2013R0168 — SL — 01.01.2016 — 001.002

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B UREDBA (EU) št. 168/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 15. januarja 2013 o odobritvi in tržnem nadzoru dvo- ali trikolesnih vozil in štirikolesnikov (Besedilo velja za EGP) (UL L 060 2.3.2013, str. 52)

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

UREDBA (EU) št. 168/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 15. januarja 2013

o odobritvi in tržnem nadzoru dvo- ali trikolesnih vozil in štirikolesnikov

(Besedilo velja za EGP)







EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 114 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ( 1 ), v skladu z rednim zakonodajnim postopkom ( 2 ), ob upoštevanju naslednjega: (1) Notranji trg zajema območje brez notranjih meja, na katerem mora biti zagotovljen prost pretok blaga, oseb, storitev in kapitala. V ta namen je bil z Direktivo 2002/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 3 ) o homologaciji dvo- in trikolesnih vozil vzpostavljen obsežen sistem ES-homologacije za tovrstna vozila. Ta načela bi bilo treba uporabljati tudi za to uredbo ter pripadajoče delegirane in izvedbene akte, sprejete na podlagi te uredbe. (2) Notranji trg bi moral temeljiti na preglednih, preprostih in doslednih pravilih, ki bi zagotavljala pravno varnost in jasnost, kar bo koristilo tako podjetjem kot potrošnikom. (3) Za poenostavitev zakonodaje o homologaciji in pospešitev njenega sprejetja je bil v zakonodajo EU o homologaciji vozil uveden nov pristop k urejanju s predpisi, v skladu s katerim zakonodajalec v rednem zakonodajnem postopku določi le temeljna pravila in načela, za določitev predpisov o tehničnih podrobnostih pa pooblasti Komisijo. Zato bi bilo treba v tej uredbi določiti le temeljne določbe o funkcionalni varnosti in okoljski učinkovitosti ter na Komisijo prenesti pooblastilo za določitev tehničnih specifikacij. (4) Ta uredba ne bi smela posegati v ukrepe na nacionalni ravni ali ravni Unije o cestni uporabi vozil kategorije L, kot so posebne zahteve za vozniška dovoljenja, omejitve največje hitrosti ali ukrepi, ki urejajo dostop do nekaterih cest. (5) Tržni nadzor v avtomobilskem sektorju, in zlasti v sektorju vozil kategorije L, bi bilo treba izboljšati s poostritvijo pravnih predpisov o skladnosti proizvodnje in določitvijo obveznosti gospodarskih subjektov v dobavni verigi. Jasno je treba opredeliti zlasti vlogo in obveznosti organov v državah članicah, ki so pristojni za homologacijo in tržni nadzor, ter poostriti zahteve za usposobljenost, obveznosti in zmogljivost tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse. Ugotavljanje skladnosti z zahtevami za homologacijo in skladnost proizvodnje iz zakonodaje, ki se uporablja za avtomobilski sektor, bi moralo ostati glavna naloga organov za odobritev, naloge tržnega nadzora pa lahko skupaj izvajajo različni nacionalni organi. Poskrbeti bi bilo treba za učinkovito usklajevanje in spremljanje na ravni Unije ter na nacionalni ravni, s čimer bi zagotovili, da bodo organi za odobritev in organi za tržni nadzor učinkovito uporabljali nove ukrepe. (6) Obveznosti nacionalnih organov, opredeljene v določbah te uredbe o tržnem nadzoru, so podrobnejše kot ustrezne določbe Uredbe (ES) št. 765/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. julija 2008 o določitvi zahtev za akreditacijo in nadzor trga v zvezi s trženjem proizvodov ( 4 ). (7) Ta uredba bi morala vsebovati bistvene zahteve za varstvo okolja in funkcionalno varnost vozil. Glavni elementi zadevnih zahtev te uredbe temeljijo na izsledkih ocene učinka z dne 4. oktobra 2010, ki jo je izvedla Komisija in ki vključuje analizo različnih možnosti z možnimi prednostmi in slabostmi v smislu gospodarskih, okoljskih, varnostnih in družbenih vidikov. V to analizo so bili vključeni tako kvalitativni kot kvantitativni vidiki. Po primerjavi različnih možnosti so bile opredeljene in izbrane prednostne možnosti, ki predstavljajo temelj te uredbe. (8) Cilj te uredbe je določiti usklajena pravila za homologacijo vozil kategorije L, da se zagotovi delovanje notranjega trga. Vozila kategorije L so dvo-, tri- ali štirikolesna vozila, kot so dvokolesna vozila na motorni pogon, trikolesniki in štirikolesniki. Poleg tega je namen te uredbe poenostaviti veljavni pravni okvir, zmanjšati emisije vozil kategorije L in s tem omogočiti sorazmernejši delež emisij vozil kategorije L v skupnih emisijah cestnega prometa, zvišati skupno raven varnosti, prilagoditi se tehničnemu napredku in okrepiti predpise o tržnem nadzoru. (9) Da se zagotovi visoka raven funkcionalne varnosti vozil, varnosti pri delu in varstva okolja, bi bilo treba harmonizirati tehnične zahteve in okoljske standarde, ki se uporabljajo za homologacijo vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot. (10) Vgrajevanje nekaterih sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, potem ko so bila vozila že dana na trg, registrirana ali se začela uporabljati, ne bi smelo vplivati na cilje te uredbe. Zato bi bilo treba sprejeti ustrezne ukrepe, da se zagotovi, da organ za odobritev še pred dajanjem na trg, registracijo ali začetkom uporabe preveri sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki se lahko vgradijo v vozilo in ki lahko pomembno negativno vplivajo na delovanje sistemov, bistvenih za varstvo okolja ali funkcionalno varnost. (11) Direktiva 95/1/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 2. februarja 1995 o največji konstrukcijsko določeni hitrosti, največjem navoru in največji nazivni moči motorja dvo- oziroma trikolesnih motornih vozil ( 5 ) je državam članicam omogočila, da na svojem ozemlju zavrnejo prvo registracijo in vsako nadaljnjo registracijo vozil z največjo neto močjo motorja, ki presega 74 kW. Z več znanstvenimi študijami ni bilo mogoče potrditi pričakovanega razmerja med varnostjo in absolutno omejitvijo moči. Iz tega razloga in zaradi odpravljanja notranjih ovir v trgovini na trgu Unije te možnosti ne bi smeli ohraniti. Uvesti bi bilo treba druge, učinkovitejše varnostne ukrepe za zmanjšanje visokega števila smrtnih žrtev in poškodovanih med vozniki motornih dvokolesnih vozil v prometnih nesrečah v Uniji. (12) Ta uredba določa ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ za dve stopnji, pri čemer je druga stopnja (Euro 5) obvezna za nove tipe vozil od 1. januarja 2020, s tem pa prinaša dolgoročno predvidljivost načrtovanja za proizvajalce vozil in sektor dobaviteljev. Na podlagi podatkov, ki bodo na voljo v prihodnje, bi morala študija o vplivu na okolje, ki se zahteva s to uredbo, zagotoviti dodatno podlago z uporabo modelov, analizo tehnične izvedljivosti ter analizo stroškovne učinkovitosti na podlagi najnovejših podatkov, ki bodo takrat na voljo. Poleg tega bi morala študija med drugim oceniti izvedljivost in stroškovno učinkovitost zahtev za preskušanje skladnosti vozil v uporabi, zahtev za emisije izven pogojev preskusnega cikla in omejitve števila emisij trdnih delcev za nekatere (pod)kategorije. Na podlagi rezultatov študije bi morala Komisija razmisliti o predložitvi predloga, ki bi te nove elemente uvedel v prihodnjo zakonodajo o homologaciji, ki se bo uporabljala v skladu s stopnjami iz te uredbe. (13) Namen sistema ES-homologacije je omogočiti vsaki državi članici, da ugotovi, ali so bila na vsakem tipu vozila opravljena preverjanja iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, in ali je proizvajalec vozila pridobil certifikat o homologaciji. Poleg tega proizvajalce obvezuje, da za vsako vozilo, izdelano v skladu s homologacijo, izdajo certifikat o skladnosti. Kadar je vozilu priložen tak certifikat, se ga sme dati na voljo na trgu in registrirati za uporabo na celotnem območju Unije. (14) Za zagotovitev pravilnega izvajanja in ustreznega delovanja postopka za spremljanje skladnosti proizvodnje, ki je eden od temeljev sistema EU-homologacije, bi moral pristojni organ ali ustrezno usposobljena tehnična služba, imenovana v ta namen, redno preverjati proizvajalce. (15) Ta uredba določa posebne varnostne in ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ . Zato je pomembno določiti določbe, da se v primerih, kadar vozilo pomeni resno tveganje za uporabnike ali okolje, zagotovi, da proizvajalec ali kateri koli drugi gospodarski subjekt v dobavni verigi sprejme učinkovite zaščitne ukrepe, vključno z odpoklicem vozil v smislu člena 20 Uredbe (ES) št. 765/2008. Organi za odobritev bi morali zato biti zmožni oceniti, ali so ti ukrepi zadostni. (16) V določenih omejenih primerih je primerno dovoliti nacionalno homologacijo male serije. Za preprečitev zlorab bi bilo treba kakršen koli poenostavljeni postopek za vozila, izdelana v majhnih serijah, omejiti na primere zelo omejene proizvodnje. Zato je treba natančno opredeliti pojem majhne serije s številom proizvedenih vozil. (17) Unija je pogodbenica Sporazuma Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo