c) je imetnik potrdila, izdanega v državi, ki ni na carinskem območju Skupnosti, kadar dvostranski sporazum, ki sta ga podpisali Skupnost in tretja država, zagotavlja sprejetje potrdila glede na pogoje iz navedenega sporazuma.

Če je letalska ali ladjarska družba imetnik potrdila iz točke (a) tega odstavka, izpolnjuje pogoje iz odstavka 1 tega člena. Carinski organ izdajatelj šteje, da so pogoji iz odstavka 1 izpolnjeni, kolikor so pogoji za izdajo mednarodnega potrdila enaki pogojem iz odstavka 1 tega člena ali tem pogojem ustrezajo.

3. Če ima vložnik sedež v Skupnosti in je registrirani agent, kot ga določa Uredba (ES) št. 2320/2002, ter izpolnjuje zahteve iz Uredbe (ES) št. 622/2003, pogoji iz odstavka 1 tega člena štejejo za izpolnjene v zvezi s prostori, za katere je gospodarski subjekt dobil status registriranega agenta.

4. Če je vložnik, ki ima sedež v Skupnosti, imetnik mednarodno priznanega varstvenega in/ali varnostnega potrdila, izdanega v skladu z mednarodnimi konvencijami, evropskega varstvenega in/ali varnostnega potrdila, izdanega v skladu z zakonodajo Skupnosti, mednarodnega standarda Mednarodne organizacije za standardizacijo ali evropskega standarda Evropske organizacije za standardizacijo, pogoji iz odstavka 1 štejejo za izpolnjena, če so pogoji za izdajo teh potrdil enaki pogojem iz te uredbe ali tem pogojem ustrezajo.







Oddelek 4

Postopek za izdajo potrdil AEO

Člen 14l

1. Carinski organ izdajatelj v petih delovnih dneh od dneva prejema zahtevka v skladu s členom 14c o tem zahtevku obvesti carinske organe vseh drugih držav članic prek komunikacijskega sistema iz člena 14x.

2. Kadar ima carinski organ katere druge države članice pomembne podatke, ki bi lahko vplivali na izdajo potrdila, navedene podatke posreduje carinskemu organu izdajatelju v 35 koledarskih dneh od dneva obvestila iz odstavka 1 prek komunikacijskega sistema iz člena 14x.

Člen 14m

1. Če carinski organ izdajatelj zaradi pomanjkanja podatkov ali možnosti ne more preveriti skladnosti z enim ali več pogoji iz členov 14g do 14k, je potrebno posvetovanje med carinskimi organi držav članic. V teh primerih carinski organ države članice izvede posvetovanje v 60 koledarskih dneh od datuma posredovanja podatkov s strani carinskega organa izdajatelja, da se omogoči izdaja potrdila pooblaščenega gospodarskega subjekta ali zavrnitev zahtevka v roku iz člena 14o(2).

Če carinski organ, zaprošen za posvetovanje, ne odgovori v 60 koledarskih dneh, lahko organ, ki je zaprosil za posvetovanje, na odgovornost carinskega organa, zaprošenega za posvetovanje, sklepa, da so zadevna merila izpolnjena. To obdobje se lahko podaljša, če vložnik opravi prilagoditve, da bi izpolnil ta merila, in o tem obvesti oba navedena carinska organa.

2. Kadar po preučitvi iz člena 14n carinski organ, zaprošen za posvetovanje, ugotovi, da vložnik ne izpolnjuje enega ali več meril, se ustrezno dokumentirani rezultati posredujejo carinskemu organu izdajatelju, ki zahtevek zavrne. Uporablja se člen 14o(4), (5) in (6).

Člen 14n

1. Carinski organ izdajatelj preveri, ali so pogoji in merila za izdajo potrdila iz členov 14g do 14k izpolnjena. Skladnost z merili iz člena 14k se preverja za vse prostore, ki so povezani s carinskimi dejavnostmi vložnika. Carinski organ dokumentira tako preverjanje kot tudi rezultate.

Kadar zaradi velikega števila prostorov obdobje, ki je na voljo za izdajo potrdila, ne dopušča preverjanja vseh zadevnih prostorov, vendar carinski organ ne dvomi, da vložnik izpolnjuje varnostne standarde družbe, ki veljajo v vseh njenih prostorih, lahko carinski organ preveri samo reprezentativen del teh prostorov.

2. Carinski organ izdajatelj lahko sprejme sklepe, ki jih v zvezi s pogoji in merili iz členov 14i, 14j in 14k predloži strokovnjak s področij iz teh členov. Strokovnjak ne sme biti povezan z vložnikom.

Člen 14o

1. Carinski organ izdajatelj izda potrdilo AEO v skladu z vzorcem iz Priloge 1D.

▼M37

2. Carinski organ izda potrdilo AEO ali zavrne zahtevek v 120 koledarskih dneh od dneva prejema zahtevka v skladu s členom 14c. Kadar se roka ne more držati, se to obdobje lahko podaljša za še eno obdobje 60 koledarskih dni. V takšnih primerih carinski organ vložnika še pred iztekom roka 120 koledarskih dni obvesti o razlogih za podaljšanje.

▼M29

3. Obdobje iz prvega stavka odstavka 2 se lahko podaljša tudi, če vložnik med preverjanjem skladnosti s pogoji opravi prilagoditve, da bi izpolnil te pogoje, in o tem obvesti pristojni organ.

4. Kadar bi zaradi rezultata preverjanja v skladu s členi 14l, 14m in 14n zahtevek lahko bil zavrnjen, carinski organ izdajatelj ugotovitve v 30 koledarskih dneh sporoči vložniku in mu omogoči možnost odgovora, preden zavrne zahtevek. Obdobje iz prvega stavka odstavka 2 se ustrezno podaljša.

5. Obstoječa dovoljenja, izdana v skladu s carinskimi predpisi, se zaradi zavrnitve zahtevka ne prekličejo samodejno.

6. Če je zahtevek zavrnjen, carinski organ obvesti vložnika o vzrokih za odločitev. Odločba o zavrnitvi zahtevka se sporoči vložniku v rokih iz odstavkov (2), (3) in (4).

Člen 14p

Carinski urad izdajatelj v petih delovnih dneh carinske organe drugih držav članic obvesti o izdaji potrdila AEO prek komunikacijskega sistema iz člena 14x. Če je zahtevek zavrnjen, se podatki o tem posredujejo v istem roku.







POGLAVJE 2

Pravni učinki potrdil AEO







Oddelek 1

Splošne določbe

Člen 14q

1. Potrdilo AEO začne veljati deseti delovni dan po datumu izdaje.

2. Potrdilo AEO priznavajo vse države članice.

3. Obdobje veljavnosti potrdila AEO ni omejeno.

4. Carinski organi spremljajo, ali pooblaščeni gospodarski subjekt izpolnjuje pogoje in merila.

5. V naslednjih primerih carinski organ izdajatelj izvede ponovno oceno pogojev in meril:

(a) pri večjih spremembah zadevne zakonodaje Skupnosti;

(b) če obstaja utemeljen sum, da pooblaščeni gospodarski subjekt ne izpolnjuje več ustreznih pogojev in meril.

Kadar se potrdilo AEO izda vložniku, od čigar ustanovitve so pretekla manj kot tri leta, se prvo leto po izdaji izvaja strožji nadzor.

Uporablja se člen 14n(2).

Rezultati ponovne ocene so prek komunikacijskega sistema iz člena 14x na voljo carinskim organom vseh držav članic.







