02017R1938 — SL — 01.07.2022 — 002.002

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

►B UREDBA (EU) 2017/1938 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 25. oktobra 2017 o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom in o razveljavitvi Uredbe (EU) št. 994/2010 (Besedilo velja za EGP) (UL L 280 28.10.2017, str. 1)

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

UREDBA (EU) 2017/1938 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 25. oktobra 2017

o ukrepih za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom in o razveljavitvi Uredbe (EU) št. 994/2010

(Besedilo velja za EGP)







Člen 1

Predmet urejanja

Ta uredba uvaja določbe, namenjene zagotavljanju zanesljivosti oskrbe s plinom v Uniji z zagotavljanjem pravilnega in neprekinjenega delovanja notranjega trga z zemeljskim plinom (v nadaljnjem besedilu: plin), z uvedbo možnosti izrednih ukrepov, ko na trgu ni več mogoče zagotoviti potrebne oskrbe s plinom, vključno s solidarnostnim ukrepom kot zadnjim sredstvom, ter z določitvijo jasne opredelitve in porazdelitve odgovornosti med podjetji plinskega gospodarstva, državami članicami in Unijo, tako glede preventivnih ukrepov kot odzivanja na dejanske motnje v oskrbi s plinom. Ta uredba v duhu solidarnosti vzpostavlja tudi pregledne mehanizme v zvezi z usklajevanjem načrtovanja za izredne razmere in odzivom nanje na nacionalni in regionalni ravni ter ravni Unije.

Člen 2

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „zanesljivost“ pomeni zanesljivost, kot je opredeljena v točki 32 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(2) „odjemalec“ pomeni odjemalca, kot je opredeljen v točki 24 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(3) „gospodinjski odjemalec“ pomeni gospodinjskega odjemalca, kot je opredeljen v točki 25 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(4) „osnovna socialna služba“ pomeni službo, ki se nanaša na zdravstveno varstvo, osnovno socialno oskrbo, nujno pomoč, varnost, izobraževanje ali javno upravo;

(5) „zaščiteni odjemalec“ pomeni gospodinjskega odjemalca, ki je priključen na distribucijsko omrežje za plin, poleg tega pa lahko, kadar tako odloči zadevna država članica, pod pogojem, da podjetja ali službe iz točk (a) in (b) skupaj ne predstavljajo več kot 20 % skupne letne porabe plina v navedeni državi člani, pomeni eno ali več od naslednjega: (a) malo ali srednje podjetje, pod pogojem, da je priključeno na distribucijsko omrežje za plin; (b) osnovno socialno službo, pod pogojem, da je priključena na distribucijsko ali prenosno omrežje za plin; (c) napravo za daljinsko ogrevanje, če dobavlja toploto gospodinjskim odjemalcem, malim ali srednjim podjetjem ali osnovnim socialnim službam, pod pogojem, da ta naprava ne more preiti na druga goriva, kot je zemeljski plin;

(6) „solidarnostno zaščiteni odjemalec“ pomeni gospodinjskega odjemalca, ki je priključen na distribucijsko omrežje za plin, vključuje pa lahko tudi eno ali oboje od naslednjega: (a) napravo za daljinsko ogrevanje, če je zaščiteni odjemalec v zadevni državi članici in le če dobavlja toploto gospodinjstvom ali osnovnim socialnim službam, ki niso izobraževalne in javnoupravne službe; (b) osnovno socialno službo, če je zaščiteni odjemalec v zadevni državi članici, ki ni izobraževalna in javnoupravna služba;

(7) „pristojni organ“ pomeni nacionalni vladni organ ali nacionalni regulativni organ, ki ga imenuje država članica za zagotavljanje izvajanja ukrepov iz te uredbe;

(8) „nacionalni regulativni organ“ pomeni nacionalni regulativni organ, imenovan v skladu s členom 39(1) Direktive 2009/73/ES;

(9) „podjetje plinskega gospodarstva“ pomeni podjetje plinskega gospodarstva, kot je opredeljeno v točki 1 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(10) „pogodba o dobavi plina“ pomeni pogodbo o dobavi plina, kot je opredeljena v točki 34 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(11) „prenos“ pomeni prenos, kot je opredeljen v točki 3 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(12) „operater prenosnega sistema“ pomeni operaterja prenosnega sistema, kot je opredeljen v točki 4 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(13) „distribucija“ pomeni distribucijo, kot je opredeljena v točki 5 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(14) „operater distribucijskega sistema“ pomeni operaterja distribucijskega sistema, kot je opredeljen v točki 6 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(15) „povezovalni plinovod“ pomeni povezovalni plinovod, kot je opredeljen v točki 17 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(16) „koridorji za oskrbo v izrednih razmerah“ pomeni poti oskrbe s plinom v Uniji, ki pomagajo državam članicam ublažiti učinke morebitnih motenj v oskrbi ali infrastrukturi;

(17) „skladiščna zmogljivost“ pomeni zmogljivost skladišča, kot je opredeljena v točki 28 člena 2 Uredbe (ES) št. 715/2009;

(18) „tehnična zmogljivost“ pomeni tehnično zmogljivost, kot je opredeljena v točki 18 člena 2 Uredbe (ES) št. 715/2009;

(19) „zagotovljena zmogljivost“ pomeni zagotovljeno zmogljivost, kot je opredeljena v točki 16 člena 2 Uredbe (ES) št. 715/2009;

(20) „prekinljiva zmogljivost“ pomeni prekinljivo zmogljivost, kot je opredeljena v točki 13 člena 2 Uredbe (ES) št. 715/2009;

(21) „zmogljivost obrata za UZP“ pomeni zmogljivost obrata za UZP, kot je opredeljena v točki 24 člena 2 Uredbe (ES) št. 715/2009;

(22) „obrat za UZP“ pomeni obrat za UZP, kot je opredeljen v točki 11 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(23) „skladišče“ pomeni skladišče, kot je opredeljeno v točki 9 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(24) „sistem“ pomeni sistem, kot je opredeljen v točki 13 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(25) „uporabnik sistema“ pomeni uporabnika sistema, kot je opredeljen v točki 23 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

(26) „sistemske storitve“ pomeni sistemske storitve, kot so opredeljene v točki 14 člena 2 Direktive 2009/73/ES;

▼M2

(27) „krivulja polnjenja“ pomeni niz vmesnih ciljev za podzemno skladišče plina za vsako državo članico, kot so navedeni v Prilogi Ia za leto 2022 in za naslednja leta določeni v skladu s členom 6a;

(28) „cilj napolnjenosti“ pomeni zavezujoč cilj ravni napolnjenosti skupne zmogljivosti podzemnih skladišč plina;

(29) „strateško skladiščenje“ pomeni podzemno skladiščenje ali del podzemnega skladiščenja neutekočinjenega zemeljskega plina, ki ga kupijo, s katerim upravljajo in ki ga skladiščijo operaterji prenosnih sistemov, subjekt, ki so ga imenovale države članice, ali podjetje, ter ki se ga lahko sprosti le po predhodnem uradnem obvestilu ali dovoljenju javnega organa za sprostitev in ki se na splošno sprosti v primeru: (a) hudega pomanjkanja v oskrbi; (b) motenj v oskrbi ali (c) razglasitve izrednih razmer, kot je navedeno v členu 11(1), točka (c);

(30) „izravnalna zaloga“ pomeni neutekočinjen zemeljski plin, ki ga: (a) kupijo, s katerim upravljajo in ki ga skladiščijo pod zemljo operaterji prenosnih sistemov ali subjekt, ki ga imenuje država članica, izključno za namene izvajanja funkcij operaterjev prenosnih sistemov in zanesljivosti oskrbe s plinom in (b) ki se sprosti le, kadar je to potrebno za ohranjanje delovanja sistema pod varnimi in zanesljivimi pogoji v skladu s členom 13 Direktive 2009/73/ES ter členoma 8 in 9 Uredbe (EU) št. 312/2014;

(31) „podzemno skladišče plina“ pomeni skladišče, kot je opredeljeno v členu 2, točka 9, Direktive 2009/73/ES, ki se uporablja za skladiščenje zemeljskega plina, vključno z izravnalno zalogo, in ki je priključeno na prenosni ali distribucijski sistem, razen nadzemnega sferičnega ali cevnega skladišča.

▼B

Člen 3

Odgovornost za zanesljivost oskrbe s plinom

1. Zanesljivost oskrbe s plinom je skupna odgovornost podjetij plinskega gospodarstva, držav članic, zlasti prek njihovih pristojnih organov, in Komisije, in sicer v okviru njihovih področij dejavnosti in pristojnosti.

2. Vsaka država članica imenuje pristojni organ. Pristojni organi med seboj sodelujejo pri izvajanju te uredbe. Države članice lahko pristojnemu organu dovolijo, da posebne naloge iz te uredbe prenese na druge organe. Kadar pristojni organi prenesejo nalogo razglasitve katere koli stopnje krize iz člena 11(1), jo lahko prenesejo samo na javni organ, operaterja prenosnega sistema ali operaterja distribucijskega sistema. Prenesene naloge se izvajajo pod nadzorom pristojnega organa in se podrobno določijo v načrtu preventivnih ukrepov in načrtu za izredne razmere.

3. Vsaka država članica Komisiji nemudoma priglasi in tudi objavi ime svojega pristojnega organa in morebitne spremembe tega imena.

4. Pri izvajanju ukrepov iz te uredbe pristojni organ določi vloge in odgovornosti različnih zadevnih akterjev, da zagotovi tristopenjski pristop, ki najprej vključuje zadevna podjetja plinskega gospodarstva, elektroenergetska podjetja, kadar je primerno, ter industrijo, nato države članice na nacionalni ali regionalni ravni, potem pa Unijo.

5. Komisija na podlagi te uredbe usklajuje dejavnosti pristojnih organov na regionalni ravni in ravni Unije, med drugim prek KSP ali zlasti v primeru izrednih razmer na regionalni ravni ali ravni Unije v skladu s členom 12(1) prek skupine za krizno upravljanje iz člena 12(4).

6. V izrednih razmerah na regionalni ravni ali ravni Unije operaterji prenosnih sistemov sodelujejo in si izmenjujejo informacije z uporabo sistema regionalnega sodelovanja na področju plina, ki ga je vzpostavil ENTSO-G. ENTSO-G o tem ustrezno obvesti Komisijo in pristojne organe zadevnih držav članic.

7. V skladu s členom 7(2) je treba opredeliti velika čezmejna tveganja za zanesljivost oskrbe s plinom v Uniji, na tej podlagi pa je treba določiti rizične skupine. Te rizične skupine so podlaga za okrepljeno regionalno sodelovanje, da bi izboljšali zanesljivost oskrbe s plinom in omogočili sporazum o ustreznih in učinkovitih čezmejnih ukrepih vseh zadevnih držav članic znotraj in zunaj rizičnih skupin, ki se nahajajo vzdolž koridorjev za oskrbo v izrednih razmerah.

Seznam takih rizičnih skupin in njihova sestava sta določena v Prilogi I. Sestava teh rizičnih skupin ne preprečuje drugih oblik regionalnega sodelovanja, ki bi izboljšalo zanesljivost oskrbe.

8. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 19 za posodabljanje sestave rizičnih skupin iz Priloge I, in sicer s spremembo navedene priloge, da se upošteva razvoj velikih čezmejnih tveganj za zanesljivost oskrbe s plinom v Uniji in njen vpliv na države članice ter rezultat simulacije scenarijev motenj v oskrbi s plinom in infrastrukturi, ki jih v skladu s členom 7(1) po vsej Uniji izvede ENTSO-G. Komisija se pred posodobitvijo o osnutku posodobitve posvetuje s KSP v sestavi iz člena 4(4).

Člen 4

Koordinacijska skupina za plin

1. Zaradi lažjega usklajevanja ukrepov, ki se nanašajo na zanesljivost oskrbe s plinom, se ustanovi koordinacijska skupina za plin (KSP). KSP sestavljajo predstavniki držav članic, zlasti predstavniki njihovih pristojnih organov, ter Agencija za sodelovanje energetskih regulatorjev (v nadaljnjem besedilu: Agencija), ENTSO-G ter predstavniški organi zadevne industrije in zadevnih odjemalcev. Komisija ob posvetovanju z državami članicami sprejme odločitev o sestavi KSP in zagotovi, da je popolnoma reprezentativna. KSP predseduje Komisija. KSP sprejme svoj poslovnik.

2. S KSP se opravijo posvetovanja, KSP pa pomaga Komisiji zlasti glede naslednjih vprašanj: (a) zanesljivosti oskrbe s plinom, kadar koli in zlasti v primeru izrednih razmer; (b) vseh informacij, ki so pomembne za zanesljivost oskrbe s plinom na nacionalni in regionalni ravni ter na ravni Unije; (c) najboljših praks in možnih smernic za vse udeležene strani; (d) ravni zanesljivosti oskrbe s plinom, referenčnih meril in metodologijah ocenjevanja; (e) scenarijev na nacionalni in regionalni ravni ter na ravni Unije in testiranj pripravljenosti; (f) ocen načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere, preverjanja skladnosti različnih načrtov in izvajanja ukrepov iz teh načrtov; (g) usklajevanja ukrepov za reševanje izrednih razmer v Uniji z državami, ki so pogodbenice Energetske skupnosti, in z drugimi tretjimi državami; (h) pomoči, ki jo potrebujejo najbolj prizadete države.

3. Komisija redno sklicuje sestanke KSP in ji predloži informacije, ki jih je prejela od pristojnih organov, pri čemer ohrani zaupnost poslovno občutljivih informacij.

4. Komisija lahko skliče sestanek KSP v sestavi, ki je omejena na predstavnike držav članic in zlasti njihovih pristojnih organov. Komisija skliče sestanek KSP v tej omejeni sestavi na zahtevo enega ali več predstavnikov držav članic in zlasti njihovih pristojnih organov. V takšnem primeru se člen 16(2) ne uporablja.