o sprejetju enotnih tehničnih predpisov za cestna vozila, opremo in dele, ki se lahko vgradijo v cestna vozila in/ali uporabijo na njih, in o pogojih za vzajemno priznanje homologacij, dodeljenih na podlagi teh predpisov (v nadaljnjem besedilu: Revidiran sporazum iz leta 1958) ( 6 ). Za poenostavitev zakonodaje o homologaciji v skladu s priporočili iz poročila, ki ga je objavila Komisija leta 2006, z naslovom „CARS 21: A Competitive Automotive Regulatory System for the 21st century“ (CARS 21: Konkurenčen ureditveni sistem za avtomobilsko industrijo v 21. stoletju) je primerno razveljaviti vse posamične direktive, ne da bi se znižala raven zaščite. Zahteve iz navedenih direktiv bi bilo treba prenesti v to uredbo ali delegirane akte, sprejete na podlagi te uredbe, in jih po potrebi nadomestiti s sklicevanjem na ustrezne pravilnike Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE), za katere je glasovala Unija ali h katerim je Unija pristopila in ki so priloženi Revidiranemu sporazumu iz leta 1958. Za zmanjšanje upravnega bremena homologacijskega postopka bi bilo treba proizvajalcem vozil omogočiti, da homologacijo v skladu s to uredbo po potrebi pridobijo neposredno z odobritvijo glede na ustrezne pravilnike UNECE iz prilog k tej uredbi ali delegiranih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe. (18) Zato bi bilo treba pravilnike UNECE in njihove spremembe, za katere je glasovala Unija, v skladu s Sklepom 97/836/ES, vključiti v zakonodajo o EU-homologaciji. V skladu s tem bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da sprejme potrebne prilagoditve prilog k tej uredbi ali delegiranih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe. (19) Neomejen dostop do informacij o popravilu vozil prek standardizirane oblike, ki jo je mogoče uporabiti za pridobitev tehničnih informacij, ter uspešna konkurenca na trgu storitev informiranja o popravilu in vzdrževanju vozil sta nujna za izboljšanje delovanja notranjega trga, zlasti glede prostega pretoka blaga, svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev. Velik del takih informacij je povezan z vgrajenimi sistemi za diagnostiko v vozilu in njihovo interakcijo z drugimi sistemi vozila. Primerno je določiti tehnične specifikacije, ki bi jih morale upoštevati spletne strani proizvajalcev, skupaj z usmerjenimi ukrepi za zagotovitev razumnega dostopa za mala in srednja podjetja. (20) Za zagotovitev enotnih pogojev izvajanja te uredbe bi bilo treba na Komisijo prenesti izvedbena pooblastila. Ta pooblastila bi bilo treba izvajati v skladu z Uredbo (EU) št. 182/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. februarja 2011 o določitvi splošnih pravil in načel, na podlagi katerih države članice nadzirajo izvajanje izvedbenih pooblastil Komisije ( 7 ). (21) Da bi dopolnili to uredbo z nadaljnjimi tehničnimi podrobnostmi, bi bilo treba na Komisijo prenesti pooblastilo, da v skladu s členom 290 Pogodbe o delovanju Evropske unije sprejme akte v zvezi z zahtevami za okoljsko učinkovitost in zmogljivost pogona, funkcionalno varnost in konstrukcijo vozil. Zlasti je pomembno, da Komisija pri svojem pripravljalnem delu opravi ustrezna posvetovanja, vključno na ravni strokovnjakov. Komisija bi morala pri pripravi in oblikovanju delegiranih aktov zagotoviti, da so ustrezni dokumenti predloženi Evropskemu parlamentu in Svetu istočasno, pravočasno in na ustrezen način. (22) Države članice bi morale sprejeti pravila o kaznih, ki se uporabljajo za kršitve te uredbe in delegiranih ali izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, ter zagotoviti, da se pravila izvajajo. Te kazni bi morale biti učinkovite, sorazmerne in odvračilne. (23) Da bi lahko ocenila in odločila o razširitvi obvezne vgradnje naprednih zavornih sistemov na dodatne kategorije motornih koles, bi Komisija morala poročati Evropskemu parlamentu in Svetu, med drugim na podlagi podatkov o prometnih nesrečah, ki jih posredujejo države članice. (24) Medtem ko nič v tej uredbi državam članicam ne preprečuje nadaljnje uporabe lastnih sistemov za posamično odobritev, bi Komisija morala na podlagi informacij, ki jih posredujejo države članice, Evropskemu parlamentu in Svetu poročati o delovanju teh nacionalnih sistemov, da bi lahko premislila o predložitvi zakonodajnega predloga za harmonizacijo sistemov za posamično odobritev na ravni Unije. (25) V okviru pregleda Direktive 2007/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o vzpostavitvi okvira za odobritev motornih in priklopnih vozil ter sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila (Okvirna direktiva) ( 8 ), bi bilo treba razmejitev med to uredbo in Direktivo 2007/46/ES obravnavati v luči izkušenj, ki so jih države članice pridobile pri uporabi te uredbe, zlasti da bi zagotovili pošteno konkurenco med kategorijami vozil. (26) Zaradi jasnosti, predvidljivosti, racionalnosti in poenostavitve ter zato, da bi zmanjšali breme za proizvajalce vozil, bi morala ta uredba vsebovati le omejeno število stopenj izvajanja za uvedbo novih ravni emisij in varnostnih zahtev. Industriji bi bilo treba omogočiti dovolj časa, da se prilagodi novim določbam iz te uredbe ter tehničnim specifikacijam in upravnim določbam iz delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe. Pravočasna opredelitev zahtev je bistvena, da se proizvajalcem zagotovi dovolj časa, da razvijejo, preskusijo in izvedejo tehnične rešitve za serijsko izdelana vozila, ter da proizvajalci in organi za odobritev v državah članicah vzpostavijo potrebne upravne sisteme. (27) Direktiva 2002/24/ES in posamične direktive iz navedene direktive so bile večkrat bistveno spremenjene. Zaradi jasnosti, racionalnosti in poenostavitve bi bilo treba Direktivo 2002/24/ES in posamične direktive iz navedene direktive razveljaviti in nadomestiti z eno uredbo ter manjšim številom delegiranih in izvedbenih aktov. Sprejetje uredbe zagotavlja, da se zadevne določbe uporabljajo neposredno in jih je za boljše prilagajanje tehničnemu napredku mogoče veliko hitreje in učinkoviteje posodobiti. (28) Razveljaviti bi bilo treba naslednje direktive: — Direktivo 2002/24/ES, — Direktivo Sveta 93/14/EGS z dne 5. aprila 1993 o zavornih sistemih dvo- ali trikolesnih motornih vozil ( 9 ), — Direktivo Sveta 93/30/EGS z dne 14. junija 1993 o zvočnih opozorilnih napravah dvo- ali trikolesnih motornih vozil ( 10 ), — Direktivo Sveta 93/33/EGS z dne 14. junija 1993 o varnostnih napravah za preprečevanje nedovoljene uporabe dvo- oziroma trikolesnih motornih vozil ( 11 ), — Direktivo Sveta 93/93/EGS z dne 29. oktobra 1993 o masah in merah dvo- ali trikolesnih motornih vozil ( 12 ), — Direktivo 95/1/ES, — Direktivo 97/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 1997 o določenih sestavnih delih in značilnostih dvo- ali trikolesnih motornih vozil ( 13 ), — Direktivo 2000/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o merilnikih hitrosti dvo- ali trikolesnih motornih vozil ( 14 ), — Direktivo 2002/51/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 19. julija 2002 o znižanju ravni emisij onesnaževal iz dvo- in trikolesnih motornih vozil ( 15 ), — Direktivo 2009/62/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o prostoru za pritrditev zadnje registrske tablice pri dvo- oziroma trikolesnih motornih vozilih ( 16 ), — Direktivo 2009/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o vgradnji svetlobnih in svetlobno-signalnih naprav na dvo- ali trikolesna motorna vozila ( 17 ), — Direktivo 2009/78/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o stojalih za dvokolesna motorna vozila ( 18 ), — Direktivo 2009/79/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o ročajih za potnika na dvokolesnih motornih vozilih ( 19 ), — Direktivo 2009/80/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 13. julija 2009 o označevanju naprav za upravljanje ter kontrolnih in opozorilnih svetilk za dvo- ali trikolesna motorna vozila ( 20 ), — Direktivo 2009/139/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o predpisanih oznakah za dvo- ali trikolesna motorna vozila ( 21 ). (29) Ker ciljev te uredbe, in sicer določitev harmoniziranih pravil o administrativnih in tehničnih zahtevah za homologacijo vozil kategorije L ter tržni nadzor nad takimi vozili, države članice ne morejo zadovoljivo doseči in ker se ti cilji zaradi njihovega obsega in učinkov lažje dosežejo na ravni Unije, lahko Unija sprejme ukrepe v skladu z načelom subsidiarnosti iz člena 5 Pogodbe o Evropski uniji. V skladu z načelom sorazmernosti iz navedenega člena ta uredba ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev – ob upoštevanju naslednjega: SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:







POGLAVJE I

PREDMET UREJANJA, PODROČJE UPORABE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Predmet urejanja

1. Ta uredba določa upravne in tehnične zahteve za homologacijo vseh novih vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot iz člena 2(1).