Oddelek 2

Začasna ukinitev statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta

Člen 14r

1. Carinski organ izdajatelj status pooblaščenega gospodarskega subjekta začasno ukine v naslednjih primerih:

(a) kadar se ugotovi neskladnost s pogoji ali merili za pridobitev potrdila AEO;

(b) carinski organi upravičeno domnevajo, da je bilo storjeno dejanje, ki se kazensko preganja in je povezano s kršenjem carinskih predpisov s strani pooblaščenega gospodarskega subjekta.

Vendar se lahko v primeru iz točke (b) prvega odstavka carinski organ odloči, da se status pooblaščenega gospodarskega subjekta ne ukine začasno, če meni, da je kršitev zanemarljiva glede na število ali obseg carinskih operacij, in ta ne povzroča dvomov v zvezi z dobro vero pooblaščenega gospodarskega subjekta.

Pred sprejetjem take odločitve carinski organi svoje ugotovitve sporočijo zadevnemu gospodarskemu subjektu. Zadevni gospodarski subjekt ima pravico, da popravi razmere in/ali izrazi svoje stališče v 30 koledarskih dneh od datuma sporočila.

Vendar začasna ukinitev velja takoj, če je to potrebno zaradi vrste ali stopnje nevarnosti za varstvo in varnost državljanov, javno zdravje ali okolje. Carinski organ, ki začasno ukine ugodnosti, prek komunikacijskega sistema iz člena 14x takoj obvesti carinske organe drugih držav članic, da lahko ustrezno ukrepajo.

2. Če imetnik potrdila AEO stanja iz točke (a), prvega pododstavka odstavka 1 ne odpravi v 30 koledarskih dneh iz pododstavka 3 odstavka 1, pristojni carinski organ pooblaščeni gospodarski subjekt obvesti, da se status pooblaščenega gospodarskega subjekta začasno ukine za obdobje 30 koledarskih dni, s čimer mu omogoči, da sprejme potrebne ukrepe za ureditev razmer. Obvestilo se prek komunikacijskega sistema iz člena 14x pošlje tudi carinskim organom drugih držav članic.

3. Če je imetnik potrdila AEO storil dejanje iz točke (b), prvega pododstavka odstavka 1, carinski organ izdajatelj začasno ukine status pooblaščenega gospodarskega subjekta, dokler traja sodni postopek. O tem obvesti imetnika potrdila. Obvestilo se prek komunikacijskega sistema iz člena 14x pošlje tudi carinskim organom drugih držav članic.

4. Kadar zadevni pooblaščeni gospodarski subjekt ne more urediti razmer v 30 koledarskih dneh, lahko pa predloži dokaze, da je pogoje mogoče izpolniti, če se obdobje začasne ukinitve podaljša, carinski organ izdajatelj začasno ukine status pooblaščenega gospodarskega subjekta za nadaljnjih 30 koledarskih dni.

Člen 14s

1. Začasna ukinitev ne vpliva na carinske postopke, ki so se pričeli že pred datumom začasne ukinitve in se še niso končali.

2. Začasna ukinitev ne vpliva samodejno na katero koli dovoljenje, ki je bilo izdano ne glede na potrdila AEO, razen če se razlogi za začasno ukinitev nanašajo tudi na ta dovoljenja.

3. Začasna ukinitev ne vpliva samodejno na dovoljenja za uporabo carinskih poenostavitev, ki so bile dodeljene na podlagi potrdil AEO in glede katerih so pogoji še vedno izpolnjeni.

4. Če imetnik potrdila AEO iz točke (c) člena 14a(1) ne izpolnjuje le pogojev iz člena 14k, se status pooblaščenega gospodarskega subjekta delno začasno ukine, na zahtevo gospodarskega subjekta pa se mu lahko izda novo potrdilo AEO iz točke (a) člena 14a(1).

Člen 14t

1. Kadar zadevni gospodarski subjekt v skladu z zahtevami carinskih organov izvede potrebne ukrepe za izpolnjevanje pogojev in meril, ki jih mora izpolnjevati pooblaščeni gospodarski subjekt, carinski organ izdajatelj prekliče začasno ukinitev ter o tem obvesti zadevni gospodarski subjekt in carinske organe drugih držav članic. Začasna ukinitev se lahko prekliče pred potekom roka iz člena 14r(2) ali (4).

V primeru člena 14s(4) carinski organ, ►C5 ki je začasno ukinil potrdilo, ◄ to potrdilo obnovi. Po tem prekliče potrdilo AEO iz točke (a) člena 14a(1).

2. Če zadevni gospodarski subjekt v obdobju začasne ukinitve iz člena 14r(2) ali (4) ne izvede potrebnih ukrepov, carinski organ izdajatelj prekliče potrdilo AEO in takoj obvesti carinske organe drugih držav članic prek komunikacijskega sistema iz člena 14x.

V primeru okoliščin iz člena 14s(4) se izvirno potrdilo ustrezno prekliče, veljavno pa je samo novo potrdilo AEO iz točke (a) člena 14a(1).

Člen 14u

1. Kadar pooblaščeni gospodarski subjekt začasno ne more izpolnjevati katerega izmed meril iz člena 14a, lahko zaprosi za začasno ukinitev statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta. V tem primeru pooblaščeni gospodarski subjekt o tem obvesti carinski organ izdajatelja, pri tem pa navede datum, do katerega bo spet sposoben izpolnjevati merila. Carinski organ izdajatelja obvesti tudi o kakršnih koli načrtovanih ukrepih in njihovem časovnem okviru.

Obveščeni carinski organ prek komunikacijskega sistema iz člena 14x obvesti carinske organe drugih držav članic.

2. Če pooblaščenemu gospodarskemu subjektu v obdobju, ki ga je navedel v svojem obvestilu, ne uspe urediti razmer, lahko carinski organ izdajatelj odobri razumno podaljšanje tega obdobja, pod pogojem, da je pooblaščeni gospodarski subjekt ravnal v dobri veri. O tem podaljšanju se prek komunikacijskega sistema iz člena 14x obvestijo carinski organi drugih držav članic.

V vseh drugih primerih se potrdilo AEO prekliče, pristojni carinski organ izdajatelj pa prek komunikacijskega sistema iz člena 14x takoj obvesti carinske organe drugih držav članic.

3. Če zahtevani ukrepi niso sprejeti v obdobju začasne ukinitve, se uporablja člen 14v.







Oddelek 3

Preklic potrdila AEO

Člen 14v

1. Carinski organ izdajatelj prekliče potrdilo AEO v naslednjih primerih:

(a) kadar pooblaščeni gospodarski subjekt ne izvede ukrepov iz člena 14t(1);

(b) kadar je pooblaščeni gospodarski subjekt resno kršil carinske predpise in nima več možnosti pritožbe na sodišče;

(c) kadar pooblaščeni gospodarski subjekt v obdobju začasne ukinitve iz člena 14u ne izvede potrebnih ukrepov;

(d) na zahtevo pooblaščenega gospodarskega subjekta.

Vendar se lahko v primeru iz točke (b) carinski organ odloči, da se potrdila AEO ne prekliče, če meni, da so kršitve zanemarljive glede na število ali obseg carinskih postopkov, in te ne povzročajo dvomov v zvezi z dobro vero pooblaščenega gospodarskega subjekta.

2. Preklic začne veljati naslednji dan po obvestilu.

Kadar imetnik potrdila AEO iz točke (c) člena 14a(1) ne izpolnjuje le pogojev iz člena 14k, carinski organ izdajatelj potrdilo prekliče, izda novo potrdilo AEO iz točke (a) člena 14a(1).

3. Carinski organ izdajatelj prek komunikacijskega sistema iz člena 14x o preklicu potrdila AEO takoj obvesti carinske organe drugih držav članic.

