2004R0725 — SL — 31.01.2009 — 001.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B UREDBA (ES) št. 725/2004 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 31. marca 2004 o povečanju zaščite na ladjah in v pristaniščih (Besedilo velja za EGP) (UL L 129, 29.4.2004, p.6)

spremenjena z:









▼B

UREDBA (ES) št. 725/2004 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 31. marca 2004

o povečanju zaščite na ladjah in v pristaniščih

(Besedilo velja za EGP)







EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA - ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 80(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ( 1 ), po posvetovanju z Odborom regij, v skladu s postopkom, predpisanim v členu 251 Pogodbe ( 2 ), ob upoštevanju naslednjega: (1) Namerna protizakonita dejanja, predvsem pa terorizem, so ena od največjih groženj idealom demokracije in svobode ter vrednotam miru, ki predstavljajo bistvo Evropske unije. (2) Vedno je treba zagotavljati zaščito ladijskega prometa Evropske skupnosti, državljanov, ki ga uporabljajo, in okolja ob soočanju z grožnjami namernih protizakonitih dejanj, kot so terorizem, piratstvo ali podobna dejanja. (3) Možne posledice groženj državljanom Unije in okolju, ki jih predstavljajo namerna protizakonita dejanja v povezavi s prevozom blaga, ki vsebuje posebej nevarne snovi, kot so kemijske in radioaktivne snovi, so zelo resne. (4) 12. decembra 2002 je Diplomatska konferenca Mednarodne pomorske organizacije (IMO) sprejela spremembe Mednarodne konvencije o varstvu človeškega življenja na morju iz leta 1974 (Konvencija SOLAS) in Mednarodni kodeks o zaščiti ladij in pristanišč (Kodeks ISPS). Ti instrumenti so namenjeni povečanju zaščite ladij, ki se uporabljajo v mednarodni trgovini, in pripadajočih pristaniščih; vključujejo obvezne predpise, katerih področje uporabe v Skupnosti je treba v nekaterih primerih razjasniti, in priporočila, od katerih morajo nekatera v Skupnosti postati obvezna. (5) Brez poseganja v predpise držav članic na področju nacionalne zaščite in ukrepe, ki se lahko sprejmejo na podlagi naslova VI Pogodbe o Evropski uniji, je treba varnostni cilj, naveden v uvodni izjavi 2, doseči tako, da se sprejmejo ustrezni ukrepi na področju politike pomorskega prometa in oblikujejo skupni standardi za razlago, izvajanje in spremljanje določb, ki jih je sprejela Diplomatska konferenca IMO 12. decembra 2002, znotraj Skupnosti. Izvedbena pooblastila je treba dodeliti Komisiji, da sprejme podrobne izvedbene določbe. (6) Ta uredba spoštuje temeljne pravice in upošteva načela, priznana predvsem v Listini Evropske unije o temeljnih pravicah. (7) Treba je povečati zaščito ne le na ladjah, ki se uporabljajo v mednarodnem ladijskem prometu, in v pripadajočih pristaniščih, temveč tudi na ladjah, ki opravljajo notranje prevoze v Skupnosti, in njihovih pristaniščih, predvsem potniških ladjah zaradi števila človeških življenj, ki so pri tem lahko ogrožena. (8) Del B Kodeksa ISPS vključuje številna priporočila, ki morajo postati obvezna v Skupnosti zaradi enotnega napredka pri doseganju varnostnega cilja, navedenega v uvodni izjavi 2. (9) Da bi prispevali k priznanemu in nujnemu cilju spodbujanja pomorskega prometa na kratke razdalje znotraj Skupnosti, je treba od držav članic zahtevati, naj ob upoštevanju pravila 11 posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS sklenejo sporazume o ureditvi zaščite pomorskega prometa znotraj Skupnosti na rednih linijah, ki uporablja namenska pristanišča ne da bi to ogrozilo splošni standard zaščite. (10) Stalna uporaba vseh pravil za zaščito, predvidenih v tej uredbi, za pristaniške zmogljivosti v pristaniščih, ki se le občasno uporabljajo za mednarodni ladijski promet, bi bila nesorazmerna. Države članice morajo na podlagi ocen varnosti, ki jih morajo opraviti, določiti, za katera pristanišča gre in kateri nadomestni ukrepi zagotavljajo ustrezno stopnjo zaščite. (11) Države članice morajo učinkovito nadzorovati skladnost ladij, ki nameravajo vpluti v pristanišče v Skupnosti, s pravili za zaščito, ne glede na njihovo poreklo. Zadevna država članica mora imenovati „pristojni organ za pomorsko zaščito“, ki je odgovoren za usklajevanje, izvajanje in spremljanje izvajanja zaščitnih ukrepov, določenih v tej uredbi, kakor se uporabljajo za ladje in pristanišča. Ta organ mora zahtevati od vsake ladje, ki namerava vpluti v pristanišče, naj vnaprej posreduje informacije v zvezi z njenim mednarodnim spričevalom o zaščiti ladje in stopnjami zaščite, na katerih trenutno deluje in je delovala prej ter kakršne koli druge uporabne informacije v zvezi z zaščito. (12) Državam članicam je treba omogočiti, da odobrijo izjeme pri sistematični zahtevi po posredovanju informacij iz uvodne izjave (11) v primeru rednih ladijskih prevozov znotraj Skupnosti ali države, če lahko družbe, ki opravljajo te prevoze, posredujejo takšne informacije kadarkoli na zahtevo pristojnih organov držav članic. (13) Nadzor nad izvrševanjem zaščitnih ukrepov v pristaniščih lahko opravljajo pristojni organi za pomorsko zaščito držav članic, kar se tiče mednarodnega spričevala o zaščiti ladje, pa tudi inšpektorji, ki delujejo v okviru pomorske inšpekcije, kakor je predvideno v Direktivi Sveta 95/21/ES z dne 19. junija 1995 o uveljavitvi mednarodnih standardov za varnost ladij, preprečevanje onesnaževanja ter pogoje za življenje in delo na ladjah, ki uporabljajo pristanišča Skupnosti in plujejo v vodah v pristojnosti držav članic (pomorska inšpekcija) ( 3 ). V primeru različnih organov je treba zanje predvideti medsebojno dopolnjevanje. (14) Glede na število strank, udeleženih v izvajanju zaščitnih ukrepov, mora vsaka država članica imenovati en sam pristojni organ, ki je odgovoren za usklajevanje in spremljanje uporabe zaščitnih ukrepov za ladijski promet na nacionalni ravni. Države članice morajo razpolagati s potrebnimi viri in oblikovati nacionalni načrt za izvajanje te uredbe, da bi dosegli cilj za zaščito, naveden v uvodni izjavi 2, zlasti z določitvijo urnika za zgodnje izvajanje nekaterih ukrepov v skladu s pogoji Resolucije 6, ki jo je 12. decembra 2002 sprejela Diplomatska konferenca IMO. Učinkovitost nadzorov nad izvajanjem vsakega nacionalnega sistema se preverja s pregledi, ki jih nadzoruje Komisija. (15) V zvezi z učinkovito in standardno uporabo ukrepov v skladu s to politiko se pojavljajo pomembna vprašanja glede njenega financiranja. Financiranje nekaterih dodatnih ukrepov za zaščito ne sme povzročiti izkrivljanja konkurence. V ta namen se mora Komisija takoj lotiti študije (ki se ukvarja predvsem z načinom delitve financiranja med organi oblasti in izvajalci dejavnosti brez poseganja v delitev pristojnosti med državami članicami in Evropsko skupnostjo) in predložiti rezultate ter, če je to primerno, kakršne koli predloge Evropskemu parlamentu in Svetu. (16) Ukrepe, ki so potrebni za izvajanje te uredbe, je treba sprejeti v skladu s Sklepom 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o postopkih za uveljavljanje pooblastil za izvajanje, ki so bila prenesena na Komisijo ( 4 ). Treba je določiti postopek za prilagajanje te uredbe glede na izkušnje, zato da postanejo obvezne nadaljnje določbe dela B Kodeksa ISPS, ki v skladu s to uredbo sprva niso bile obvezne. (17) Glede na to, da države članice ne morejo v dovolj veliki meri doseči ciljev te uredbe, torej uvedbe in izvajanja ustreznih ukrepov na področju politike pomorskega prometa, ki ju je zaradi evropskih razsežnosti te uredbe lažje doseči na ravni Skupnosti, lahko Skupnost sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti, kakor je določeno v členu 5 Pogodbe. V skladu z načelom sorazmernosti, določenim v navedenem členu, ta uredba ne presega okvirov, ki so potrebni za doseganje navedenih ciljev - ob upoštevanju naslednjega: SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:







Člen 1

Cilji

1. Glavni cilj te uredbe je uvesti in izvajati ukrepe Skupnosti, namenjene povečanju zaščite na ladjah, ki se uporabljajo v mednarodni trgovini in notranjem ladijskem prometu, ter pripadajočih pristanišč, zaradi soočanja z grožnjami namernih protizakonitih dejanj.

2. Namen Uredbe je tudi zagotoviti podlago za usklajeno razlaganje, izvajanje ter spremljanje posebnih ukrepov s strani Skupnosti za povečanje pomorske zaščite, ki jih je 12. decembra 2002 sprejela Diplomatska konferenca Mednarodne pomorske organizacije (IMO) in s tem spremenila Mednarodno konvencijo o varstvu človeškega življenja na morju iz leta 1974 (Konvencija SOLAS) ter uvedla Mednarodni kodeks o zaščiti ladij in pristanišč (Kodeks ISPS).

Člen 2

Pomen izrazov

V tej uredbi:

1. „posebni ukrepi za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS“ pomeni spremembe, ki so priložene kot Priloga I k tej uredbi, s katerimi se v Prilogo h Konvenciji SOLAS Mednarodne pomorske organizacije vstavi novo poglavje XI-2 v posodobljeni različici,

2. „Kodeks ISPS“ pomeni Mednarodni kodeks o zaščiti ladij in pristanišč Mednarodne pomorske organizacije v posodobljeni različici,

3. „del A Kodeksa ISPS“ pomeni preambulo in obvezne zahteve, ki sestavljajo del A Kodeksa ISPS, in so priložene kot Priloga II k tej uredbi ter zadevajo določbe poglavja XI-2 Priloge h Konvenciji SOLAS v posodobljeni različici,

4. „del B Kodeksa ISPS“ pomeni smernice, ki sestavljajo del B Kodeksa ISPS in so priložene kot Priloga III k tej uredbi ter zadevajo določbe poglavja XI-2 Priloge h Konvenciji SOLAS, kakor je bila spremenjena, in dela A Kodeksa ISPS v posodobljeni različici,

5. „pomorska zaščita“ pomeni skupek preventivnih ukrepov, namenjenih zaščiti ladijskega prometa in pristanišč pred grožnjo namernih protizakonitih dejanj,

6. „kontaktna točka za pomorsko zaščito“ pomeni organ, ki ga vsaka država članica imenuje, da deluje kot kontaktna točka za Komisijo in druge države članice ter je pristojen za olajšanje sodelovanja, spremljanje in obveščanje o izvajanju zaščitnih ukrepov, določenih v tej uredbi,

7. „pristojni organ za pomorsko zaščito“ pomeni organ, ki ga imenuje država članica, da usklajuje, izvaja in spremlja uporabo zaščitnih ukrepov, določenih v tej uredbi, v zvezi z ladjami in/ali enim ali več pristaniščem. Pristojnosti tega organa se lahko razlikujejo glede na naloge, ki so mu dodeljene,

8. „mednarodni ladijski promet“ pomeni kakršno koli pomorsko prevozno storitev, ki jo opravi ladja iz pristanišča države članice v pristanišče izven te države članice ali obratno,

9. „notranji ladijski promet“ pomeni kakršno koli prevozno storitev, ki jo opravi ladja na morskih območjih iz pristanišča države članice v isto pristanišče ali drugo pristanišče v tej državi članici,

10. „linijski prevoz“ pomeni plovbo, organizirano tako, da zagotavlja prevoz, ki povezuje dva ali več pristanišč: (a) na podlagi objavljenega voznega reda; (b) ali redno oziroma tako pogosto, da gre za razpoznavno sistematsko storitev,

11. „pristanišče“ pomeni kraj, kjer pride do stika ladja/pristaniško območje; v to so vključena območja, kot so bodisi sidrišča, čakalni privezi ali dostopi z morja,

12. „stik ladja/pristaniško območje“ pomeni interakcijo, do katere pride, ko je ladja neposredno udeležena v dogajanju, ki vključuje gibanje oseb ali premike blaga ali zagotavljanje pristaniških storitev ladji ali z nje,

13. „namerno protizakonito dejanje“ pomeni namerno dejanje, ki lahko zaradi svoje narave ali vsebine škoduje plovilom, ki se uporabljajo za mednarodni ali notranji pomorski promet, njihovim potnikom, tovoru ali pristaniščem, s katerimi so povezana.

Člen 3

Skupni ukrepi in področje uporabe

1. Države članice začnejo v zvezi z mednarodnim ladijskim prometom do 1. julija 2004 v celoti uporabljati posebne ukrepe za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in dela A Kodeksa ISPS v skladu s pogoji in v zvezi z ladjami, družbami in pristanišči, navedenimi v teh besedilih.

2. Države članice začnejo v zvezi z notranjim ladijskim prometom do 1. julija 2005 uporabljati posebne ukrepe za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in dela A Kodeksa ISPS v zvezi z potniškimi ladjami razreda A v smislu člena 4 Direktive Sveta 98/18/ES z dne 17. marca 1998 o varnostnih predpisih in standardih za potniške ladje ( 5 ), ki opravljajo notranje prevoze, in njihovimi družbami, kot so opredeljene v pravilu IX-1 Konvencije SOLAS, ter pristanišči, ki jih uporabljajo.

3. Države članice se, po obvezni varnostni oceni tveganja, odločijo, v kakšnem obsegu bodo do 1. julija 2007 začele uporabljati določbe te uredbe v zvezi z različnimi kategorijami ladij, ki opravljajo notranje prevoze in niso navedene v odstavku 2, njihovimi družbami in pristanišči, ki jih uporabljajo. Skupna stopnja zaščite ne sme biti ogrožena zaradi takšne odločitve.

Države članice obvestijo Komisijo o takšnih odločitvah, ko so sprejete, in o rednih pregledih, ki jih morajo opraviti v časovnih presledkih, dolgih največ pet let.

4. Pri izvajanju določb, ki so obvezne v skladu z odstavki 1, 2 in 3, države članice v celoti upoštevajo smernice iz dela B Kodeksa ISPS.