Ta uredba se ne uporablja za odobritev posameznih vozil. Vendar pa države članice, ki izdajajo take posamezne odobritve, sprejmejo vsako homologacijo vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, ki je bila izdana v skladu s to uredbo namesto v skladu z ustreznimi nacionalnimi določbami.

2. Ta uredba določa zahteve za tržni nadzor vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, ki jih je treba odobriti v skladu s to uredbo. Ta uredba določa tudi zahteve za tržni nadzor delov in opreme za taka vozila.

3. Ta uredba ne posega v uporabo zakonodaje o varnosti v cestnem prometu.

Člen 2

Področje uporabe

1. Ta uredba se uporablja za vsa dvo- ali trikolesna vozila in štirikolesnike, kot so razvrščeni v členu 4 in Prilogi I (v nadaljnjem besedilu: vozila kategorije L), ki so namenjeni za uporabo na javnih cestah, vključno z vozili, ki so zasnovana in izdelana v eni ali več stopnjah, ter za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote, dele in opremo, zasnovane in izdelane za taka vozila.

Ta uredba se uporablja tudi za motorna kolesa enduro (L3e-AxE (x = 1, 2 ali 3)), motorna kolesa trial (L3e-AxT (x = 1, 2 ali 3)) in težka štirikolesa za vse terene (L7e-B), kot so razvrščena v členu 4 in Prilogi I.

2. Ta uredba se ne uporablja za naslednja vozila:

(a) vozila, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 6 km/h;

(b) vozila, namenjena izključno za telesno prizadete osebe;

(c) vozila, ki jih upravljajo izključno pešci;

(d) vozila, namenjena izključno za tekmovalno uporabo;

(e) vozila, načrtovana in izdelana za potrebe vojske, civilne zaščite, gasilskih enot, enot za ohranjanje javnega reda in miru ter službe nujne medicinske pomoči;

(f) kmetijska ali gozdarska vozila iz Uredbe (EU) št. 167/2013 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. februarja 2013 o odobritvi in tržnem nadzoru kmetijskih in gozdarskih vozil ( 22 ), stroje iz Direktive 97/68/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1997 o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo ( 23 ), Direktive 2006/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o strojih ( 24 ) ter motorna vozila iz Direktive 2007/46/ES;

(g) vozila, namenjena predvsem za terensko uporabo in zasnovana za uporabo na netlakovanih površinah;

(h) kolesa s pedali z dodatnim pogonom, opremljena s pomožnim električnim motorjem z največjo trajno nazivno močjo, ki je manjša ali enaka 250 W, katerega izhodna moč se prekine, kadar kolesar preneha poganjati pedala, sicer pa se progresivno zmanjšuje in končno prekine, preden hitrost vozila doseže 25 km/h;

(i) samouravnoteževalna vozila;

(j) vozila, ki niso opremljena z najmanj enim sedežem;

(k) vozila, opremljena s sedežem, pri katerem je višina točke R voznika ≤ 540 mm v primeru kategorij L1e, L3e in L4e ali ≤ 400 mm v primeru kategorij L2e, L5e, L6e in L7e.

Člen 3

Opredelitev pojmov

V tej uredbi in aktih iz Priloge II, razen če je v njih drugače določeno, se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

1. „homologacija“ pomeni postopek, s katerim organ za odobritev potrdi, da tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote izpolnjujejo ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve;

2. „certifikat o homologaciji“ pomeni dokument, s katerim organ za odobritev uradno potrjuje, da je tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote odobren;

3. „homologacija celotnega vozila“ pomeni homologacijo, s katero organ za odobritev potrdi, da nedodelan, dokončan ali dodelan tip vozila izpolnjuje ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve;

4. „EU-homologacija“ pomeni postopek, s katerim organ za odobritev potrdi, da tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote izpolnjuje ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve te uredbe;

5. „certifikat o EU-homologaciji“ pomeni certifikat, ki temelji na predlogi iz izvedbenega akta, sprejetega na podlagi te uredbe, ali obrazec sporočila, določen v ustreznem pravilniku UNECE iz te uredbe ali delegiranih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe;

6. „homologacija sistema“ pomeni homologacijo, s katero organ za odobritev potrdi, da sistem, vgrajen v vozilo določenega tipa, izpolnjuje ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve;

7. „homologacija samostojne tehnične enote“ pomeni homologacijo, s katero organ za odobritev potrdi, da samostojna tehnična enota izpolnjuje ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve v povezavi z enim ali več določenimi tipi vozil;

8. „homologacija sestavnega dela“ pomeni homologacijo, s katero organ za odobritev potrdi, da sestavni del izpolnjuje ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve neodvisno od vozila;

9. „nacionalna homologacija“ pomeni homologacijski postopek, določen v nacionalni zakonodaji države članice; veljavnost take odobritve je omejena na ozemlje te države članice;

10. „certifikat o skladnosti“ pomeni dokument, ki ga izda proizvajalec vozila in ki potrjuje, da izdelano vozilo ustreza odobrenemu tipu vozila;

11. „osnovno vozilo“ pomeni vsako vozilo, ki se uporablja na začetni stopnji večstopenjskega homologacijskega postopka;

12. „nedodelano vozilo“ pomeni vsako vozilo, pri katerem je potrebna najmanj ena nadaljnja stopnja dodelave, da bi bile izpolnjene ustrezne tehnične zahteve te uredbe;

13. „dodelano vozilo“ pomeni vozilo ob koncu postopka večstopenjske homologacije, ki izpolnjuje ustrezne tehnične zahteve te uredbe;

14. „dokončano vozilo“ pomeni vsako vozilo, ki ga ni treba dodelati, da bi izpolnjevalo ustrezne tehnične zahteve te uredbe;

15. „sistem“ pomeni skupek naprav, ki v vozilu skupaj opravljajo eno ali več določenih funkcij in za katerega veljajo zahteve iz te uredbe ali delegiranih ali izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe;

16. „sestavni del“ pomeni napravo, za katero veljajo zahteve te uredbe ali delegiranih ali izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, ki naj bi postala del vozila in ki je lahko homologirana neodvisno od vozila v skladu s to uredbo ali delegiranimi ali izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, če navedeni akti vsebujejo izrecne določbe za to;

17. „samostojna tehnična enota“ pomeni napravo, za katero veljajo zahteve te uredbe ali katerega koli delegiranega ali izvedbenega akta, sprejetega na podlagi te uredbe, in ki naj bi postala del vozila, ki je lahko homologirana ločeno, a le v povezavi z enim ali več določenimi tipi vozila, če navedeni akti vsebujejo izrecne določbe za to;

18. „deli“ pomenijo blago, ki se uporabi za sestavo vozila, kakor tudi rezervne dele;

19. „oprema“ pomeni vse blago, ki niso deli in ki se lahko doda ali namesti na vozilo;

20. „originalni deli ali oprema“ pomenijo dele ali opremo, ki so izdelani v skladu s specifikacijami in proizvodnimi standardi, ki jih za proizvodnjo delov ali opreme za sestavo zadevnega vozila določi proizvajalec vozila; to vključuje dele ali opremo, ki se izdelajo na isti proizvodni liniji kot ti deli ali oprema; dokler ni dokazano nasprotno se domneva, da deli ali oprema sestavljajo izvirne dele ali opremo, če proizvajalec potrdi, da so enake kakovosti kot sestavni deli, uporabljeni pri sestavi zadevnega vozila, in da so bili izdelani v skladu s specifikacijami in proizvodnimi standardi proizvajalca vozila;

21. „rezervni deli“ pomenijo blago, namenjeno vgradnji v vozilo ali namestitev nanj, ki nadomesti prvotne dele vozila, vključno z blagom, kot so maziva, potrebnim za uporabo motornega vozila, razen goriva;

22. „funkcionalna varnost“ pomeni odsotnost nesprejemljivega tveganja telesnih poškodb ali škodljivih posledic za zdravje oseb ali za lastnino zaradi nepravilnega delovanja mehanskih, hidravličnih, pnevmatskih, električnih ali elektronskih sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot;

23. „napredni zavorni sistem“ pomeni protiblokirni zavorni sistem, kombinirani zavorni sistem ali oboje;

24. „protiblokirni zavorni sistem“ pomeni sistem, ki zazna zdrsavanje koles in samodejno uravna zavorni tlak, ki na kolesih ustvarja zavorne sile, da omeji zdrsavanje;

25. „kombinirani zavorni sistem“ pomeni: (a) pri vozilih kategorij L1e in L3e: sistem delovne zavore, pri katerem se z enim upravljalom aktivirata najmanj dve zavori na različnih kolesih; (b) pri vozilih kategorije L4e: sistem delovne zavore, pri katerem se z enim upravljalom aktivirajo najmanj zavore sprednjih in zadnjih koles (če se z istim zavornim sistemom zavirata zadnje kolo in kolo bočne prikolice, gre za zavoro zadnjega kolesa); (c) pri vozilih kategorij L2e, L5e, L6e in L7e: sistem delovne zavore, pri katerem se z enim upravljalom aktivirajo zavore na vseh kolesih;