4. Razen v primerih preklica iz točk (c) in (d) odstavka 1 gospodarski subjekt v obdobju treh let od datuma preklica ne sme vložiti novega zahtevka za potrdilo AEO.







POGLAVJE 3

Izmenjava podatkov

Člen 14w

1. Pooblaščeni gospodarski subjekt obvesti carinski organ izdajatelja o vseh okoliščinah, nastalih po tem, ko je bilo potrdilo izdano, ki bi lahko vplivale na nadaljnjo veljavnost ali vsebino potrdila.

2. Vsi pomembni podatke, ki so dostopni carinskemu uradu izdajatelju, se dajo na voljo carinskim organom drugih držav članic, v katerih pooblaščeni gospodarski subjekt izvaja dejavnosti povezane s carino.

3. Če carinski organ prekliče posebno dovoljenje zadevnega pooblaščenega gospodarskega subjekta za uporabo posameznih carinskih poenostavitev iz členov 260, 263, 269, 272, 276, 277, 282, 283, 313a, 313b, 324a, 324e, 372, 454a in 912g, izdano na podlagi potrdila AEO, o tem obvesti carinski organ, ki je izdal potrdilo AEO.

Člen 14x

1. Za izmenjavo podatkov in sporočanje med carinskimi organi ter za obveščanje Komisije in gospodarskih subjektov se uporablja elektronski sistem informiranja in sporočanja, ki ga določijo Komisija in carinski organi z medsebojnim dogovorom.

2. S pomočjo sistema iz odstavka 1 lahko Komisija in carinski organi hranijo in imajo dostop do naslednjih informacij:

(a) elektronsko preneseni podatki o zahtevkih;

(b) potrdila AEO ter, kjer je uporabno, podatki o njihovih spremembah, opustitvi in preklicu;

(c) vse ostale pomembne podatke.

3. Carinski organ izdajatelj o izdaji, spremembah, opustitvi ali preklicu potrdila AEO obvesti urade, ki so pristojni za izvedbo analize tveganja v njegovi državi članici. Obvesti tudi vse ostale organe izdajatelje iz drugih držav članic.

4. S predhodnim soglasjem zadevnih pooblaščenih gospodarskih subjektov lahko Komisija seznam pooblaščenih gospodarskih subjektov javno objavi na internetu. Seznam se posodablja.

▼M18 —————

▼B







NASLOV IV

POREKLO BLAGA







POGLAVJE I

Nepreferencialno poreklo blaga







Oddelek 1

Predelave oziroma obdelave, ki spremenijo poreklo

Člen 35

To poglavje določa za tekstil in tekstilne izdelke, ki se uvrščajo v oddelek XI kombinirane nomenklature carinske tarife, in za nekatere druge izdelke, ki niso tekstil in tekstilni izdelki, vrste obdelav ali predelav, ki v skladu z merili iz člena 24 zakonika tem izdelkom dodelijo poreklo države, v kateri je bila obdelava ali predelava opravljena.

Pojem „država“ lahko pomeni tretjo državo ali Skupnost.







Pododdelek 1

Tekstil in tekstilni izdelki, ki se uvrščajo v oddelek XI kombinirane nomenklature carinske tarife

Člen 36

Za tekstil in tekstilne izdelke iz oddelka XI kombinirane nomenklature carinske tarife se kot obdelava oziroma predelava, na podlagi katere se v skladu s členom 24 zakonika dodeli poreklo države, šteje celotni postopek predelave, kakršen je določen v členu 37.

Člen 37

Kot celotni postopek predelave se šteje obdelava ali predelava, zaradi katere se pridobljeni izdelek razvršča pod drugo tarifno številko kombinirane nomenklature carinske tarife, kakor je tarifna številka kombinirane nomenklature carinske tarife vseh uporabljenih materialov brez porekla.

Pri izdelkih iz Priloge 10 se kot celotni postopek predelave štejejo samo tiste vrste postopkov, ki so navedeni v stolpcu 3 te priloge za vsak pridobljen izdelek ne glede na to, ali se pri teh postopkih tarifna številka spremeni ali ne.

Način uporabe pravil iz Priloge 10 je določen v uvodnih opombah iz Priloge 9.

Člen 38

Za izvajanje prejšnjega člena se naslednje obdelave ali predelave, ne glede na to, ali se je tarifna številka spremenila ali ne, vedno štejejo kot nezadostne za pridobitev porekla:

(a) postopki, ki so potrebni za ohranitev blaga v dobrem stanju med prevozom in skladiščenjem (prezračevanje, razprostiranje, sušenje, odstranjevanje pokvarjenih delov in podobni postopki);

(b) enostavno odstranjevanje prahu, presejanje, izločevanje, sortiranje, razvrščanje v skupine (vključno s sestavljanjem v set), pranje, razrezovanje;

(i) zamenjava embalaže ter razdeljevanje in združevanje tovorkov; (ii) preprosto pakiranje blaga v vrečke, škatle, zaboje, pritrjevanje na kartone ali plošče in vsi drugi preprosti postopki pakiranja; (c)

(d) pritrjevanje oznak, nalepk ali drugih podobnih znakov na izdelke ali njihovo embalažo;

(e) preprosto sestavljanje delov izdelka v popoln izdelek;

(f) kombinacija dveh ali več postopkov iz točk (a) do (e).







Pododdelek 2

Izdelki, ki niso tekstil in tekstilni izdelki iz oddelka XI kombinirane nomenklature carinske tarife

Člen 39

Za pridobljene izdelke iz Priloge 11 se obdelava ali predelava, navedena v stolpcu 3 te priloge, šteje kot postopek ali predelava, ki omogoča pridobitev porekla v skladu s členom 24 zakonika.

Način uporabe pravil iz Priloge 11 je določen v uvodnih opombah iz Priloge 9.







Pododdelek 3

Skupne določbe za vse izdelke

Člen 40

Kjer seznama v Prilogah 10 in 11 določata, da izdelek pridobi poreklo, če vrednost uporabljenih materialov brez porekla ne presega določenega odstotka cene franko tovarna pridobljenega izdelka, se ta odstotek izračuna na naslednji način:

— „vrednost“ pomeni carinsko vrednost uporabljenih materialov brez porekla v času uvoza ali, če ta ni znana ali se ne da ugotoviti, prvo preverljivo ceno, plačano za te materiale v državi, v kateri se opravi predelava,

— „cena franko tovarna“ pomeni ceno franko tovarna pridobljenega izdelka, zmanjšano za vse notranje dajatve, ki se ali se lahko povrnejo pri izvozu tega izdelka,

— „vrednost, pridobljena na podlagi postopkov sestavljanja“ pomeni povečanje vrednosti zaradi sestavljanja, skupaj z zaključnimi postopki in postopki preverjanja, in vgradnje vseh delov po poreklu iz države, v kateri se navedeni postopki opravljajo, vključno z dobičkom in splošnimi stroški, ki nastanejo v tej državi zaradi teh postopkov.







Oddelek 2

Izvedbeni predpisi glede nadomestnih delov

Člen 41

▼M1

1. Velja, da imajo dodatki, rezervni deli ali orodje, dostavljeni s katerim koli delom opreme, stroja, aparata ali vozila, ki so del njegove standardne opreme, enako poreklo kakor ta del opreme, stroja, aparata ali vozila.

▼B

►M1 2. ◄ Za bistvene nadomestne dele, namenjene opremi, stroju, aparatu ali vozilu, ki se predhodno sprostijo v prosti promet ali izvozijo, se šteje, da imajo enako poreklo kakor ta oprema, stroj, aparat ali vozilo, pod pogojem, da so izpolnjeni pogoji iz tega oddelka.