5. Države članice ravnajo v skladu z naslednjimi odstavki dela B Kodeksa ISPS, kot da so obvezni:

— 1.12 (spreminjanje varnostnih načrtov ladij),

— 1.16 (varnostna ocena pristanišč),

— 4.1 (varovanje zaupnosti varnostnih načrtov in ocen),

— 4.4 (priznane organizacije za izvajanje zaščitnih ukrepov),

— 4.5 (minimalne pristojnosti priznanih organizacij za izvajanje zaščitnih ukrepov),

— 4.8 (določanje stopnje zaščite),

— 4.14, 4.15, 4.16 (kontaktne točke in informacije o varnostnih načrtih pristanišč),

— 4.18 (identifikacijski dokumenti),

— 4.24 (uporaba ukrepov za zaščito na ladjah, ki jih je priporočila država, v katere teritorialnem morju plujejo),

— 4.28 (število članov ladijske posadke),

— 4.41 (posredovanje informacij, kadar je ladji zavrnjen vstop v pristanišče ali je prisilno odstranjena iz pristanišča),

— 4.45 (ladje iz držav, ki niso pogodbenice Konvencije),

— 6.1 (obveznost družbe, da poveljniku ladje posreduje informacije o upravljavcih ladje),

— od 8.3 do 8.10 (minimalni standardi za varnostno oceno ladje),

— 9.2 (minimalni standardi za varnostni načrt ladje),

— 9.4 (neodvisnost priznanih organizacij za izvajanje zaščitnih ukrepov),

— 13.6 in 13.7 (pogostost urjenj iz področja zaščite in vaj za ladijsko posadko ter za osebe, odgovorne za zaščito družbe in ladij),

— od 15.3 do 15.4 (minimalni standardi za oceno varnosti pristanišč),

— od 16.3 do 16.8 (minimalni standardi za varnostni načrt pristanišč),

— 18.5 in 18.6 (pogostost urjenj in vaj iz področja zaščite v pristaniščih ter za osebe, odgovorne za zaščito pristanišč).

6. Ne glede na določbe odstavka 15.4 dela A Kodeksa ISPS se redni pregled ocen varnosti pristanišč, predviden v odstavku 1.16 dela B Kodeksa ISPS, opravi najkasneje pet let po tem, ko so bile ocene opravljene ali nazadnje pregledane.

7. Ta uredba se ne uporablja za vojne ladje in ladje za prevoz čet, tovorne ladje z manj kot 500 bruto tonaže, ladje brez mehanskega pogona, lesene ladje enostavne gradnje, ribiška plovila ali plovila, ki se ne uporabljajo za komercialne dejavnosti.

8. Ne glede na določbe odstavkov 2 in 3 države članice zagotovijo, da varnostni načrti ladij in varnostni načrti pristanišč ob odobritvi vsebujejo ustrezne določbe za zagotovitev, da varnosti ladij, za katere velja ta uredba, ne ogroža nobena ladja, stik s pristaniščem ali dejavnost med dvema ladjama, ki jo opravljajo ladje, za katere ta uredba ne velja.

Člen 4

Sporočanje informacij

1. Vsaka država članica posreduje IMO, Komisiji in drugim državam članicam informacije, ki so obvezne v skladu s pravilom 13 (posredovanje informacij) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS.

2. Vsaka država članica sporoči Komisiji in drugim državam članicam podatke, potrebne za navezavo stikov z uradniki za stike iz odstavka 4.16 dela B Kodeksa ISPS, in informacije, predvidene v odstavku 4.41 dela B Kodeksa ISPS, kadar je ladja prisilno odstranjena iz pristanišča Skupnosti ali ji je zavrnjen vstop v to pristanišče.

3. Vsaka država članica sestavi seznam zadevnih pristanišč na podlagi opravljenih ocen varnosti pristanišč in določi področje uporabe ukrepov, sprejetih zaradi uporabe določb odstavka 2 pravila 2 (razširitev uporabe na pristanišča, ki se včasih uporabljajo za mednarodna potovanja) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS.

Vsaka država članica najkasneje do 1. julija 2004 sporoči navedeni seznam drugim državam članicam in Komisiji. Komisija in katera koli zadevna država članica prejmeta tudi ustrezne podatke o sprejetih ukrepih.

Člen 5

Alternativni sporazumi za zaščito ali enakovredne ureditve zaščite

1. Za namen te uredbe se lahko pravilo 11 (Alternativni sporazumi za zaščito) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS uporablja tudi za ladijski promet znotraj Skupnosti, ki poteka na rednih linijah in uporablja pripadajoča pristanišča.

2. V ta namen lahko države članice medsebojno in vsaka v svojem imenu sklenejo dvostranske ali večstranske sporazume, predvidene v navedenem pravilu Konvencije SOLAS. Države članice lahko obravnavajo takšne sporazume predvsem zaradi spodbujanja pomorskih prevozov na kratke razdalje znotraj Skupnosti.

Zadevne države članice o sporazumih obvestijo Komisijo in ji zagotovijo dovolj podatkov o ukrepih, da lahko prouči, ali sporazumi ogrožajo stopnjo zaščite drugih ladij ali pristanišč, ki niso zajeti v sporazumih. Podatki o ukrepih, ki so neposredno povezani z nacionalno varnostjo, se lahko v primeru, da obstajajo, ne navedejo v obvestilu Komisiji.

Komisija prouči, ali sporazumi zagotavljajo ustrezno stopnjo zaščite, predvsem v zvezi z zahtevami odstavka 2 zgoraj navedenega pravila 11 Konvencije SOLAS, in ali so v skladu z zakonodajo Skupnosti in ustreznim delovanjem notranjega trga. Če sporazumi ne izpolnjujejo teh meril, Komisija v roku štirih mesecev sprejme odločitev v skladu s postopkom iz člena 11(3); v takšnih primerih zadevne države članice sporazume ustrezno prekličejo ali prilagodijo.

3. Redni pregled teh sporazumov, predviden v odstavku 4 pravila 11 posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite, je treba opraviti v časovnih presledkih, ki niso daljši od petih let.

4. Države članice lahko za notranji ladijski promet in pristanišča iz členov 3(2) in 3(3) te uredbe sprejmejo enakovredne ureditve zaščite, kakor so predvidene v pravilu 12 (Enakovredne ureditve zaščite) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS, če so te ureditve zaščite vsaj tako učinkovite kot tiste, ki so predpisane v poglavju XI-2 Konvencije SOLAS, in ustrezne obvezne določbe Kodeksa ISPS.

Zadevna država članica sporoči Komisiji ustrezne podatke o teh ureditvah, ko so sprejete, in rezultate njihovih rednih pregledov najkasneje pet let po sprejetju ali zadnjem pregledu teh ureditev.

Pogoje uporabe teh ureditev Komisija pregleda v skladu s postopki, določenimi v členu 9(4), (5) in (6) te uredbe.

Člen 6

Posredovanje informacij o zaščiti pred vstopom v pristanišče države članice

1. Kadar ladja, za katero veljajo zahteve posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in Kodeksa ISPS ali člena 3 te uredbe, napove svoj namen za vplutje v pristanišče države članice, pristojni organ za pomorsko zaščito te države članice od nje zahteva, da mu posreduje informacije iz odstavka 2.1 pravila 9 (Ladje, ki nameravajo vpluti v pristanišče druge vlade pogodbenice) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS. Navedeni organ po potrebi prouči predložene informacije, in, če je to potrebno, uporabi postopek, predviden v odstavku 2 navedenega pravila Konvencije SOLAS.

2. Informacije iz odstavka 1 se posredujejo:

(a) vsaj 24 ur vnaprej; ali

(b) najkasneje takrat, ko ladja zapusti predhodno pristanišče, če je čas potovanja krajši kot 24 ur; ali

(c) če pristanišče postanka ni znano ali se spremeni med potovanjem, takoj ko to postane znano.

3. Treba je hraniti poročilo o opravljenem postopku v zvezi z vsako ladjo, vpleteno v varnostno nezgodo, kot je opredeljeno v odstavku 1.13 pravila 1 (pomeni izrazov) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS.

Člen 7

Izjeme pri posredovanju informacij o zaščiti pred vplutjem v pristanišče

1. Države članice lahko linijske prevoze, ki potekajo med pristanišči na njihovem ozemlju, oprostijo zahtev, določenih v členu 6, kadar so izpolnjeni naslednji pogoji:

(a) družba, ki opravlja linijske prevoze, navedene zgoraj, hrani in posodablja seznam zadevnih ladij in ga pošlje pristojnim organom za pomorsko zaščito v zadevnem pristanišču;

(b) za vsako opravljeno potovanje mora imeti pristojni organ za pomorsko zaščito na razpolago informacije iz odstavka 2.1 pravila 9 posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS, če jih zahteva. Družba mora vzpostaviti notranji sistem, ki zagotavlja, da se pristojnemu organu za pomorsko zaščito na njegovo zahtevo lahko štiriindvajset ur na dan nemudoma pošljejo navedene informacije.

2. Kadar med dvema ali več državami članicami poteka mednarodni linijski prevoz, lahko vsaka zadevna država članica zahteva od druge države članice, da odobri izjemo za ta prevoz v skladu s pogoji, določenimi v odstavku 1.

3. Države članice redno preverjajo, ali so izpolnjeni pogoji iz odstavkov 1 in 2. Kadar vsaj eden od teh pogojev ni več izpolnjen, države članice zadevni družbi takoj prekličejo pravico do izjeme.

4. Države članice sestavijo seznam družb in ladij, ki jim je odobrena izjema v skladu s tem členom, in ga posodabljajo. Seznam in njegove dopolnitve sporočijo Komisiji in vsem zadevnim državam članicam.

5. Ne glede na določbe odstavkov 1 in 2 lahko država članica zaradi varnostih razlogov in za vsak primer posebej pred vstopom v pristanišče zahteva posredovanje informacij iz odstavka 2.1 pravila 9 posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS.

Člen 8

Nadzor nad zaščito v pristaniščih države članice

1. Potrjevanje spričeval, kot je opredeljeno v odstavku 1.1 pravila 9 (Nadzor ladij v pristaniščih) posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS, v pristanišču opravi bodisi pristojni organ za pomorsko zaščito, opredeljen v členu 2(7) te uredbe, ali pa inšpektorji, opredeljeni v členu 2(5) Direktive 95/21/ES.

2. Kadar ima uradnik, ki opravlja potrjevanje spričeval iz odstavka 1, razlog za upravičen sum, da ladja ne izpolnjuje zahtev posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in Kodeksa ISPS, vendar ne spada pod organ, ki je v tej državi članici odgovoren za izvajanje ukrepov, predvidenih v odstavkih 1.2 in 1.3 pravila 9 posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS, zadevo takoj predloži navedenemu organu.

Člen 9

Izvajanje in preverjanje skladnosti

1. Države članice opravljajo upravne in nadzorne naloge, ki so obvezne v skladu z določbami posebnih ukrepov za povečanje pomorske zaščite Konvencije SOLAS in Kodeksa ISPS. Zagotovijo, da so dodeljena in učinkovito predvidena vsa potrebna sredstva za izvajanje določb te uredbe.

2. Države članice do 1. julija 2004 določijo kontaktno točko za pomorsko zaščito.

3. Vsaka država članica sprejme nacionalni program za izvajanje te uredbe.

4. Šest mesecev po datumu začetka uporabe ustreznih ukrepov iz člena 3 začne Komisija v sodelovanju s kontaktno točko iz odstavka 2 opravljati preglede, vključno s pregledi primernega vzorca pristanišč in ustreznih družb, da bi spremljala, kako države članice izvajajo to uredbo. Pri teh pregledih se upoštevajo podatki, ki jih priskrbijo kontaktne točke iz odstavka 2, vključno s poročili o spremljanju. Postopki opravljanja teh pregledov se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 11(2).

5. Uradniki, ki jih Komisija pooblasti za opravljanje takšnih pregledov v skladu z odstavkom 4, pred izvajanjem svojih pristojnosti predložijo pisno pooblastilo, ki ga je izdala Komisija, na katerem so opredeljeni predmet, namen in predvideni datum začetka pregleda. Komisija o pregledih pravočasno obvesti zadevne države članice.

Zadevna država članica dovoli te preglede in zagotovi, da jih dovolijo tudi zadevni organi ali osebe.

6. Komisija posreduje poročila o pregledih zadevni državi članici, ki v roku treh mesecev od prejema poročila sporoči ustrezne podatke o ukrepih, ki jih je sprejela, da bi odpravila kakršne koli pomanjkljivosti. Poročilo in seznam sprejetih ukrepov se posredujeta odboru iz člena 11(1).

Člen 10

Vključevanje sprememb mednarodnih instrumentov

1. Veljavni mednarodni instrumenti iz člena 2, ki se uporabljajo v skladu s členom 3(1), so tisti instrumenti, ki so že začeli veljati, vključno z njihovimi najnovejšimi spremembami, z izjemo sprememb, izključenih iz območja uporabe te uredbe zaradi postopka preverjanja skladnosti, določenega v odstavku 5.

2. Vključitev sprememb mednarodnih instrumentov iz člena 2 v zvezi z ladjami, ki opravljajo notranje prevoze, in njim namenjenimi pristanišči, za katere velja ta uredba, se določi v skladu s postopkom iz člena 11(2), če predstavljajo tehnično posodobitev določb Konvencije SOLAS in Kodeksa ISPS. Postopek preverjanja skladnosti, določen v odstavku 5, se v teh primerih ne uporablja.

3. V skladu s postopkom iz člena 11(2) se lahko sprejmejo določbe, namenjene opredelitvi usklajenih postopkov za uporabo obveznih določb Kodeksa ISPS, ne da bi se razširilo področje uporabe te uredbe.

4. Za namen te uredbe in da bi zmanjšali tveganje nasprotja med pomorsko zakonodajo Skupnosti in mednarodnimi instrumenti, države članice in Komisija sodelujejo na usklajevanih sestankih in/ali s pomočjo drugih ustreznih sredstev, da bi opredelile bodisi skupno stališče ali pristop na pristojnih mednarodnih forumih.

5. Določi se postopek za preverjanje skladnosti, namenjen temu, da se kakršna koli sprememba mednarodnega instrumenta izključi iz področja uporabe te uredbe samo v primeru, da obstaja na podlagi ocene Komisije očitno tveganje, da bi takšna sprememba znižala standarde pomorske zaščite ali da ne bi bila skladna z zakonodajo Skupnosti.

Postopek za preverjanje skladnosti se lahko uporablja samo za spreminjanje te uredbe na tistih področjih, ki jih izrecno zajema postopek iz člena 11(2), in dosledno v okviru uresničevanja Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil.