Člen 5

Infrastrukturni standard

1. Vsaka država članica ali, kadar država članica tako določi, njen pristojni organ zagotovi sprejetje potrebnih ukrepov, tako da je v primeru motenj v posamezni največji plinski infrastrukturi tehnična zmogljivost preostale infrastrukture, določena v skladu s formulo N – 1 iz točke 2 Priloge II, brez poseganja v odstavek 2 tega člena, dovolj za zadostitev celotnega dnevnega povpraševanja po plinu na območju izračuna v obdobju izjemno velikega povpraševanja po plinu, ki se statistično pojavlja enkrat v 20 letih. Pri tem se upoštevajo trendi porabe plina, dolgoročen učinek ukrepov energetske učinkovitosti in stopnja uporabe obstoječe infrastrukture.

Obveznost iz prvega pododstavka tega odstavka ne posega v odgovornost operaterjev prenosnih sistemov, da izvedejo ustrezne naložbe, ter obveznosti operaterjev prenosnih sistemov, kot so določene v Uredbi (ES) št. 715/2009 in Direktivi 2009/73/ES.

2. Šteje se tudi, da je obveznost zagotovitve tehnične zmogljivosti preostale infrastrukture, da zadosti celotnemu povpraševanju po plinu, kot je določeno v odstavku 1 tega člena, izpolnjena, kadar pristojni organ v načrtu preventivnih ukrepov dokaže, da je motnje v oskrbi s plinom mogoče zadostno in pravočasno kompenzirati z ustreznimi tržnimi ukrepi na strani povpraševanja. V ta namen se formula N – 1 izračuna, kot je določeno v točki 4 Priloge II.

3. Kadar je primerno, se lahko pristojni organi sosednjih držav članic v skladu z ocenami tveganja iz člena 7 skupno dogovorijo za izpolnjevanje obveznosti iz odstavka 1 tega člena. V takem primeru pristojni organi v oceni tveganja ukrepov določijo izračun formule N – 1, v tistih poglavjih načrtov preventivnih ukrepov, ki se nanašajo na regije, pa obrazložitev, kako dogovorjena ureditev izpolnjujejo to obveznost. Uporabi se točka 5 Priloge II.

4. Operaterji prenosnih sistemov omogočijo stalno fizično zmogljivost za transport plina v obe smeri (v nadaljnjem besedilu: dvosmerna zmogljivost) na vseh medsebojnih povezavah med državami članicami, razen: (a) v primeru povezave s proizvodnimi obrati, obrati za UZP in distribucijskimi omrežji ali (b) kadar je bilo po podrobni oceni ter po posvetovanju z drugimi državami članicami in Komisijo odobreno izvzetje od navedene obveznosti v skladu s Prilogo III.

Pri postopku za omogočanje ali izboljšanje dvosmerne zmogljivosti na medsebojni povezavi ali za pridobitev ali podaljšanje izvzetja od navedene obveznosti se uporablja Priloga III. Komisija objavi in posodablja seznam izjem.

5. Predlog za omogočanje ali povečanje dvosmerne zmogljivosti ali zahteva za odobritev ali podaljšanje izvzetja vsebuje tudi analizo stroškov in koristi, pripravljeno na podlagi metodologije v skladu s členom 11 Uredbe (EU) št. 347/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ( 1 ) in temelji na naslednjih elementih: (a) oceni tržnega povpraševanja; (b) projekciji povpraševanja in ponudbe; (c) morebitnem ekonomskem učinku na obstoječo infrastrukturo; (d) študiji izvedljivosti; (e) stroških dvosmerne zmogljivosti, vključno s potrebno okrepitvijo prenosnega sistema, in (f) koristih za zanesljivost oskrbe s plinom, upoštevati pa mora tudi, kako bi lahko dvosmerna zmogljivost pripomogla k izpolnjevanju infrastrukturnega standarda iz tega člena.

6. Nacionalni regulativni organi upoštevajo nastale potrebne stroške izpolnjevanja obveznosti iz odstavka 1 tega člena in stroške zaradi omogočanja dvosmerne zmogljivosti, tako da omogočijo ustrezne spodbude pri preglednem in podrobnem določanju ali potrjevanju tarif ali metodologij v skladu s členom 13 Uredbe (ES) št. 715/2009 in členom 41(8) Direktive 2009/73/ES.

7. Če naložba, ki bi omogočila ali izboljšala dvosmerno zmogljivost, ni potrebna zaradi tržnih razlogov, vendar se šteje za potrebno zaradi zanesljivosti oskrbe s plinom, in kadar bi zaradi navedene naložbe nastali stroški v več kot eni državi članici oziroma v eni državi članici v korist druge države članice, nacionalni regulativni organi vseh zadevnih držav članic pred sprejetjem kakršne koli odločitve o naložbi sprejmejo usklajeno odločitev o razdelitvi stroškov. Pri razdelitvi stroškov se upoštevajo načela in elementi iz člena 12(4) Uredbe (EU) št. 347/2013, zlasti pa, v kolikšni meri bo naložba v infrastrukturo povečala zanesljivost oskrbe zadevnih držav članic s plinom, ter že opravljene naložbe v zadevno infrastrukturo. Razdelitev stroškov ne sme neupravičeno izkrivljati konkurence in učinkovitega delovanja notranjega trga ter, ne sme kakor koli povzročiti neupravičenega izkrivljanja trga.

8. Pristojni organ zagotovi, da vsaka nova infrastruktura za prenos izboljša zanesljivost oskrbe s plinom z razvojem dobro povezanega omrežja, vključno po potrebi z zadostnim številom čezmejnih vstopnih in izstopnih točk glede na tržno povpraševanje in ugotovljena tveganja.

Pristojni organ v oceni tveganja s celovito perspektivo elektroenergetskih in plinskih sistemov presodi, ali obstajajo notranja ozka grla in ali so nacionalna vstopna zmogljivost in infrastrukture, zlasti prenosna omrežja, zmožni prilagoditi nacionalni in čezmejni pretok plina scenariju motenj v posamezni največji plinski infrastrukturi na nacionalni ravni in posamezni največji plinski infrastrukturi skupnega interesa za rizično skupino, kot je opredeljeno v oceni tveganja.

9. Z izvzetjem od odstavka 1 tega člena in ob upoštevanju pogojev iz tega odstavka Luksemburg, Slovenija in Švedska niso obvezane izpolniti obveznosti iz navedenega odstavka, vendar si prizadevajo izpolniti to obveznost, ob zagotavljanju oskrbe zaščitenih odjemalcev s plinom v skladu s členom 6.

Izvzetje se uporablja za Luksemburg, če:

(a) ima vsaj dva povezovalna plinovoda z drugimi državami članicami;

(b) ima vsaj dva različna vira oskrbe s plinom in

(c) nima nobenih skladišč za plin na svojem ozemlju.

Izvzetje se uporablja za Slovenijo, če:

(a) ima vsaj dva povezovalna plinovoda z drugimi državami članicami;

(b) ima vsaj dva različna vira oskrbe s plinom in

(c) nima nobenih skladišč za plin ali obrata za UZP na svojem ozemlju.

Izvzetje se uporablja za Švedsko, če:

(a) na svojem ozemlju nima tranzita plina v druge države članice;

(b) je njena letna bruto poraba plina manj kot 2 Mtoe in

(c) manj kot 5 % njene skupne porabe primarne energije izvira iz plina.

Luksemburg, Slovenija in Švedska Komisijo obvestijo o vseh spremembah, ki vplivajo na pogoje iz tega odstavka. Izvzetje iz tega odstavka se ne uporablja več, kadar vsaj eden od navedenih pogojev ni več izpolnjen.

Luksemburg, Slovenija in Švedska v okviru nacionalne ocene tveganja, opravljene v skladu s členom 7(3), opišejo stanje v zvezi z zadevnimi pogoji iz tega odstavka in obete za izpolnitev obveznosti iz odstavka 1 tega člena, ob upoštevanju ekonomskega vpliva izpolnjevanja infrastrukturnega standarda, razvoja trga plina in projektov plinske infrastrukture v rizični skupini. Na podlagi informacij iz nacionalne ocene tveganja in če so zadevni pogoji iz tega odstavka še vedno izpolnjeni, lahko Komisija sprejme odločitev, da se izvzetje lahko uporablja še nadaljnja štiri leta. V primeru pozitivne odločitve se postopek iz tega pododstavka po štirih letih ponovi.

Člen 6

Standard oskrbe s plinom

1. Pristojni organ od podjetij plinskega gospodarstva, ki jih določi, zahteva, da sprejmejo ukrepe za zagotovitev oskrbe s plinom zaščitenih odjemalcev v državi članici v vsakem od naslednjih primerov: (a) ekstremne temperature v sedemdnevnem koničnem obdobju, ki se statistično pojavlja enkrat v 20 letih; (b) vsako 30-dnevno obdobje izjemno velikega povpraševanja po plinu, ki se statistično pojavlja enkrat v 20 letih; (c) 30-dnevno obdobje v primeru motenj v posamezni največji plinski infrastrukturi v povprečnih zimskih razmerah.

Vsaka država članica do 2. februarja 2018 Komisiji priglasi svojo opredelitev zaščitenih odjemalcev, količino plina, ki ga letno porabijo zaščiteni odjemalci, in delež porabe te količine v skupni letni končni porabi plina v tej državi članici. Kadar država članica v svojo opredelitev zaščitenih odjemalcev vključi kategorije iz točke 5(a) ali (b) člena 2, navede količine plina, ki ga porabijo odjemalci iz navedenih kategorij, in delež porabe vsake od navedenih skupin odjemalcev v skupni letni končni porabi plina.

Pristojni organ določi podjetja plinskega gospodarstva iz prvega pododstavka tega odstavka in jih navede v načrtu preventivnih ukrepov.

Vsak nov netržni ukrep, predviden za zagotovitev standarda oskrbe s plinom, se izvaja po postopku iz člena 9(4) do (9).

Države članice lahko izpolnijo obveznosti iz prvega pododstavka z izvajanjem ukrepov za energetsko učinkovitost ali tako, da plin nadomestijo z drugačnim virom energije, med drugim z obnovljivimi viri energije, v takšnem obsegu, da je dosežena ista raven zaščite.

2. Vsak povišani standard oskrbe s plinom nad 30-dnevnim obdobjem iz točk (b) in (c) odstavka 1 ali vsaka dodatna obveznost, uvedena zaradi zanesljivosti oskrbe s plinom, temelji na oceni tveganja, se upoštevata v načrtu preventivnih ukrepov in: (a) sta skladna s členom 8(1); (b) ne vplivata negativno na zmožnost katere koli druge države članice, da svoje zaščitene odjemalce oskrbuje s plinom v skladu s tem členom v primeru izrednih razmer na nacionalni ali regionalni ravni ali na ravni Unije, in (c) sta ob izrednih razmerah na regionalni ravni ali ravni Unije skladna s členom 12(5).

Komisija lahko zahteva utemeljitev skladnosti katerega koli ukrepa iz prvega pododstavka s pogoji, določenimi v njem. Pristojni organ države članice, ki uvaja ukrep, tako utemeljitev objavi.

Vsak nov netržni ukrep na podlagi prvega pododstavka tega odstavka, sprejet 1. novembra 2017 ali pozneje, mora biti skladen s postopkom iz člena 9(4) do (9).

3. Po poteku obdobij, ki jih opredeli pristojni organ v skladu z odstavkoma 1 in 2, ali ob bolj resnih razmerah od tistih iz odstavka 1, si pristojni organi in podjetja plinskega gospodarstva prizadevajo čim dlje zagotavljati oskrbo s plinom, zlasti zaščitenih odjemalcev.

4. Obveznosti podjetij plinskega gospodarstva v zvezi z izpolnjevanjem standardov oskrbe s plinom iz tega člena so nediskriminatorne in ne pomenijo nepotrebnega bremena za navedena podjetja.

5. Če je ustrezno, lahko podjetja plinskega gospodarstva svoje obveznosti iz tega člena izpolnijo na regionalni ravni ali ravni Unije. Pristojni organi ne zahtevajo, da se standardi oskrbe s plinom iz tega člena izpolnijo na podlagi infrastrukture, ki se nahaja zgolj na njihovem ozemlju.

6. Pristojni organi zagotovijo, da se pogoji za oskrbo zaščitenih odjemalcev določijo brez poseganja v pravilno delovanje notranjega energetskega trga ter po ceni, ki upošteva tržno vrednost oskrbe.

▼M2

Člen 6a

Cilji napolnjenosti in krivulje polnjenja

1. Ob upoštevanju odstavkov 2 do 5, države članice za skupno zmogljivost vseh podzemnih skladišč plina, ki se nahajajo na njihovem ozemlju in so neposredno povezana s tržnim območjem na njihovem ozemlju, in za skladišča, navedena v Prilogi Ib, dosežejo do 1. novembra vsako leto naslednje cilje napolnjenosti: (a) za leto 2022: 80 %; (b) od leta 2023: 90 %;

Za namen izpolnjevanja zahtev iz tega odstavka države članice upoštevajo cilj zagotavljanja zanesljivosti oskrbe s plinom v Uniji v skladu s členom 1.

2. Ne glede na odstavek 1 in brez poseganja v obveznosti drugih držav članic, da napolnijo zadevna podzemna skladišča plina, je cilj napolnjenosti za vsako državo članico, v kateri se nahajajo podzemna skladišča plina, zmanjšan na količino, ki ustreza 35 % povprečne letne porabe plina v predhodnih petih letih za to državo članico.

3. Ne glede na odstavek 1 in brez poseganja v obveznosti drugih držav članic, da napolnijo zadevna podzemna skladišča plina, se cilj napolnjenosti za vsako državo članico, v kateri se nahajajo podzemna skladišča plina, zmanjša za količino, ki je bila v referenčnem obdobju 2016–2021 dobavljena tretjim državam, če je bila povprečna dobavljena količina v obdobju praznjenja skladišč plina (oktober–april) več kot 15 TWh na leto.

4. Za podzemna skladišča plina, navedena v Prilogi Ib, se uporabljajo cilji napolnjenosti v skladu z odstavkom 1 in krivulje polnjenja v skladu z odstavkom 7. Podrobnosti obveznosti za vsako državo članico bodo določene v dvostranskem sporazumu v skladu s Prilogo Ib.