Člen 42

Domneva iz prejšnjega člena se upošteva le, če:

— je to nujno zaradi uvoza v namembno državo,

— vključitev bistvenega nadomestnega dela v opremo, stroje, aparate ali vozilo v proizvodni proces ne bi preprečila, da bi ta oprema, stroj, aparat ali vozilo dobilo poreklo Skupnosti ali poreklo države, v kateri poteka proizvodni proces.

Člen 43

Za izvajanje člena 41:

(a) „oprema, stroji, aparati ali vozila“ pomenijo blago, ki se uvršča v oddelke XVI, XVII in XVIII kombinirane nomenklature carinske tarife;

(b) „bistveni nadomestni deli“ pomenijo dele: — brez katerih se pravilno delovanje blaga iz točke a, ki je bilo predhodno sproščeno v prosti promet ali predhodno izvoženo, ne more zagotoviti, — ki so značilni za to blago, in — so namenjeni za normalno vzdrževanje blaga in za nadomestitev enakih delov, ki so poškodovani ali so postali neuporabni.

Člen 44

Če se pri pristojnih organih ali pooblaščenih organizacijah držav članic za bistvene nadomestne dele iz člena 41 vloži zahtevek za izdajo potrdila o poreklu, morata potrdilo in njegov zahtevek v polju št. 6 (zaporedna številka, oznake in številke, število in vrsta tovorkov, poimenovanje blaga) vsebovati izjavo udeleženega, da je navedeno blago namenjeno za normalno vzdrževanje predhodno izvožene opreme, stroja, aparata ali vozila, in natančne podatke za to opremo, stroj, aparat ali vozilo.

Poleg tega udeleženi po možnosti navede podatke o potrdilu o poreklu blaga (organ izdaje, številka in datum potrdila), s katerim so bili izvoženi oprema, stroj, aparat ali vozilo, vzdrževanju katerih so nadomestni deli namenjeni.

Člen 45

Če je treba poreklo bistvenih nadomestnih delov iz člena 41 zaradi njihove sprostitve v prosti promet v Skupnosti dokazati s predložitvijo potrdila o poreklu blaga, mora to vsebovati navedbe iz člena 44.

Člen 46

Pristojni organi držav članic lahko zaradi zagotavljanja uporabe pravil, ki jih določa ta oddelek, zahtevajo predložitev dodatnih dokazil in predvsem:

— računa ali kopije računa, ki se nanaša na predhodno v prosti promet sproščeno ali izvoženo opremo, stroj, aparat ali vozilo,

— pogodbo ali kopijo pogodbe ali katerega koli drugega dokumenta, iz katerega je razvidno, da se dobava opravlja v okviru normalnega vzdrževanja.







Oddelek 3

Izvedbeni predpisi glede potrdil o poreklu blaga







Pododdelek 1

Izvedbeni predpisi za splošna potrdila o poreklu blaga

Člen 47

Če se ob uvozu dokazuje ali je treba dokazovati poreklo blaga s predložitvijo potrdila o poreklu blaga, mora to potrdilo izpolnjevati naslednje pogoje:

(a) izdati ga mora zanesljiv organ ali organizacija, ki ga je država izdaje za to ustrezno pooblastila;

(b) vsebovati mora vse podatke, potrebne za prepoznavanje blaga, na katero se nanaša, predvsem pa: — število tovorkov, njihovo naravo, označbe in številke, — tip blaga, — bruto in neto težo blaga; te podatke lahko nadomestijo drugi, na primer število ali volumen, če se blagu med prevozom občutno spremeni teža ali če njegove teže ni mogoče določiti oziroma če se njegova prepoznava običajno zagotovi s temi drugimi podatki, — ime pošiljatelja;

(c) nedvoumno dokazovati, da je blago, na katero se nanaša, po poreklu iz določene države.

Člen 48

1. Potrdila o poreklu blaga, ki jih izdajajo pristojni organi ali pooblaščene organizacije držav članic, morajo izpolnjevati pogoje iz člena 47(a) in (b).

2. Ta potrdila in pripadajoči zahtevki se morajo izdati na obrazcih, ki ustrezajo vzorcem iz Priloge 12.

3. Ta potrdila o poreklu blaga potrjujejo, da je blago po poreklu iz Skupnosti.

Če je to potrebno zaradi zunanje trgovine, se lahko v njih potrjuje, da je blago po poreklu iz določene države članice.

Če so pogoji iz člena 24 zakonika izpolnjeni na podlagi več postopkov ali predelav, opravljenih v različnih državah članicah, se lahko potrdi samo poreklo blaga iz Skupnosti.

Člen 49

Potrdila o poreklu blaga se izdajo na podlagi pisnega zahtevka udeleženega.

Če to upravičujejo okoliščine, predvsem če vložnik zahtevka redno opravlja izvoz, lahko države članice opustijo zahtevo predložitve zahtevka za vsako dejanje v zvezi z izvozom, če se spoštujejo določbe o poreklu.

Če je to potrebno zaradi trgovanja, se lahko za vsako potrdilo o poreklu blaga izda en ali več dodatnih kopij istega potrdila o poreklu blaga.

Te kopije morajo biti izdelani na obrazcih, ki ustrezajo vzorcu iz Priloge 12.

Člen 50

1. Obrazec potrdila meri 210 × 297 milimetrov. Dovoljeno odstopanje po dolžini je minus 5 milimetrov oziroma plus 8 milimetrov. Uporabljati je treba bel, klejen, brezlesni pisalni papir, ki tehta najmanj 64 g/m2 ali med 25 in 30 g/m2, če gre za papir za letalska pisma. Imeti mora ozadje s tiskanim rjavkastočrnim vzorcem „giljoše“, tako da je opazno vsako ponarejanje z mehanskimi in kemičnimi sredstvi.

2. Obrazec zahtevka je natisnjen v uradnem jeziku ali v enem ali več uradnih jezikih izvozne države članice; obrazec potrdila o poreklu blaga je natisnjen v enem ali več uradnih jezikov Skupnosti ali, v skladu z običaji in potrebami trgovanja, v kakšnem drugem jeziku.

3. Države članice si lahko pridržijo pravico, da same tiskajo obrazce potrdil o poreklu blaga ali pa jih dajo tiskat pooblaščenim tiskarjem. V tem primeru se mora vsak obrazec potrdila sklicevati na tako pooblastilo. Vsako potrdilo o poreklu blaga mora vsebovati ime in naslov tiskarja ali oznako, ki omogoča njegovo prepoznavanje. Vsebovati mora tudi zaporedno številko, tiskano ali odtisnjeno, ki omogoča njegovo prepoznavanje.

Člen 51

Zahtevek in potrdilo o poreklu blaga morata biti izpolnjena s pisalnim strojem ali v rokopisu, z velikimi tiskanimi črkami, vendar enotno, v enem od uradnih jezikov Skupnosti ali, v skladu z običaji in potrebami trgovanja, v kakšnem drugem jeziku.

Člen 52

Vsako potrdilo o poreklu blaga iz člena 48 mora vsebovati zaporedno številko, po kateri ga je mogoče identificirati. Zahtevek za potrdilo in vse kopije istega potrdila o poreklu blaga morajo vsebovati enako zaporedno številko.

Pristojni organi ali pooblaščene organizacije držav članic lahko te dokumente številčijo v skladu z vrstnim redom njihove izdaje.

Člen 53

Pristojni organi držav članic lahko določijo dodatne navedbe, ki jih je treba vnesti v zahtevek. Te dodatne navedbe je treba omejiti na minimum.