26. „samodejni vklop svetlobnih naprav“ pomeni vklop sistema osvetlitve pri vklopu stikala za vžig ali stikala za zagon motorja;

27. „naprava za uravnavanje onesnaževanja“ pomeni tiste dele vozila, ki uravnavajo ali zmanjšujejo emisije iz izpušnih cevi in/ali emisije izhlapevanja;

28. „nadomestna naprava za uravnavanje onesnaževanja“ pomeni napravo za uravnavanje onesnaževanja ali sestav takih naprav, ki so namenjene za nadomestitev izvorno vgrajene naprave za uravnavanje onesnaževanja in se lahko odobrijo kot samostojne tehnične enote;

29. „sedež“ pomeni: (a) sedišče za voznika ali potnika, ki se uporablja za sedenje okobal, ali (b) vsako sedišče za najmanj eno osebo velikosti človeku podobne lutke, ki po merah ustreza 50 % odraslih moških, v primeru voznika;

30. „motor na kompresijski vžig“ ali „CI-motor“ pomeni motor z notranjim zgorevanjem, ki deluje po načelih dizelskega krožnega procesa;

31. „motor na prisilni vžig“ ali „PI-motor“ pomeni motor z notranjim zgorevanjem, ki deluje po načelih Ottovega krožnega procesa;

32. „hibridno vozilo“ pomeni motorno vozilo z vsaj dvema različnima energijskima pretvornikoma in dvema različnima (vgrajenima) sistemoma za shranjevanje energije za pogon vozila;

33. „hibridno električno vozilo“ pomeni vozilo, ki za namene mehanskega pogona pridobiva energijo iz obeh naslednjih virov shranjene energije/moči v vozilu: (a) goriva; (b) akumulatorja, kondenzatorja, vztrajnika/generatorja ali druge naprave za shranjevanje električne energije ali moči. Ta opredelitev vključuje tudi vozila, ki pridobivajo energijo iz potrošnega goriva zgolj za namen polnjenja naprave za shranjevanje električne energije/moči;

34. „pogon“ pomeni motor z notranjim zgorevanjem, elektromotor, hibridno aplikacijo ali kombinacijo teh ali drugih tipov motorjev;

35. „največja trajna nazivna moč“ pomeni največjo moč v tridesetih minutah na odgonski gredi električnega motorja, kot je določeno v pravilniku UNECE št. 85;

36. „največja neto moč“ pomeni največjo moč motorja z notranjim izgorevanjem, ki je na voljo na preskusni napravi na koncu ročične gredi ali ustreznega sestavnega dela;

37. „odklopna naprava“ pomeni vsak del vozila, ki zaznava temperaturo, hitrost vozila, vrtilno frekvenco in/ali obremenitev motorja, uporabljeno prestavo, podtlak v polnilnem zbiralniku ali kateri koli drug parameter z namenom aktiviranja, prilagajanja, zakasnitve ali prekinitve delovanja katerega koli dela sistema za uravnavanje emisij in naknadno obdelavo izpušnih plinov, ki zmanjšuje učinkovitost sistema za uravnavanje emisij pod pogoji, pričakovanimi pri običajnem delovanju vozila in pri običajni uporabi;

38. „vzdržljivost“ pomeni lastnost sestavnih delov in sistemov, ki zagotavlja, da se ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ iz člena 23 in Priloge V dosega tudi po številu prevoženih kilometrov iz Priloge VII in da je funkcionalna varnost vozila zagotovljena, če se vozilo uporablja pod običajnimi ali predvidenimi pogoji ter servisira v skladu s priporočili proizvajalca;

39. „delovna prostornina motorja“ pomeni: (a) pri motorjih s premočrtnim gibanjem bata nazivno delovno prostornino; (b) pri motorjih z vrtljivim batom (Wanklovih motorjih) dvojno nazivno delovno prostornino;

40. „emisije izhlapevanja“ pomenijo hlape ogljikovodikov iz sistema za shranjevanje in dovod goriva motornega vozila, ki niso emisije iz izpušne cevi;

41. „preskus SHED“ pomeni preskus vozila v neprepustni komori za določitev izhlapevanja, pri katerem se izvede poseben preskus emisij izhlapevanja;

42. „sistem za plinasta goriva“ pomeni sistem, ki ga sestavljajo rezervoar za shranjevanje plinastega goriva, sistem za dovod goriva ter sestavni deli za doziranje in uravnavanje goriva, ki je nameščen na motor in mu omogoča enogorivno, dvogorivno ali večgorivno delovanje na UNP, stisnjeni zemeljski plin ali vodik;

43. „plinasto onesnaževalo“ pomeni emisije izpušnih plinov ogljikovega monoksida (CO), dušikovih oksidov (NOx), izraženih z enakovredno vrednostjo dušikovega dioksida (NO2), in ogljikovodikov (HC);

44. „emisije iz izpušne cevi“ pomenijo emisije plinskih onesnaževal in trdnih delcev iz izpušne cevi vozila;

45. „trdni delci“ pomenijo sestavne dele izpušnega plina, ki se iz razredčenih izpušnih plinov izločijo pri največji temperaturi 325 K (52 °C) s filtri, opisanimi v preskusnem postopku za ugotavljanje povprečnih emisij iz izpušne cevi;

46. „svetovni harmoniziran preskusni cikel za motorna kolesa“ ali „WMTC“ pomeni laboratorijski preskusni cikel WMTC, harmoniziran na svetovni ravni, kot je opredeljen v globalnem tehničnem pravilniku UNECE št. 2;

47. „proizvajalec“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, ki organu za odobritev odgovarja za vse vidike homologacije ali postopka pridobitve dovoljenja, za zagotavljanje skladnosti proizvodnje in ki je odgovoren tudi za vprašanja tržnega nadzora proizvedenih vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, ne glede na to, ali je pravna ali fizična oseba neposredno vključena v vse stopnje oblikovanja in izdelave vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ki je predmet postopka odobritve;

48. „zastopnik proizvajalca“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo s sedežem v Uniji, ki jo proizvajalec ustrezno imenuje, da ga zastopa pri organu za odobritev ali organu za tržni nadzor in ukrepa v njegovem imenu glede zadev, zajetih v tej uredbi;

49. „uvoznik“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo s sedežem v Uniji, ki da na trg vozilo, sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo iz tretje države;

50. „distributer“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo v dobavni verigi, ki ni proizvajalec ali uvoznik, ki da vozilo, sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo na voljo na trgu;

51. „gospodarski subjekt“ pomeni proizvajalca, zastopnika proizvajalca, uvoznika ali distributerja;

52. „registracija“ pomeni upravno dovoljenje za začetek uporabe vozila tudi v cestnem prometu, kar vključuje identifikacijo vozila in izdajo serijske številke, bolj znane kot registracijska številka, bodisi za nedoločen čas, določen čas ali krajše obdobje;

53. „začetek uporabe“ pomeni prvo uporabo vozila, sistema, sestavnega dela, samostojne tehnične enote, dela ali opreme v Uniji za predvideni namen;

54. „dati na trg“ pomeni prvič dati na voljo vozilo, sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo v Uniji;

55. „dati na voljo na trgu“ pomeni dobaviti vozilo, sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo za distribucijo ali uporabo na trgu v okviru trgovske dejavnosti, bodisi proti plačilu ali brezplačno;

56. „organ za odobritev“ pomeni organ v državi članici, ki ga je država članica ustanovila ali imenovala in priglasila Komisiji ter je pristojen za vse vidike odobritve tipa vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, za postopek izdaje dovoljenja, za izdajo in po potrebi preklic ali zavrnitev certifikatov o odobritvi, deluje kot kontaktna točka za organe za odobritev drugih držav članic, imenuje tehnične službe in zagotavlja, da proizvajalec izpolnjuje svoje obveznosti pri skladnosti proizvodnje;

57. „organ za tržni nadzor“ pomeni organ države članice, ki je pristojen za izvajanje tržnega nadzora na svojem ozemlju;

58. „tržni nadzor“ pomeni dejavnosti, ki jih izvajajo nacionalni organi, in ukrepe, ki jih ti organi sprejmejo za zagotovitev, da so vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote, ki so na voljo na trgu, skladni z zahtevami iz ustrezne harmonizacijske zakonodaje Unije in ne ogrožajo zdravja, varnosti ali drugih vidikov zaščite javnega interesa;

59. „nacionalni organ“ pomeni organ za odobritev ali vsak drugi organ, ki je vključen v tržni nadzor, mejni nadzor ali registracijo za vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, dele ali opremo v državi članici;

60. „tehnična služba“ pomeni organizacijo ali organ, ki ga organ za odobritev države članice imenuje bodisi za preskuševalni laboratorij za izvajanje preskusov bodisi za organ za presojo skladnosti za opravljanje začetne presoje in drugih preskusov ali kontrolnih pregledov v imenu organa za odobritev, pri tem pa je možno, da organ za odobritev sam opravlja te naloge;