6. V primeru okoliščin iz odstavka 5 začne postopek za preverjanje skladnosti Komisija, ki lahko po potrebi ukrepa na zahtevo države članice.

Komisija predloži odboru, določenem v členu 11(1), takoj ko je sprejeta sprememba mednarodnega instrumenta, predlog za ukrepe z namenom izključitve zadevne spremembe iz te uredbe.

Postopek za preverjanje skladnosti, vključno, če je to primerno, s postopki, določenimi v členu 5(6) Sklepa 1999/468/ES, se opravi vsaj en mesec pred iztekom mednarodno določenega obdobja za tihi pristanek na zadevno spremembo ali predvidenim datumom za začetek veljavnosti navedene spremembe.

7. V primeru tveganja iz prvega pododstavka odstavka 5 se države članice med postopkom preverjanja skladnosti vzdržijo sprejemanja kakršne koli pobude, namenjene vključevanju spremembe v nacionalno zakonodajo ali uporabi spremembe zadevnega mednarodnega instrumenta.

8. Vse ustrezne spremembe mednarodnih instrumentov, ki so vključene v pomorsko zakonodajo Skupnosti v skladu z odstavkoma 5 in 6, se zaradi obveščanja objavijo v Uradnem listu Evropske unije.

Člen 11

Postopek odbora

1. Komisiji pomaga odbor.

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

Obdobje iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES je en mesec.

3. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člena 6 in 7 Sklepa 1999/468/ES ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

Obdobji iz člena 6(b) oziroma (c) Sklepa 1999/468/ES sta en mesec.

4. Odbor sprejme svoj poslovnik.

Člen 12

Zaupnost

Pri uporabi te uredbe Komisija v skladu z določbami Sklepa Komisije 2001/844/ES, ESPJ, Euratom z dne 29. novembra 2001 o spremembi svojega internega poslovnika ( 6 ) sprejme ustrezne ukrepe za zaščito informacij, za katere velja zahteva po zaupnosti in ima do njih dostop ali ji jih sporočijo države članice.

Države članice sprejmejo enakovredne ukrepe v skladu z ustrezno nacionalno zakonodajo.

Vsako osebje, ki opravlja inšpekcijski pregled zaščite ali posredujejo z zaupnimi informacijami, povezanimi s to uredbo, mora imeti ustrezno stopnjo zaščite, ki jo preveri tista država članica, katere nacionalnosti je to osebje.

Člen 13

Razširjanje informacij

1. Brez poseganja v pravico javnosti do dostopa do dokumentov, kot je določena v Uredbi (ES) št. 1049/2001 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 30. maja 2001 o dostopu javnosti do dokumentov Evropskega parlamenta, Sveta in Komisije ( 7 ), so poročila o pregledih in odgovori držav članic iz členov 4(3), 5(2), 5(4) in 9(6) zaupni in se ne objavijo. Dostopni so samo ustreznim organom, ki jih posredujejo samo zainteresiranim strankam, če jih te potrebujejo, v skladu z veljavnimi nacionalnim pravili o razširjanju občutljivih informacij.

2. Države članice v čim večji meri in v skladu z veljavno nacionalno zakonodajo kot zaupne obravnavajo tiste informacije, ki izhajajo iz poročil o pregledu in odgovorov držav članic in se nanašajo na drugo držav članico.

3. Če ni jasno, ali se poročila o pregledih in odgovori lahko razkrijejo ali ne, se države članice ali Komisija posvetujejo z zadevno državo članico.

Člen 14

Kazni

Države članice zagotovijo, da se uvedejo učinkovite, sorazmerne in odvračilne kazni za kršitve določb te uredbe.

Člen 15

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Uporablja se od 1. julija 2004, razen določb členov 3(2) in (3) ter 9(4), ki začnejo veljati in se uporabljati od datumov, določenih v navedenih členih.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.









PRILOGA I

SPREMEMBE PRILOGE K MEDNARODNI KONVENCIJI O VARSTVU ČLOVEŠKEGA ŽIVLJENJA NA MORJU (1974), KAKOR JE BILA SPREMENJENA

„POGLAVJE XI-2 POSEBNI UKREPI ZA POVEČANJE POMORSKE ZAŠČITE

Pravilo 1 Pomen izrazov

1. V tem poglavju, razen če ni izrecno določeno drugače, pomeni izraz: .1 ‚Ladja za prevoz razsutega tovora‘ ladjo za prevoz razsutega tovora, kot je opredeljena v pravilu IX/1.6. .2 ‚Tanker za prevoz kemikalij‘ tanker za prevoz kemikalij, kot je opredeljen v pravilu VII/8.2. .3 ‚Ladja za prevoz plina‘ ladjo za prevoz plina, kot je opredeljena v pravilu VII/11.2. .4 ‚Plovilo visoke hitrosti‘ plovilo, kot je opredeljeno v pravilu X/1.2. .5 ‚Premična plavajoča vrtalna ploščad‘ premično plavajočo vrtalno ploščad na mehanski pogon, kot je opredeljena v pravilu IX/1, ki ni na lokaciji. .6 ‚Tanker‘ tanker za prevoz nafte, kot je opredeljen v pravilu II-1/2.12. .7 ‚Družba‘ družbo, kot je opredeljena v pravilu IX/1. .8 ‚Stik ladja/pristaniško območje‘ interakcijo, do katere pride, ko je ladja neposredno udeležena v dogajanju, ki vključuje gibanje oseb, blaga ali zagotavljanje pristaniških storitev ladji ali z nje. .9 ‚Pristanišče‘ kraj, ki ga določi vlada pogodbenica ali imenovani organ, kjer pride do stika ladja/pristaniško območje. V to so vključena območja, kot so sidrišča, čakalni privezi ali dostopi z morja. .10 ‚Dejavnost med dvema ladjama‘ katero koli dejavnost, ki ni povezana s pristaniščem in vključuje prenos blaga ali oseb z ene ladje na drugo. .11 ‚Imenovani organ‘ organizacijo (organizacije) ali upravo (uprave), ki je v okviru vlade pogodbenice odgovorna, da zagotovi izvajanje določb tega poglavja v zvezi z zaščito pristanišča in stikom ladja/pristaniško območje z vidika pristanišča. .12 ‚Mednarodni kodeks o zaščiti ladij in pristanišč (Kodeks ISPS)‘ Mednarodni kodeks o zaščiti ladij in pristanišč, ki je sestavljen iz dela A (njegove določbe se obravnavajo kot obvezne) in iz dela B (njegove določbe se obravnavajo kot priporočljive), sprejet 12. decembra 2002 z resolucijo 2 Konference vlad pogodbenic Mednarodne konvencije o varstvu človeškega življenja na morju, 1974, kakor ga lahko spremeni Organizacija, če: .1 se spremembe dela A kodeksa sprejmejo, uveljavijo in začnejo veljati v skladu s členom VIII te konvencije v zvezi s postopki spreminjanja, ki se uporabljajo za Prilogo, z izjemo poglavja I; in .2 spremembe dela B kodeksa sprejme Odbor za pomorsko varnost v skladu s svojim poslovnikom. .13 ‚Varnostna nezgoda‘ kakršno koli sumljivo dejanje ali okoliščine, ki ogrožajo varnost ladje, vključno s premičnimi plavajočimi vrtalnimi ploščadmi in plovili visoke hitrosti, ali pristanišča ali kakršnega koli stika ladja/pristaniško območje ali dejavnosti med dvema ladjama. .14 ‚Stopnja zaščite‘ stopnjo tveganja, da bo prišlo do poskusa varnostne nezgode ali da se bo zgodila. .15 ‚Izjava o zaščitnih ukrepih‘ soglasje med ladjo in pristaniščem ali drugo ladjo, s katero je v stiku, o zaščitnih ukrepih, ki jih bo vsak izvajal. .16 ‚Priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov‘ organizacijo z ustreznim strokovnim znanjem in izkušnjami na področju zaščite in ustreznim poznavanjem delovanja ladij in pristanišč, ki je pooblaščena za ocenjevanje, preverjanje, odobritve ali izdajanje spričeval, predpisane v tem poglavju ali v delu A Kodeksa ISPS.

2. V pravilih od 3 do 13 izraz ‚ladja‘ vključuje premične plavajoče vrtalne ploščadi in plovila visoke hitrosti.

3. V tem poglavju izraz ‚vse ladje‘ pomeni katero koli ladjo, za katero velja to poglavje.

4. V pravilih 3, 4, 7, 10, 11, 12 in 13 izraz ‚vlada pogodbenica‘ vključuje sklic na ‚imenovani organ‘.

Pravilo 2 Uporaba

1. To poglavje se uporablja za: .1 naslednje vrste ladij, ki opravljajo mednarodna potovanja: .1.1. potniške ladje, vključno s hitrimi potniškim plovili; .1.2. tovorne ladje, vključno s plovili visoke hitrosti, z bruto tonažo 500 in več; in .1.3. premične plavajoče vrtalne ploščadi; ter .2 pristanišča, ki jih takšne ladje uporabljajo na mednarodnih potovanjih.

2. Ne glede na določbe odstavka 1.2 vlade pogodbenice določijo področje uporabe tega poglavja in ustreznih oddelkov dela A Kodeksa ISPS v zvezi s tistimi pristanišči na njihovem ozemlju, ki morajo, kljub temu da jih v osnovi uporabljajo ladje, ki ne opravljajo mednarodnih potovanj, včasih služiti ladjam pri odhodu ali prihodu z mednarodnega potovanja. 2.1 Vlade pogodbenice sprejmejo svoje odločitve v skladu z odstavkom 2 na podlagi ocene varnosti pristanišča, opravljene v skladu z določbami dela A Kodeksa ISPS. 2.2 Vse odločitve, ki jih sprejme vlada pogodbenica v skladu z odstavkom 2, ne ogrožajo stopnje zaščite, ki naj bi jo dosegli s tem poglavjem ali z delom A Kodeksa ISPS.

3. To poglavje se ne uporablja za vojne ladje, plovne pripomočke ali druge ladje, ki jih ima vlada pogodbenica v lasti ali jih upravlja in jih uporablja samo za lastne nekomercialne namene.

4. Nobena določba tega poglavja ne vpliva na pravice in obveznosti držav v skladu z mednarodnim pravom.

Pravilo 3 Obveznosti vlad pogodbenic v zvezi z zaščito

1. Uprave določijo stopnje zaščite in zagotovijo posredovanje informacij o stopnjah zaščite ladjam, ki imajo pravico pluti pod njihovo zastavo. Kadar se stopnja zaščite spremeni, se informacije o stopnjah zaščite posodobijo v skladu z okoliščinami.

2. Vlade pogodbenice določijo stopnje zaščite in zagotovijo posredovanje informacij o stopnjah zaščite pristaniščem na njihovem ozemlju in ladjam, preden vplujejo v pristanišče na njihovem ozemlju ali medtem ko se nahajajo v tem pristanišču. Kadar se stopnja zaščite spremeni, se informacije o stopnjah zaščite posodobijo v skladu z okoliščinami.

Pravilo 4 Zahteve za družbe in ladje

1. Družbe ravnajo v skladu z ustreznimi zahtevami tega poglavja in dela A Kodeksa ISPS ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS.

2. Ladje ravnajo v skladu z ustreznimi zahtevami tega poglavja in dela A Kodeksa ISPS ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS; ta skladnost se preveri in potrdi, kot je predvideno v delu A Kodeksa ISPS.

3. Pred vplutjem v pristanišče na ozemlju države pogodbenice ali medtem ko se nahaja tam, ravna ladja v skladu z zahtevami v zvezi s stopnjami zaščite, ki jih je določila ta država pogodbenica, če je ta stopnja zaščite višja od stopnje, ki jo je uprava določila za to ladjo.

4. Ladje takoj upoštevajo kakršno koli spremembo na višjo stopnjo zaščite.

5. Kadar ladja ne izpolnjuje zahtev tega poglavja ali poglavja A Kodeksa ISPS ali ne more izpolniti zahtev v zvezi s stopnjami zaščite, ki jih je določila uprava ali druga vlada pogodbenica in ki veljajo za to ladjo, o tem obvesti ustrezni pristojni organ preden pride do kakršnega koli stika ladja/pristaniško območje ali pred vplutjem v pristanišče, odvisno od tega, kaj se zgodi prej.

Pravilo 5 Posebna odgovornost družb

Družba zagotovi, da ima poveljnik ladje na krovu vedno na voljo informacije, s pomočjo katerih lahko uradniki, ki jih je ustrezno pooblastila vlada pogodbenica, ugotovijo:

.1 kdo je odgovoren za imenovanje članov posadke ali drugih oseb, ki so trenutno zaposlene ali opravljajo na krovu kakršno koli delo, povezano z dejavnostjo te ladje;

.2 kdo je odgovoren za določanje namembnosti ladje; in

.3 v primeru, da ladja opravlja dejavnost v skladu s pogodbo (pogodbami) o zakupu ladje, kdo so pogodbenice te pogodbe (teh pogodb) o zakupu ladje.

Pravilo 6 Ladijski sistem opozarjanja na nevarnost

1. Vse ladje imajo sistem opozarjanja na nevarnost, kot je navedeno v nadaljevanju: .1 ladje, zgrajene 1. julija 2004 ali kasneje; .2 potniške ladje, vključno s hitrimi potniškimi plovili, zgrajene pred 1. julijem 2004, najkasneje do prvega pregleda radijske opreme po 1. juliju 2004; .3 tankerji za prevoz nafte, tankerji za prevoz kemikalij, ladje za prevoz plina, ladje za prevoz razsutega tovora in hitre tovorne ladje bruto tonaže 500 in več, zgrajene pred 1. julijem 2004, najkasneje do prvega pregleda radijske opreme po 1. juliju 2004; in .4 druge tovorne ladje bruto tonaže 500 in več ter premične plavajoče vrtalne ploščadi, zgrajene pred 1. julijem 2004, najkasneje do prvega pregleda radijske opreme po 1. juliju 2006;

2. Ladijski sistem opozarjanja na nevarnost ob sprožitvi: .1 vključi in pošlje varnostno opozorilo z ladje na kopno pristojnemu organu, ki ga je imenovala uprava, kar lahko v teh okoliščinah vključuje družbo, iz katerega je razvidno, za katero ladjo gre, kje se nahaja in da je ogrožena njena varnost; .2 ne pošlje varnostnega opozorila nobeni drugi ladji; .3 ne sproži nobenega alarma na krovu ladje; in .4 ohranja varnostno opozorilo, dokler ga ne izključijo in/ali ponastavijo.

3. Ladijski sistem opozarjanja na nevarnost: .1 je možno sprožiti s poveljniškega mosta in vsaj še z enega mesta; in .2 je v skladu s standardi delovanja, ki niso nižji od tistih, ki jih je sprejela Organizacija.