Vsaka država članica sporoči Komisiji določbe, ki jih sprejme v skladu s prejšnjim odstavkom. Komisija te podatke nemudoma sporoči drugim državam članicam.

Člen 54

Pristojni organi ali pooblaščene organizacije držav članic, ki so izdale potrdila o poreklu blaga, morajo hraniti zahtevke najmanj dve leti.

Vendar se lahko zahtevki hranijo tudi v obliki kopij istega potrdila o poreklu blaga, če imajo ti v zakonodaji zadevne države članice enako dokazno moč.







Pododdelek 2

Izvedbeni predpisi glede potrdil o poreklu za nekatere kmetijske proizvode, za katere se uporabljajo posebni uvozni režimi

Člen 55

Členi 56 do 65 določajo pogoje za uporabo potrdil o poreklu blaga za kmetijske proizvode s poreklom iz tretjih držav, za katere so bili uvedeni posebni nepreferencialni uvozni režimi, kolikor se ti režimi nanašajo na naslednje določbe.







(a)

Potrdila o poreklu blaga

Člen 56

1. Potrdila o poreklu blaga za kmetijske proizvode s poreklom iz tretjih držav, za katere so bili uvedeni posebni nepreferencialni uvozni režimi, morajo biti izdana na obrazcu, ki ustreza vzorcu iz Priloge 13.

2. Ta potrdila izdajo pristojni državni organi zadevnih tretjih držav, v nadaljevanju „organi izdaje“, če se izdelki, na katere se ta potrdila nanašajo, lahko štejejo za izdelke s poreklom iz teh držav v skladu z določbami, ki veljajo v Skupnosti.

3. Ta potrdila morajo vsebovati tudi vse potrebne navedbe, predvidene v predpisih Skupnosti za posebne uvozne režime iz člena 55.

4. Brez poseganja v posebne določbe o posebnih uvoznih režimih iz člena 55 je obdobje veljavnosti teh potrdil deset mesecev, šteto od datuma, ko jih izdajo organi izdaje.

Člen 57

1. Potrdila o poreklu blaga, izdana v skladu z določbami tega pododdelka, smejo vsebovati en sam izvod, ki je označen kot „izvirnik“ poleg naslova dokumenta.

Če se izkaže, da so potrebni dodatni izvodi, morajo ti poleg naslova dokumenta vsebovati zaznamek „kopija“.

2. Pristojni organi v Skupnosti sprejmejo kot veljaven samo izvirnik potrdila o poreklu blaga.

Člen 58

1. Obrazec potrdila o poreklu blaga meri 210 × 297 milimetrov. Dovoljeno odstopanje po dolžini je minus 5 milimetrov oziroma plus 8 milimetrov. Uporabljati je treba bel, klejen, brezlesni pisalni papir, ki tehta najmanj 40 g/m2. Sprednja stran izvirnika mora imeti ozadje s tiskanim rumenim vzorcem „giljoše“, tako da je vsako ponarejanje z mehanskimi in kemičnimi sredstvi opazno.

2. Obrazci potrdila morajo biti natisnjeni in izpolnjeni v enem od uradnih jezikov Skupnosti.

Člen 59

1. Obrazci potrdila o poreklu blaga morajo biti izpolnjeni s pisalnim strojem ali z mehanografskim ali podobnim postopkom.

2. Na potrdilu se ne sme nič izbrisati ali ponovno vpisati. Morebitni popravki morajo biti izvedeni tako, da se napačne navedbe prečrtajo in po potrebi dodajo pravilne navedbe. Vsako tako opravljeno spremembo mora potrditi tisti, ki jo je opravil, in jo morajo overiti organi izdaje.

Člen 60

1. Potrdila o poreklu blaga, izdana v skladu s členi 56 do 59, morajo v polju št. 5 vsebovati vse dodatne navedbe iz člena 56(3), ki bi se lahko izkazale za potrebne pri izvajanju posebnih uvoznih režimov, na katere se nanašajo.

2. Neuporabljeni prostor v poljih št. 5, 6 in 7 se mora prečrtati, da se tako preprečijo vsi naknadni vnosi.

Člen 61

Vsako potrdilo o poreklu blaga mora vsebovati zaporedno številko, tiskano ali ne, po kateri ga je mogoče identificirati, ter žig organa izdaje in podpis osebe ali oseb, ki so pooblaščene za podpisovanje.

Potrdilo o poreklu blaga se izda ob izvozu izdelkov, na katere se nanaša, organ izdaje pa od vsakega izdanega potrdila zadrži eno kopijo.

Člen 62

Izjemoma se lahko navedeno potrdilo o poreklu blaga izda tudi po opravljenem izvozu izdelkov, na katere se nanaša, če to ni bilo izdano ob izvozu zaradi napak, nenamernih opustitev ali posebnih okoliščin.

Organi izdaje ne smejo naknadno izdati potrdila o poreklu blaga iz členov 56 do 61, dokler ne preverijo, ali se navedbe, vsebovane v zahtevku izvoznika, ujemajo z navedbami v ustreznem izvoznem spisu.

Naknadno izdana potrdila morajo vsebovati eno od naslednjih navedb:

— expedido a posteriori,

— udstedt efterfølgende,

— Nachträglich ausgestellt,

— Εκδοθέν εκ των υστέρων,

— Issued retrospectively,

— Délivré a posteriori,

— rilasciato a posteriori,

— afgegeven a posteriori,

— emitido a posteriori,

▼A1

— annettu jaelkikaeteen/utfaerdat i efterhand,

— utfaerdat i efterhand,

▼A2

— Vystaveno dodatečně,

— Välja antud tagasiulatuvalt,

— Izsniegts retrospektīvi,

— Retrospektyvusis išdavimas,

— Kiadva visszamenőleges hatállyal,

— Maħruġ retrospettivament,

— Wystawione retrospektywnie,

— Izdano naknadno,

▼M26

— Vyhotovené dodatočne,

▼M30

— Издаден впоследствие,

— Eliberat ulterior.

▼B

v polju „Opombe“.







(b)

Upravno sodelovanje

Člen 63

1. Če je v posebnih uvoznih režimih za nekatere kmetijske proizvode predvidena uporaba potrdila o poreklu blaga iz členov 56 do 62, se uporaba takšnih režimov pogojuje z uvedbo postopka upravnega sodelovanja, razen če ni v teh posebnih režimih določeno drugače.

V ta namen zadevne tretje države Komisiji Evropskih skupnosti sporočijo:

— imena in naslove organov za izdajo potrdil o poreklu blaga skupaj z vzorci žigov, ki jih ti organi uporabljajo,

— imena in naslove državnih organov, pristojnih za sprejemanje zahtevkov za naknadno preverjanje potrdil o poreklu blaga iz člena 64.

Komisija sporoči vse te podatke pristojnim organom držav članic.

2. Če zadevne tretje države Komisiji Evropskih skupnosti ne sporočijo podatkov iz odstavka 1, pristojni organi v Skupnosti zavrnejo dodelitev ugodnosti posebnih uvoznih režimov.

Člen 64

1. Potrdila o poreklu blaga iz členov 56 do 62 se naknadno preverjajo naključno in kadar se pojavi utemeljen dvom o pristnosti potrdila ali točnosti navedb, vsebovanih v njem.

V zvezi s poreklom se preverjanje opravi na pobudo pristojnih carinskih organov.

Glede izvajanja predpisov na področju kmetijstva lahko po potrebi opravljajo preverjanje tudi drugi pristojni organi.