61. „samopreskušanje“ pomeni, da proizvajalec, ki je bil imenovan za tehnično službo za presojo skladnosti z določenimi zahtevami, izvaja preskuse v lastnih prostorih, evidentira rezultate preskusov in organu za odobritev predloži poročilo, vključno z ugotovitvami;

62. „virtualna preskusna metoda“ pomeni računalniške simulacije, vključno z izračuni, ki dokazujejo, da vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota izpolnjuje tehnične zahteve iz delegiranega akta, sprejetega na podlagi člena 32(6), ne da bi bilo treba uporabiti dejansko vozilo, sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto;

63. „vgrajen sistem za diagnostiko“ ali „sistem OBD“ pomeni sistem, ki lahko s pomočjo kod napak, shranjenih v računalniškem pomnilniku, določi verjetno mesto nepravilnega delovanja;

64. „informacije o popravilu in vzdrževanju vozila“ pomenijo vse informacije, potrebne za diagnostiko, servisiranje, pregled, periodične preglede, popravilo, ponovno programiranje ali ponastavitev vozila, ki jih proizvajalec zagotovi svojim pooblaščenim trgovcem in serviserjem, vključno z vsemi poznejšimi spremembami in dopolnili takih informacij; te informacije vključujejo vse informacije, potrebne za vgradnjo delov in opreme v vozila;

65. „neodvisni izvajalec“ pomeni podjetja, ki niso pooblaščeni trgovci in serviserji, so pa neposredno ali posredno vključena v popravilo in vzdrževanje vozil, zlasti serviserje, proizvajalce ali distributerje servisne opreme, orodij ali rezervnih delov, izdajatelje tehničnih informacij, avtomobilske klube, izvajalce pomoči pri okvarah vozil na cesti, izvajalce pregledov in preskušanj ter ponudnike usposabljanj za vgrajevalce, proizvajalce in serviserje opreme za vozila na alternativna goriva;

66. „pooblaščeni serviser“ pomeni ponudnika storitev popravljanja in vzdrževanja vozil, ki deluje v distribucijskem sistemu, ki ga je vzpostavil dobavitelj vozil;

67. „vozilo zaključka serije“ pomeni vsako vozilo iz zaloge, ki ga ni mogoče dati na voljo na trgu ali ga ni več mogoče dati na voljo na trgu, registrirati ali začeti uporabljati zaradi začetka veljave novih tehničnih zahtev, v povezavi s katerimi vozilo ni bilo odobreno;

68. „dvokolesnik na motorni pogon“ ali „PTW“ pomeni dvokolesno vozilo na motorni pogon, vključno s kolesi na motorni pogon, dvokolesnimi mopedi in dvokolesnimi motornimi kolesi;

69. „trikolesnik na motorni pogon“ pomeni trikolesno vozilo na motorni pogon, ki izpolnjuje merila za uvrstitev med vozila kategorije L5e;

70. „štirikolesnik“ pomeni štirikolesno vozilo, ki izpolnjuje merila za uvrstitev med vozila kategorije L6e ali L7e;

71. „samouravnoteževalno vozilo“ pomeni koncept vozila, ki temelji na vgrajenem nestabilnem ravnotežju in ki potrebuje dodatni sistem krmiljenja za vzdrževanje ravnotežja ter vključuje enokolesna vozila na motorni pogon ali dvokolesna dvosledna vozila na motorni pogon;

72. „dvojno kolo“ pomeni dve kolesi, nameščeni na isti osi, pri čemer sta središči površin stika s podlago med seboj oddaljeni 460 mm ali manj, in se obravnavata kot eno kolo;

73. „tip vozila“ pomeni skupino vozil, vključno z variantami in izvedenkami določene kategorije, ki se ne razlikujejo vsaj v naslednjih bistvenih vidikih: (a) kategoriji in podkategoriji; (b) proizvajalcu; (c) šasiji, okvirju, pomožnem okvirju, podu ali konstrukciji, na katero se pritrdijo glavni sestavni deli; (d) oznaki tipa, kot jo je določil proizvajalec;

74. „varianta“ pomeni vozilo enakega tipa z: (a) enakimi osnovnimi značilnostmi oblike nadgradnje; (b) enakim pogonom in konfiguracijo pogona; (c) enakim delovnim ciklom motorja, če je del pogona motor z notranjim zgorevanjem; (d) enakim številom in razvrstitvijo valjev; (e) enakim tipom menjalnika; (f) razliko med najnižjo in najvišjo vrednostjo mase vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, ki ne presega 20 % najnižje vrednosti; (g) razliko med najnižjo in najvišjo vrednostjo največje dovoljene mase, ki ne presega 20 % najnižje vrednosti; (h) razliko med najnižjo in najvišjo vrednostjo delovne prostornine motorja (pri motorjih z notranjim zgorevanjem), ki ne presega 30 % najnižje vrednosti, ter (i) razliko med najnižjo in najvišjo vrednostjo izhodne moči motorja, ki ne presega 30 % najnižje vrednosti;

75. „izvedenka variante“ pomeni vozilo, sestavljeno iz kombinacije značilnosti, navedenih v opisni dokumentaciji iz člena 29(10);

76. „motor z zunanjim zgorevanjem“ pomeni toplotni motor, v katerem sta zgorevalni prostor in ekspanzijska posoda fizično ločena in v katerem se notranja delovna tekočina segreva z zgorevanjem v zunanjem viru; toplota iz zunanjega zgorevanja širi notranjo delovno tekočino, ki nato s širjenjem in delovanjem na mehanizem motorja ustvarja gibanje in uporabno delo;

77. „izvor in prenos moči“ pomeni sestavne dele in sisteme vozila, ki ustvarjajo moč in jo prenašajo do cestišča, vključno z motorji, sistemi krmiljenja motorjev ali drugimi krmilnimi moduli, napravami za uravnavanje onesnaževanja za varstvo okolja, vključno s sistemi za zmanjševanje emisij onesnaževal in hrupa, menjalniki in njihovim krmiljenjem, pogonsko gredjo, jermenskim pogonom ali verižnim pogonom, diferenciali, končnim prenosom ter pnevmatikami pogonskih koles (polmer);

78. „vozilo z enogorivnim motorjem“ pomeni vozilo, zasnovano za delovanje predvsem na eno vrsto goriva;

79. „vozilo z enogorivnim plinskim motorjem“ pomeni vozilo, ki deluje predvsem na utekočinjeni naftni plin (UNP), zemeljski plin (ZP)/biometan ali vodik, vendar ima lahko tudi bencinski sistem za uporabo v sili ali samo za zagon motorja, pri čemer posoda za bencinsko gorivo vsebuje največ 5 litrov bencina;

80. „E5“ pomeni mešanico goriva iz 5 % brezvodnega etanola in 95 % bencina;

81. „UNP“ pomeni utekočinjeni naftni plin, ki je sestavljen iz propana in butana, utekočinjenih s hrambo pod pritiskom;

82. „ZP“ pomeni zemeljski plin z zelo veliko vsebnostjo metana;

83. „biometan“ pomeni obnovljiv zemeljski plin iz organskih virov, ki je v začetku „bioplin“, a se nato prečisti v procesu „bioplin v biometan“, ki odstrani nečistosti v bioplinu, kot so ogljikov dioksid, siloksani in vodikovi sulfidi (H2S);

84. „vozilo z dvogorivnim motorjem“ pomeni vozilo, ki ima dva ločena sistema za hranjenje goriva in lahko za gorivo začasno uporablja dve različni vrsti goriva ter je zasnovano tako, da ga poganja le eno gorivo naenkrat;

85. „vozilo z dvogorivnim motorjem na plin“ pomeni vozilo z dvogorivnim motorjem, ki lahko za gorivo uporablja bencin in tudi UNP, ZP/biometan ali vodik;

86. „vozilo s prilagodljivim tipom goriva“ pomeni vozilo z enim sistemom za hranjenje goriva, ki lahko za gorivo uporablja različne mešanice dveh ali več goriv;

87. „E85“ pomeni mešanico goriva iz 85 % brezvodnega etanola in 15 % bencina;

88. „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na etanol“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, ki lahko za gorivo uporablja bencin ali mešanico etanola in bencina z do 85 % etanola;

89. „H2ZP“ pomeni mešanico goriva iz vodika in zemeljskega plina;

90. „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na H2ZP“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, za pogon katerega se lahko uporabljajo različne mešanice vodika in ZP/biometana;

91. „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na biodizel“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, ki lahko za gorivo uporablja mineralno dizelsko gorivo ali mešanico mineralnega dizelskega goriva in biodizla;

92. „B5“ pomeni mešanico goriva iz do 5 % biodizla in 95 % dizla iz nafte;

93. „biodizel“ pomeni dizelsko gorivo na osnovi rastlinskega olja ali živalske maščobe, ki je sestavljeno iz alkil estrov z dolgimi verigami, proizvedeno na trajnostni način;

94. „povsem električno vozilo“ pomeni vozilo, ki ga poganja: (a) sistem, ki ga sestavlja ena ali več naprav za shranjevanje električne energije, ena ali več naprav za kondicioniranje električne energije ter eden ali več električnih strojev, ki pretvarjajo shranjeno energijo v mehansko energijo, ki jo prenašajo do koles in tako poganjajo vozilo; (b) pomožni električni pogon, vgrajen v vozilo, zasnovano za uporabo pedal;

95. „vozilo s pogonom na vodikovo gorivno celico“ pomeni vozilo s pogonom na gorivno celico, ki za pogon vozila pretvarja kemično energijo iz vodika v električno energijo;

96. „točka R“ ali „referenčna točka sedeža“ pomeni konstrukcijsko določeno točko, ki jo določi proizvajalec za vsak sedež, in to glede na tridimenzionalni koordinatni sistem.