4. Točke sprožitve ladijskega sistema opozarjanja na nevarnost so načrtovane tako, da se varnostno opozorilo ne more sprožiti po naključju.

5. Zahteva po ladijskem sistemu opozarjanja na nevarnost se lahko izpolni, tako da se uporabi radijska oprema, ki je nameščena v skladu z zahtevami poglavja IV, če so izpolnjene vse zahteve tega pravila.

6. Ko je uprava obveščena o ladijskem varnostnem opozorilu, o tem takoj obvesti državo (države), v bližini katerih ladja trenutno opravlja dejavnost.

7. Ko je vlada pogodbenica obveščena o ladijskem varnostnem opozorilu z ladje, ki nima pravice pluti pod njeno zastavo, vlada pogodbenica tem takoj obvesti ustrezno upravo in, če je to primerno, državo (države), v bližini katerih ladja trenutno opravlja dejavnost.

Pravilo 7 Grožnje ladjam

1. Vlade pogodbenice določijo stopnje zaščite in zagotovijo posredovanje informacij o stopnjah zaščite ladjam, ki opravljajo dejavnost v njihovem teritorialnem morju, ali ladjam, ki so jih obvestile, da nameravajo pripluti v njihovo teritorialno morje.

2. Vlade pogodbenice zagotovijo kontaktno točko, pri kateri lahko ladje zaprosijo za nasvet ali pomoč in ji lahko poročajo o kakršnih koli skrbeh o varnosti glede drugih ladij, premikov ali sporočil.

3. Ko je ugotovljena nevarnost napada, zadevne vlade pogodbenice seznanijo zadevne ladje in njihove uprave o: .1 trenutnih stopnjah zaščite; .2 vseh zaščitnih ukrepih, ki jih morajo zadevne ladje vzpostaviti, da se zaščitijo pred napadom, v skladu z določbami dela A Kodeksa ISPS; in .3 zaščitnih ukrepih, ki se jih je odločila uvesti država članica, če je to primerno.

Pravilo 8 Presoja poveljnika ladje v zvezi z varnostjo in zaščito ladje

1. Poveljnika ladje pri izvajanju kakršnih koli odločitev, ki so po njegovem strokovnem mnenju potrebne zaradi ohranjanja varnosti in zaščite ladje, ne omejujejo družba, zakupnik ali katera koli druga oseba. V to je vključena možnost, da zavrne dostop osebam (razen tistim, ki jih je ustrezno imenovala vlada pogodbenica) ali njihovim osebnim predmetom, ter nakladanje tovora, vključno z zabojniki ali drugimi zaprtimi enotami za transport tovora.

2. Če po strokovni presoji poveljnika ladje pride do nasprotja med kakršnimi koli varnostnimi in zaščitnimi zahtevami, ki veljajo za ladjo, med njenim opravljanjem dejavnosti, poveljnik ladje uveljavi tiste zahteve, ki so potrebne za ohranitev varnosti na ladji. V takšnih primerih lahko poveljnik ladje uporabi začasne zaščitne ukrepe in tako obvesti upravo in, če je to primerno, vlado pogodbenice, v katere pristanišču ladja opravlja dejavnost ali namerava tja vpluti. Kakršnikoli začasni zaščitni ukrepi v skladu s tem pravilom so čimbolj sorazmerni z veljavno stopnjo zaščite. Ko pride do takšnih primerov, uprava zagotovi, da se nasprotja razrešijo in čimbolj zmanjša možnost, da bi se kdaj ponovila.

Pravilo 9 Ukrepi v zvezi z nadzorom in skladnostjo

1. Nadzor ladij v pristanišču 1.1 Za namen tega poglavja pregledajo vsako ladjo, za katero velja to poglavje, kadar se nahaja v pristanišču druge vlade pogodbenice, uradniki, ki jih je ustrezno pooblastila ta vlada; to so lahko isti uradniki kot tisti, ki opravljajo naloge iz pravila I/19. Takšen nadzor je omejen na ugotavljanje, ali se na krovu nahaja veljavno mednarodno spričevalo o zaščiti ladje ali veljavno začasno mednarodno spričevalo o zaščiti ladje, izdano v skladu z določbami dela A Kodeksa ISPS (spričevalo), ki se prizna, če je veljavno, razen če obstaja razlog za upravičen sum, da ta ladja ne izpolnjuje zahtev tega poglavja ali dela A Kodeksa ISPS. 1.2 V primeru razloga za upravičen sum ali če na ladja na zahtevo ne predloži veljavnega spričevala, uradniki, ki jih je ustrezno pooblastila vlada pogodbenica, za to ladjo uvedejo enega ali več nadzornih ukrepov, predvidenih v odstavku 1.3. Vsi ukrepi, ki se uvedejo, morajo biti sorazmerni, ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS. 1.3 Ti nadzorni ukrepi so naslednji: pregled ladje, zadrževanje ladje, zadržanje ladje, omejevanje dejavnosti vključno z gibanjem v pristanišču ali prisilna odstranitev ladje iz pristanišča. Ti nadzorni ukrepi lahko poleg tega ali namesto tega vključujejo tudi druge manjše upravne ali korektivne ukrepe.

2. Ladje, ki nameravajo vpluti v pristanišče druge vlade pogodbenice 2.1 Za namen tega poglavja lahko vlada pogodbenica zahteva, da ladje, ki nameravajo vpluti v njena pristanišča, pred vplutjem v pristanišče posredujejo uradnikom, ki jih je ta vlada ustrezno pooblastila za zagotavljanje skladnosti s tem poglavjem, naslednje informacije, da bi se izognili potrebi po uvedbi nadzornih ukrepov ali drugih ukrepov: .1 da ima ladja veljavno spričevalo, na katerem je navedeno ime organa, ki ga je izdal; .2 stopnjo zaščite, pod katero ladja trenutno deluje; .3 stopnjo zaščite, pod katero je ladja delovala v katerem koli predhodnem pristanišču, kjer je imela stik ladja/pristaniško območje v časovnem okviru, določenem v odstavku 2.3; .4 kakršne koli posebne ali dodatne zaščitne ukrepe, ki jih je uvedla ladja v katerem koli predhodnem pristanišču, kjer je imela stik ladja/pristaniško območje v časovnem okviru, določenem v odstavku 2.3; .5 da so se upoštevali ustrezni postopki za ladijsko zaščito med kakršno koli dejavnostjo med dvema ladjama v časovnem okviru, določenem v odstavku 2.3; ali .6 druge praktične informacije v zvezi z zaščito (vendar ne podatkov o varnostnem načrtu ladje) ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS. Na zahtevo vlade pogodbenice ladja ali družba zagotovita potrditev zgoraj zahtevanih informacij, ki je sprejemljiva za to vlado pogodbenico. 2.2 Vsaka ladja, za katere velja to poglavje in namerava vpluti v pristanišče druge vlade pogodbenice, na zahtevo uradnikov, ki jih je ta vlada ustrezno pooblastila, posreduje informacije, navedene v odstavku 2.1. Poveljnik ladje lahko zavrne posredovanje takšnih informacij, pri čemer mora vedeti, da lahko ima to za posledico, da mu zavrnejo vstop v pristanišče. 2.3 Ladja vodi evidenco o informacijah iz odstavka 2.1 za zadnjih deset pristanišč, ki jih je obiskala. 2.4 Če imajo po prejemu informacij, navedenih v 2.1, uradniki, ki jih je ustrezno pooblastila vlada pogodbenica pristanišča, v katero namerava ladja vpluti, razlog za upravičen sum, da ladja ne izpolnjuje zahtev tega poglavja ali dela A Kodeksa ISPS, potem ti uradniki poizkusijo vzpostaviti zvezo z ladjo in upravo ter med njima, da bi odpravili neskladnost. Če se s to zvezo neizpolnjevanje ne odpravi ali če imajo uradniki druge razloge za upravičen sum, da ladja ne izpolnjuje zahtev tega poglavja ali dela A Kodeksa ISPS, potem lahko ti uradniki v zvezi s to ladjo ukrepajo, kot je predvideno v odstavku 2.5. Vsi takšni ukrepi morajo biti sorazmerni, ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS. 2.5 Ti ukrepi so naslednji: .1 zahteva, da se odpravi neskladnost;. .2 zahteva, da ladja odpluje na določeno mesto v teritorialnem morju ali v notranjih vodah te vlade pogodbenice; .3 pregled ladje, če se ladja nahaja v teritorialnem morju vlade pogodbenice, v katere pristanišče namerava vpluti; ali .4 zavrnitev vstopa v pristanišče. Pred uvedbo katerega koli od teh ukrepov, vlada pogodbenica o svoji namenih obvesti ladjo. Po prejemu teh informacij si poveljnik ladje lahko premisli glede vstopa v to pristanišče. V takšnih primerih ta uredba ne velja.

3. Dodatne določbe 3.1 V primeru: .1 uvedbe nadzornih ukrepov, razen manjših upravnih ali korektivnih ukrepov iz odstavka 1.3; ali .2 uvedbe katerega koli od ukrepov iz odstavka 2.5 uradnik, ki ga je ustrezno pooblastila vlada pogodbenica, takoj pisno obvesti upravo in navede, kateri nadzorni ukrepi ali drugi ukrepi so bili uvedeni, in razloge zanje. Vlada pogodbenica, ki uvede nadzorne ukrepe ali druge ukrepe, obvesti tudi priznano organizacijo za izvajanje zaščitnih ukrepov, ki je izdala spričevalo zadevni ladji, in Organizacijo, kadar se uvedejo takšni nadzorni ukrepi ali drugi ukrepi. 3.2 Kadar se ladji zavrne vstop v pristanišče ali je od tam prisilno odstranjena, organi države pristanišča sporočijo ustrezna dejstva organom države naslednjih ustreznih pristanišč, kjer bo ladja pristala, če so znana, in vsem drugih ustreznim obalnim državam, ob upoštevanju smernic, ki jih bo sestavila Organizacija. Zagotovita se zaupnost in varnost sporočanja takšnih obvestil. 3.3 Zavrnitev vstopa v pristanišče v skladu z odstavkoma 2.4 in 2.5 ali prisilna odstranitev iz pristanišča v skladu z odstavki od 1.1 do 1.3 se lahko odredita samo, kadar imajo uradniki, ki jih je ustrezno pooblastila vlada pogodbenica, razlog za upravičen sum, da ladja neposredno ogroža varnost ali zaščito oseb, ladij ali druge lastnine, in kadar ne obstajajo nobena druga ustrezna sredstva za odstranitev te grožnje. 3.4 Nadzorni ukrepi iz odstavka 1.3 in ukrepi iz odstavka 2.5 veljajo v skladu s tem pravilom, samo dokler se neskladnost, zaradi katere so bili uvedeni, ne odpravi, tako da je vlada pogodbenica s tem zadovoljna, ob upoštevanju ukrepov, ki sta jih morda predlagali ladja ali uprava. 3.5 Kadar vlade pogodbenice opravljajo nadzor v skladu z odstavkom 1 ali ukrepajo v skladu z odstavkom 2: .1 si morajo prizadevati, da se izognejo neupravičenemu zadržanju ali zadrževanju ladje. Če je ladja neupravičeno zadržana ali zadrževana, je upravičena do nadomestila za kakršno koli izgubo ali škodo, ki jo utrpi; in .2 ne onemogočijo nujnega dostopa do ladje v nujnih primerih ali zaradi humanitarnih razlogov in varnosti.

Pravilo 10 Zahteve za pristanišča

1. Pristanišča ravnajo v skladu z ustreznimi zahtevami tega poglavja in dela A Kodeksa ISPS ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS.

2. Vlade pogodbenice z enim ali več pristanišči na svojem ozemlju, za katere velja to pravilo, zagotovijo, da: .1 se ocene varnosti pristanišča opravijo, pregledajo in odobrijo v skladu z določbami dela A Kodeksa ISPS; in .2 se varnostni načrti pristanišča pripravijo, pregledajo, odobrijo in uresničujejo v skladu z določbami dela A Kodeksa ISPS.

3. Vlade pogodbenice določijo in sporočijo ukrepe, ki morajo biti predvideni v varnostnem načrtu pristanišča za različne stopnje zaščite, vključno s primeri, ko je obvezna predložitev izjave o zaščitnih ukrepih.

Pravilo 11 Alternativni sporazumi za zaščito

1. Vlade pogodbenica lahko pri uresničevanju tega poglavja in dela A Kodeksa ISPS pisno sklenejo dvostranske ali večstranske sporazume z drugimi vladami pogodbenicami o alternativnih ureditvah zaščite, ki zajemajo kratka mednarodna potovanja na rednih linijah med pristanišči na njihovih ozemljih.

2. Noben takšen sporazum ne ogroža stopnje zaščite drugih ladij ali pristanišč, ki jih sporazum ne zajema.

3. Nobena ladja, zajeta v takšnem sporazumu, ne opravlja nobenih dejavnosti med dvema ladjama z nobeno ladjo, ki je sporazum ne zajema.

4. Ti sporazumi se redno pregledujejo ob upoštevanju pridobljenih izkušenj in kakršnih koli sprememb glede posameznih okoliščin ali ocenjenih groženj za varnost ladij, pristanišč ali poti, ki jih zajema sporazum.

Pravilo 12 Enakovredne ureditve zaščite

1. Uprava lahko dovoli posamezni ladji ali skupini ladij, ki imajo pravico pluti pod njeno zastavo, da izvajajo druge zaščitne ukrepe, enakovredne tistim, ki so predpisani v tem poglavju ali delu A Kodeksa ISPS, če so takšni zaščitni ukrepi vsaj tako učinkoviti kot tisti, ki so predpisani v tem poglavju ali delu A Kodeksa ISPS. Uprava, ki dovoli takšne zaščitne ukrepe, sporoči Organizaciji podatke o njih.

2. Pri izvajanju tega poglavja in dela A Kodeksa ISPS lahko vlada pogodbenica dovoli posameznemu pristanišču ali skupini pristanišč na njenem ozemlju, z izjemo tistih, ki jih zajema sporazum, sklenjen v skladu s pravilom 11, da izvajajo zaščitne ukrepe, enakovredne tistim, ki so predpisani v tem poglavju ali delu A Kodeksa ISPS, če so takšni zaščitni ukrepi vsaj tako učinkoviti kot tisti, ki so predpisani v tem poglavju ali delu A Kodeksa ISPS. Vlada pogodbenica, ki dovoli takšne zaščitne ukrepe, sporoči Organizaciji podatke o njih.