2. Za izvajanje določb odstavka 1 pristojni organi v Skupnosti vrnejo potrdilo o poreklu blaga ali njegovo kopijo državnemu organu, ki ga pooblasti izvozna država, in po potrebi navedejo vsebinske ali formalne razloge, ki opravičujejo preiskavo. Vrnjenemu potrdilu priložijo račun ali kopijo računa, če je bil izdan, in sporočijo vse informacije, ki so jih lahko pridobili in na podlagi katerih se domneva nepravilnost navedb v potrdilu oziroma podvomi o njegovi pristnosti.

Če se carinski organi Skupnosti odločijo, da bodo začasno prenehali izvajati določbe teh posebnih uvoznih režimov, medtem ko čakajo na izide preverjanja, morajo ti organi odobriti sprostitev izdelkov, pogojeno s previdnostnimi ukrepi, ki se jim zdijo potrebni.

Člen 65

1. Izidi naknadnega preverjanja se takoj, ko je mogoče, sporočijo pristojnim organom v Skupnosti.

Iz njih mora biti razvidno, ali se potrdila o poreklu blaga, ki so bila v skladu s pogoji iz člena 64 vrnjena, nanašajo na dejansko izvoženo blago in ali se za to blago dejansko lahko uporabijo zadevni posebni uvozni režimi.

2. Če zahtevkom za naknadno preverjanje najpozneje v šestih mesecih ne sledi odgovor, pristojni organi v Skupnosti dokončno zavrnejo dodelitev ugodnosti posebnih uvoznih režimov.

▼M18







POGLAVJE 2

Preferencialno poreklo

▼M39







Oddelek 1

Splošni sistem preferencialov







Pododdelek 1

Splošne določbe

Člen 66

Ta oddelek določa pravila v zvezi z opredelitvijo pojma „izdelek s poreklom“ in z njim povezanih postopkov ter metod upravnega sodelovanja za namene uporabe sheme splošnih tarifnih preferencialov (GSP), („shema“), ki jih Evropska unija z Uredbo (ES) št. 732/2008 ( 4 ) dodeljuje državam v razvoju.

Člen 67

1. V tem oddelku in oddelku 1A tega poglavja se uporabljajo naslednje opredelitve:

(a) „država upravičenka“ pomeni državo ali ozemlje, navedeno v Uredbi (ES) št. 732/2008; izraz „država upravičenka“ pokriva tudi, vendar ne sme presegati, meje teritorialnega morja te države ali ozemlja v smislu Konvencije Združenih narodov o mednarodnem pomorskem pravu (Konvencija iz Montego Baya z dne 10. decembra 1982);

(b) „izdelava“ pomeni katero koli vrsto obdelave ali predelave, vključno s sestavljanjem;

(c) „material“ pomeni vsako sestavino, surovino, sestavni del ali del itd., ki se uporablja pri izdelavi izdelka;

(d) „izdelek“ pomeni izdelek, ki se izdeluje, četudi je namenjen za kasnejšo uporabo pri drugem postopku izdelave;

(e) „blago“ pomeni materiale in izdelke;

(f) „bilateralna kumulacija“ pomeni sistem, ki omogoča izdelkom, ki imajo v skladu s to uredbo poreklo iz Evropske unije, da se štejejo kot materiali s poreklom iz države upravičenke, kadar so nadalje obdelani ali vključeni v izdelek v tej državi upravičenki;

(g) „kumulacija z Norveško, Švico ali Turčijo“ pomeni sistem, ki omogoča izdelkom s poreklom iz Norveške, Švice ali Turčije, da se štejejo kot materiali s poreklom iz države upravičenke, kadar so nadalje obdelani ali vključeni v izdelek v tej državi upravičenki in uvoženi v Evropsko unijo;

(h) „regionalna kumulacija“ pomeni sistem, v okviru katerega se izdelki, ki imajo v skladu s to uredbo poreklo iz države, ki je članica regionalne skupine, štejejo kot materiali s poreklom iz druge države te iste regionalne skupine (ali države iz druge regionalne skupine, ko je možna kumulacija med skupinami), kadar so nadalje obdelani ali vključeni v tam izdelan izdelek;

(i) „razširjena kumulacija“ pomeni sistem, ki ga na zahtevo države upravičenke odobri Komisija in v okviru katerega se nekateri materiali s poreklom iz držav, s katerimi ima Evropska unija sklenjen veljaven sporazum o prosti trgovini v skladu s členom XXIV Splošnega sporazuma o carinah in trgovini (GATT), štejejo kot materiali s poreklom iz zadevne države upravičenke, kadar so nadalje obdelani ali vključeni v izdelek, izdelan v tej državi;

(j) „zamenljivi materiali“ pomenijo materiale, ki so enake vrste in tržne kakovosti z enakimi tehničnimi in fizičnimi lastnostmi in ki se jih ne da med seboj ločiti, ko so enkrat vgrajeni v končni izdelek;

(k) „regionalna skupina“ pomeni skupino držav, med katerimi se uporablja regionalna kumulacija;

(l) „carinska vrednost“ pomeni vrednost, kot je določena v skladu s Sporazumom o izvajanju člena VII Splošnega sporazuma o carinah in trgovini iz leta 1994 (Sporazum STO o določanju carinske vrednosti);

(m) „vrednost materialov“ na seznamu v Prilogi 13a pomeni carinsko vrednost ob uvozu uporabljenih materialov brez porekla ali, če ta ni znana in se ne da ugotoviti, prvo preverljivo ceno, plačano za materiale v državi upravičenki. Kadar je treba ugotoviti vrednost uporabljenih materialov s poreklom, se določbe te točke smiselno uporabljajo;

(n) „cena franko tovarna“ pomeni ceno, ki se za izdelek franko tovarna plača proizvajalcu, pri katerem se opravi zadnja obdelava ali predelava, pod pogojem, da cena vključuje vrednost vseh uporabljenih materialov in vse druge stroške v zvezi z izdelavo, zmanjšano za vse notranje dajatve, ki se ali se lahko povrnejo ob izvozu pridobljenega izdelka; Kadar dejanska cena ne odraža vseh stroškov, povezanih z izdelavo izdelka, ki so dejansko nastali v državi upravičenki, cena franko tovarna pomeni vsoto vseh teh stroškov, zmanjšano za vse notranje dajatve, ki se ali se lahko povrnejo ob izvozu pridobljenega izdelka;

(o) „največja dovoljena vsebnost materialov brez porekla“ pomeni največjo vsebnost materialov brez porekla, ki je dovoljena, da se izdelava šteje za zadostno obdelavo ali predelavo, da izdelku dodeli status porekla. Izražena je lahko v odstotkih od cene izdelka franko tovarna ali v deležu neto teže teh uporabljenih materialov, ki spadajo v določeno skupino poglavij, poglavje, tarifno številko ali tarifno podštevilko;

(p) „neto teža“ pomeni težo blaga samega brez kakršnega koli embalažnega materiala ali embalaže za blago;

(q) „poglavja“, „tarifne številke“ in „tarifne podštevilke“ pomenijo poglavja, tarifne številke in tarifne podštevilke (štirištevilčne ali šestštevilčne kode), uporabljene v nomenklaturi, ki sestavlja harmonizirani sistem, s spremembami v skladu s Priporočilom z dne 26. junija 2004 Sveta za carinsko sodelovanje;

(r) „uvrščen“ se nanaša na uvrstitev izdelka ali materiala v določeno tarifno številko ali tarifno podštevilko harmoniziranega sistema;

(s) „pošiljka“ pomeni izdelke, ki so: — poslani hkrati od enega izvoznika k enemu prejemniku; ali — zajeti v enem samem prevoznem dokumentu, s katerim izvoznik dobavlja te izdelke prejemniku ali če ni takšnega dokumenta, zajeti na enem računu;