Sklicevanja v tej uredbi na zahteve, postopke ali ureditve, določene s to uredbo, se berejo kot sklicevanja na take zahteve, postopke ali ureditve, kot so določene v tej uredbi ter delegiranih in izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi te uredbe.

Člen 4

Kategorije vozil

1. Vozila kategorije L zajemajo dvo-, tri- in štirikolesna vozila na motorni pogon, kot so razvrščena v tem členu in Prilogi I, vključno s kolesi na motorni pogon, dvo- in trikolesnimi mopedi, dvo- in trikolesnimi motornimi kolesi, motornimi kolesi z bočno prikolico, lahkimi in težkimi cestnimi štirikolesi ter lahkimi in težkimi „kvadrimobili“.

2. V tej uredbi so zajete naslednje kategorije in podkategorije vozil, kot so opisane v Prilogi I:

(a) vozilo kategorije L1e (lahko dvokolesno vozilo na motorni pogon), z naslednjima podkategorijama: (i) vozilo L1e-A (kolo na motorni pogon); (ii) vozilo L1e-B (dvokolesni moped);

(b) vozilo kategorije L2e (trikolesni moped) z naslednjima podkategorijama: (i) vozilo L2e-P (trikolesni moped, zasnovan za prevoz potnikov); (ii) vozilo L2e-U (trikolesni moped, zasnovan za prevoz blaga);

(c) vozilo kategorije L3e (dvokolesno motorno kolo), z naslednjimi podkategorijami: (i) moč motorja ( 25 ), z naslednjimi podkategorijami: — vozilo L3e-A1 (motorna kolesa z nizko močjo), — vozilo L3e-A2 (motorna kolesa s srednjo močjo), — vozilo L3e-A3 (motorna kolesa z visoko močjo); (ii) posebna uporaba: — L3e-A1E, L3e-A2E ali L3e-A3E motorno kolo enduro, — L3e-A1T, L3e-A2T ali L3e-A3T motorno kolo trial;

(d) vozilo kategorije L4e (dvokolesno motorno kolo z bočno prikolico);

(e) vozilo kategorije L5e (trikolesnik na motorni pogon), z naslednjimi podkategorijami: (i) vozilo L5e-A (trikolesnik): vozilo, zasnovano predvsem za prevoz potnikov; (ii) vozilo L5e-B (gospodarski trikolesnik): trikolesnik za gospodarsko uporabo, zasnovan izključno za prevoz blaga;

(f) vozilo kategorije L6e (lahki štirikolesnik), z naslednjimi podkategorijami: (i) vozilo L6e-A (lahko cestno štirikolo); (ii) vozilo kategorije L6e-B (lahki „kvadrimobil“), z naslednjimi podkategorijami: — vozilo L6e-BU (lahki „kvadrimobil“ za prevoz blaga): vozilo za gospodarsko uporabo, zasnovano izključno za prevoz blaga, — vozilo L6e-BP (lahki „kvadrimobil“ za prevoz potnikov): vozilo, zasnovano za prevoz potnikov;

(g) vozilo kategorije L7e (težki štirikolesnik), z naslednjimi podkategorijami: (i) vozilo L7e-A (težko cestno štirikolo) z naslednjima podkategorijama: — L7e-A1: cestno štirikolo A1, — L7e-A2: cestno štirikolo A2; (ii) vozilo L7e-B (težko štirikolo za vse terene) z naslednjima podkategorijama: — L7e-B1: štirikolo za vse terene, — L7e-B2: buggy z vzporedno nameščenimi sedeži; (iii) vozilo L7e-C (težki „kvadrimobil“) z naslednjima podkategorijama: — vozilo L7e-CU (težki „kvadrimobil“ za gospodarske namene): vozilo za gospodarsko uporabo, zasnovano izključno za prevoz blaga, — vozilo L7e-CP (težki „kvadrimobil“ za prevoz potnikov): vozilo, zasnovano predvsem za prevoz potnikov.

3. Vozila kategorije L iz odstavka 2 so glede na pogon vozila nadalje razvrščena tako:

(a) pogon na motor z notranjim zgorevanjem: — motor na kompresijski vžig (CI), — motor na prisilni vžig (PI);

(b) pogon na motor z zunanjim zgorevanjem, turbinskim motorjem ali motorjem z vrtljivim batom, pri čemer se vozilo, opremljeno s takim pogonom, zaradi skladnosti z ►C1 zahtevami glede okoljske učinkovitosti in funkcionalne varnosti ◄ obravnava kot vozilo s PI-motorjem z notranjim zgorevanjem;

(c) pogon na motor na stisnjeni zrak, pri katerem emisije ne vsebujejo višje ravni onesnaževal in/ali inertnih plinov, kot je značilna za zunanji zrak, pri čemer se tako vozilo glede na zahteve za funkcionalno varnost ter shranjevanje in dovod goriva obravnava kot vozilo na plinasto gorivo;

(d) pogon na elektromotor;

(e) hibridno vozilo, ki združuje katero koli konfiguracijo pogona iz točk (a), (b), (c) ali (d) tega odstavka ali večkratno kombinacijo teh konfiguracij pogonov, vključno s kombinacijami iz več motorjev z notranjim zgorevanjem in/ali elektromotorjev.

4. Glede razvrstitve vozil kategorije L iz odstavka 2 se vozilo, ki ga ni mogoče uvrstiti v določeno kategorijo, ker ne izpolnjuje najmanj enega merila za navedeno kategorijo, uvrsti v naslednjo kategorijo, katere merila izpolnjuje. To velja za naslednje skupine kategorij in podkategorij:

(a) kategorija L1e s podkategorijama L1e-A in L1e-B ter kategorija L3e s podkategorijami L3e-A1, L3e-A2 in L3e-A3;

(b) kategorija L2e in kategorija L5e s podkategorijama L5e-A in L5e-B;

(c) kategorija L6e s podkategorijama L6e-A in L6e-B ter kategorija L7e s podkategorijami L7e-A, L7e-B in L7e-C;

(d) katero koli drugo logično zaporedje kategorij in/ali podkategorij, ki jih predlaga proizvajalec in odobri organ za odobritev.

5. Ne glede na merila za razvrstitev (v podkategorije) iz odstavkov 1 do 4 tega člena in iz Priloge I se dodatne podkategorije uporabljajo, kot je določeno v Prilogi V, z namenom uskladiti postopke preskušanja okoljske učinkovitosti na mednarodni ravni s sklicevanjem na pravilnike UNECE in globalne tehnične pravilnike UNECE.

Člen 5

Določitev mase v stanju, pripravljenem za vožnjo

1. Masa vozila kategorije L v stanju, pripravljenem za vožnjo, se določi z merjenjem mase neobremenjenega vozila, pripravljenega za običajno uporabo, in vključuje maso:

(a) tekočin;

(b) standardne opreme v skladu s specifikacijami proizvajalca;

(c) goriva in posode ali posod za gorivo, ki so napolnjene vsaj do 90 % prostornine. Za namene te točke: (i) če ima vozilo pogon na tekoče gorivo, se to šteje kot gorivo; (ii) če ima vozilo pogon na tekočo mešanico goriva in olja: — če sta gorivo za pogon vozila in mazalno olje predhodno zmešana, se ta mešanica šteje kot gorivo, — če sta gorivo za pogon vozila in mazalno olje hranjena ločeno, se zgolj gorivo, ki poganja vozilo, šteje kot gorivo, ali (iii) če ima vozilo pogon na plinasto gorivo, utekočinjeno plinasto gorivo ali deluje na stisnjeni zrak, se lahko masa goriva v posodi ali posodah za plinasto gorivo nastavi na 0 kg;

(d) nadgradnje, kabine, vrat in

(e) zasteklitve, spojk, rezervnega kolesa ali koles ter orodja.

2. Masa vozila kategorije L v stanju, pripravljenem za vožnjo, ne vključuje mase:

(a) voznika (75 kg) in potnika (65 kg);

(b) naprav ali opreme, nameščene na ploščadi za tovor;

(c) pogonskih akumulatorjev v primeru hibridnega vozila ali povsem električnega vozila;

(d) sistema za plinasto gorivo ali posod za shranjevanje plinastega goriva v primeru enogorivnih, dvogorivnih ali večgorivnih vozil in

(e) posode ali posod za shranjevanje stisnjenega zraka v primeru pogona na stisnjeni zrak.







POGLAVJE II

SPLOŠNE OBVEZNOSTI

Člen 6

Obveznosti držav članic

1. Države članice ustanovijo ali imenujejo organe za odobritev, pristojne za zadeve v zvezi z odobritvijo, in organe za tržni nadzor, pristojne za tržni nadzor v skladu s to uredbo. Države članice obvestijo Komisijo o ustanovitvi in imenovanju takih organov.