5. Država članica lahko delno doseže cilj napolnjenosti z upoštevanjem UZP, ki je fizično skladiščen in na voljo v njenih obratih za UZP, če sta izpolnjena oba naslednja pogoja: (a) plinski sistem vključuje znatno zmogljivost skladiščenja UZP, ki letno predstavlja več kot 4 % povprečne nacionalne porabe v predhodnih petih letih; (b) država članica je dobaviteljem plina naložila obveznost skladiščenja minimalnih količin plina v podzemnih skladiščih plina in/ali obratih za UZP v skladu s členom 6b(1), točka (a).

6. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da dosežejo vmesne cilje ali da zagotovijo, da so ti doseženi, kot sledi: (a) za leto 2022: določeni v Prilogi Ia; in (b) od leta 2023: v skladu z odstavkom 7.

7. Za leto 2023 in naslednja leta vsaka država članica s podzemnimi skladišči plina do 15. septembra prejšnjega leta Komisiji v zbirni obliki predloži osnutek krivulje polnjenja z vmesnimi cilji za februar, maj, julij in september, vključno s tehničnimi informacijami, za podzemna skladišča plina na svojem ozemlju in neposredno povezana z njenim tržnim območjem. Krivulja polnjenja in vmesni cilji temeljijo na povprečni stopnji polnjenja v predhodnih petih letih.

Za države članice, za katere je cilj napolnjenosti v skladu z odstavkom 2 znižan na 35 % njihove povprečne letne porabe plina, se vmesni cilji krivulje polnjenja ustrezno znižajo.

Komisija na podlagi tehničnih informacij, ki jih zagotovi vsaka država članica, in ob upoštevanju ocene KSP sprejme izvedbene akte za določitev krivulje polnjenja za vsako državo članico. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 18a(2). Ti izvedbeni akti se po potrebi in tudi kadar država članica predloži posodobljen osnutek krivulje polnjenja, sprejmejo do 15. novembra predhodnega leta. Temeljijo na oceni splošne zanesljivosti oskrbe s plinom ter razvoja povpraševanja po plinu in oskrbe z njim v Uniji in posameznih državah članicah ter se določijo na način, ki zagotavlja zanesljivost oskrbe s plinom, hkrati pa preprečuje nepotrebna bremena za države članice, udeležence na trgu plina, operaterje skladiščnih sistemov ali odjemalce ter neupravičeno ne izkrivlja konkurence med skladišči, ki se nahajajo v sosednjih državah članicah.

8. Kadar država članica v katerem koli letu zaradi posebnih tehničnih značilnosti enega ali več podzemnih skladišč plina na svojem ozemlju, na primer izjemno nizke stopnje vbrizgavanja, do 1. novembra ni zmožna doseči cilja napolnjenosti, ga lahko doseže do 1. decembra. Država članica o tem obvesti Komisijo do 1. novembra in navede razloge za zamudo.

9. Cilj napolnjenosti se ne uporablja, kadar Komisija na zahtevo ene oziroma več držav članic, ki so razglasile izredne razmere na nacionalni ravni, razglasi izredne razmere na regionalni ravni ali ravni Unije na podlagi člena 12 in dokler takih razmer ne prekliče.

10. Pristojni organ vsake države članice stalno spremlja skladnost s krivuljo polnjenja in o tem redno poroča KSP. Če je raven napolnjenosti v določeni državi članici za več kot pet odstotnih točk nižja od ravni krivulje polnjenja, pristojni organ brez odlašanja sprejme učinkovite ukrepe za povečanje ravni napolnjenosti. Države članice o sprejetih ukrepih obvestijo Komisijo in KSP.

11. V primeru, da država članica znatno in trajno odstopa od krivulje napolnjenosti, kar ogroža doseganje cilja napolnjenosti, ali v primeru, da odstopa od cilja napolnjenosti, Komisija po posvetovanju s KSP in zadevnimi državami članicami tej državi članici ali drugim zadevnim državam članicam izda priporočilo o ukrepih, ki bi jih bilo treba nemudoma sprejeti.

Kadar se odstopanje v enem mesecu od prejema priporočila Komisije ne zmanjša bistveno, Komisija po posvetovanju s KSP in z zadevno državo članico kot skrajni ukrep sprejme odločitev, s katero od zadevne države članice zahteva, da sprejme ukrepe za učinkovito odpravo odstopanja, po potrebi tudi enega ali več ukrepov iz člena 6b(1) ali kateri koli drug ukrep za zagotovitev doseganja cilja napolnjenosti na podlagi tega člena.

Komisija pri odločanju o tem, katere ukrepe bo sprejela na podlagi drugega pododstavka, upošteva specifične razmere v zadevnih državah članicah, kot so velikost podzemnih skladišč plina glede na domačo porabo plina, pomen podzemnih skladišč plina za zanesljivost oskrbe s plinom v regiji ter morebitni obstoječi obrati za skladiščenje UZP.

Pri vseh ukrepih, ki jih Komisija sprejme za odpravo odstopanj od krivulje polnjenja ali cilja napolnjenosti za leto 2022, se upošteva kratek časovni okvir za izvajanje tega člena na nacionalni ravni, kar je morda prispevalo k odstopanju od krivulje polnjenja ali cilja napolnjenosti za leto 2022.

Komisija zagotovi, da ukrepi, sprejeti na podlagi tega odstavka:

(a) ne presegajo tistega, kar je potrebno za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom;

(b) ne bremenijo nesorazmerno držav članic, udeležencev na trgu plina, operaterjev skladiščnih sistemov ali odjemalcev.

Člen 6b

Izpolnjevanje cilja napolnjenosti

1. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe, vključno z zagotavljanjem finančnih spodbud ali nadomestil za udeležence na trgu, da dosežejo cilje napolnjenosti, določene na podlagi člena 6a. Države članice pri zagotavljanju, da so cilji napolnjenosti doseženi, dajo prednost tržnim ukrepom, kadar je to mogoče.

Kolikor kateri koli ukrepi, določeni v tem členu, spadajo med naloge in pooblastila nacionalnega regulativnega organa na podlagi člena 41 Direktive 2009/73/ES, so za sprejetje teh ukrepov odgovorni nacionalni regulativni organi.

Ukrepi na podlagi tega odstavka lahko vključujejo zlasti:

(a) zahtevo, da dobavitelji plina skladiščijo minimalne količine plina v skladiščih, vključno v podzemnih skladiščih plina in/ali obratih za skladiščenje UZP, pri čemer se količina določi na podlagi količine plina, ki ga dobavitelji plina dobavljajo zaščitenim odjemalcem;

(b) zahtevo, da operaterji skladiščnega sistema svoje zmogljivosti z razpisom oddajo udeležencem na trgu;

(c) zahtevo, da operaterji prenosnih sistemov ali subjekti, ki jih imenuje država članica, kupijo in upravljajo izravnalno zalogo izključno za izvajanje svojih funkcij, ki jih opravljajo kot operaterji prenosnih sistemov, ter po potrebi naložijo obveznost drugim imenovanim subjektom za namene zagotavljanja zanesljivosti oskrbe s plinom v primeru izrednih razmer, kot je navedeno v členu 11(1), točka (c);

(d) uporabo usklajenih instrumentov, kot so platforme za nakup UZP, z drugimi državami članicami, da bi se čim bolj povečala uporaba UZP ter zmanjšale infrastrukturne in regulativne ovire za skupno uporabo UZP z namenom napolnitve podzemnih skladišč plina;

(e) uporabo prostovoljnega mehanizma za skupno javno naročanje zemeljskega plina, za kar lahko Komisija do 1. avgusta 2022 po potrebi izda smernice o uporabi takega mehanizma;

(f) zagotavljanje finančnih spodbud, kot so pogodbe za razliko, za udeležence na trgu, tudi operaterje skladiščnih sistemov, ali zagotavljanje nadomestil udeležencem na trgu, tudi operaterjem skladiščnih sistemov, za izpad prihodkov ali za stroške, ki jih imajo zaradi naloženih obveznosti in jih ni mogoče pokriti s prihodki;

(g) zahtevo, da imetniki skladiščnih zmogljivosti uporabijo ali sprostijo neizkoriščene rezervirane zmogljivosti, medtem ko je imetnik skladiščnih zmogljivosti, ki skladiščnih zmogljivosti ne uporablja, še vedno obvezan plačati dogovorjeno ceno za celotno trajanje pogodbe o skladiščenju;

(h) sprejetje učinkovitih instrumentov za nakup in upravljanje strateškega skladiščenja s strani javnih ali zasebnih subjektov, pod pogojem da takšni instrumenti ne izkrivljajo konkurence ali pravilnega delovanja notranjega trga;

(i) imenovanje posebnega subjekta z nalogo, da doseže cilj napolnjenosti v primeru, da cilj napolnjenosti sicer ne bi bil dosežen;

(j) zagotavljanje popustov na tarife za skladiščenje;

(k) zbiranje prihodkov, potrebnih za povračilo kapitalskih in operativnih odhodkov, povezanih z reguliranimi skladišči, v obliki tarif za skladiščenje in posebnih pristojbin, vključenih v tarife za prenos, ki se pobirajo samo od izstopnih točk do končnih odjemalcev v isti državi članici, če prihodki, zbrani s tarifami, niso višji od dovoljenih prihodkov.

2. Ukrepi, ki jih države članice sprejmejo na podlagi odstavka 1, so omejeni na to, kar je potrebno za doseganje krivulj polnjenja in ciljev napolnjenosti. Biti morajo jasno opredeljeni, pregledni, sorazmerni, nediskriminatorni in preverljivi. Ne smejo neupravičeno izkrivljati konkurence ali pravilnega delovanja notranjega trga plina ali ogroziti zanesljivosti oskrbe s plinom drugih držav članic ali Unije.

3. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe, da na učinkovit način zagotovijo uporabo obstoječe infrastrukture na nacionalni in regionalni ravni za izboljšanje zanesljivosti oskrbe s plinom. Ti ukrepi v nobenem primeru ne preprečujejo ali omejujejo čezmejne uporabe skladišč ali obratov za UZP in ne omejujejo čezmejnih prenosnih zmogljivosti, dodeljenih v skladu z Uredbo Komisije (EU) 2017/459 ( 2 ).

4. Države članice poleg tega pri sprejemanju ukrepov na podlagi tega člena uporabljajo načelo „energijska učinkovitost na prvem mestu“, hkrati pa še vedno dosegajo cilje svojih zadevnih ukrepov v skladu z Uredbo (EU) 2018/1999 Evropskega parlamenta in Sveta ( 3 ).

Člen 6c

Dogovori o skladiščenju in mehanizem za delitev bremena

1. Država članica brez podzemnih skladišč plina zagotovi, da imajo udeleženci na trgu v tej državi članici dogovore z operaterji podzemnih skladiščnih sistemov ali drugimi udeleženci na trgu iz držav članic s podzemnimi skladišči plina. S temi dogovori se zagotovi, da se do 1. novembra uporabijo skladiščene količine, ki ustrezajo vsaj 15 % povprečne letne porabe plina v predhodnih petih letih v državi članici brez podzemnih skladišč plina. Kadar pa čezmejne prenosne zmogljivosti ali druge tehnične omejitve preprečujejo državi članici brez podzemnih skladišč plina, da bi v celoti uporabila 15 % teh skladiščenih količin, ta država članica skladišči le tiste količine, ki jih je tehnično mogoče uporabiti.

Če tehnične omejitve državi članici ne omogočajo izpolnitve obveznosti iz prvega pododstavka in je ta država članica uvedla obveznost skladiščenja drugih goriv za nadomestitev plina, se lahko obveznost iz prvega pododstavka izjemoma izpolni z enakovredno obveznostjo, da se namesto plina skladiščijo druga goriva. Zadevna država članica mora dokazati tehnične omejitve in enakovrednost ukrepa.

2. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko država članica brez podzemnih skladišč plina skupaj z eno ali več državami članicami s podzemnimi skladišči plina razvije mehanizem za delitev bremena (v nadaljnjem besedilu: mehanizem za delitev bremena).

Mehanizem za delitev bremena temelji na ustreznih podatkih iz najnovejše ocene tveganja na podlagi člena 7 in upošteva vse naslednje parametre:

(a) stroške finančne podpore za doseganje ciljev napolnjenosti brez stroškov doseganja katerih koli obveznosti strateškega skladiščenja;

(b) količine plina, potrebne za zadovoljitev povpraševanja zaščitenih odjemalcev v skladu s členom 6(1);

(c) vse tehnične omejitve, tudi razpoložljivo podzemno skladiščno zmogljivost, čezmejno tehnično prenosno zmogljivost in stopnje praznjenja.

Države članice Komisijo uradno obvestijo o mehanizmu za delitev bremena do 2. septembra 2022. Če do tega datuma ni dogovora o mehanizmu za delitev bremena, morajo države članice brez podzemnih skladišč plina dokazati, da izpolnjujejo obveznost iz odstavka 1, in o tem uradno obvestiti Komisijo.

3. Kot prehodni ukrep se lahko države članice brez podzemnih skladišč plina, ki pa imajo podzemna skladišča plina vključena na zadnji seznam projektov skupnega interesa iz Uredbe (EU) 2022/869 Evropskega parlamenta in Sveta ( 4 ), obveznost iz odstavka 1 delno izpolni z upoštevanjem zalog UZP v obstoječih plavajočih skladiščnih enotah, dokler ne začnejo obratovati njihova podzemna skladišča plina.

4. Države članice brez podzemnih skladišč plina lahko udeležencem na trgu ali operaterjem prenosnih sistemov zagotovijo spodbude ali finančno nadomestilo, kot je ustrezno, za izpad prihodkov ali stroške, ki jih imajo zaradi izpolnjevanja obveznosti skladiščenja na podlagi tega člena in jih ni mogoče pokriti s prihodki, da se zagotovi izpolnjevanje njihovih obveznosti skladiščenja plina v drugih državah članicah na podlagi odstavka 1 ali izvajanje mehanizma za delitev bremena. Če se spodbude ali finančno nadomestilo financirajo z dajatvijo, se ta ne uporabi za čezmejne povezovalne točke.