(t) „izvoznik“ pomeni osebo, ki izvaža blago v Evropsko unijo ali v državo upravičenko in je sposobna dokazati poreklo blaga, ne glede na to, ali je sama proizvajalec oziroma sama opravlja izvozne formalnosti;

(u) „registriran izvoznik“ pomeni izvoznika, ki je pri pristojnih organih zadevne države upravičenke registriran za dajanje navedb o poreklu za namene izvoza v okviru sheme;

(v) „navedba o poreklu“ pomeni navedbo, ki jo da izvoznik, s katero izjavlja, da izdelki, ki jih zajema, izpolnjujejo pravila sheme o poreklu, in katere namen je, da bodisi omogoči osebi, ki prijavlja blago za sprostitev v prosti promet v Evropski uniji, da uveljavlja ugodnosti preferencialne tarifne obravnave, bodisi omogoči gospodarskemu subjektu v državi upravičenki, ki materiale uvaža za nadaljnjo obdelavo v okviru pravil o kumulaciji, da z njo dokaže status porekla tega blaga;

2. Za namene točke (n) odstavka 1 v primeru, ko je zadnja obdelava ali predelava dodeljena proizvajalcu kot podizvajalcu, se izraz, „proizvajalec“ iz prvega pododstavka točke (n) odstavka 1 lahko nanaša na podjetje, ki je podizvajalca zaposlilo.

Člen 68

1. Da se zagotovi pravilna uporaba sheme, se morajo države upravičenke zavezati, da bodo:

(a) vzpostavile in vzdrževale ustrezne upravne strukture in sisteme, potrebne za izvajanje in upravljanje v tem oddelku določenih pravil in postopkov v tej državi, vključno, kjer je to primerno, z dogovori, ki so potrebni za uporabo kumulacije;

(b) njihovi pristojni organi sodelovali s Komisijo in carinskimi organi držav članic.

2. Sodelovanje, omenjeno v točki (b) odstavka 1, pomeni:

(a) zagotavljanje vse potrebne podpore v primeru zahteve Komisije za njeno spremljanje ustreznega upravljanja sheme v zadevni državi, vključno z obiski za preverjanje na kraju samem s strani Komisije ali carinskih organov držav članic;

(b) brez poseganja v člen 97g in 97h, preverjanje statusa porekla izdelkov in skladnosti z drugimi pogoji, določenimi v tem oddelku, vključno z obiski na kraju samem, kadar to zahteva Komisija ali carinski organi držav članic v okviru preiskav porekla.

3. Države upravičenke morajo Komisiji predložiti zavezo iz odstavka 1.

Člen 69

1. Države upravičenke Komisijo uradno obvestijo o nazivih in naslovih organov na njihovem ozemlju, ki so:

(a) del državnih organov zadevne države ali delujejo v okviru pristojnosti vlade in so pooblaščeni, da lahko izvoznike registrirajo ali umaknejo iz evidence registriranih izvoznikov;

(b) del državnih organov zadevne države ter pooblaščeni za podporo Komisiji in carinskim organom držav članic v okviru upravnega sodelovanja, določenega v tem oddelku.

2. Države upravičenke Komisijo nemudoma obvestijo o kakršnih koli spremembah informacij iz odstavka 1.

3. Komisija vzpostavi elektronsko bazo podatkov registriranih izvoznikov na podlagi informacij, ki jih predložijo državni organi držav upravičenk in carinski organi držav članic.

Dostop do same baze podatkov ter podatkov v njej ima izključno Komisija. Organi iz prvega pododstavka zagotovijo, da so podatki, predloženi Komisiji, posodobljeni ter popolni in točni.

Podatki, obdelani v podatkovni bazi iz prvega pododstavka, so javnosti dostopni prek spleta, z izjemo zaupnih podatkov iz polj 2 in 3 zahtevka za registracijo izvoznika iz člena 92.

Prenos ali dostop do osebnih podatkov, ki se obdelajo v podatkovni bazi iz prvega pododstavka in s strani držav članic v skladu s tem oddelkom, se lahko omogoči tretjim državam ali mednarodnim organizacijam samo v skladu s členom 9 Uredbe (ES) št. 45/2001.

4. Ta uredba nikakor ne vpliva na raven varstva posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov v skladu z določbami zakonodaje Evropske unije in nacionalnim pravom, zlasti ne spreminja obveznosti držav članic pri njihovi obdelavi osebnih podatkov v skladu z Direktivo 95/46/ES niti obveznosti institucij in organov Evropske unije pri njihovi obdelavi osebnih podatkov v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001 pri izpolnjevanju njihovih obveznosti.

Komisija lahko identifikacijske in registracijske podatke o izvoznikih, sestavljene iz nabora podatkov iz točk 1, 3 (v zvezi z opisom dejavnosti), 4 in 5 Priloge 13c objavi na spletu samo, če so izvozniki dali izrecno in prostovoljno pisno soglasje.

Izvoznikom se predložijo informacije iz člena 11 Uredbe (ES) št. 45/2001.

Pravice oseb v zvezi z njihovimi registracijskimi podatki iz Priloge 13c, obdelanimi v nacionalnih podatkovnih sistemih, se izvajajo v skladu z zakonodajo države članice, ki je shranila njihove osebne podatke izvajajoč Direktivo 95/46/ES.

Pravice oseb v zvezi z obdelavo osebnih podatkov v centralni podatkovni bazi iz odstavka 3 se izvajajo v skladu z Uredbo (ES) št. 45/2001.

Nacionalni nadzorni organi za varstvo podatkov in Evropski nadzornik za varstvo podatkov, vsak v okviru svojih pristojnosti, dejavno sodelujejo in zagotavljajo usklajen nadzor nad bazo podatkov iz odstavka 3.

Člen 70

1. Komisija v Uradnem listu Evropske unije (serija C) objavi seznam držav upravičenk in datum, kdaj naj bi te države izpolnile pogoje iz členov 68 in 69. Komisija bo ta seznam posodobila vsakič, ko nova država upravičenka izpolni enake pogoje.

2. Izdelki s poreklom iz države upravičenke v smislu tega oddelka, ob sprostitvi v prosti promet v Evropski uniji uživajo prednosti sheme samo pod pogojem, da so bili izvoženi na dan, naveden na seznamu iz odstavka 1, ali kasneje.

3. Za državo upravičenko se šteje, da izpolnjuje pogoje iz členov 68 in 69 z dnem, ko predloži svojo zavezo iz člena 68(1) in pošlje uradno obvestilo iz člena 69(1).

Člen 71

V primeru, da pristojni organi države upravičenke ne izpolnijo pogojev iz členov 68(1), 69(2), 91, 92, 93 ali 97(g), oziroma v primeru sistematičnega neizpolnjevanja pogojev iz člena 97(h)(2), lahko to v skladu s členom 16 Uredbe (ES) št. 732/2008 za to državo pomeni začasen umik preferencialov v okviru sheme.







Pododdelek 2

Opredelitev pojma „izdelki s poreklom“

Člen 72

Kot izdelki s poreklom v državi upravičenki se štejejo:

(a) izdelki, v celoti pridobljeni v tej državi v smislu člena 75;

(b) izdelki, pridobljeni v tej državi, ki vsebujejo materiale, ki niso bili v celoti pridobljeni v tej državi, pod pogojem, da so bili ti materiali zadosti obdelani ali predelani v smislu člena 76.