V uradnem obvestilu o organih za odobritev in organih za tržni nadzor se navede njihovo ime, naslov, vključno z elektronskim naslovom, in področje pristojnosti. Komisija na svojem spletnem mestu objavi seznam in podrobnosti o organih za odobritev.

2. Države članice dovolijo dajanje na trg, registracijo ali začetek uporabe le takih vozil, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, ki izpolnjujejo zahteve iz te uredbe.

3. Države članice ne prepovejo, omejijo ali preprečijo dajanja na trg, registracije ali začetka uporabe vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot iz razlogov, povezanih z vidiki njihove izdelave in delovanja, ki jih zajema ta uredba, če izpolnjujejo njene zahteve.

4. Države članice v skladu s poglavjem III Uredbe (ES) št. 765/2008 organizirajo in izvajajo tržni nadzor ter preverjanje vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki vstopajo na trg.

Člen 7

Obveznosti organov za odobritev

1. Organi za odobritev zagotovijo, da proizvajalci, ki vložijo vlogo za homologacijo, izpolnjujejo svoje obveznosti po tej uredbi.

2. Organi za odobritev odobrijo le taka vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki izpolnjujejo zahteve iz te uredbe.

Člen 8

Ukrepi za tržni nadzor

1. Organi za tržni nadzor v primernem obsegu izvajajo ustrezen pregled dokumentacije za homologirana vozila, sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote, pri čemer upoštevajo sprejeta načela ocene tveganja, pritožbe in druge informacije.

Organi za tržni nadzor lahko od gospodarskih subjektov zahtevajo, da dajo na razpolago dokumentacijo in informacije, za katere menijo, da so potrebne za izvajanje njihovih dejavnosti.

Kadar gospodarski subjekti predložijo certifikate o skladnosti, organi za tržni nadzor ustrezno upoštevajo take certifikate.

2. Za dele in opremo, ki niso navedeni v odstavku 1 tega člena, se v celoti uporablja člen 19(1) Uredbe (ES) št. 765/2008.

Člen 9

Obveznosti proizvajalcev

1. Proizvajalci zagotovijo, da so vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote pri dajanju na trg ali začetku uporabe izdelani in odobreni v skladu z zahtevami iz te uredbe ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe.

2. Pri večstopenjski homologaciji je vsak proizvajalec odgovoren za odobritev in skladnost proizvodnje sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki jih je dodal na svoji stopnji dodelave vozila. Proizvajalec, ki spremeni sestavne dele ali sisteme, ki so že bili odobreni v prejšnjih stopnjah, je odgovoren za odobritev in skladnost proizvodnje spremenjenih sestavnih delov in sistemov.

3. Proizvajalci, ki nedodelano vozilo spremenijo tako, da se zaradi tega uvrsti v drugo kategorijo vozila, zaradi česar se spremenijo zakonske zahteve, ocenjene na predhodni stopnji odobritve, so odgovorni tudi za skladnost z zahtevami, ki se uporabljajo za kategorijo vozil, v katero je bilo uvrščeno spremenjeno vozilo.

4. Za namene odobritve vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki jih zajema ta uredba, proizvajalci s sedežem zunaj Unije imenujejo enega samega zastopnika s sedežem v Uniji, ki jih bo zastopal pri organu za odobritev.

5. Proizvajalci s sedežem zunaj Unije poleg tega imenujejo enega samega zastopnika s sedežem v Uniji za namene tržnega nadzora, ki je lahko zastopnik iz odstavka 4 ali dodatni zastopnik.

6. Proizvajalci organu za odobritev odgovarjajo za vse vidike postopka odobritve ter za zagotavljanje skladnosti proizvodnje, ne glede na to, ali so neposredno vključeni v vse stopnje izdelave vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote.

7. Proizvajalci v skladu s to uredbo ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, zagotovijo, da se izvajajo postopki za zagotavljanje skladnosti serijske proizvodnje z odobrenim tipom. V skladu s poglavjem VI se upoštevajo spremembe zasnove vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote ali značilnosti in spremembe zahtev, ki naj bi jih izpolnjevalo vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota.

8. Poleg predpisane oznake in homologacijskih oznak, nameščenih na vozila, sestavne dele ali samostojne tehnične enote v skladu s členom 39, proizvajalci na vozilih, sestavnih delih ali samostojnih tehničnih enotah, ki so dani na voljo na trgu, navedejo svoje ime, registrirano blagovno znamko in naslov v Uniji, na katerem je mogoče stopiti v stik z njimi, ali, kadar to ni mogoče, na embalaži ali v dokumentu, priloženem sestavnemu delu ali samostojni tehnični enoti.

9. Proizvajalci zagotovijo, da v času, ko odgovarjajo za vozilo, sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto, pogoji skladiščenja ali prevoza ne ogrožajo njihove skladnosti z zahtevami iz te uredbe.

Člen 10

Obveznosti proizvajalcev v zvezi z njihovimi proizvodi, ki niso skladni ali ki pomenijo resno tveganje

1. Proizvajalci, ki menijo ali utemeljeno domnevajo, da vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota, ki so bili dani na trg ali so se začeli uporabljati, niso skladni s to uredbo ali delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, nemudoma sprejmejo potrebne korektivne ukrepe, da zagotovijo skladnost vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ali da jih po potrebi umaknejo ali odpokličejo s trga.

Proizvajalci nemudoma obvestijo organ za odobritev, ki je podelil odobritev, in navedejo zlasti podrobnosti o neskladnosti in sprejetih korektivnih ukrepih.

2. Kadar vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema pomeni resno tveganje, proizvajalci o tem takoj obvestijo organe za odobritev in organe za tržni nadzor države članice, v kateri so bili vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema dani na voljo na trgu ali se začeli uporabljati, pri čemer navedejo podrobnosti, zlasti o neskladnosti in sprejetih korektivnih ukrepih.

3. Proizvajalci hranijo opisno dokumentacijo iz člena 29(10), proizvajalci vozil pa tudi izvod certifikata o skladnosti iz člena 38, tako da je organom za odobritev na voljo za vpogled za obdobje 10 let, potem ko je bilo vozilo dano na trg, in pet let, potem ko so bili sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota dani na trg.

4. Proizvajalci na podlagi utemeljene zahteve nacionalnih organov tem organom prek organa za odobritev zagotovijo izvod certifikata o EU-homologaciji ali dovoljenja iz člena 51(1), ki dokazuje skladnost vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote v jeziku, ki ga organi lahko razumejo. Proizvajalci sodelujejo z nacionalnim organom pri vseh ukrepih, sprejetih v skladu s členom 20 Uredbe (ES) št. 765/2008, katerih cilj je odpraviti tveganja, ki jih predstavljajo njihova vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote, ki so bili dani na trg, registrirani ali dani v uporabo.

Člen 11

Obveznosti zastopnikov proizvajalcev v zvezi s tržnim nadzorom

Zastopnik proizvajalca v zvezi s tržnim nadzorom opravlja naloge v skladu s pooblastilom, ki ga izda proizvajalec. To pooblastilo zastopniku omogoča, da opravlja vsaj naslednje naloge:

(a) ima dostop do opisne mape iz člena 27 in certifikatov o skladnosti iz člena 38, tako da so lahko dane organom za odobritev na voljo za vpogled za obdobje 10 let, potem ko je bilo vozilo dano na trg, in pet let, potem ko so bili sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota dani na trg;

(b) na podlagi utemeljene zahteve organa za odobritev temu organu predloži vse informacije in dokumentacijo, potrebne za dokazovanje skladnosti proizvodnje vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote;

(c) na zahtevo organov za odobritev ali organov za tržni nadzor sodeluje pri vseh ukrepih, katerih cilj je odpraviti resna tveganja, ki jih predstavljajo vozila, sistemi, sestavni deli, samostojne tehnične enote, deli ali oprema v okviru njegovih pooblastil.

Člen 12

Obveznosti uvoznikov

1. Uvozniki dajo na trg le vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki so pridobili EU-homologacijo ali izpolnjujejo zahteve za nacionalno odobritev, oziroma dele ali opremo, za katere v celoti veljajo zahteve iz Uredbe (ES) št. 765/2008.

2. Uvozniki pred dajanjem na trg homologiranega vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote zagotovijo, da je prisotna opisna dokumentacija, ki izpolnjuje člen 29(10), da so sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote opremljeni z zahtevano homologacijsko oznako ter izpolnjujejo zahteve iz člena 9(8). Pri vozilih uvoznik preveri, da ima vozilo zahtevani certifikat o skladnosti.

3. Kadar uvoznik meni ali utemeljeno domneva, da vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota, del ali oprema niso skladni z zahtevami te uredbe in zlasti z ustrezno homologacijo, ne sme dati na trg, dovoliti dajanja v uporabo ali registrirati vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, dokler se ne vzpostavi skladnost. Če poleg tega meni ali utemeljeno domneva, da vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema predstavlja resno tveganje, o tem obvesti proizvajalca in organe za tržni nadzor. Za homologirana vozila, sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote o tem obvesti tudi organ za odobritev, ki je podelil odobritev za ta namen.