Pravilo 13 Sporočanje informacij

1. Vlade pogodbenice najkasneje do 1. julija 2004 sporočijo Organizaciji naslednje podatke in jih dajo na razpolago za obveščanje družb in ladij: .1 imena njihovega državnega organa ali organov, odgovornih za zaščito ladij in pristanišč, ter podatke, potrebne za navezavo stikov z njimi; .2 območja na njihovem ozemlju, ki so zajeta v odobrenih varnostnih načrtih pristanišč; .3 imena oseb, ki so pristojne, da kadarkoli sprejmejo varnostna opozorila z ladje na kopno iz pravila 6.2.1 in ustrezno ukrepajo, ter podatke, potrebne za navezavo stikov z njimi; .4 imena oseb, pristojnih, da kadarkoli sprejmejo sporočila od vlad pogodbenic, ki izvajajo ukrepe v zvezi z nadzorom in skladnostjo iz pravila 9.3.1, in ustrezno ukrepajo, ter podatke, potrebne za navezavo stikov z njimi; in .5 imena oseb, ki so pristojne, da kadarkoli svetujejo ali pomagajo ladjam, in ki jim ladje lahko poročajo o kakšnih koli skrbeh glede zaščite iz pravila 7.2, ter podatke, potrebne za navezavo stikov z njimi; kasneje te informacije posodabljajo, ko se spremenijo. Organizacija posreduje te podatke drugim vladam pogodbenicam, da obvestijo svoje uradnike.

2. Vlade pogodbenice najkasneje do 1. julija 2004 sporočijo Organizaciji imena vseh priznanih organizacij za izvajanje zaščitnih ukrepov, pooblaščenih za delovanje v njihovem imenu, in podatke, potrebne za navezavo stikov z njimi, ter podatke o posebni odgovornosti in pogojih pristojnosti, prenesene na te organizacije. Te informacije se posodabljajo, ko se spremenijo. Organizacija posreduje te podatke drugim vladam pogodbenicam, da obvestijo svoje uradnike.

3. Vlade pogodbenice najkasneje do 1. julija 2004 sporočijo Organizaciji seznam odobrenih varnostnih načrtov pristanišč, ki se nahajajo na njihovem ozemlju, in območje ali območja, zajeta v vsakem odobrenem varnostnem načrtu pristanišča, ter ustrezne podatke o odobritvi; kasneje sporočijo, kadar se spremeni kaj od naslednjega: .1 spremembe območja ali območij, zajetih v odobrenih varnostnih načrtih pristanišč, bodo oziroma so bile uvedene. V takšnih primerih so v informacijah, ki jih je treba sporočiti, navedene spremembe območja ali območij, zajetih v načrtu, in datum, ko bodo uvedene oziroma datum, ko so bile uveljavljene; .2 odobreni varnostni načrt pristanišča, predhodno vključen v seznam, ki je bil predložen Organizaciji, bo preklican oziroma je bil preklican. V takih primerih informacije, ki jih je treba sporočiti, vsebujejo datum, ko bo začel veljati preklic oziroma datum, ko je bil uveljavljen. V teh primerih je treba Organizacijo obvestiti, takoj ko je to mogoče. in .3 seznam odobrenih varnostnih načrtov pristanišč bo dopolnjen. V takih primerih je v informacijah, ki jih je treba sporočiti, navedeno območje ali območja, zajeta v načrtu, in datum odobritve.

4. Vlade pogodbenice po 1. juliju 2004 v petletnih časovnih presledkih sporočijo Organizaciji pregledan in posodobljen seznam vseh varnostnih načrtov pristanišč, odobrenih za pristanišča na njihovem ozemlju, ter območje ali območja, zajeta v vsakem odobrenem varnostnem načrtu pristanišča, in ustrezne podatke o odobritvi (ter datum odobritve kakršnih koli sprememb), ki bo nadomestil in zamenjal vse informacije, sporočene Organizaciji v skladu z odstavkom 3 v predhodnih petih letih.

5. Vlade pogodbenice sporočijo Organizaciji podatke o sklenitvi sporazuma v skladu s pravilom 11. Sporočeni podatki vključujejo: .1 imena vlad pogodbenic, ki so sklenile sporazum;. .2 pristanišča in redne linije, zajete v sporazumu; .3 pogostost pregledovanja sporazuma; .4 datum začetka veljavnosti sporazuma; in .5 informacije o kakršnih koli posvetovanjih, ki so potekala z drugimi vladami pogodbenicami; kasneje sporočijo Organizaciji, takoj ko je to mogoče, podatke o spremembi ali prenehanju sporazuma.

6. Vse vlade pogodbenice, ki v skladu z določbami pravila 12 dovolijo kakršne koli enakovredne ureditve zaščite v zvezi z ladjo, ki ima pravico pluti pod njihovo zastavo, ali v zvezi s pristaniščem na njihovem ozemlju, Organizaciji sporočijo podatke o tem.

7. Organizacija da drugim vladam pogodbenicam na njihovo zahtevo na voljo informacije, sporočene v skladu z odstavkom 3.“









PRILOGA II

„MEDNARODNI KODEKS O ZAŠČITI LADIJ IN PRISTANIŠČ

PREAMBULA

1. Diplomatska konferenca o pomorski zaščiti, ki je potekala v Londonu decembra leta 2002, je sprejela nove določbe Mednarodne konvencije o varstvu človeškega življenja na morju, 1974, in ta kodeks za povečanje pomorske zaščite. Te nove zahteve predstavljajo mednarodni okvir, ki omogoča ladjam in pristaniščem, da sodelujejo pri odkrivanju in odvračanju dejanj, ki ogrožajo varnost v sektorju pomorskega prometa.

2. Po tragičnih dogodkih 11. septembra 2001 se je Skupščina Mednarodne pomorske organizacije (v nadaljnjem besedilu ‚Organizacija‘) na dvaindvajsetem zasedanju novembra 2001 soglasno sporazumela o oblikovanju novih ukrepov v zvezi z zaščito ladij in pristanišč, ki naj bi jih sprejela Konferenca vlad pogodbenic Mednarodne konvencije o varstvu človeškega življenja na morju, 1974, (imenovana Diplomatska konferenca o pomorski zaščiti) decembra 2002. Za pripravo diplomatske konference je bil zadolžen Odbor za pomorsko varnost pri Organizaciji (MSC) na podlagi stališč držav članic, medvladnih in nevladnih organizacij, ki imajo pri Organizaciji posvetovalni status.

3. MSC je na svojem prvem izrednem zasedanju, ki je tudi potekalo novembra 2001, zato da bi pospešil oblikovanje in sprejemanje ustreznih zaščitnih ukrepov, za čas med zasedanji ustanovil delovno skupino MSC za pomorsko zaščito. Prvo srečanje delovne skupine MSC za pomorsko zaščito, ustanovljene za čas med zasedanji, je potekalo februarja 2002; MSC je bil obveščen o rezultatih dogovarjanj in jih je obravnaval na petinsedemdesetem zasedanju maja 2002, ko je bila ustanovljena začasna delovna skupina, da bi predloge razvijala naprej. MSC je na svojem petinsedemdesetem zasedanju obravnaval poročilo te delovne skupine in priporočil, naj delo prevzame nadaljnja delovna skupina MSC, ustanovljena za čas med zasedanji, ki se je sestala septembra 2002. MSC je na svojem šestinsedemdesetem zasedanju obravnaval rezultate zasedanja delovne skupine MSC, ustanovljene za čas med zasedanji, ki je potekalo v septembru 2002, in nadaljnje delo delovne skupine MSC, ki se je sestala med šestinsedemdesetim zasedanjem odbora v decembru 2002, neposredno pred diplomatsko konferenco, in sprejel končno različico predlaganih besedil, ki naj bi jih obravnavala diplomatska konferenca.

4. Diplomatska konferenca (od 9. do 13. decembra 2002) je sprejela tudi spremembe obstoječih določb Mednarodne konvencije o varstvu človeškega življenja na morju iz leta 1974 (Konvencija SOLAS 1974), da bi pospešili uresničevanje zahtev v zvezi z namestitvijo sistemov za samodejno identifikacijo; sprejela je nove določbe v poglavju XI-1 Konvencije SOLAS 1974 glede označevanja identifikacijske številke ladje in obveznost, da je treba imeti na krovu reden povzetek evidence. Diplomatska konferenca je sprejela tudi več resolucij, vključno s tistimi, ki zajemajo izvajanje in revizijo tega kodeksa, tehnično sodelovanje in sodelovanje z Mednarodno organizacijo dela ter Svetovno carinsko organizacijo. Bilo je ugotovljeno, da bo morda treba pregledati in spremeniti nekatere od novih določb v zvezi s pomorsko zaščito, ko ti dve organizaciji končata s svojim delom.

5. Določbe poglavja XI-2 Konvencije SOLAS 1974 in tega kodeksa se uporabljajo za ladje in pristanišča. Razširitev področja uporabe Konvencije SOLAS 1974 na pristanišča je bila dogovorjena na podlagi tega, da je Konvencija SOLAS 1974 predstavljala najhitrejše sredstvo za zagotavljanje, da začnejo zaščitni ukrepi hitro veljati in se izvajati. Vendar pa je bilo nadalje dogovorjeno, da naj določbe v zvezi s pristanišči veljajo samo za stik ladja/pristaniško območje. Mednarodna pomorska organizacija in Mednarodna organizacija dela bosta še naprej sodelovali pri reševanju širšega vprašanja zaščite pristaniških območij. Dogovorjeno je bilo tudi, da se določbe ne smejo razširiti na dejanski odziv na napade ali na kakršne koli dejavnosti, potrebne v zvezi z odstranjevanjem posledic po takšnem napadu.

6. Določbe so oblikovane tako, da je poskrbljeno za zagotavljanje skladnosti z določbami Mednarodne konvencije o standardih za usposabljanje, izdajanje spričeval in ladijsko stražarjenje pomorščakov, 1978, kakor je bila spremenjena, z določbami Mednarodnega kodeksa ravnanja za varno upravljanje ladij (Kodeks ISM) in usklajenega sistema za preglede in certificiranje.

7. Določbe predstavljajo veliko spremembo v pristopu mednarodnega pomorskega gospodarstva k vprašanju zaščite v sektorju pomorskega prometa. Bilo je ugotovljeno, da lahko pomenijo precejšnjo dodatno obremenitev za nekatere vlade pogodbenice. Zato se v celoti priznava pomen tehničnega sodelovanja, ki je v pomoč vladam pogodbenicam pri izvajanju določb.

8. Izvajanje določb zahteva neprekinjeno učinkovito sodelovanje in razumevanje med vsemi, ki so povezani z ladjami in pristanišči ali jih uporabljajo, vključno z ladijskim osebjem, pristaniškim osebjem, potniki, lastniki tovora, ladijsko in pristaniško upravo in osebami, odgovornimi za zaščito pri državnih in lokalnih oblasteh. Obstoječe prakse in postopke bo treba pregledati in spremeniti, če ne zagotavljajo ustrezne stopnje zaščite. Zaradi povečanja pomorske zaščite bodo morali sektor pomorskih prevozov in pristanišč ter državne in lokalne oblasti prevzeti dodatno odgovornost.

9. Pri izvajanju zaščitnih določb iz odstavka XI-2 Konvencije SOLAS 1974 in dela A tega kodeksa je treba upoštevati smernice iz dela B tega kodeksa. Vendar pa je bilo ugotovljeno, da se lahko stopnja, do katere se uporabljajo smernice, razlikuje glede na vrsto pristanišča, ladje, trgovine in/ali tovora.

10. Nobena določba tega kodeksa se ne razlaga ali uporablja na način, ki ni v skladu z ustreznim upoštevanjem temeljnih pravic in svoboščin, določenih v mednarodnih instrumentih, predvsem tistih v zvezi s pomorskimi delavci in begunci, vključno z Deklaracijo Mednarodne organizacije dela o temeljnih načelih in pravicah pri delu ter mednarodnimi standardi v zvezi s pomorskimi in pristaniškimi delavci.

11. Ob zavedanju, da Konvencija o olajšavah v pomorskem prometu, 1965, kakor je bila spremenjena, predvideva, da organi oblasti dovolijo tujim članom posadke priti na kopno, medtem ko je ladja, na kateri so pripluli, v pristanišču, če so bili opravljeni uradni postopki ob vplutju ladje in organi oblasti nimajo razloga, da bi jim zavrnili dostop na kopno zaradi ohranjanja zdravja in varstva ljudi ali javnega reda in miru, morajo države pogodbenice pri odobritvi varnostnih načrtov ladij in pristanišč ustrezno upoštevati dejstvo, da ladijsko osebje živi in dela na plovilu in potrebuje kratek oddih in dostop do storitev za ohranjanje dobrega počutja pomorščakov na kopnem, vključno z zdravstveno oskrbo.

DEL A

OBVEZNE ZAHTEVE V ZVEZI Z DOLOČBAMI POGLAVJA XI-2 PRILOGE K MEDNARODNI KONVENCIJI O VARSTVU ČLOVEŠKEGA ŽIVLJENJA NA MORJU IZ LETA 1974, KAKOR JE BILA SPREMENJENA

1. SPLOŠNO

1.1 Uvod

Ta del Mednarodnega kodeksa o zaščiti ladij in pristanišč vsebuje obvezne določbe, na katere se sklicuje poglavje XI-2 Priloge k Mednarodni konvenciji o varstvu človeškega življenja na morju iz leta 1974, kakor je bila spremenjena.

1.2 Cilji

Cilji tega kodeksa so:

.1 vzpostaviti mednarodni okvir za sodelovanje med vladami pogodbenicami, vladnimi organi, lokalnimi upravami in sektorjem pomorskih prevozov in pristanišč, namenjeno odkrivanju ogrožanja varnosti in uvajanju preventivnih ukrepov proti varnostnim nezgodam, ki ogrožajo ladje ali pristanišča, ki se uporabljajo v mednarodni trgovini.

.2 določiti ustrezne vloge in odgovornosti vlad pogodbenic, vladnih organov, lokalnih uprav in sektorja pomorskih prevozov in pristanišč na nacionalni in mednarodni ravni, da bi zagotovili pomorsko varnost;

.3 zagotoviti hitro in učinkovito zbiranje in izmenjavo informacij v zvezi z zaščito;

.4 zagotoviti metodologijo za ocenjevanje varnosti, da se lahko izdelajo načrti in postopki odzivanja na menjavo stopenj zaščite; in

.5 zagotoviti, da se uporabljajo ustrezni in sorazmerni zaščitni ukrepi.