5. Ne glede na odstavek 1, kadar ima država članica podzemna skladišča plina, ki se nahajajo na njenem ozemlju in skupna zmogljivost teh skladišč presega letno porabo plina v tej državi članici, države članice brez podzemnih skladišč plina, ki imajo dostop do teh skladišč: (a) zagotovijo, da skladiščne količine do 1. novembra ustrezajo vsaj povprečni uporabi skladiščne zmogljivosti v predhodnih petih letih, ki se med drugim določi ob upoštevanju pretoka med sezono praznjenja v predhodnih petih letih iz držav članic, v katerih se skladišča nahajajo; ali (b) dokažejo, da je bila skladiščna zmogljivost, ki je enakovredna količini iz obveznosti iz točke (a), rezervirana.

Če lahko država članica brez podzemnega skladišča plina dokaže, da je bila skladiščna zmogljivost, ki je enaka količini, za katero velja obveznost iz točke (a) prvega pododstavka, rezervirana, se uporabi odstavek 1.

Obveznost iz tega odstavka je omejena na 15 % povprečne letne porabe plina v predhodnih petih letih v zadevni državi članici.

6. Če v Prilogi Ib ni določeno drugače, v primeru podzemnih skladišč plina, ki se nahajajo v eni državi članici, ki niso zajeta v odstavku 5, vendar so neposredno povezana s tržnim območjem druge države članice, ta druga država članica zagotovi, da do 1. novembra skladiščne količine ustrezajo vsaj povprečju skladiščnih zmogljivosti, rezerviranih na zadevni čezmejni točki v predhodnih petih letih.

Člen 6d

Spremljanje in izvrševanje

1. Operaterji skladiščnih sistemov pristojnemu organu v vsaki državi članici, v kateri se nahajajo zadevna podzemna skladišča plina, in, če je ustrezno, subjektu, ki ga imenuje ta država članica (v nadaljnjem besedilu: imenovani subjekt), sporočijo raven napolnjenosti: (a) za leto 2022: na vsakem od vmesnih ciljev iz Priloge Ia ter ▼C1 (b) od leta 2023: kakor je določeno v členu 6a(7). ▼M2

2. Pristojni organ in, če je ustrezno, imenovani subjekt vsake države članice ob koncu vsakega meseca spremlja raven napolnjenosti podzemnih skladišč plina na svojem ozemlju in o rezultatih brez nepotrebnega odlašanja poroča Komisiji.

Komisija lahko po potrebi povabi tudi Agencijo Evropske unije za sodelovanje energetskih regulatorjev (ACER), naj pomaga pri spremljanju.

3. Komisija na podlagi informacij, ki jih predloži pristojni organ in, če je ustrezno, imenovani subjekt vsake države članice, redno poroča KSP.

4. KSP Komisiji pomaga pri spremljanju krivulj polnjenja in ciljev napolnjenosti ter zanjo pripravi smernice o ustreznih ukrepih za zagotovitev skladnosti v primeru, da države članice odstopajo od krivulj polnjenja ali ne dosegajo ciljev napolnjenosti.

5. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za doseganje krivulj polnjenja in cilja napolnjenosti ter za zagotovitev, da udeleženci na trgu izpolnjujejo obveznosti skladiščenja, potrebne za njihovo doseganje, tudi z naložitvijo zadostno odvračilnih sankcij in glob tem udeležencem na trgu.

Države članice Komisijo brez odlašanja obvestijo o izvršilnih ukrepih, sprejetih na podlagi tega odstavka.

6. Kadar se izmenjujejo poslovno občutljive informacije, lahko Komisija skliče sestanke KSP, ki se jih udeležijo samo Komisija in države članice.

7. Izmenjujejo se zgolj informacije, ki so nujne za spremljanje skladnosti s to uredbo.

Komisija, nacionalni regulativni organi in države članice varujejo zaupnost poslovno občutljivih informacij, prejetih za namene izpolnjevanja svojih obveznosti.

▼B

Člen 7

Ocena tveganja

▼M2

1. ENTSOG do 1. septembra 2022 po vsej Uniji izvede simulacijo scenarijev motenj v oskrbi s plinom in infrastrukturi, vključno s scenariji dolgotrajnejše motnje enega samega vira oskrbe. Simulacija vključuje identifikacijo in oceno koridorjev za oskrbo s plinom v izrednih razmerah in ugotavlja tudi, katere države članice se lahko odzovejo na ugotovljena tveganja, tudi v zvezi z UZP. Scenarije motenj v oskrbi s plinom in infrastrukturi ter metodologijo za simulacijo opredeli ENTSO-G v sodelovanju s KSP. ENTSO-G zagotovi ustrezno raven preglednosti in dostop do predpostavk za modeliranje, uporabljenih v scenarijih. Simulacija scenarijev motenj v oskrbi s plinom in infrastrukturi, izvedena po vsej Uniji, se ponovi vsaka štiri leta, razen če so zaradi okoliščin potrebne pogostejše posodobitve.

▼B

2. Pristojni organi iz vsake rizične skupine, navedene v Prilogi I, napravijo skupno oceno na ravni rizične skupine (v nadaljnjem besedilu: skupna ocena tveganja) vseh relevantnih dejavnikov tveganja, kot so naravne nesreče ter tehnološka, poslovna, socialna, politična in druga tveganja, ki bi lahko pripeljala do uresničitve velikega čezmejnega tveganja za zanesljivost oskrbe s plinom, za katero je bila rizična skupina oblikovana. Pristojni organi upoštevajo rezultate simulacije iz odstavka 1 tega člena za pripravo ocen tveganja, načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere.

Pristojni organi v vsaki rizični skupini se dogovorijo o mehanizmu sodelovanja za izvedbo skupne ocene tveganja in o njem poročajo KSP enajst mesecev pred rokom za priglasitev skupne ocene tveganja in njenih posodobitev. Komisija ima lahko na zahtevo pristojnega organa podporno vlogo pri pripravi skupne ocene tveganja, zlasti pri vzpostavitvi mehanizma sodelovanja. Če pristojni organi v rizični skupini ne dosežejo dogovora o mehanizmu sodelovanja, Komisija po posvetovanju z zadevnimi pristojnimi organi predlaga mehanizem sodelovanja za to rizično skupino. Zadevni pristojni organi se dogovorijo o mehanizmu sodelovanja za navedeno rizično skupino in pri tem čim bolj upoštevajo predlog Komisije.

Deset mesecev pred rokom za priglasitev skupne ocene tveganja ali njenih posodobitev vsak pristojni organ v okviru dogovorjenih mehanizmov sodelovanja posreduje in posodobi vse nacionalne podatke, potrebne za pripravo skupne ocene tveganja, zlasti za izvajanje različnih scenarijev iz točke (c) odstavka 4.

3. Pristojni organ vsake države članice opravi nacionalno oceno tveganja (v nadaljnjem besedilu: nacionalna ocena tveganja) glede vseh relevantnih tveganj, ki bi lahko vplivala na zanesljivost oskrbe s plinom. Taka ocena mora biti povsem skladna s predpostavkami in rezultati skupne ocene ali ocen tveganja.

4. Ocene tveganja iz odstavkov 2 in 3 tega člena se izvajajo, kot je ustrezno: (a) z uporabo standardov, navedenih v členih 5 in 6. Ocena tveganja opisuje izračun formule N – 1 na nacionalni ravni in po potrebi vključuje izračun formule N – 1 na regionalni ravni. V oceni tveganja so zajete tudi uporabljene predpostavke, vključno po potrebi s tistimi za izračun formule N – 1 na regionalni ravni, ter potrebni podatki za tak izračun. Izračunu formule N – 1 na nacionalni ravni se priloži simulacija motenj v posamezni največji plinski infrastrukturi z uporabo hidravličnega modeliranja za nacionalno ozemlje in izračun formule N – 1, ob upoštevanju količin plina v skladiščih pri 30 % in 100 % največje delovne prostornine; (b) ob upoštevanju vseh ustreznih nacionalnih in čezmejnih okoliščin, zlasti velikosti trga, konfiguracije omrežja, dejanskih pretokov, vključno s pretoki iz zadevne države članice, možnosti fizičnega pretoka plina v obe smeri, vključno z morebitno potrebo po posledični okrepitvi prenosnega sistema, obstoječe proizvodnje in skladiščenja ter vloge plina v mešanicah energetskih virov, zlasti pri daljinskem ogrevanju, proizvodnji električne energije in dejavnostih industrijskih sektorjev, ter dejavnikov varnosti in kakovosti plina; (c) z izvajanjem različnih scenarijev izjemno velikega povpraševanja po plinu in motenj v oskrbi s plinom, ob upoštevanju preteklih dogodkov, verjetnosti, letnega časa, pogostosti in trajanja njihovega pojava ter ob oceni njihovih morebitnih posledic, kot so: (i) motnje v infrastrukturi, ki vplivajo na zanesljivost oskrbe s plinom, zlasti v infrastrukturi za prenos, skladiščih ali terminalih za UZP, vključno z največjo plinsko infrastrukturo, opredeljeno za izračun formule N – 1, in (ii) motnje v oskrbi s strani dobaviteljev iz tretjih držav ter, kadar je to primerno, geopolitična tveganja; (d) s prepoznavanjem medsebojnega vpliva in povezanosti tveganj med državami članicami v rizični skupini in z drugimi državami članicami ali drugimi rizičnimi skupinami, kot je primerno, vključno pri medsebojnih povezavah, čezmejni oskrbi, čezmejnem dostopu do skladišč in dvosmerne zmogljivosti; (e) ob upoštevanju tveganj v zvezi z nadzorom nad infrastrukturo, ki je pomembna za zanesljivost oskrbe s plinom do te mere, da lahko med drugim vključujejo tveganja premajhnega obsega naložb, onemogočanja diverzifikacije, zlorabe obstoječe infrastrukture ali kršitve prava Unije; (f) ob upoštevanju največje zmogljivosti medsebojne povezave na vsaki vstopni in izstopni točki na meji ter različne ravni napolnjenosti skladišč; ▼M2 (g) ob upoštevanju scenarijev dolgotrajnejše motnje enega samega vira oskrbe. ▼B

5. Skupne in nacionalne ocene tveganja se pripravijo v skladu z ustrezno predlogo iz Priloge IV ali V. Države članice lahko po potrebi vključijo dodatne informacije. Na Komisijo se prenese pooblastilo, da v skladu s členom 19 po posvetovanju s KSP sprejme delegirane akte za spremembo predlog iz prilog IV in V, da bi se upoštevale izkušnje, pridobljene z uporabo te uredbe, in da bi se zmanjšala upravna bremena držav članic.

6. Podjetja plinskega gospodarstva, industrijski odjemalci plina, zadevne organizacije, ki predstavljajo interese gospodinjstev in industrijskih odjemalcev plina, ter države članice in, če niso pristojni organi, nacionalni regulativni organi sodelujejo s pristojnimi organi in jim na zahtevo zagotovijo vse potrebne informacije za skupne in nacionalne ocene tveganja.

7. Države članice do 1. oktobra 2018 Komisiji priglasijo prvo skupno oceno tveganja, ki je dogovorjena med vsemi državami članicami v rizični skupini, ter nacionalne ocene tveganja. Ocene tveganja se vsaka štiri leta po tem posodabljajo, razen če so zaradi okoliščin potrebne pogostejše posodobitve. V ocenah tveganja je treba upoštevati doseženi napredek pri naložbah, potrebnih za doseganje infrastrukturnega standarda, opredeljenega v členu 5, in specifične težave, s katerimi se srečujejo posamezne države pri izvajanju novih alternativnih rešitev. Poleg tega morajo ocene tveganja temeljiti na izkušnjah, pridobljenih s simulacijo načrtov za izredne razmere iz člena 10(3).

Člen 8

Priprava načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere

1. Ukrepi za zagotavljanje zanesljivosti oskrbe s plinom, zajeti v načrtu preventivnih ukrepov in načrtu za izredne razmere, so jasno opredeljeni, pregledni, sorazmerni, nediskriminatorni in preverljivi, ne izkrivljajo neupravičeno konkurence ali učinkovitega delovanja notranjega trga plina ter ne ogrožajo zanesljivosti oskrbe s plinom drugih držav članic ali Unije.

2. Pristojni organ vsake države članice po posvetovanju s podjetji plinskega gospodarstva, zadevnimi organizacijami, ki predstavljajo interese gospodinjstev in industrijskih odjemalcev plina, vključno s proizvajalci električne energije, operaterji prenosnih sistemov za električno energijo in, če ni pristojni organ, nacionalnim regulativnim organom pripravijo: (a) v skladu s členom 9 oblikovan načrt preventivnih ukrepov, ki vključuje ukrepe, potrebne za odpravljanje ali ublažitev tveganj – vključno z učinki energetske učinkovitosti in ukrepi na strani povpraševanja -, ugotovljenih v skupnih in nacionalnih ocenah tveganja; (b) načrt za izredne razmere, ki vsebuje ukrepe za odpravo ali zmanjšanje vpliva motenj v oskrbi s plinom v skladu s členom 10.

3. Načrt preventivnih ukrepov in načrt za izredne razmere vsebujeta poglavje, ki se nanaša na regije, ali več poglavij, ki se nanašajo na regije, kadar država članica pripada različnim rizičnim skupinam, kot so opredeljene v Prilogi I.

Poglavja, ki se nanašajo na regije, oblikujejo skupaj vse države članice iz rizične skupine še pred vključitvijo v svoje nacionalne načrte. Komisija deluje kot spodbujevalec in tako omogoči, da se z vsemi poglavji, ki se nanašajo na regije, poveča zanesljivost oskrbe s plinom v Uniji ter da se ne pojavljajo neskladja in se odpravijo vse ovire za sodelovanje.

Poglavja, ki se nanašajo na regije, vključujejo ustrezne in učinkovite čezmejne ukrepe, tudi v zvezi z UZP, s katerimi se morajo strinjati države članice, ki izvajajo ukrepe in pripadajo isti ali različnim rizičnim skupinam, ki jih na podlagi simulacije iz člena 7(1) ter skupne ocene tveganja zadeva ukrep.