Člen 73

1. Pogoji iz tega pododdelka za pridobitev statusa porekla morajo biti izpolnjeni v zadevni državi upravičenki.

2. Če se izdelki s poreklom, izvoženi iz države upravičenke v drugo državo, vrnejo, se morajo šteti za izdelke brez porekla, razen če se pristojnim organom lahko zadovoljivo dokaže:

(a) da so izdelki, ki se vračajo, isti izdelki, ki so bili izvoženi, in

(b) da se na njih medtem, ko so bili v navedeni državi ali med izvozom, niso bili opravljeni nikakršni postopki, razen tistih, ki so potrebni, da se izdelki ohranijo v dobrem stanju.

Člen 74

1. Izdelki, ki se prijavljajo za sprostitev v prosti promet v Evropski uniji, morajo biti isti kot izdelki, ki so bili izvoženi iz države upravičenke, za katero se šteje, da imajo poreklo. Preden se izdelki prijavijo za sprostitev v prosti promet, ne smejo biti spremenjeni ali preoblikovani na kakršen koli način, niti se na njih ne smejo opraviti nikakršni postopki, razen tistih, ki so potrebni za ohranitev blaga v dobrem stanju. Skladiščenje izdelkov ali pošiljk in delitev pošiljk je možna, kadar se to opravi pod odgovornostjo izvoznika ali kasnejšega imetnika izdelkov in če izdelki v državi/državah tranzita ostanejo pod carinskim nadzorom.

2. Skladnost z odstavkom 1 se upošteva kot izpolnjena, razen, če imajo carinski organi razlog, da verjamejo v nasprotno; v takih primerih lahko carinski organi od deklaranta zahtevajo, da predloži dokazilo o izpolnjevanju zahtev, ki se lahko predloži v kakršni koli obliki, vključno z pogodbenimi dokumenti o prevozu, kot so na primer enotni tovorni listi ali dejanska oz. konkretna dokazila, ki temeljijo na označevanju ali številčenju tovorkov ali katero koli dokazilo v zvezi z blagom samim.

3. Odstavka 1 in 2 se smiselno uporabljata, kadar se uporablja kumulacija iz členov 84, 85 ali 86.

Člen 75

1. Za v celoti pridobljene v državi upravičenki se štejejo:

(a) mineralni izdelki, pridobljeni iz njene zemlje ali njenega morskega dna;

(b) tam pridelani ali pobrani rastlinski in zelenjavni izdelki;

(c) žive živali, tam skotene ali izvaljene in vzrejene;

(d) izdelki, pridobljeni iz živih, tam vzrejenih živali;

(e) izdelki, pridobljeni iz zaklanih, tam skotenih ali izvaljenih in vzrejenih živali;

(f) izdelki, tam pridobljeni z lovom ali ribolovom;

(g) izdelki ribogojstva, kadar so ribe, raki in mehkužci tam rojeni in vzrejeni;

(h) izdelki morskega ribolova in drugi izdelki iz morja, pridobljeni z njenimi plovili zunaj katerega koli teritorialnega morja;

(i) izdelki, izdelani na njenih predelovalnih ladjah izključno iz izdelkov iz točke (h);

(j) tam zbrani rabljeni predmeti, primerni le za obnavljanje surovin;

(k) odpadki in ostanki pri postopkih izdelave, ki tam potekajo;

(l) izdelki, pridobljeni iz morskega dna ali podzemlja zunaj katerega koli teritorialnega morja pod pogojem, da ima izključno pravico do obdelave morskega dna ali podzemlja;

(m) blago, izdelano izključno iz izdelkov, navedenih v točkah (a) do (l).

2. Izraza „njena plovila“ in „njene predelovalne ladje“ v odstavku 1(h) in (i) se uporabljata izključno za plovila in predelovalne ladje, ki izpolnjujejo vsako izmed naslednjih zahtev:

(a) so registrirane v državi upravičenki ali v državi članici;

(b) plujejo pod zastavo države upravičenke ali države članice;

(c) izpolnjujejo enega izmed naslednjih pogojev: (i) so v najmanj 50-odstotni lasti državljanov države upravičenke ali držav članic ali (ii) so v lasti podjetij, — ki imajo sedež in glavni kraj poslovanja v državi upravičenki ali državi članici in — ki so v najmanj 50-odstotni lasti države upravičenke ali držav članic ali javnih organizacij ali državljanov države upravičenke ali države članice.

3. Posamični pogoji iz odstavka 2 so lahko izpolnjeni v državah članicah ali v različnih državah upravičenkah, v kolikor vse države upravičenke uživajo ugodnosti regionalne kumulacije v skladu s členom 86(1) in (5). V tem primeru se šteje, da imajo izdelki poreklo tiste države upravičenke, pod katere zastavo pluje plovilo ali predelovalna ladja v skladu s točko (b) odstavka 2.

Prvi pododstavek se uporablja samo takrat, ko so izpolnjene določbe člena 86(2)(b) in (c).

Člen 76

1. Brez poseganja v člena 78 in 79 se za izdelke, ki niso v celoti pridobljeni v zadevni državi upravičenki v smislu člena 75, šteje, da imajo poreklo te države, če so za zadevno blago izpolnjeni pogoji s seznama v Prilogi 13a.

2. Če se izdelek, ki je pridobil status porekla v državi v skladu z odstavkom 1, v tej državi nadalje obdela in se uporablja kot material pri izdelavi novega izdelka, se ne upoštevajo materiali brez porekla, ki bi lahko bili uporabljeni pri njegovi izdelavi.

Člen 77

1. Izpolnjevanje zahtev iz člena 76(1) je treba preveriti za vsak izdelek posebej.

Vendar pa se lahko v primeru, ko je določeno pravilo osnovano na skladnosti z največjo dovoljeno vsebnostjo materialov brez porekla, vrednost materialov brez porekla izračuna na podlagi povprečnih vrednosti, kot je opisano v odstavku 2, z namenom upoštevanja nihanja v stroških in valutnih tečajih.

2. V primeru, ki ga omenja drugi pododstavek odstavka 1, se povprečna cena izdelka franko tovarna in povprečna vrednost uporabljenih materialov brez porekla izračuna tako, da se seštejejo vse cene franko tovarna, zaračunane za vse prodaje izdelkov v predhodnem poslovnem letu oziroma, da se sešteje vrednost vseh materialov brez porekla, uporabljenih pri izdelavi izdelkov v predhodnem poslovnem letu, kot je opredeljeno v državi izvoznici ali, kadar podatki za celotno davčno leto niso na voljo, v krajšem obdobju, ki ne sme biti krajše od treh mesecev.

3. Izvozniki, ki se odločijo za izračunavanje na povprečni osnovi, morajo to metodo dosledno uporabljati skozi celo leto, ki sledi referenčnemu poslovnemu letu, ali, kadar je to primerno, skozi celo leto, ki sledi krajšemu obdobju, ki se je upoštevalo kot referenca. To metodo lahko prenehajo uporabljati, kadar ugotovijo, da so se med danim poslovnim letom ali krajšim reprezentativnim obdobjem najmanj treh mesecev prenehala nihanja v stroških ali valutnih tečajih, ki so uporabo take metode opravičevala.

4. Povprečne vrednosti iz odstavka 2 se uporabijo kot cena franko tovarna in vrednost materialov brez porekla za namene doseganja skladnosti z največjo dovoljeno vsebnostjo materialov brez porekla.

Člen 78

1. Brez poseganja v odstavek 3 naslednji postopki veljajo kot nezadostna obdelava ali predelava, da bi izdelki pridobili status izdelkov s poreklom ne glede na to, ali so zahteve člena 76 izpolnjene ali ne:

(a) postopki za ohranitev blaga v dobrem stanju med prevozom in skla