1.3 Funkcionalne zahteve

Da bi dosegli cilje tega kodeksa, je vanj vključenih več funkcionalnih zahtev. Te med drugim zajemajo:

.1 zbiranje in ocenjevanje informacij v zvezi z ogrožanjem varnosti ter izmenjavo teh informacij z ustreznimi vladami pogodbenicami;

.2 zahtevo po vzdrževanju komunikacijskih protokolov za ladje in pristanišča;

.3 preprečevanje nedovoljenega dostopa do ladij, pristanišč in njihovih območij z omejenim dostopom;

.4 preprečevanje vnosa nedovoljenega orožja, vžigalnih naprav ali eksplozivov na ladje ali v pristanišča;

.5 zagotavljanje sredstev za sprožitev alarma pri ogrožanju varnosti ali varnostnih nezgodah;

.6 zahtevo po varnostnih načrtih ladij in pristanišč, ki temeljijo na ocenah varnosti; in

.7 zahtevo po usposabljanju, urjenju in vajah, da se zagotovi poznavanje varnostnih načrtov in postopkov.

2 POMEN IZRAZOV

2.1 V tem delu, razen če ni izrecno določeno drugače: .1 Pomeni izraz ‚Konvencija‘ Mednarodno konvencijo o varstvu človeškega življenja na morju, 1974, kakor je bila spremenjena. .2 Pomeni izraz ‚pravilo‘ pravilo Konvencije. .3 Pomeni izraz ‚poglavje‘ poglavje Konvencije. .4 Pomeni izraz ‚varnostni načrt ladje‘ načrt, pripravljen za zagotavljanje uporabe ukrepov na krovu ladje, namenjenih zaščiti ljudi na krovu, tovora, enot za transport tovora, ladijskih zalog ali ladij pred tveganjem varnostne nezgode. .5 Pomeni izraz ‚varnostni načrt pristanišča‘ načrt, pripravljen za zagotavljanje uporabe ukrepov, namenjenih zaščiti pristanišča in ladij, oseb, tovora, enot za transport tovora in ladijskih zalog v pristanišču pred tveganjem varnostne nezgode. .6 Pomeni izraz ‚varnostni uradnik ladje‘ osebo na krovu ladje, ki odgovarja poveljniku ladje in jo družba imenuje kot odgovorno za varnost ladje, vključno z izvajanjem in vzdrževanjem varnostnega načrta ladje, ter za povezavo z varnostnim uradnikom družbe in varnostnimi uradniki pristanišča. .7 Pomeni izraz ‚varnostni uradnik družbe‘ osebo, ki jo družba imenuje, da zagotavlja, da se opravi ocena varnosti ladje, da se pripravi varnostni načrt ladje, predloži v odobritev, ter nato izvaja in vzdržuje, in za povezavo z varnostnimi uradniki pristanišča in varnostnim uradnikom ladje. .8 Pomeni izraz ‚varnostni uradnik pristanišča‘ osebo, odgovorno za pripravo, izvajanje, revizijo in vzdrževanje varnostnega načrta pristanišča in za povezavo z varnostnimi uradniki ladje in varnostnimi uradniki družbe. .9 Pomeni izraz ‚stopnja zaščite 1‘ stopnjo, na kateri je treba vzdrževati minimalne ustrezne zaščitne ukrepe. .10 Pomeni izraz ‚stopnja zaščite 2‘ stopnjo, na kateri je treba v določenem obdobju vzdrževati ustrezne dodatne zaščitne ukrepe zaradi povečanega tveganja varnostne nezgode. .11 Pomeni izraz ‚stopnja zaščite 3‘ stopnjo, na kateri je treba v časovno omejenem obdobju, ko je verjetno ali neizbežno, da bo prišlo do varnostne nezgode, vzdrževati nadaljnje posebne dodatne zaščitne ukrepe, čeprav ni mogoče identificirati konkretne tarče.

2.2 V tem kodeksu izraz ‚ladja‘ vključuje premične plavajoče vrtalne ploščadi in plovila visoke hitrosti, kot so opredeljena v pravilu XI-2/1.

2.3 Izraz ‚Vlada pogodbenica‘ vsebuje v povezavi s kakršnim koli sklicevanjem na pristanišče sklic na imenovani organ, kadar se uporablja v oddelkih od 14 do 18.

2.4 Če izrazi v tem delu niso drugače opredeljeni, imajo isti pomen, kot ga imajo v poglavjih I in XI-2.

3. UPORABA

3.1 Ta kodeks se uporablja za: .1 naslednje vrste ladij, ki opravljajo mednarodna potovanja: .1 potniške ladje, vključno s hitrimi potniškim plovili; .2 tovorne ladje, vključno s plovili visoke hitrosti, z bruto tonažo 500 in več; in .3 premične plavajoče vrtalne ploščadi; in .2 pristanišča, ki jih uporabljajo takšne ladje na mednarodnih potovanjih.

3.2 Ne glede na določbe oddelka 3.1.2 vlade pogodbenice določijo področje uporabe tega dela kodeksa v zvezi s tistimi pristanišči na njihovem ozemlju, ki morajo, kljub temu da jih v osnovi uporabljajo ladje, ki ne opravljajo mednarodnih potovanj, včasih služiti ladjam pri odhodu na mednarodno potovanje ali pri vrnitvi iz njega. 3.2.1 Vlade pogodbenice sprejmejo svoje odločitve v skladu z oddelkom 3.2 na podlagi ocene varnosti pristanišča, opravljene v skladu s tem delom kodeksa. 3.2.2 Vse odločitve, ki jih sprejme vlada pogodbenica v skladu z delom 3.2, ne ogrožajo stopnje zaščite, ki naj bi jo dosegli s poglavjem XI-2 ali tem delom kodeksa.

3.3 Ta kodeks se ne uporablja za vojne ladje, plovne pripomočke ali druge ladje, ki jih ima vlada pogodbenica v lasti ali jih upravlja in jih uporablja samo za lastne nekomercialne namene.

3.4 Oddelki od 5 do 13 in oddelek 19 tega dela se uporabljajo za družbe in ladje, kot so opredeljene v pravilu XI-2/4.

3.5 Oddelek 5 in oddelki od 14 do 18 tega dela se uporabljajo za pristanišča, kot so opredeljeni v pravilu XI-2/10.

3.6 Nobena določba tega dela ne vpliva na pravice in obveznosti držav v skladu z mednarodnim pravom.

4. ODGOVORNOSTI VLAD POGODBENIC

4.1 V skladu z določbami pravil XI-2/3 in XI-2/7 vlade pogodbenice določijo stopnje zaščite in zagotovijo navodila za zaščito pred varnostnimi nezgodami. Višje stopnje zaščite pomenijo večjo možnost, da se zgodi varnostna nezgoda. Dejavniki, ki jih je treba upoštevati pri določanju ustrezne stopnje zaščite, vključujejo naslednje: .1 stopnjo verjetnosti informacij o grožnji; .2 do kolikšne mere so informacije o grožnji podprte; .3 v kolikšni meri so informacije o grožnji konkretne in neposredne; in .4 možne posledice takšne varnostne nezgode.

4.2 Vlade pogodbenice ob določanju stopnje zaščite 3 po potrebi izdajo ustrezna navodila in posredujejo informacije v zvezi z zaščito ladjam in pristaniščem, ki bi lahko bili prizadeti.

4.3 Vlade pogodbenice lahko prenesejo na priznano organizacijo za izvajanje zaščitnih ukrepov del svojih nalog, povezanih z zaščito, v skladu s poglavjem XI-2 in tem delom kodeksa, z izjemo: .1 določanja ustrezne stopnje zaščite; .2 odobritve ocene varnosti pristanišč in nadaljnjih sprememb odobrene ocene; .3 določanja pristanišč, ki bodo morala imenovati varnostnega uradnika pristanišča; .4 odobritve varnostnega načrta pristanišča in nadaljnjih sprememb odobrenega načrta; .5 izvajanja ukrepov v zvezi z nadzorom in skladnostjo v skladu s pravilom XI-2/9; in .6 določanja zahtev glede izjave o zaščitnih ukrepih.

4.4 Vlade pogodbenice preizkusijo v obsegu, ki se jim zdi ustrezen, učinkovitost varnostnih načrtov ladij ali varnostnih načrtov pristanišč ali sprememb teh načrtov, ki so jih odobrile, ali v primeru ladij, načrtov, ki so bili odobreni v njihovem imenu.

5. IZJAVA O ZAŠČITNIH UKREPIH

5.1 Vlade pogodbenice določijo, kdaj je potrebna izjava o zaščitnih ukrepih, tako da ocenijo tveganje, ki ga predstavljata stik ladja/pristaniško območje ali dejavnost med dvema ladjama za osebe, lastnino ali okolje.

5.2 Ladja lahko zahteva, da se izpolni izjava o zaščitnih ukrepih, kadar: .1 ladja deluje na višji stopnji zaščite kot pristanišče ali druga ladja, s katero je v stiku; .2 obstaja sporazum o izjavi o zaščitnih ukrepih med vladami pogodbenicami, ki zajema določena mednarodna potovanja ali določene ladje na teh potovanjih; .3 je prišlo do ogrožanja varnosti ali varnostne nezgode, v katero je vpletena ladja oziroma pristanišče; .4 se ladja nahaja v pristanišču, ki mu ni treba imeti in izvajati odobrenega varnostnega načrta pristanišča; ali .5 ladja opravlja dejavnosti med dvema ladjama z drugo ladjo, ki ji ni treba imeti in izvajati odobrenega varnostnega načrta ladje.

5.3 Zahteve za izpolnitev izjave o zaščitnih ukrepih v skladu s tem oddelkom potrdi ustrezno pristanišče ali ladja.

5.4 Izjavo o zaščitnih ukrepih izpolni: .1 v primeru ladje (ladij) poveljnik ladje ali varnostni uradnik ladje; in, če je to ustrezno; .2 v primeru pristanišča varnostni uradnik pristanišča ali, če vlada pogodbenica določi drugače, katerikoli drug organ, ki je odgovoren za zaščito na obali.

5.5 V izjavi o zaščitnih ukrepih so navedene varnostne zahteve, ki si jih lahko delita pristanišče in ladja (ali ladje med seboj), in odgovornost vseh strani.

5.6 Vlade pogodbenice ob upoštevanju določb pravila XI-2/9.2.3 določijo najkrajši rok, do katerega pristanišča na njihovem ozemlju hranijo izjave o zaščitnih ukrepih.

5.7 Uprave ob upoštevanju določb pravila XI-2/9.2.3 določijo najkrajši rok, do katerega ladje, ki imajo pravico pluti pod njihovo zastavo, hranijo izjave o zaščitnih ukrepih.

6. OBVEZNOSTI DRUŽBE

6.1 Družba zagotovi, da je v varnostnem načrtu ladje jasno opredeljena pristojnost poveljnika ladje. Družba v varnostnem načrtu ladje določi, da je poveljnik ladje izključno pooblaščen in odgovoren, da sprejema odločitve v zvezi z varnostjo in zaščito ladje in po potrebi zaprosi za pomoč družbo ali katero koli vlado pogodbenico.

6.2 Družba zagotovi, da dobijo varnostni uradnik družbe, poveljnik ladje in varnostni uradnik ladje podporo, ki jo potrebujejo za izpolnjevanje svojih nalog in odgovornosti v skladu s poglavjem XI-2 in tem delom kodeksa.

7. ZAŠČITA LADIJ

7.1 Ladja mora delovati v skladu s stopnjami zaščite, ki jih je določila vlada pogodbenica, kot so navedeni spodaj.

7.2 Na stopnji zaščite 1 je treba s pomočjo ustreznih ukrepov in ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa na vseh ladjah opraviti naslednje dejavnosti, da se opredelijo varnostne nezgode in sprejmejo preventivni ukrepi proti njim: .1 zagotavljanje opravljanja vseh nalog v zvezi z zaščito ladij; .2 nadzor dostopa do ladje; .3 nadzor vkrcanja oseb in njihove osebne lastnine; .4 nadzor območij z omejenim dostopom, da se zagotovi dostop samo pooblaščenim osebam; .5 nadzor krovov in območij okrog ladje; .6 nadzor ravnanja s tovorom in ladijskimi zalogami; in .7 zagotavljanje, da so sredstva za sporočanje informacij o zaščiti vedno na razpolago.

7.3 Na stopnji zaščite 2 se ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa izvajajo dodatni zaščitni ukrepi, opredeljeni v varnostnem načrtu ladje, za vsako dejavnost, navedeno v oddelku 7.2.

7.4 Na stopnji zaščite 3 se ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa izvajajo nadaljnji posebni zaščitni ukrepi, opredeljeni v varnostnem načrtu ladje, za vsako dejavnost, navedeno v oddelku 7.2.

7.5 Kadar uprava določi stopnjo zaščite 2 ali 3, ladja potrdi prejem navodil glede spremembe stopnje zaščite.

7.6 Pred vplutjem v pristanišče na ozemlju države pogodbenice, ki je določila stopnjo zaščite 2 ali 3, ali medtem ko se nahaja tam, ladja potrdi prejem teh navodil in varnostnemu uradniku pristanišča potrdi začetek izvajanja ustreznih ukrepov in postopkov, navedenih v varnostnem načrtu ladje, v primeru stopnje zaščite 3 pa v navodilih, ki jih je izdala vlada pogodbenica, ki je določila stopnjo zaščite 3. Ladja prijavi kakršne koli težave, ki jih ima pri izvajanju. V takšnih primerih se povežeta varnostni uradnik pristanišča in varnostni uradnik ladje ter uskladita ustrezne ukrepe.

7.7 Če uprava zahteva od ladje, da poviša stopnjo zaščite, ali ladja že ima višjo stopnjo zaščite od stopnje, ki je določena za pristanišče, v katerega namerava vpluti ali se v njem že nahaja, potem o tem takoj obvesti pristojni organ vlade pogodbenice, na katere ozemlju je pristanišče, in varnostnega uradnika pristanišča. 7.7.1 V takšnih primerih se varnostni uradnik ladje in varnostni uradnik pristanišča povežeta in po potrebi uskladita ustrezne ukrepe.

7.8 Uprava, ki zahteva od ladij s pravico, da plujejo pod njeno zastavo, da vzpostavijo stopnjo zaščite 2 ali 3 v pristanišču druge vlade pogodbenice, o tem takoj obvesti to vlado pogodbenico.

7.9 Ko vlade pogodbenice določijo stopnjo zaščite in zagotovijo posredovanje informacij o stopnjah zaščite ladjam, ki opravljajo dejavnost v njihovem teritorialnem morju, ali ladjam, ki so jih obvestile, da nameravajo pripluti v njihovo teritorialno morje, se te ladje seznani, naj bodo v pripravljenosti in takoj sporočijo svoji upravi in bližnjim obalnim državam kakršne koli informacije, ki jih izvejo in ki bi lahko vplivale na pomorsko zaščito na tem območju. 7.9.1 Ko vlada pogodbenica te ladje seznani z veljavno stopnja zaščite, jih ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa seznani tudi s kakršnim koli zaščitnim ukrepom, ki ga morajo sprejeti, in, če je to ustrezno, z ukrepi, ki jih je sprejela vlada pogodbenica, da bi zagotovila zaščito pred grožnjo.