4. Pristojni organi KSP redno poročajo o napredku, doseženem pri pripravi in sprejetju načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere, zlasti poglavij, ki se nanašajo na regije. Pristojni organi se zlasti dogovorijo o mehanizmu sodelovanja pri pripravi načrta preventivnih ukrepov in načrta za izredne razmere, kamor spada tudi izmenjava osnutkov načrtov. KSP poročajo o takem dogovorjenem mehanizmu sodelovanja 16 mesecev pred iztekom roka za dogovor o teh načrtih in njihovih posodobitvah.

Komisija ima lahko podporno vlogo pri pripravi načrta preventivnih ukrepov in načrta za izredne razmere, zlasti pri vzpostavitvi mehanizma sodelovanja. Če pristojni organi v rizični skupini ne dosežejo dogovora o mehanizmu sodelovanja, ga za to rizično skupino predlaga Komisija. Zadevni pristojni organi se dogovorijo o mehanizmu sodelovanja za to rizično skupino in pri tem upoštevajo predlog Komisije. Pristojni organi poskrbijo za redno spremljanje izvajanja načrta preventivnih ukrepov in načrta za izredne razmere.

5. Načrt preventivnih ukrepov in načrt za izredne razmere se pripravita v skladu s predlogami iz prilog VI in VII. Na Komisijo se prenese pooblastilo, da v skladu s členom 19 po posvetovanju s KSP sprejme delegirane akte za spremembo predlog iz prilog VI in VII, da bi se upoštevale izkušnje, pridobljene z uporabo te uredbe, in da bi se zmanjšala upravna bremena držav članic.

6. Pristojni organi sosednjih držav članic se pravočasno posvetujejo zaradi usklajevanja njihovih načrtov preventivnih ukrepov in njihovih načrtov za izredne razmere.

Pristojni organi v vsaki rizični skupini si najpozneje pet mesecev pred rokom za predložitev načrtov izmenjajo osnutke načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere s predlogi za sodelovanje.

O končni različici poglavij, ki se nanašajo na regije, iz odstavka 3 se dogovorijo vse države članice iz rizične skupine. Načrti preventivnih ukrepov in načrti za izredne razmere vsebujejo tudi nacionalne ukrepe, ki so potrebni za izvajanje in uveljavljanje čezmejnih ukrepov v poglavjih, ki se nanašajo na regije.

7. Načrti preventivnih ukrepov in načrti za izredne razmere se objavijo in priglasijo Komisiji do 1. marca 2019. Komisija obvesti KSP o priglasitvi načrtov, ki jih objavi na spletnem mestu Komisije.

Komisija v štirih mesecih od priglasitve načrtov pristojnih organov načrte oceni in pri tem ustrezno upošteva stališče KSP.

8. Komisija izda mnenje pristojnemu organu s priporočilom, naj pregleda načrt preventivnih ukrepov ali načrt za izredne razmere, če velja eno ali več od naslednjega: (a) ni učinkovit pri blažitvi tveganj, ugotovljenih v oceni tveganja; (b) ni skladen z ocenjenimi scenariji tveganja ali načrti druge države članice ali rizične skupine; (c) ni skladen z zahtevo iz odstavka 1 glede neupravičenega izkrivljanja konkurence ali učinkovitega delovanja notranjega trga; (d) ni skladen z določbami te uredbe ali drugimi določbami prava Unije.

9. V treh mesecih po priglasitvi mnenja Komisije iz odstavka 8 zadevni pristojni organ priglasi spremenjeni načrt preventivnih ukrepov ali načrt za izredne razmere Komisiji ali Komisijo obvesti o razlogih, zaradi katerih se s priporočili ne strinja.

V primeru nestrinjanja glede elementov iz odstavka 8 lahko Komisija v štirih mesecih po odgovoru pristojnega organa svojo zahtevo umakne ali skliče sestanek s pristojnim organom in, kadar meni, da je potrebno, KSP, da bi se obravnavalo to vprašanje. Komisija predloži podrobne razloge za vsako zahtevano spremembo načrta preventivnih ukrepov ali načrta za izredne razmere. Zadevni pristojni organ v celoti upošteva podrobne razloge Komisije.

Po potrebi zadevni pristojni organ nemudoma spremeni in objavi spremenjeni načrt preventivnih ukrepov ali načrt za izredne razmere.

Kadar je končno stališče pristojnega organa drugačno od podrobne obrazložitve Komisije, ta pristojni organ v dveh mesecih od prejema podrobnih razlogov Komisije pripravi in objavi utemeljitev svojega stališča skupaj s svojim stališčem in podrobnimi razlogi Komisije.

10. Za netržne ukrepe, sprejete 1. novembra 2017 ali pozneje, se uporablja postopek iz člena 9(4), (6), (8) in (9).

11. Ohrani se zaupnost poslovno občutljivih informacij.

12. Načrti preventivnih ukrepov in načrti za izredne razmere, pripravljeni na podlagi Uredbe (EU) št. 994/2010, posodobljeni v skladu z navedeno uredbo, ostanejo v veljavi, dokler niso prvič uvedeni načrti preventivnih ukrepov in načrti za izredne razmere iz odstavka 1 tega člena.

Člen 9

Vsebina načrtov preventivnih ukrepov

1. Načrt preventivnih ukrepov zajema: (a) rezultate ocene tveganja in povzetek obravnavanih scenarijev iz točke (c) člena 7(4); (b) opredelitev zaščitenih odjemalcev in informacije iz drugega pododstavka člena 6(1); (c) ukrepe, količine in zmogljivost, ki so potrebni za izpolnitev infrastrukturnega standarda in standardov oskrbe s plinom, kot je določeno v členih 5 in 6, vključno, kadar je to primerno, do katere mere je mogoče z ukrepi na strani povpraševanja zadostno in pravočasno kompenzirati motnje v oskrbi s plinom iz člena 5(2), določitev posamezne največje plinske infrastrukture skupnega interesa v primeru uporabe člena 5(3), potrebne količine plina na kategorijo zaščitenih odjemalcev in na scenarij iz člena 6(1) ter vse povišane standarde oskrbe s plinom iz člena 6(2), vključno z morebitno utemeljitvijo izpolnjevanja pogojev iz člena 6(2) in opisom mehanizma za začasno zmanjšanje vsakega morebitnega povišanega standarda oskrbe s plinom ali dodatne obveznosti v skladu s členom 11(3); (d) obveznosti, ki jih imajo podjetja plinskega gospodarstva, po potrebi tudi elektroenergetska podjetja, in drugi ustrezni organi, ki bi verjetno lahko imele učinek na zanesljivost oskrbe s plinom, kot je obveznost za varno delovanje plinskega sistema; (e) druge preventivne ukrepe za obravnavo tveganj, ugotovljenih v oceni tveganja, kot so ukrepi, ki se nanašajo na potrebo po okrepitvi medsebojnih povezav med sosednjimi državami članicami, nadaljnje izboljšanje energetske učinkovitosti, zmanjšanje povpraševanja po plinu ter možnost za diverzifikacijo plinskih poti in virov oskrbe s plinom, pa tudi uporabo obstoječih skladiščnih zmogljivosti in zmogljivosti za UZP na regionalni ravni, če je to ustrezno, da bi se čim bolj vzdrževala oskrba vseh odjemalcev s plinom; (f) informacije o ekonomskem vplivu, učinkovitosti in uspešnosti ukrepov, zajetih v načrtu, vključno z obveznostmi iz točke (k); (g) opis učinkov ukrepov, zajetih v načrtu o delovanju notranjega energetskega trga in nacionalnih trgov, vključno z obveznostmi iz točke (k); (h) opis učinka ukrepov na okolje in odjemalce; (i) mehanizme, ki se uporabljajo za sodelovanje z drugimi državami članicami, vključno z mehanizmi za pripravo in izvajanje načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere; (j) informacije o obstoječih in prihodnjih medsebojnih povezavah in infrastrukturi, vključno s tistimi, ki omogočajo dostop do notranjega trga Unije, o čezmejnih pretokih, čezmejnem dostopu do skladišč in obratov za UZP ter dvosmerni zmogljivosti, zlasti v izrednih razmerah; (k) informacije o vseh obveznostih javnih služb, povezanih z zanesljivostjo oskrbe s plinom.

Izključijo se lahko kritične informacije, ki se nanašajo na točke (a), (c) in (d) prvega pododstavka, ki bi v primeru njihovega razkritja ogrozile zanesljivost oskrbe s plinom.

2. V načrtu preventivnih ukrepov, zlasti pri ukrepih za izpolnjevanje infrastrukturnega standarda iz člena 5, se upošteva desetletni načrt za razvoj omrežja za celotno Unijo, ki ga izdela ENTSO-G v skladu s členom 8(10) Uredbe (ES) št. 715/2009.

3. Načrt preventivnih ukrepov temelji zlasti na tržnih ukrepih in ne obremenjuje neupravičeno podjetij plinskega gospodarstva oziroma nima negativnega učinka na delovanje notranjega trga plina.

4. Države članice in zlasti njihovi pristojni organi zagotovijo, da so vsi preventivni netržni ukrepi, kot so ukrepi iz Priloge VIII, ki se sprejmejo 1. novembra 2017 ali pozneje, ne glede na to, ali so del načrta preventivnih ukrepov ali sprejeti naknadno, skladni z merili iz prvega pododstavka člena 6(2).

5. Pristojni organ objavi vsak ukrep iz odstavka 4, ki še ni bil vključen v načrt preventivnih ukrepov, in Komisiji priglasi opis vsakega takega ukrepa in njegovega učinka na nacionalni trg plina, kolikor je mogoče pa tudi na trge plina drugih držav članic.

6. Če Komisija ni prepričana, ali ukrep iz odstavka 4 tega člena izpolnjuje merila iz prvega pododstavka člena 6(2), od zadevne države članice zahteva priglasitev ocene učinka.

7. Ocena učinka iz odstavka 6 zajema vsaj naslednje: (a) potencialni vpliv na razvoj nacionalnega trga plina in konkurenčnost na nacionalni ravni; (b) potencialni vpliv na notranji trg plina; (c) potencialni vpliv na zanesljivost oskrbe s plinom sosednjih držav članic, zlasti za tiste ukrepe, ki bi lahko zmanjšali likvidnost na regionalnih trgih ali omejili pretoke v sosednje države članice; (d) stroške in koristi, ki se ocenijo na podlagi alternativnih tržnih ukrepov; (e) oceno nujnosti in sorazmernosti v primerjavi z možnimi tržnimi ukrepi; (f) presojo, ali ukrep zagotavlja enake možnosti za vse udeležence na trgu; (g) strategijo postopnega opuščanja, pričakovano trajanje predvidenega ukrepa in ustrezen časovni načrt pregleda.

Analizo iz točk (a) in (b) opravi nacionalni regulativni organ. Oceno učinka objavi pristojni organ in jo priglasi Komisiji.

8. Kadar na podlagi ocene učinka Komisija meni, da bi lahko ukrep ogrožal zanesljivost oskrbe s plinom drugih držav članic ali Unije, v štirih mesecih od priglasitve ocene učinka sprejme odločitev, s katero zahteva v potrebnem obsegu spremembo ali umik ukrepa.

Sprejeti ukrep začne veljati šele, ko ga odobri Komisija ali je bil spremenjen v skladu z odločitvijo Komisije.

Štirimesečni rok začne teči dan po prejemu popolne priglasitve. Štirimesečni rok se lahko s soglasjem obeh, Komisije in pristojnega organa, podaljša.

9. Kadar na podlagi ocene učinka Komisija meni, da ukrep ne izpolnjuje drugih meril iz prvega odstavka člena 6(2), lahko v štirih mesecih od priglasitve ocene učinka izda mnenje. Uporablja se postopek iz člena 8(8) in (9).

Štirimesečni rok začne teči dan po prejemu popolne priglasitve. Štirimesečni rok se lahko s soglasjem obeh, Komisije in pristojnega organa, podaljša.

10. Člen 8(9) se uporablja za vsak ukrep, za katerega veljajo odstavki 6 do 9 tega člena.

11. Načrt preventivnih ukrepov se posodobi vsaka štiri leta po 1. marcu 2019 ali bolj pogosto, če to zahtevajo okoliščine ali Komisija. V posodobljenem načrtu se upoštevajo posodobljena ocena tveganja in rezultati preverjanj, opravljenih v skladu s členom 10(3). Za posodobljeni načrt se uporablja člen 8.

Člen 10

Vsebina načrtov za izredne razmere

1. Načrt za izredne razmere: (a) temelji na stopnjah krize iz odstavka 11(1); (b) določa vlogo in odgovornost podjetij plinskega gospodarstva in po potrebi operaterjev prenosnih sistemov za električno energijo ter industrijskih odjemalcev plina, vključno z zadevnimi proizvajalci električne energije, ob upoštevanju različnega obsega njihove prizadetosti v primeru motenj v oskrbi s plinom, ter njihovo sodelovanje s pristojnimi organi in, kadar je primerno, z nacionalnimi regulativnimi organi na vsaki stopnji krize iz člena 11(1); (c) določa vlogo in odgovornosti pristojnih organov in drugih organov, ki so jim bile dodeljene naloge iz člena 3(2) na vsaki stopnji krize iz člena 11(1); (d) zagotovi, da imajo podjetja plinskega gospodarstva ter industrijski odjemalci plina, vključno z zadevnimi proizvajalci električne energije, dovolj priložnosti, da se odzovejo na stopnje krize iz člena 11(1); (e) po potrebi opredeli ukrepe in dejavnosti za ublažitev potencialnega vpliva motenj v oskrbi s plinom na daljinsko ogrevanje in na oskrbo z električno energijo, proizvedeno iz plina, vključno s celostno obravnavo delovanja energetskega sistema v sektorju električne energije in plina, kadar je ustrezno; (f) podrobno določa postopke in ukrepe, ki jih je treba izpeljati na stopnjah krize iz člena 11(1), vključno z ustreznimi shemami informacijskih tokov; (g) določa kriznega upravitelja in njegovo vlogo; (h) ugotavlja prispevek tržnih ukrepov pri obvladovanju razmer na stopnji pripravljenosti in ublažitvi razmer na stopnji izrednih razmer; (i) ugotavlja prispevek netržnih ukrepov, ki se načrtujejo ali izvajajo za stopnjo izrednih razmer, in ocenjuje, v kolikšni meri je uporaba takih netržnih ukrepov potrebna za obvladovanje krize. Ocenijo se učinki netržnih ukrepov in opredelijo postopki za njihovo izvajanje. Netržni ukrepi se uporabijo samo, ko zgolj s tržnimi mehanizmi ni več mogoče zagotavljati oskrbe, zlasti zaščitenih odjemalcev, ali za uporabo člena 13; (j) opisuje mehanizme, uporabljene za sodelovanje z drugimi državami članicami za stopnje krize iz člena 11(1) in dogovore o izmenjavi informacij med pristojnimi organi; (k) podrobno določa obveznosti poročanja za podjetja plinskega gospodarstva in po potrebi elektroenergetska podjetja na stopnji pripravljenosti in stopnji izrednih razmer; (l) opisuje obstoječo tehnično ali pravno ureditev, s katero se nezaščitenim odjemalcem, ki so priključeni na distribucijsko ali prenosno omrežje za plin, prepreči neupravičena poraba plina; (m) opisuje obstoječe tehnične, pravne in finančne dogovore za uporabo solidarnostnih obveznosti iz člena 13; (n) oceni količino plina, ki bi jo lahko porabili solidarnostno zaščiteni odjemalci, pri čemer se upoštevajo vsaj primeri, opisani v členu 6(1); (o) določa seznam predhodno opredeljenih ukrepov za zagotovitev plina v primeru izrednih razmer, vključno s poslovnimi sporazumi med stranmi, udeleženimi v takšnih ukrepih, in mehanizmi nadomestil za podjetja plinskega gospodarstva, kadar je ustrezno, ob upoštevanju zaupnosti občutljivih podatkov. Takšni ukrepi lahko obsegajo čezmejne sporazume med državami članicami in/ali podjetji plinskega gospodarstva.

Za preprečitev neupravičene porabe plina v izrednih razmerah iz točke (l) prvega pododstavka, ali med uporabo ukrepov iz člena 11(3) in člena 13, pristojni organ zadevne države članice obvesti nezaščitene odjemalce, da morajo ustaviti ali zmanjšati porabo plina, pri čemer ne smejo nastati tehnično nevarne razmere.

2. Načrt za izredne razmere se posodobi vsaka štiri leta po 1. marcu 2019 ali pogosteje, če to zahtevajo okoliščine ali Komisija. Posodobljeni načrt upošteva posodobljeno oceno tveganja in rezultate preverjanj, opravljenih v skladu z odstavkom 3 tega člena. Za posodobljeni načrt se uporablja člen 8(4) do (11).

3. Ukrepi, dejavnosti in postopki iz načrta za izredne razmere se preverijo vsaj enkrat med njegovimi rednimi štiriletnimi posodobitvami iz odstavka 2. Pristojni organ za preverjanje načrta za izredne razmere simulira scenarije z visokim in srednjim učinkom ter odzive v realnem času v skladu s tem načrtom za izredne razmere. Pristojni organ rezultate preverjanj predloži KSP.

4. Načrt za izredne razmere v primeru izrednih razmer zagotavlja ohranitev čezmejnega dostopa do infrastrukture v skladu z Uredbo (ES) št. 715/2009, kolikor je to tehnično in varnostno izvedljivo, in ne uvaja kakršnega koli ukrepa, ki neupravičeno omejuje pretok plina čez mejo.

Člen 11

Razglasitev krize

1. Obstajajo naslednje tri stopnje krize: (a) stopnja zgodnjega opozarjanja (v nadaljnjem besedilu: zgodnje opozarjanje): kadar so na voljo konkretne, resne in zanesljive informacije, da lahko nastopi dogodek, zaradi katerega bi se lahko znatno poslabšalo stanje oskrbe s plinom in zaradi katerega bi lahko bila uvedena stopnja pripravljenosti ali stopnja izrednih razmer; stopnja zgodnjega opozarjanja se lahko aktivira z mehanizmom za zgodnje opozarjanje; (b) stopnja pripravljenosti (v nadaljnjem besedilu: pripravljenost): kadar pride do motenj v oskrbi s plinom ali izjemno velikega povpraševanju po plinu, zaradi česar se znatno poslabša stanje oskrbe s plinom, vendar trg še lahko obvlada te motnje ali povpraševanje brez uporabe netržnih ukrepov; (c) stopnja izrednih razmer (v nadaljnjem besedilu: izredne razmere): kadar pride do izjemno velikega povpraševanja po plinu, večjih motenj v oskrbi s plinom ali drugega znatnega poslabšanja stanja oskrbe s plinom ter so bili izvedeni vsi zadevni tržni ukrepi, vendar oskrba s plinom ne more zadostiti preostalemu povpraševanju po plinu, tako da je treba dodatno uvesti netržne ukrepe, zlasti da se zagotovi oskrba zaščitenih odjemalcev s plinom v skladu s členom 6.

2. Ko pristojni organ razglasi eno od stopenj krize iz odstavka 1, o tem takoj obvesti Komisijo in pristojne organe držav članic, s katerimi je država članica tega pristojnega organa neposredno povezana, ter jim sporoči vse potrebne informacije, zlasti o ukrepih, ki jih namerava sprejeti. V primeru izrednih razmer, v katerih bi bilo treba za pomoč zaprositi Unijo in države članice, pristojni organ zadevne države članice nemudoma obvesti Center Komisije za usklajevanje nujnega odziva (ERCC).

3. Kadar država članica razglasi izredne razmere in sporoči, da je potrebno čezmejno ukrepanje, se vsak povišani standard oskrbe s plinom ali dodatna obveznost iz člena 6(2), uvedena za podjetja plinskega gospodarstva v drugih državah članicah iz iste rizične skupine, začasno zniža na raven, določeno v členu 6(1).

Obveznosti iz prvega pododstavka tega odstavka se prenehajo uporabljati takoj po tem, ko pristojni organ razglasi konec izrednih razmer ali ko Komisija v skladu s prvim pododstavkom odstavka 8 ugotovi, da razglasitev izrednih razmer ni upravičena ali ni več upravičena.

4. Ko pristojni organ razglasi izredne razmere, sprejme predhodno opredeljene ukrepe, kot so določeni v njegovem načrtu za izredne razmere, in takoj obvesti Komisijo, pristojne organe iz rizične skupine in pristojne organe držav članic, s katerimi je država članica tega pristojnega organa neposredno povezana, zlasti o ukrepih, ki jih namerava sprejeti. V ustrezno utemeljenih izjemnih okoliščinah lahko pristojni organ sprejme ukrepe, ki odstopajo od načrta za izredne razmere. Pristojni organ takoj obvesti Komisijo in pristojne organe iz svoje rizične skupine iz Priloge I, ter pristojne organe držav članic, s katerimi je država članica tega pristojnega organa neposredno povezana, o vseh takih ukrepih ter utemelji odstopanje.

5. Kadar se v sosednji državi članici razglasijo izredne razmere, operater prenosnega sistema zagotovi, da ima zmogljivost na povezovalnih točkah s to državo članico, ne glede na to, ali gre za stalno ali prekinljivo zmogljivost, in ne glede na to, ali je bila rezervirana pred ali med izrednimi razmerami, prednost pred konkurenčno zmogljivostjo na izstopnih točkah proti skladiščem. Uporabnik sistema prednostne zmogljivosti uporabniku sistema zagotovljene zmogljivosti takoj plača pravično nadomestilo za finančno izgubo, nastalo zaradi prednostne razvrstitve, kar vključuje ustrezno povračilo stroškov prekinitve zagotovljene zmogljivosti. Postopek za ugotavljanje in plačilo nadomestila ne vpliva na uveljavitev pravila glede prednosti.

6. Države članice, zlasti pa pristojni organi, zagotovijo, da: (a) niso uvedeni ukrepi, ki bi kadar koli neupravičeno omejili pretok plina znotraj notranjega trga; (b) niso uvedeni ukrepi, ki bi lahko resno ogrozili stanje oskrbe s plinom v drugi državi članici, in (c) se ohrani možnost čezmejnega dostopa do infrastrukture v skladu z Uredbo (ES) št. 715/2009, kolikor je to tehnično in varnostno izvedljivo, v skladu z načrtom za izredne razmere.

7. Država članica se lahko v izrednih razmerah in iz utemeljenih razlogov na zahtevo zadevnega operaterja prenosnega sistema za električno energijo ali plin odloči, da bo pred oskrbo določenih kategorij zaščitenih odjemalcev s plinom zagotovila prednostno oskrbo določenih kritičnih plinskih elektrarn s plinom, če bi lahko zaradi pomanjkljive oskrbe takšnih kritičnih plinskih elektrarn s plinom: (a) nastala velika škoda pri delovanju električnega sistema ali (b) če bi to oviralo proizvodnjo in/ali transport plina.

Države članice vsak tak ukrep pripravijo na podlagi ocene tveganja.

Kritične plinske elektrarne iz prvega pododstavka se skupaj z morebitnimi količinami plina, ki bi bile del takega ukrepa, jasno opredelijo in se vključijo v poglavja nacionalnih načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere, ki se nanašajo na regije. Opredelijo se v tesnem sodelovanju z operaterji prenosnih sistemov za električno energijo in plin zadevne države članice.

8. Komisija čim prej, v vsakem primeru pa v petih dneh po prejemu informacij iz odstavka 2 od pristojnega organa, preveri, ali je razglasitev izrednih razmer upravičena v skladu s točko (c) odstavka 1 ter ali sprejeti ukrepi čim bolj ustrezajo tistim iz načrta za izredne razmere, podjetjem plinskega gospodarstva ne nalagajo nepotrebnega bremena in so v skladu z odstavkom 6. Komisija lahko na zahtevo drugega pristojnega organa, podjetij plinskega gospodarstva ali na lastno pobudo od pristojnega organa zahteva, da ukrepe spremeni, če so v nasprotju s pogoji iz prvega stavka tega odstavka. Komisija lahko od pristojnega organa tudi zahteva, da razglasi konec izrednih razmer, kadar ugotovi, da razglasitev izrednih razmer ni upravičena ali ni več upravičena v skladu s točko (c) odstavka 1.

Pristojni organ v treh dneh po priglasitvi zahteve Komisije ukrepe spremeni in spremembe priglasi Komisiji ali pa Komisijo obvesti o razlogih, zaradi katerih se z zahtevo ne strinja. V slednjem primeru lahko Komisija v treh dneh po tem, ko je bila obveščena, svojo zahtevo spremeni ali umakne ali z namenom obravnave tega vprašanja skliče sestanek s pristojnim organom ali, kadar je ustrezno, s pristojnimi organi ali, kadar meni, da je potrebno, s KSP. Komisija predloži podrobne razloge za vsako zahtevano spremembo ukrepa. Pristojni organ v celoti upošteva stališče Komisije. Kadar se končna odločitev pristojnega organa razlikuje od stališča Komisije, pristojni organ predloži razloge za takšno odločitev.

9. Ko pristojni organ razglasi konec ene od stopenj krize iz odstavka 1, o tem obvesti Komisijo in pristojne organe držav članic, s katerimi je država članica tega pristojnega organa neposredno povezana.

Člen 12

Odzivi v izrednih razmerah na regionalni ravni in ravni Unije

1. Komisija lahko razglasi izredne razmere na regionalni ravni ali ravni Unije na zahtevo pristojnega organa, ki je razglasil izredne razmere, in po preverjanjih v skladu s členom 11(8).

Komisija razglasi izredne razmere na regionalni ravni ali ravni Unije na zahtevo vsaj dveh pristojnih organov, ki sta razglasila izredne razmere, po preverjanjih v skladu s členom 11(8) in kadar so razlogi za take izredne razmere med seboj povezani.

V vsakem primeru Komisija, ko razglasi izredne razmere na regionalni ravni ali ravni Unije, s sredstvi komunikacije, ki so najprimernejši za stanje, zbere stališča in ustrezno upošteva vse zadevne informacije drugih pristojnih organov. Ko Komisija na podlagi ocene odloči, da ni več upravičenih razlogov za izredne razmere na regionalni ravni ali ravni Unije, razglasi konec izrednih razmer na regionalni ravni ali ravni Unije ter odločitev obrazloži in o njej obvesti Svet.

2. Takoj, ko Komisija razglasi izredne razmere na regionalni ravni ali ravni Unije, skliče sestanek KSP.

3. V izrednih razmerah na regionalni ravni ali ravni Unije Komisija usklajuje ukrepe pristojnih organov, pri čemer v celoti upošteva ustrezne informacije s posvetovanja s KSP in rezultate tega posvetovanja. Komisija zlasti: (a) zagotavlja izmenjavo informacij; (b) zagotavlja doslednost in učinkovitost ukrepov na ravni držav članic in regionalni ravni glede na raven Unije; (c) usklajuje ukrepe v zvezi s tretjimi državami.

4. Komisija lahko skliče skupino za krizno upravljanje, ki jo sestavljajo krizni upravitelji iz točke (g) člena 10(1) iz držav članic, ki jih zadevajo izredne razmere. Komisija lahko v soglasju s kriznimi upravitelji k sodelovanju povabi druge zadevne deležnike. Komisija zagotovi, da je KSP redno obveščena o delu, ki ga opravlja skupina za krizno upravljanje.

5. Države članice, zlasti pa pristojni organi, zagotovijo, da: (a) niso uvedeni ukrepi, ki bi kadar koli neupravičeno omejili pretok plina znotraj notranjega trga, zlasti pretok plina do prizadetih trgov; (b) niso uvedeni ukrepi, ki bi lahko resno ogrozili stanje oskrbe s plinom v drugi državi članici, in (c) se ohrani možnost čezmejnega dostopa do infrastrukture v skladu z Uredbo (ES) št. 715/2009, kolikor je to tehnično in varnostno izvedljivo, v skladu z načrtom za izredne razmere.

6. Kadar Komisija na zahtevo pristojnega organa ali podjetja plinskega gospodarstva ali na lastno pobudo oceni, da je v primeru izrednih razmer na regionalni ravni ali ravni Unije ukrep države članice ali pristojnega organa oziroma ravnanje podjetja plinskega gospodarstva v nasprotju z odstavkom 5, od te države članice ali pristojnega organa zahteva, naj ukrep spremeni ali sprejme ukrep, ki bo zagotovil skladnost z odstavkom 5, ter jo obvesti o razlogih za to. Pri tem je treba ustrezno upoštevati potrebo po nenehnem varnem delovanju plinskega sistema.