8. OCENA VARNOSTI LADJE

8.1 Ocenjevanje varnosti ladje je osnoven in sestaven del postopka oblikovanja in posodabljanja varnostnega načrta ladje.

8.2 Varnostni uradnik družbe zagotovi, da ocenjevanje varnosti ladje opravijo osebe, ki imajo ustrezno znanje, da ocenijo varnost ladje, v skladu s tem oddelkom in ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS.

8.3 V skladu z določbami oddelka 9.2.1 lahko ocenjevanje varnosti posamezne ladje opravi priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov.

8.4 Ocenjevanje varnosti ladje vključuje varnostni pregled na kraju samem in vsaj še naslednje elemente: .1 opredelitev obstoječih zaščitnih ukrepov, postopkov in dejavnosti; .2 opredelitev in oceno ključnih dejavnosti na krovu ladje, za katere je pomembno, da se zaščitijo; .3 opredelitev možnih groženj za ključne dejavnosti na krovu ladje in verjetnosti, da bi do njih prišlo, da se določijo zaščitni ukrepi in se razvrstijo po prednosti; in .4 opredelitev šibkih točk, vključno s človeškimi dejavniki, v infrastrukturi, politikah in postopkih.

8.5 Oceno varnosti ladje dokumentira, pregleda, sprejme in shrani družba.

9. VARNOSTNI NAČRT LADJE

9.1 Vsaka ladja ima na krovu varnostni načrt, ki ga je odobrila uprava. Načrt predvideva tri stopnje zaščite, opredeljene v tem delu kodeksa. 9.1.1 V skladu z določbami oddelka 9.2.1 lahko varnostni načrt posamezne ladje pripravi priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov.

9.2 Uprava lahko zaupa pregledovanje in odobritev varnostnih načrtov ladij ali sprememb predhodno odobrenega načrta priznanim organizacijam za izvajanje zaščitnih ukrepov. 9.2.1 V takšnih primerih priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov, ki pregleda in odobri varnostni načrt posamezne ladje ali spremembe tega načrta, ni vključena v pripravo ocene varnosti ladje, varnostnega načrta ladje ali njegovih sprememb, ki jih pregleduje.

9.3 Pri predložitvi varnostnega načrta ladje ali sprememb predhodno odobrenega načrta v odobritev se priloži tudi ocena varnosti, na podlagi katere je bil oblikovan načrt ali spremembe načrta.

9.4 Takšen načrt se pripravi ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa in je zapisan v delovnem jeziku ali jezikih ladje. Če ta jezik oziroma jeziki niso angleščina, francoščina ali španščina, je treba vključiti prevod v enega od teh jezikov. Načrt predvideva vsaj naslednje: .1 ukrepe, namenjene preprečevanju vnosa orožja, nevarnih snovi in naprav, namenjenih uporabi proti ljudem, ladjam ali pristaniščem, ki jih ni dovoljeno nositi, na krov ladje; .2 opredelitev območij z omejenim dostopom in ukrepe za preprečevanje nedovoljenega dostopa do njih; .3 ukrepe za preprečevanje nedovoljenega dostopa do ladje; .4 postopke za odzivanje na ogrožanje varnosti ali kršitve varnosti, vključno z določbami za ohranjanje ključnih dejavnosti ladje ali stika ladja/pristaniško območje; .5 postopke za odzivanje na kakršna koli navodila v zvezi z zaščito, ki jih lahko dajo vlade pogodbenice na stopnji zaščite 3; .6 postopke za evakuacijo v primeru ogrožene varnosti ali kršitev varnosti; .7 naloge ladijskega osebja, zadolženega za zaščito, in drugega ladijskega osebja v zvezi z zaščito; .8 postopke za revizijo zaščitnih dejavnosti; .9 postopke za usposabljanje, urjenje in vaje, povezane z načrtom; .10 postopke za povezovanje z zaščitnimi dejavnostmi pristanišč; .11 postopke za redni pregled in posodabljanje načrta; .12 postopke za poročanje o varnostnih nezgodah; .13 podatke o varnostnem uradniku ladje; .14 podatke o varnostnem uradniku družbe, vključno s podatki, kje je na voljo 24 ur na dan, da se lahko vzpostavi stik z njim; .15 postopke za zagotavljanje pregledovanja, preizkušanja, umerjanja in vzdrževanja kakršne koli opreme za zaščito na krovu; .16 pogostost preizkušanja ali umerjanja kakršne koli opreme za zaščito na krovu; .17 podatke o krajih, kjer se nahajajo točke sprožitve ladijskega sistema opozarjanja na nevarnost; in .18 postopke, navodila in smernice za uporabo ladijskega sistema opozarjanja na nevarnost, vključno s preizkušanjem, sprožitvijo, izključitvijo in ponovnim nastavljanjem ter omejevanjem števila lažnih alarmov. 9.4.1 Osebje, ki opravlja notranjo revizijo zaščitnih dejavnosti, opredeljenih v načrtu, ali ocenjuje njihovo izvajanje, ni povezano z dejavnostmi, ki se pregledujejo, razen če to ni nemogoče zaradi velikosti in vrste družbe ali ladje.

9.5 Uprava določi, katere spremembe odobrenega varnostnega načrta ladje ali kakršne koli opreme za zaščito, določene v odobrenem načrtu, se ne izvajajo, če ne odobri ustreznih sprememb načrta. Vse takšne spremembe so vsaj tako učinkovite kot ukrepi, predpisani v poglavju XI-2 in tem delu kodeksa. 9.5.1 Narava sprememb varnostnega načrta ladje ali opreme za zaščito, ki jih je posebej odobrila uprava v skladu z oddelkom 9.5, se dokumentira na tak način, da je takšna odobritev jasno prikazana. Ta odobritev je na razpolago na krovu in se predloži z mednarodnim spričevalom o zaščiti ladje (ali začasnim mednarodnim spričevalom o zaščiti ladje). Če so te spremembe začasne, navedene dokumentacije ni treba več hraniti na ladji, ko se obnovijo prvotni odobreni ukrepi.

9.6 Načrt se lahko hrani tudi v elektronski obliki. V tem primeru je zaščiten s postopki, namenjenimi preprečevanju nepooblaščenega izbrisa, uničenja ali spreminjanja.

9.7 Načrt je zaščiten pred nedovoljenim dostopom ali razkritjem.

9.8 Varnostnih načrtov ladij ne pregledujejo uradniki, ki jih je vlada pogodbenica pooblastila za izvajanje ukrepov v zvezi z nadzorom in skladnostjo v skladu s pravilom XI-2/9, razen v okoliščinah, določenih v oddelku 9.8.1. 9.8.1 Če imajo uradniki, ki jih je ustrezno pooblastila vlada pogodbenica, razlog za upravičen sum, da ladja ne izpolnjuje zahtev poglavja XI-2 ali dela A tega kodeksa, in je edini način, na katerega lahko preverijo ali odpravijo neizpolnjevanje zahtev, tako da pregledajo ustrezne zahteve varnostnega načrta ladje, je izjemoma dovoljen omejen dostop do posameznih delov načrta, povezanih z neizpolnjevanjem zahtev, vendar le s soglasjem vlade pogodbenice ali poveljnika ladje zadevne ladje. Vendar pa določbe načrta v zvezi s pododdelki 2., 4., 5., 7., 15., 17. in 18. oddelka 9.4 tega dela kodeksa štejejo za zaupne informacije in se ne pregledujejo, razen če so se zadevne vlade pogodbenice dogovorile drugače.

10. EVIDENCE

10.1 Evidence naslednjih dejavnosti, zajetih v varnostnem načrtu ladje, se hranijo na krovu vsaj v obdobju, ki ga uprava določi kot najkrajšega, ob upoštevanju določb pravila XI-2/9.2.3: .1 usposabljanje, urjenje in vaje; .2 grožnje varnosti ali varnostne nezgode; .3 kršitve varnosti; .4 spremembe stopenj zaščite; .5 obvestila v zvezi z neposredno varnostjo ladje, kot so posamezne grožnje ladji ali pristaniščem, v katerih se ladja nahaja ali se je nahajala; .6 notranje revizije in pregledi zaščitnih dejavnosti; .7 redni pregled ocene varnosti ladje; .8 redni pregled varnostnega načrta ladje; .9 uresničevanje kakršnih koli sprememb načrta; in .10 vzdrževanje, umerjanje in preizkušanje kakršne koli varnostne opreme na krovu, vključno s preizkušanjem ladijskega sistema opozarjanja na nevarnost.

10.2 Evidence se vodijo v delovnem jeziku ali jezikih ladje. Če ta jezik oziroma jeziki niso angleščina, francoščina ali španščina, je treba vključiti prevod v enega od teh jezikov.

10.3 Evidence se lahko hranijo tudi v elektronski obliki. V tem primeru so zaščitene s postopki, namenjenimi preprečevanju nepooblaščenega izbrisa, uničenja ali spreminjanja.

10.4 Evidence so zaščitene pred nedovoljenim dostopom ali razkritjem.

11. VARNOSTNI URADNIK DRUŽBE

11.1 Družba imenuje varnostnega uradnika družbe. Oseba, imenovana za varnostnega uradnika družbe, lahko to nalogo opravlja za eno ali več ladij, odvisno od števila ali vrste ladij, s katerimi družba opravlja dejavnost, če je jasno razvidno, za katere ladje je odgovorna ta oseba. Družba lahko glede na število ali vrste ladij, s katerimi opravlja dejavnost, za varnostne uradnike družbe imenuje več oseb, če je jasno razvidno, za katere ladje je odgovorna vsaka oseba.

11.2 Naloge in odgovornosti varnostnega uradnika družbe vključujejo poleg tistih, ki so določene drugje v tem delu kodeksa, med drugim tudi naslednje: .1 seznanjanje s stopnjo zaščite, na katero lahko naleti ladja, s pomočjo ustreznega ocenjevanja varnosti in drugih ustreznih informacij; .2 zagotavljanje, da se opravijo ocene varnosti ladje; .3 zagotavljanje, da se varnostni načrt ladje oblikuje, predloži v odobritev in kasneje izvaja ter vzdržuje: .4 zagotavljanje, da se varnostni načrt ladje po potrebi prilagodi, da se odpravijo pomanjkljivosti in izpolnijo varnostne zahteve posamezne ladje; .5 organiziranje notranje revizije in preglede zaščitnih dejavnosti; .6 organiziranje, da uprava ali priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov opravita začetni pregled in kasnejše preglede ladje; .7 zagotavljanje, da se pomanjkljivosti in neskladja, odkrita med notranjimi revizijami, rednimi pregledi, varnostnimi pregledi in preverjanjem skladnosti, ustrezno obravnavajo in razrešijo; .8 izboljšanje osveščenosti glede zaščite in pazljivosti; .9 zagotavljanje ustreznega usposabljanja osebja, odgovornega za varnost ladje; .10 zagotavljanje učinkovite komunikacije in sodelovanja med varnostnim uradnikom ladje in ustreznimi varnostnimi uradniki pristanišč; .11 zagotavljanje usklajenosti zaščitnih in varnostnih zahtev; .12 če se uporabljajo varnostni načrti drugih ladij iste družbe ali varnostni načrti ladjevja, zagotavljanje, da načrt vsake ladje vsebuje točne podatke, ki so značilni za posamezno ladjo; in .13 zagotavljanje, da se izvajajo in vzdržujejo kakršnikoli alternativni ali enakovredni ukrepi, odobreni za posamezno ladjo ali skupino ladij.

12. VARNOSTNI URADNIK LADJE

12.1 Na vsaki ladji se imenuje varnostni uradnik ladje.

12.2 Poleg nalog in odgovornosti varnostnega uradnika ladje, ki so določene drugje v tem delu kodeksa, te med drugim vključujejo: .1 opravljanje rednih varnostnih pregledov ladje, da se zagotovi ohranjanje ustreznih zaščitnih ukrepov; .2 vzdrževanje in nadzorovanje izvajanja varnostnega načrta ladje, vključno s kakršnimi koli spremembami načrta; .3 usklajevanje varnostnih vidikov ravnanja s tovorom in ladijskim zalogami z drugim osebjem na krovu in ustreznimi varnostnimi uradniki pristanišč; .4 predloge o spremembah varnostnega načrta ladje; .5 sporočanje varnostnemu uradniku družbe kakršnih koli pomanjkljivosti in neskladij, odkritih med notranjimi revizijami, rednimi pregledi, varnostnimi pregledi in preverjanjem skladnosti, ter uresničevanje kakršnih koli korektivnih ukrepov; .6 izboljšanje osveščenosti glede zaščite in pazljivosti na krovu; .7 zagotavljanje, da je imelo osebje na krovu ustrezno usposabljanje; .8 poročanje o vseh varnostnih nezgodah; .9 usklajevanje izvajanja varnostnega načrta ladje z varnostnim uradnikom družbe in ustreznim varnostnim uradnikom pristanišča; in .10 zagotavljanje ustreznega delovanja, preizkušanja, umerjanja in vzdrževanja varnostne opreme, če ta obstaja.

13. USPOSABLJANJE, URJENJE IN VAJE V ZVEZI Z ZAŠČITO LADJE

13.1 Varnostni uradnik družbe in ustrezno osebje na kopnem so si pridobili znanje in se usposabljali ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

13.2 Varnostni uradnik ladje si je pridobil znanje in se usposabljal ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

13.3 Osebje na krovu, ki ima posebne naloge in odgovornosti v zvezi z zaščito, razume svoje odgovornosti za zaščito ladje, kot so navedene v varnostnem načrtu ladje, in ima ustrezno znanje in sposobnosti za opravljanje nalog, ki so mu dodeljene, ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

13.4 Da bi zagotovili učinkovito izvajanje varnostnega načrta ladje, se v ustreznih časovnih razmikih opravi urjenje ob upoštevanju vrste ladje, menjave ladijskega osebja, pristanišč, kjer namerava ladja imeti postanke, in drugih ustreznih okoliščin, pri čemer se upoštevajo smernice iz dela B tega kodeksa.

13.5 Varnostni uradnik družbe zagotovi učinkovito usklajevanje in izvajanje varnostnih načrtov ladij, tako da v ustreznih časovnih razmikih sodeluje pri vajah, ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS.