Država članica ali pristojni organ v treh dneh po prejemu obvestila o zahtevi Komisije spremeni svoj ukrep in o tem obvesti Komisijo ali pa Komisijo obvesti o razlogih, zaradi katerih se z zahtevo ne strinja. V slednjem primeru lahko Komisija v treh dneh po tem, je bila obveščena, svojo zahtevo spremeni ali umakne ali za obravnavo tega vprašanja skliče sestanek z državo članico ali pristojnim organom in, kadar meni, da je potrebno, s KSP. Komisija predloži podrobne razloge za vsako zahtevano spremembo ukrepa. Država članica ali pristojni organ v celoti upošteva stališče Komisije. Kadar se končna odločitev pristojnega organa ali države članice razlikuje od stališča Komisije, pristojni organ ali država članica predloži razloge za takšno odločitev.

7. Komisija po posvetovanju s KSP vzpostavi stalni seznam rezervnih članov delovne skupine za spremljanje, ki jo sestavljajo strokovnjaki industrije in predstavniki Komisije. Delovna skupina za spremljanje lahko po potrebi deluje zunaj Unije ter v sodelovanju s tretjimi državami dobaviteljicami in tranzitnimi tretjimi državami spremlja pretok plina v Unijo in poroča o njem.

8. Pristojni organ ERCC Komisije zagotovi vse podatke o vsaki potrebi po pomoči. ERCC oceni splošno stanje in svetuje o pomoči, ki jo je treba zagotoviti najbolj prizadetim državam članicam in, kadar je primerno, tretjim državam.

Člen 13

Solidarnostna pomoč

1. Če država članica zaprosi za uporabo solidarnostnega ukrepa na podlagi tega člena, potem država članica, ki je neposredno povezana z državo članico, ki je zaprosila za uporabo solidarnostnega ukrepa, ali, kadar država članica tako določi, njen pristojni organ, operater prenosnega sistema ali operater distribucijskega sistema sprejme potrebne ukrepe – ne da bi pri tem ustvarjali nevarne razmere, kolikor je to mogoče – s katerimi zagotovi, da se oskrba s plinom za odjemalce, ki niso solidarnostno zaščiteni odjemalci na njegovem ozemlju, v potrebnem obsegu zmanjša ali se ne nadaljuje, in sicer tako dolgo, dokler oskrba solidarnostno zaščitenih odjemalcev s plinom v državi članici, ki je zaprosila za uporabo solidarnostnega ukrepa, ni zadovoljiva. Država članica, ki je zaprosila za uporabo solidarnostnega ukrepa, zagotovi, da je ustrezna količina plina dejansko dobavljena solidarnostno zaščitenim odjemalcem na njenem ozemlju.

V izjemnih okoliščinah in na podlagi ustrezno utemeljene zahteve, ki jo zadevni operater prenosnega sistema za električno energijo ali sistema za zemeljski plin naslovi na svoj pristojni organ, se lahko nadaljuje oskrba nekaterih ključnih plinskih elektrarn, kot so opredeljene v skladu s členom 11(7), v državi članici, ki zagotavlja solidarnostno pomoč, če bi prenehanje oskrbe takšnih elektrarn povzročilo veliko škodo v delovanju sistema električne energije ali oviralo proizvodnjo in/ali transport plina.

2. Država članica zagotovi solidarnostno pomoč tudi drugi državi članici, s katero je povezana prek tretje države, razen če je pretok prek tretje države omejen. Takšna razširitev ukrepa se izvaja na podlagi medsebojnega dogovora zadevnih držav članic, ki po potrebi vključujejo tretjo državo, s katero so povezane.

3. Solidarnostni ukrep se uporabi kot zadnje sredstvo in samo, če država članica, ki je zaprosila za uporabo solidarnostnega ukrepa: (a) kljub uporabi ukrepa iz člena 11(3) ni mogla pokriti primanjkljaja v oskrbi solidarnostno zaščitenih odjemalcev s plinom; (b) je že uporabila vse tržne ukrepe in vse ukrepe, opredeljene v njenem načrtu za izredne razmere; (c) naslovi izrecno prošnjo na Komisijo in pristojne organe vseh držav članic, s katerimi je povezana neposredno ali, v skladu z odstavkom 2, prek tretje države, ter priloži opis izvedenih ukrepov iz točke (b) tega odstavka; (d) se zaveže, da bo državi članici, ki zagotavlja solidarnostno pomoč, plačala pravično in takojšnje nadomestilo v skladu z odstavkom 8.

4. Če bi lahko solidarnostno pomoč državi članici, ki je zaprosila za solidarnostno pomoč, zagotovila več kot ena država članica, potem država članica, ki je zaprosila za solidarnostno pomoč, po posvetovanju z vsemi državami članicami, ki so zaprošene za zagotovitev solidarnostne pomoči, poišče najugodnejšo ponudbo, in sicer na podlagi stroškov, hitrosti dobave, zanesljivosti in diverzifikacije oskrbe s plinom. Zadevne države članice dajo takšne ponudbe na podlagi prostovoljnih ukrepov na strani povpraševanja v čim večji meri in za čim več časa, šele nato lahko uporabijo netržne ukrepe.

5. Kadar se izkaže, da tržni ukrepi ne zadostujejo, da bi država članica, ki zagotavlja solidarnostno pomoč, odpravila primanjkljaj v oskrbi s plinom solidarnostno zaščitenih odjemalcev v državi članici, ki je zaprosila za uporabo solidarnostnega ukrepa, lahko država članica, ki zagotavlja solidarnostno pomoč, uvede netržne ukrepe za izpolnitev obveznosti iz odstavkov 1 in 2.

6. Pristojni organ države članice, ki je zaprosila za solidarnostno pomoč, takoj obvesti Komisijo in pristojne organe držav članic, ki zagotavljajo solidarnostno pomoč, ko je oskrba solidarnostno zaščitenih odjemalcev s plinom na ozemlju te države članice zagotovljena ali kadar so obveznosti iz odstavkov 1 in 2 zmanjšane glede na njene potrebe ali pa kadar so prekinjene na zahtevo države članice, ki prejme solidarnostno pomoč.

7. Obveznosti iz odstavkov 1 in 2 se uporabljajo v mejah tehnične varnosti in zanesljivega delovanja plinskega sistema države članice, ki zagotavlja solidarnostno pomoč, in največje možne izvozne zmogljivosti prek medsebojnih povezav infrastrukture zadevne države članice, ki vodijo proti državi članici, ki je zaprosila za solidarnostno pomoč. Takšne okoliščine, zlasti tiste, pod katerimi bo trg zagotovil dobavo v mejah največje zmogljivosti medsebojnih povezav, so lahko navedene v tehničnih, pravnih in finančnih dogovorih.

8. Solidarnostna pomoč v skladu s to uredbo se zagotavlja na podlagi nadomestila. Država članica, ki zaprosi za solidarnostno pomoč, takoj plača pravično nadomestilo ali zagotovi njegovo takojšnje plačilo državi članici, ki zagotavlja solidarnostno pomoč. Tako pravično nadomestilo zajema vsaj: (a) plin, dobavljen na ozemlje države članice, ki je zaprosila za solidarnostno pomoč; (b) vse druge ustrezne in razumne stroške, ki so nastali pri zagotavljanju solidarnostne pomoči, med drugim po potrebi tudi tiste morebitne stroške takšnih ukrepov, ki so bili določeni vnaprej; (c) povračilo vseh nadomestil, ki izhajajo iz sodnih postopkov, postopkov arbitraže ali podobnih postopkov in poravnav ter stroškov, povezanih s takšnimi postopki, v katere je vključena država članica, ki zagotavlja solidarnostno pomoč subjektom, vključenim v takšno zagotavljanje solidarnostne pomoči.

Pravično nadomestilo iz prvega pododstavka med drugim vključuje vse razumne stroške, ki jih ima država članica, ki zagotavlja solidarnostno pomoč, zaradi obveznosti plačila nadomestila na podlagi temeljnih pravic, ki jih zagotavlja pravo Unije, in na podlagi veljavnih mednarodnih obveznosti pri izvajanju tega člena, pa tudi nadaljnje razumne stroške, ki nastanejo zaradi plačila nadomestila v skladu z nacionalnimi predpisi o nadomestilu.

Države članice do 1. decembra 2018 sprejmejo potrebne ukrepe – zlasti tehnične, pravne in finančne dogovore v skladu z odstavkom 10 – za izvajanje prvega in drugega pododstavka tega odstavka. Taki ukrepi lahko določajo praktične podrobnosti v zvezi s takojšnjim plačilom.

9. Države članice zagotovijo, da se določbe tega člena izvedejo v skladu s Pogodbama, Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in veljavnimi mednarodnimi obveznostmi. V ta namen sprejmejo potrebne ukrepe.

10. Države članice do 1. decembra 2018 sprejmejo potrebne ukrepe, vključno s tistimi, dogovorjenimi v tehničnih, pravnih in finančnih dogovorih, da zagotovijo oskrbo s solidarnostno zaščitenih odjemalcev s plinom v državi članici, ki je zaprosila za uporabo solidarnostnega ukrepa v skladu z odstavkoma 1 in 2. O tehničnih, pravnih in finančnih dogovorih se dogovorijo države članice, ki so med seboj povezane neposredno ali – v skladu z odstavkom 2 – prek tretje države, in te dogovore opišejo v svojih načrtih za izredne razmere. Takšni dogovori lahko med drugim vključujejo naslednje elemente: (a) operativno varnost omrežij; (b) cene plina, ki se uporabijo, in/ali metodologijo za njihovo določanje, pri čemer je treba upoštevati učinek na delovanje trga; (c) uporabo medsebojnih povezav, vključno z dvosmerno zmogljivostjo in podzemnim skladiščenjem plina; (d) količine plina ali metodologijo za njihovo določanje; (e) kategorije stroškov, ki morajo biti zajeti v pravičnem in takojšnjem nadomestilu, ki lahko vključuje odškodnino zaradi zmanjšanja dobave industriji; (f) navedbo načina izračuna pravičnega nadomestila.

Finančni dogovori, ki jih države članice sklenejo, preden zaprosijo za solidarnostno pomoč, vključujejo določbe, ki omogočajo izračun pravičnega nadomestila za vsaj vse ustrezne in razumne stroške, ki nastanejo pri zagotavljanju solidarnostne pomoči, in obvezo, da bo to nadomestilo izplačano.

Vsi mehanizmi nadomestil vključujejo spodbude za iskanje tržno usmerjenih rešitev, kot so dražbe in mehanizmi za odziv na povpraševanje. Ne smejo ustvarjati sprevrženih spodbud, tudi v finančnem smislu, ki bi omogočale akterjem na trgu, da preložijo svoje delovanje na pozneje, ko se bodo uporabljali netržni ukrepi. Vsi mehanizmi nadomestil ali vsaj njihov povzetek se vključijo v načrte za izredne razmere.

11. Dokler lahko država članica s svojo proizvodnjo zagotavlja oskrbo svojih solidarnostno zaščitenih odjemalcev s plinom, je v tem obsegu izvzeta iz obveznosti za sklepanje tehničnih, pravnih in finančnih dogovorov z državami članicami, s katerimi je povezana neposredno ali – v skladu z odstavkom 2 – prek tretje države, za namene prejemanja solidarnostne pomoči. Taka izjema ne vpliva na obveznost zadevne države članice, da zagotovi solidarnostno pomoč drugi državi članici na podlagi tega člena.

12. Komisija do 1. decembra 2017 in po posvetovanju s KSP določi pravno nezavezujoče smernice za ključne elemente tehničnih, pravnih in finančnih dogovorov, zlasti glede praktične uporabe elementov iz odstavkov 8 in 10.

13. Kadar države članice do 1. oktobra 2018 ne dosežejo soglasja glede tehničnih, pravnih in finančnih dogovorov, lahko Komisija po posvetovanju z zadevnimi pristojnimi organi predlaga okvir za takšne ukrepe, v katerem določi potrebna načela za zagotovitev njihove operativnosti; ta okvir temelji na smernicah Komisije iz odstavka 12. Države članice dokončno oblikujejo dogovore do 1. decembra 2018 in pri tem čim bolj upoštevajo predlog Komisije.

14. Če državam članicam ne uspe doseči soglasja ali dokončno oblikovati tehničnih, pravnih in finančnih dogovorov, to ne vpliva na uporabo tega člena. V takšnem primeru se zadevne države članice dogovorijo o potrebnih ad hoc ukrepih, država članica, ki je zaprosila za solidarnostno pomoč, pa sprejme zavezo v skladu s točko (d) odstavka 3.

15. Obveznosti iz odstavkov 1 in 2 tega člena se prenehajo uporabljati takoj po tem, ko je razglašen konec izrednih razmer ali ko Komisija ugotovi, v skladu s prvim pododstavkom člena 11(8), da razglasitev izrednih razmer ni upravičena ali ni več upravičena.

16. Kadar Unija utrpi stroške zaradi kakršne koli odgovornosti – razen za nezakonita dejanja ali nezakonito ravnanje v skladu z drugim odstavkom člena 340 PDEU – v zvezi z ukrepi, ki jih morajo države članice sprejeti na podlagi tega člena, ji te stroške povrne država članica, ki prejme solidarnostno pomoč.

Člen 14

Izmenjava informacij

1. Kadar je država članica razglasila eno izmed stopenj krize iz člena 11(1), dajo zadevna podjetja plinskega gospodarstva pristojnemu organu zadevne države članice dnevno na voljo predvsem naslednje informacije: (a) dnevne napovedi o povpraševanju po plinu in oskrbi s plinom za naslednje tri dni v milijonih kubičnih metrov na dan (mcm/d); (b) dnevni pretok plina na vseh čezmejnih vstopnih in izstopnih točkah ter na vseh točkah, ki proizvodni obrat, skladišče ali terminal za UZP povezujejo z omrežjem, v milijonih kubičnih metrov na dan (mcm/d); (c) obdobje, izraženo v dnevih, v katerem je predvidoma mogoče zagotoviti oskrbo zaščitenih odjemalcev s plinom.

2. V primeru izrednih razmer na regionalni ravni ali ravni Unije lahko Komisija od pristojnega organa iz odstavka 1 zahteva, naj ji nemudoma zagotovi vsaj: (a) informacije iz odstavka 1; (b) informacije o ukrepih, ki jih pristojni organ namerava izvesti in tistih, ki jih je že izvedel za ublažitev izrednih razmer, ter informacije o njihovi učinkovitosti; (c) zahteve po dodatnih ukrepih, ki naj jih izvedejo drugi pristojni organi; (d) ukrepe, ki so bili izvedeni na zahtevo drugih pristojnih organov.

3. Pristojni organ iz odstavka 1 po odpravi izrednih razmer Komisiji čim prej, najpozneje pa šest tednov po odpravi izrednih razmer, predloži podrobno oceno izrednih razmer in učinkovitosti izvedenih ukrepov, vključno z oceno ekonomskega učinka izrednih razmer, učinka na sektor električne energije ter pomoči, ki je bila zagotovljena Uniji in njenim državam članicam ali je bila od njih prejeta. Ta ocena se da na razpolago KSP in se upošteva v posodobitvah načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere.

Komisija analizira ocene pristojnih organov in o rezultatih svoje analize v zbirni obliki obvesti države članice, Evropski parlament in KSP.

4. V ustrezno utemeljenih okoliščinah, ne glede na to, ali so bile razglašene izredne razmere ali ne, lahko pristojni organ najbolj prizadete države članice od podjetij plinskega gospodarstva zahteva, da zagotovijo informacije iz odstavka 1 ali dodatne informacije, potrebne za oceno splošnega stanja oskrbe s plinom v državi članici ali drugih državah članicah, vključno s pogodbenimi informacijami, razen informacij o cenah. Komisija lahko od pristojnih organov zahteva informacije, ki so jih v skladu s tem odstavkom posredovala podjetja plinskega gospodarstva, če ji te informacije niso bile posredovane že prej.

5. Kadar Komisija meni, da je oskrba s plinom v Uniji ali delu Unije ogrožena ali bi lahko bila ogrožena in bi morda bila potreba razglasitev ene od stopenj krize iz člena 11(1), lahko od zadevnih pristojnih organov zahteva, da zberejo in ji predložijo informacije, potrebne za oceno stanja oskrbe s plinom. S svojo oceno seznani KSP.

6. Da lahko pristojni organi in Komisija ocenijo zanesljivost stanja oskrbe s plinom na nacionalni in regionalni ravni ter na ravni Unije, vsako podjetje plinskega gospodarstva: (a) zadevnemu pristojnemu organu priglasi naslednje podrobnosti glede pogodb o dobavi plina, ki jih je sklenilo za dobavo plina ter imajo čezmejno razsežnost in trajajo več kot eno leto: (i) trajanje pogodbe; (ii) letne pogodbene količine; (iii) največje dnevne pogodbene količine v primeru pripravljenosti ali izrednih razmer; (iv) pogodbeno dogovorjena prevzemna mesta; (v) najmanjše dnevne in mesečne količine plina; (vi) pogoje za prekinitev oskrbe s plinom; (vii) navedbo, ali pogodba posamezno ali skupaj z drugimi pogodbami z istim dobaviteljem ali njegovimi povezanimi podjetji zagotavlja vsaj 28 % prag v najbolj prizadeti državi članici, kot je določeno v točki (b) odstavka 6; (b) pristojnemu organu najbolj prizadete države članice takoj po sklenitvi ali spremembi pogodb o dobavi plina, priglasijo pogodbe, ki trajajo dlje od enega leta in so sklenjene ali spremenjene 1. novembra 2017 ali pozneje ter posamezno ali skupaj z drugimi pogodbami z istim dobaviteljem ali njegovimi povezanimi podjetji zagotavljajo vsaj 28 % letne porabe zemeljskega plina v tej državi članici, kar se izračuna na podlagi najnovejših razpoložljivih podatkov. Podjetja plinskega gospodarstva poleg tega do 2. novembra 2018 pristojnemu organu priglasijo vse obstoječe pogodbe, ki izpolnjujejo enake pogoje. Obveznost priglasitve ne zajema informacij o cenah in se ne uporablja za spremembe, ki se nanašajo samo na cene plina. Obveznost priglasitve se uporablja tudi za vse trgovinske sporazume, ki so pomembni za izvajanje pogodbe o dobavi plina, razen za informacije o cenah.

Pristojni organ priglasi Komisiji podatke iz točke (a) prvega pododstavka v anonimizirani obliki. V primeru sklenitve novih pogodb ali spremembe obstoječih pogodb je treba priglasiti celoten niz podatkov do konca septembra zadevnega leta. Kadar pristojni organ ni prepričan, ali določena pogodba, ki mu je bila priglašena na podlagi točke (b) prvega pododstavka, ogroža zanesljivost oskrbe s plinom v državi članici ali regiji, to pogodbo priglasi Komisiji.

7. V ustrezno utemeljenih okoliščinah, ko je treba zagotoviti preglednost glede ključnih pogodb o dobavi plina, ki so ključnega pomene za zanesljivost oskrbe s plinom, in če pristojni organ najbolj prizadete države članice ali Komisija meni, da bi lahko pogodba o dobavi plina ogrožala zanesljivost oskrbe države članice, regije ali Unije s plinom, lahko pristojni organ države članice ali Komisija od podjetja plinskega gospodarstva zahteva, da predloži zadevno pogodbo, razen informacij o cenah, zaradi ocene njenega učinka na zanesljivost oskrbe s plinom. Zahteva mora biti utemeljena in lahko vključuje tudi podrobnosti o vseh drugih poslovnih sporazumih, ki so pomembni za izvajanje pogodbe o dobavi plina, razen informacij o cenah. Utemeljitev mora vključevati sorazmernost upravnih bremen.

8. Pristojni organi, ki prejmejo informacije na podlagi točke (b) odstavka 6 ali na podlagi odstavka 7 tega člena, prejete informacije ocenijo z vidika zanesljivosti oskrbe s plinom v treh mesecih in rezultate ocene sporočijo Komisiji.

9. Pristojni organ informacije, prejete na podlagi tega člena, upošteva pri pripravi ocene tveganja, načrta preventivnih ukrepov in načrta za izredne razmere ali njihove posodobitve. Komisija lahko sprejme mnenje, v katerem glede na informacije, ki jih prejme na podlagi tega člena, pristojnemu organu predlaga spremembo ocen tveganja ali načrtov. Zadevni pristojni organ oceno tveganja in načrte, na katere se nanaša zahteva, pregleda v skladu s postopkom iz člena 8(9).

10. Države članice do 2. maja 2019 določijo pravila glede kazni, ki se uporabijo, če podjetja plinskega gospodarstva kršijo odstavek 6 ali 7, in sprejmejo vse potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se ta pravila izvajajo. Kazni morajo biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne.

11. Za namene tega člena „najbolj prizadeta država članica“ pomeni državo članico, v kateri pogodbena stranka določene pogodbe proda večino plina ali v kateri ima ta največ odjemalcev.

12. Vse pogodbe ali pogodbene informacije, prejete na podlagi odstavkov 6 in 7, ter ustrezne ocene pristojnih organov ali Komisije so zaupne. Pristojni organi in Komisija zagotovijo popolno zaupnost.

Člen 15

Poslovna skrivnost

1. Vse poslovno občutljive informacije, ki so bile prejete, izmenjane ali posredovane na podlagi člena 14(4) do (8) ter člena 18, razen rezultatov ocen iz člena 14(3) in (5), so zaupne in zanje veljajo pogoji glede varovanja poklicne skrivnosti iz tega člena.

2. Obveznost varovanja poklicne skrivnosti velja za naslednje osebe, ki prejmejo zaupne informacije v skladu s to uredbo: (a) osebe, ki delajo ali so delale za Komisijo; (b) revizorje in strokovnjake, ki jih zadolži Komisija; (c) osebe, ki delajo ali so delale za pristojne organe in nacionalne regulativne organe ali druge zadevne organe; (d) revizorje in strokovnjake, ki jih zadolžijo pristojni organi in nacionalni regulativni organi ali drugi zadevni organi.

3. Brez poseganja v primere, za katere se uporablja kazensko pravo, druge določbe te uredbe ali drugo ustrezno pravo Unije, se zaupne informacije, ki jih prejmejo osebe iz odstavka 2 pri opravljanju svojih dolžnosti, ne smejo razkriti nobeni drugi osebi ali organu, razen v obliki povzetka ali zbirni obliki, tako da posameznih udeležencev na trgu ali trgov ni mogoče prepoznati.

4. Brez poseganja v primere, za katere se uporablja kazensko pravo, Komisija, pristojni organi in nacionalni regulativni organi, telesa ali osebe, ki prejmejo zaupne informacije na podlagi te uredbe, lahko zaupne informacije uporabijo samo pri opravljanju svojih dolžnosti in izvajanju svojih funkcij. Drugi organi, telesa ali osebe lahko te informacije uporabijo za namen, za katerega so jim bile posredovane, ali v okviru upravnih ali sodnih postopkov, ki se specifično nanašajo na izvajanje njihovih funkcij.

Člen 16

Sodelovanje s pogodbenicami Energetske skupnosti

1. Kadar države članice in pogodbenice Energetske skupnosti sodelujejo v postopku priprave ocene tveganja ter načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere, lahko takšno sodelovanje vključuje zlasti opredeljevanje medsebojnega vpliva in povezanosti tveganj ter posvetovanja za zagotovitev čezmejne usklajenosti načrtov preventivnih ukrepov in načrtov za izredne razmere.

2. V zvezi s tem lahko pogodbenice Energetske skupnosti na povabilo Komisije sodelujejo v razpravah KSP o vseh zadevah skupnega interesa.

▼M2

3. Države članice zagotovijo, da so obveznosti skladiščenja iz te uredbe izpolnjene z uporabo skladišč v Uniji. Vendar lahko sodelovanje med državami članicami in pogodbenicami Energetske skupnosti vključuje prostovoljne dogovore o uporabi skladiščne zmogljivosti, ki jo pogodbenice Energetske skupnosti zagotovijo za skladiščenje dodatnih količin plina za države članice.

▼B

Člen 17

Spremljanje, ki ga izvaja Komisija

Komisija stalno spremlja ukrepe za zanesljivost oskrbe s plinom ter redno poroča KSP.

Komisija na podlagi ocen iz člena 8(7) do 1. septembra 2023 pripravi sklepne ugotovitve o možnih načinih za izboljšanje zanesljivosti oskrbe s plinom na ravni Unije ter Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o uporabi te uredbe, po potrebi skupaj z zakonodajnimi predlogi za spremembo te uredbe.

▼M2

Člen 17a

Poročanje Komisije

1. Komisija do 28. februarja 2023 in nato letno Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo, ki vsebuje: (a) pregled ukrepov, ki so jih države članice sprejele za izpolnitev obveznosti skladiščenja; (b) pregled časa, potrebnega za postopek certificiranja iz člena 3a Uredbe (ES) št. 715/2009; (c) pregled ukrepov, ki jih je Komisija zahtevala za zagotovitev skladnosti s krivuljami polnjenja in cilji napolnjenosti; (d) analizo možnih učinkov te uredbe na cene plina in možne prihranke plina v zvezi s členom 6b(4).

▼B

Člen 18

Priglasitve

Ocena tveganja, načrti preventivnih ukrepov, načrti za izredne razmere in vsi ostali dokumenti se priglasijo Komisiji elektronsko prek platforme CIRCABC (Komunikacijsko-informacijsko središče za uprave, podjetja in državljane).

Vsa korespondenca v zvezi s priglasitvijo se pošlje elektronsko.

▼M2

Člen 18a

Postopek v odboru

1. Komisiji pomaga odbor. Ta odbor je odbor v smislu Uredbe (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta ( 5 ).

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporablja člen 5 Uredbe (EU) št. 182/2011.

▼B

Člen 19

Izvajanje prenosa pooblastila

1. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov je preneseno na Komisijo pod pogoji, določenimi v tem členu.

2. Pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov iz členov 3(8), 7(5) in 8(5) se prenese na Komisijo za obdobje petih let od 1. novembra 2017. Komisija pripravi poročilo o prenosu pooblastila najpozneje devet mesecev pred koncem petletnega obdobja. Prenos pooblastila se samodejno podaljšuje za enako dolga obdobja, razen če Evropski parlament ali Svet nasprotuje temu podaljšanju najpozneje tri mesece pred koncem vsakega obdobja.

3. Prenos pooblastila iz členov 3(8), 7(5) in 8(5) lahko kadar koli prekliče Evropski parlament ali Svet. S sklepom o preklicu preneha veljati prenos pooblastila iz navedenega sklepa. Sklep začne učinkovati dan po njegovi objavi v Uradnem listu Evropske unije ali na poznejši dan, ki je določen v navedenem sklepu. Sklep ne vpliva na veljavnost že veljavnih delegiranih aktov.

4. Komisija se pred sprejetjem delegiranega akta posvetuje s strokovnjaki, ki jih imenujejo države članice, v skladu z načeli, določenimi v Medinstitucionalnem sporazumu z dne 13. aprila 2016 o boljši pripravi zakonodaje.

5. Komisija takoj po sprejetju delegiranega akta o njem sočasno uradno obvesti Evropski parlament in Svet.

6. Delegirani akt, sprejet na podlagi členov 3(8), 7(5) in 8(5), začne veljati le, če mu niti Evropski parlament niti Svet ne nasprotuje v roku dveh mesecev od uradnega obvestila Evropskemu parlamentu ali Svetu o tem aktu ali če pred iztekom tega roka tako Evropski parlament kot Svet obvestita Komisijo, da mu ne bosta nasprotovala. Ta rok se na pobudo Evropskega parlamenta ali Sveta podaljša za dva meseca.

Člen 20

Odstopanje

1. Ta uredba se ne uporablja za Malto in Ciper, dokler na njunih ozemljih ni oskrbe s plinom. Za Malto in Ciper morajo biti obveznosti, ki so določen