14. ZAŠČITA PRISTANIŠČ

14.1 Pristanišče mora delovati v skladu s stopnjami zaščite, ki jih je določila vlada pogodbenica, na katere ozemlju se nahaja. Zaščitni ukrepi in postopki se v pristaniščih uporabljajo na takšen način, da čimmanj ovirajo ali zadržujejo potnike, ladjo, ladijsko osebje, obiskovalce, blago in storitve.

14.2 Na stopnji zaščite 1 je treba s pomočjo ustreznih ukrepov in ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa v vseh pristaniščih opraviti naslednje dejavnosti, da se opredelijo varnostne nezgode in sprejmejo preventivni ukrepi proti njim: .1 zagotavljanje opravljanja vseh nalog v zvezi z zaščito pristanišča; .2 nadzor dostopa do pristanišča; .3 nadzor pristanišča, vključno z območjem (območji), kjer so sidrišča in privezi; .4 nadzor območij z omejenim dostopom, da se zagotovi dostop samo pooblaščenim osebam; .5 nadzor ravnanja s tovorom; .6 nadzor ravnanja z ladijskimi zalogami; in .7 zagotavljanje, da so sredstva za sporočanje informacij o zaščiti vedno na razpolago.

14.3 Na stopnji zaščite 2 se ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa za vsako dejavnost, navedeno v oddelku 14.2, izvajajo dodatni zaščitni ukrepi, opredeljeni v varnostnem načrtu pristanišča.

14.4 Na stopnji zaščite 3 se ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa za vsako dejavnost, navedeno v oddelku 14.2, izvajajo nadaljnji posebni zaščitni ukrepi, opredeljeni v varnostnem načrtu pristanišča. 14.4.1 Poleg tega morajo na stopnji zaščite 3 pristanišča upoštevati in izvajati kakršna koli navodila v zvezi z zaščito, ki jih dobijo od vlade pogodbenice, na katere ozemlju se nahajajo.

14.5 Ko je varnostni uradnik pristanišča seznanjen, da ima ladja težave z izpolnjevanjem zahtev iz poglavja XI-2 ali tega dela ali z izvajanjem ustreznih ukrepov in postopkov, navedenih v varnostnem načrtu ladje, ali v primeru stopnje zaščite 3 z upoštevanjem kakršnih koli navodil v zvezi z zaščito, ki jih je dobila od vlade pogodbenice, na katere ozemlju se nahaja pristanišče, se varnostni uradnik pristanišča in varnostni uradnik ladje povežeta in uskladita ustrezne ukrepe.

14.6 Ko je varnostni uradnik pristanišča seznanjen, da ima ladja višjo stopnjo zaščite kot pristanišče, o tem obvesti pristojni organ in se poveže z varnostnim uradnikom ladje, s katerim po potrebi uskladita ustrezne ukrepe.

15. OCENA VARNOSTI PRISTANIŠČ

15.1 Ocenjevanje varnosti pristanišč je osnoven in sestaven del postopka oblikovanja in posodabljanja varnostnega načrta pristanišča.

15.2 Varnost pristanišča ocenjuje vlada pogodbenica, na katere ozemlju se nahaja pristanišče. Vlada pogodbenica lahko pooblasti priznano organizacijo za izvajanje zaščitnih ukrepov, da oceni varnost posameznega pristanišča, ki se nahaja na njenem ozemlju. 15.2.1 Ko varnost pristanišča oceni priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov, vlada pogodbenica, na katere ozemlju se nahaja pristanišče, pregleda to oceno in potrdi, da je v skladu s tem delom kodeksa.

15.3 Osebe, ki opravljajo oceno, so ustrezno usposobljene za ocenjevanje varnosti pristanišča v skladu s tem oddelkom in ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

15.4 Ocene varnosti pristanišč se redno pregledujejo in posodabljajo ob upoštevanju spreminjajočih se groženj in/ali manjših sprememb v pristanišču; vedno se pregledajo in posodobijo, kadar pride do večjih sprememb v pristanišču.

15.5 Ocenjevanje varnosti pristanišča vključuje vsaj naslednje elemente: .1 opredelitev in oceno pomembne lastnine in infrastrukture, za katero je pomembno, da se zaščiti; .2 opredelitev možnih groženj za lastnino in infrastrukturo ter verjetnosti, da bo do njih prišlo, da se določijo zaščitni ukrepi in se razvrstijo po prednosti; .3 opredelitev, izbira in prednostna razvrstitev protiukrepov in sprememb postopkov ter njihove stopnje učinkovitosti glede odstranjevanja šibkih točk; in .4 opredelitev šibkih točk, vključno s človeškimi dejavniki, v infrastrukturi, politikah in postopkih.

15.6 Vlada pogodbenica lahko omogoči, da ocena varnosti pristanišča zajema več kot eno pristanišče, če imajo ta pristanišča podobnega upravljavca, lokacijo, opremo in zasnovo. Vse vlade pogodbenice, ki omogočijo takšen dogovor, sporočijo Organizaciji podatke v zvezi z njim.

15.7 Ko je ocena varnosti pristanišča zaključena, se pripravi poročilo, v katerem je povzetek poteka ocenjevanja, opis vseh šibkih točk, ki so bile odkrite pri ocenjevanju, in opis protiukrepov, ki bi jih lahko uporabili proti vsaki od teh šibkih točk. Poročilo je zaščiteno pred nedovoljenim dostopom ali razkritjem.

16. VARNOSTNI NAČRT PRISTANIŠČA

16.1 Za vsako pristanišče se na podlagi ocene varnostni pristanišča pripravi in vzdržuje varnostni načrt pristanišča, ki je primeren za stik ladja/pristaniško območje. Načrt predvideva tri stopnje zaščite, opredeljene v tem delu kodeksa. 16.1.1 V skladu z določbami oddelka 16.2 lahko varnostni načrt posameznega pristanišča pripravi priznana organizacija za izvajanje zaščitnih ukrepov.

16.2 Varnostni načrt pristanišča odobri vlada pogodbenica, na katere ozemlju se nahaja pristanišče.

16.3 Takšen načrt se pripravi ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa in je zapisan v delovnem jeziku pristanišča. Načrt predvideva vsaj naslednje: .1 ukrepe, namenjene preprečevanju vnosa orožja, drugih nevarnih snovi in naprav, namenjenih uporabi proti ljudem, ladjam ali pristaniščem, ki jih ni dovoljeno nositi, v pristanišče ali na krov ladje; .2 ukrepe, namenjene preprečevanju nedovoljenega dostopa do pristanišča, ladij, ki so privezane tam, ali do območij z omejenim dostopom v pristanišču; .3 postopke za odzivanje na ogrožanje varnosti ali kršitve varnosti, vključno z določbami za ohranjanje ključnih dejavnosti pristanišča ali stika ladja/pristaniško območje; .4 postopke za odzivanje na kakršna koli navodila v zvezi z zaščito, ki jih lahko da vlada pogodbenica, na katere ozemlju je pristanišče, na stopnji zaščite 3; .5 postopke za evakuacijo v primeru ogrožene varnosti ali kršitev varnosti; .6 naloge osebja pristanišča, zadolženega za zaščito, in drugega osebja pristanišča v zvezi z zaščito; .7 postopke za povezovanje z zaščitnimi dejavnostmi ladje; .8 postopke za redni pregled in posodabljanje načrta; .9 postopke za poročanje o varnostnih nezgodah; .10 podatke o varnostnem uradniku pristanišča, vključno s podatki, kje je na voljo 24 ur na dan, da se lahko vzpostavi stik z njim; .11 ukrepe za zagotavljanje varnosti informacij, ki jih vsebuje načrt; .12 ukrepe, namenjene zagotavljanju učinkovite varnosti tovora in opreme za prekladanje tovora v pristanišču; .13 postopke za revizijo varnostnega načrta pristanišča; .14 postopke za odzivanje v primeru, da se na ladji v pristanišču sproži ladijski sistem opozarjanja na nevarnost; in .15 postopke, ki omogočajo dostop na kopno za ladijsko osebje ali menjavo osebja in dostop do ladje za obiskovalce, vključno s predstavniki organizacij za socialno skrbstvo pomorščakov in organizacij dela.

16.4 Osebje, ki opravlja notranjo revizijo zaščitnih dejavnosti, opredeljenih v načrtu, ali ocenjuje njihovo izvajanje, ni povezano z dejavnostmi, ki se pregledujejo, razen če to ni neizvedljivo zaradi velikosti in vrste pristanišča.

16.5 Varnostni načrt pristanišča se lahko združi z varnostnim načrtom pristanišča ali katerim koli drugim načrtom pristanišča za ukrepanje ob nesrečah ali pa je del teh načrtov.

16.6 Vlada pogodbenica, na katere ozemlju se nahaja pristanišče, določi, katere spremembe varnostnega načrta pristanišča se ne izvajajo, če ne odobri ustreznih sprememb načrta.

16.7 Načrt se lahko hrani tudi v elektronski obliki. V tem primeru je zaščiten s postopki, namenjenimi preprečevanju nepooblaščenega izbrisa, uničenja ali spreminjanja.

16.8 Načrt je zaščiten pred nedovoljenim dostopom ali razkritjem.

16.9 Vlada pogodbenica lahko omogoči, da ocena varnosti pristanišča zajema več kot en pristanišče, če imajo podobnega upravljavca, lokacijo, opremo in zasnovo. Vse vlade pogodbenice, ki omogočijo takšen nadomesten dogovor, sporočijo Organizaciji podatke v zvezi z njim.

17. VARNOSTNI URADNIK PRISTANIŠČA

17.1 V vsakem pristanišču se imenuje varnostni uradnik pristanišča. Ista oseba je lahko imenovana za varnostnega uradnika enega ali več pristaniških objekov.

17.2 Naloge in odgovornosti varnostnega uradnika pristanišča vključujejo poleg tistih, ki so določene drugje v tem delu kodeksa, med drugim tudi naslednje: .1 opravljanje prvotnega obsežnega varnostnega pregleda pristanišča, ob upoštevanju ustrezne ocene varnosti pristanišča; .2 zagotavljanje priprave in vzdrževanja varnostnega načrta pristanišča; .3 izvajanje varnostnega načrta pristanišča; .4 opravljanje rednih varnostnih pregledov pristanišča, da se zagotovi ohranjanje ustreznih varnostnih ukrepov; .5 priporočanje in vključevane sprememb, če je to primerno, v varnostni načrt pristanišča, da se odpravijo pomanjkljivosti in se načrt posodobi zaradi sprememb v pristanišču. .6 izboljšanje osveščenosti glede zaščite in pazljivosti osebja pristanišča; .7 zagotavljanje, da je imelo osebje, odgovorno za varnost pristanišča, ustrezno usposabljanje; .8 poročanje ustreznim organom o dogodkih, ki ogrožajo varnost pristanišča, in vodenje evidence takšnih dogodkov; .9 usklajevanje izvajanja varnostnega načrta pristanišča z ustreznimi varnostnimi uradniki družb in ustreznimi varnostnimi uradniki ladij; .10 usklajevanje z varnostnimi službami, če je to primerno; .11 zagotavljanje, da so izpolnjena merila za osebje, odgovorno za varnost pristanišča; .12 zagotavljanje ustreznega delovanja, preizkušanja, umerjanja in vzdrževanja varnostne opreme, če ta obstaja; in .13 na prošnjo varnostnih uradnikov pomoč tem uradnikom ladij pri ugotavljanju identitete oseb, ki bi se rade vkrcale na ladjo.

17.3 Varnostni uradnik pristanišča ima vso potrebno podporo za izpolnjevanje svojih nalog in odgovornosti, določenih v poglavju XI-2 in tem delu kodeksa.

18. USPOSABLJANJE, URJENJE IN VAJE V ZVEZI Z VARNOSTJO PRISTANIŠČ

18.1 Varnostni uradnik pristanišča in ustrezno varnostno osebje pristanišča so si pridobili znanje in se usposabljali ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

18.2 Osebje pristanišča, ki ima posebne naloge v zvezi z zaščito, razume svoje naloge in odgovornosti za varnost pristanišča, kot so navedene v varnostnem načrtu pristanišča, in ima ustrezno znanje ter sposobnosti za opravljanje nalog, ki so mu dodeljene, ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

18.3 Da bi zagotovili učinkovito izvajanje varnostnega načrta pristanišča, se v ustreznih časovnih razmikih opravi urjenje ob upoštevanju načinov delovanja pristanišča, menjave osebja pristanišča, vrste ladij, ki uporabljajo pristanišče, in drugih ustreznih okoliščin, ob upoštevanju smernic iz dela B tega kodeksa.

18.4 Varnostni uradnik pristanišča zagotovi učinkovito usklajevanje in izvajanje varnostnega načrta pristanišča, tako da v ustreznih časovnih razmikih sodeluje pri vajah, ob upoštevanju smernic iz dela B Kodeksa ISPS.

19. PREVERJANJE IN CERTIFICIRANJE LADIJ

19.1 Preverjanja

19.1.1 Vsaka ladja, za katero se uporablja ta del kodeksa, je predmet preverjanj, določenih v nadaljevanju: .1 začetnega preverjanja preden začne ladja opravljati dejavnost ali pred prvo izdajo obveznega spričevala v skladu z oddelkom 19.2, ki vključuje popolno preverjanje sistema za zaščito ladje in vse pripadajoče opreme za zaščito, zajete z ustreznimi določbami poglavja XI-2, tega dela kodeksa in odobrenega varnostnega načrta ladje. S tem preverjanjem se zagotovi, da sistem za zaščito in vsa pripadajoča oprema za zaščito ladje v celoti izpolnjuje ustrezne zahteve poglavja XI-2 in tega dela kodeksa, je v zadovoljivem stanju in ustreza potrebam storitev, ki jim je namenjena ladja; .2 preverjanja ob obnovitvi spričevala v časovnih razmikih, ki jih določi uprava, vendar niso daljši kot pet let, razen kadar se uporablja oddelek 19.3. S tem preverjanjem se zagotovi, da sistem za zaščito in vsa pripadajoča oprema za zaščito ladje v celoti izpolnjuje ustrezne zahteve poglavja XI-2, tega dela kodeksa in odobrenega varnostnega načrta ladje, je v zadovoljivem stanju in ustreza potrebam storitev, ki jim je namenjena ladja; .3 vsaj enega vmesnega preverjanja. Če se opravi samo eno vmesno preverjanje, se opravi med drugo in tretjo obletnico izdaje spričevala, kot je določeno v pravilu I/2(n). Vmesno preverjanje vključuje pregled sistema za zaščito in vse pripadajoče opreme za zaščito ladje, da se zagotovi, da je še vedno v zadovoljivem stanju za potrebe storitev, ki jim je namenjena ladja. Vmesna preverjanja se zaznamujejo v spričevalu; .