4. Uvozniki na vozilu, sistemu, sestavnem delu, samostojni tehnični enoti, delu ali opremi navedejo svoje ime, registrirano blagovno znamko in naslov, na katerem je mogoče stopiti v stik z njimi, ali, kadar to ni mogoče, na embalaži ali v dokumentu, priloženem sistemu, sestavnemu delu, samostojni tehnični enoti, delu ali opremi.

5. Uvozniki zagotovijo, da so vozilu, sistemu, sestavnemu delu ali samostojni tehnični enoti priložena navodila in informacije, ki se zahtevajo v skladu s členom 55, v uradnem jeziku oziroma jezikih zadevne države članice.

6. Uvozniki zagotovijo, da v času, ko odgovarjajo za vozilo, sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto, pogoji skladiščenja ali prevoza ne ogrožajo njihove skladnosti z zahtevami iz te uredbe.

7. Če uvoznik glede na resno tveganje, ki ga predstavlja vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema, meni, da je zaradi zaščite zdravja in varnosti potrošnikov to primerno, razišče morebitne pritožbe, po potrebi vodi evidenco pritožb in odpoklicanih vozil, sistemov, sestavnih delov, samostojnih tehničnih enot, delov ali opreme ter o tovrstnem spremljanju obvešča distributerje.

Člen 13

Obveznosti uvoznikov v zvezi s proizvodi, ki niso skladni ali ki pomenijo resno tveganje

1. Uvozniki, ki menijo ali utemeljeno domnevajo, da vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota, ki so jih dali na trg, niso skladni s to uredbo, nemudoma sprejmejo potrebne korektivne ukrepe, da zagotovijo skladnost vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ali da jih po potrebi umaknejo ali odpokličejo s trga.

2. Kadar vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema pomeni resno tveganje, uvozniki o tem takoj obvestijo proizvajalca ter organe za odobritev in organe za tržni nadzor države članice, v kateri so ga oziroma jo dali na trg. Uvoznik jih obvesti tudi o vseh sprejetih ukrepih ter navede podrobnosti, zlasti o resnem tveganju in korektivnih ukrepih, ki jih je sprejel proizvajalec.

3. Uvozniki hranijo izvod certifikata o skladnosti, tako da je organom za odobritev in organom za tržni nadzor na voljo za vpogled za obdobje 10 let, potem ko je bilo vozilo dano na trg, in pet let v primeru sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ter zagotovijo, da je opisna dokumentacija iz člena 29(10) na zahtevo na voljo tem organom.

4. Uvozniki na podlagi utemeljene zahteve nacionalnih organov predložijo vse potrebne informacije in dokumentacijo za dokazovanje skladnosti vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote v jeziku, ki ga ti organi lahko razumejo. Uvozniki na zahtevo sodelujejo s tem organom pri vseh ukrepih, katerih cilj je odpraviti tveganja, ki jih predstavljajo vozila, sistemi, sestavni deli, samostojne tehnične enote, deli ali oprema, ki so jih dali na trg.

Člen 14

Obveznosti distributerjev

1. Distributerji pri dajanju vozil, sistemov, sestavnih delov, samostojnih tehničnih enot, delov ali opreme na voljo na trgu skrbno upoštevajo zahteve iz te uredbe.

2. Distributerji pred dajanjem na voljo na trgu, registracijo ali začetkom uporabe vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot preverijo, ali so vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote opremljeni z zahtevano predpisano oznako ali oznako o odobritvi, ali so jim priloženi zahtevani dokumenti ter navodila za uporabo in varnostne informacije v uradnem jeziku oziroma jezikih države članice, v kateri naj bi bili vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote dani na voljo na trgu, ter ali sta uvoznik in proizvajalec izpolnila zahteve iz člena 12(2) in (4) ter člena 39(1) in (2).

3. Distributerji zagotovijo, da v času, ko odgovarjajo za vozilo, sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto, pogoji skladiščenja ali prevoza ne ogrožajo njihove skladnosti z zahtevami iz te uredbe.

Člen 15

Obveznosti distributerjev v zvezi z njihovimi proizvodi, ki niso skladni ali ki pomenijo resno tveganje

1. Kadar distributer meni ali utemeljeno domneva, da vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota niso skladni z zahtevami iz te uredbe, ne da na voljo na trgu, registrira ali da v uporabo vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, dokler se ne vzpostavi skladnost.

2. Distributerji, ki menijo ali utemeljeno domnevajo, da vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote, ki so jih dali na voljo na trgu, registrirali ali dali v uporabo, niso skladni s to uredbo, obvestijo proizvajalca ali njegovega zastopnika, da zagotovijo, da se v skladu s členom 10(1) ali členom 13(1) sprejmejo potrebni korektivni ukrepi, da se vzpostavi skladnost vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ali da se po potrebi odpokličejo s trga.

3. Kadar vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema pomeni resno tveganje, distributerji o tem takoj obvestijo proizvajalca, uvoznika ter organe za odobritev in organe za tržni nadzor države članice, v kateri so ga oziroma jo dali na voljo na trgu. Distributer jih obvesti tudi o vseh sprejetih ukrepih ter navede podrobnosti, zlasti o resnem tveganju in korektivnih ukrepih, ki jih je sprejel proizvajalec.

4. Distributerji na podlagi utemeljene zahteve nacionalnega organa zagotovijo, da proizvajalec nacionalnemu organu predloži informacije iz člena 10(4) ali da mu uvoznik predloži informacije iz člena 13(3). Na zahtevo sodelujejo s tem organom pri vseh ukrepih, sprejetih v skladu s členom 20 Uredbe (ES) št. 765/2008, katerih cilj je odpraviti tveganja, ki jih predstavljajo vozila, sistemi, sestavni deli, samostojne tehnične enote, deli ali oprema, ki so jih dali na voljo na trgu.

Člen 16

Primeri, ko se obveznosti proizvajalcev uporabljajo za uvoznike in distributerje

Uvoznik ali distributer se za namene te uredbe obravnava kot proizvajalec in zanj veljajo obveznosti proizvajalca v skladu s členi 9 do 11, če da na voljo na trgu, registrira ali da v uporabo vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote pod svojim imenom ali blagovno znamko ali vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote spremeni tako, da skladnost z veljavnimi zahtevami ni več zagotovljena.

Člen 17

Identifikacija gospodarskih subjektov

Gospodarski subjekti na zahtevo organov za odobritev in organov za tržni nadzor v obdobju 10 let za vozilo in v obdobju petih let za sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo sporočijo naslednje:

(a) vsak gospodarski subjekt, ki jim je dobavil vozilo, sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo;

(b) vsak gospodarski subjekt, kateremu so dobavili vozilo, sistem, sestavni del, samostojno tehnično enoto, del ali opremo.







POGLAVJE III

BISTVENE ZAHTEVE

Člen 18

Splošne bistvene zahteve

1. Vozila kategorije L ter sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote, namenjeni za taka vozila, izpolnjujejo zahteve iz prilog II do VIII, ki se uporabljajo za ustrezne (pod)kategorije vozil.

2. Za vozila kategorije L ali njihove sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, katerih elektromagnetna združljivost je v zajeta v delegiranih aktih iz odstavka 3 tega člena o konstrukciji vozil ter izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi te uredbe, ne velja Direktiva 2004/108/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 2004 o približevanju zakonodaj držav članic v zvezi z elektromagnetno združljivostjo ( 26 ).

3. Komisija za popolnitev zahtev za homologacijo vozil kategorije L iz te uredbe sprejme delegirane akte v skladu s členom 75 o podrobnih tehničnih zahtevah in preskusnih postopkih, kot je povzeto v Prilogi II(A), (B) in (C), s čimer zagotovi visoko raven varnosti in varstva okolja, kot je opredeljeno v ustreznih določbah te uredbe. Prvi taki delegirani akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

Člen 19

Prepoved uporabe odklopnih naprav

Prepovedana je uporaba odklopnih naprav, ki negativno vplivajo na varnost in elektromagnetno združljivost ter zmanjšujejo učinek vgrajenih sistemov za diagnostiko, za zvočno izolacijo ali za nižanje emisij onesnaževal. Del konstrukcije ne velja za odklopno napravo, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev:

(a) potreba po napravi je upravičena zaradi zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami in zagotavljanja varnega delovanja vozila;

(b) naprava po zagonu motorja ne deluje več;

(c) pogoji delovanja so v precejšnjem obsegu vključeni v preskusne postopke za preverjanje skladnosti vozila s to uredbo ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe.

Člen 20

Ukrepi za proizvajalce v zvezi s spremembami pogonskega sklopa vozil

1. Proizvajalci vozil zaradi preprečevanja nedovoljenih sprememb pogonskega sklopa s pomočjo nizov tehničnih zahtev in specifikacij opremijo vozila kategorije L, razen podkategorij L3e-A3 in L4e-A3, z določenimi lastnostmi, da se:

(a) preprečijo spremembe, ki bi negativno vplivale na varnost, kot je povečanje zmogljivosti vozila z nedovoljenimi spremembami pogonskega sklopa z namenom povečanja največjega navora in/ali moči in/ali največje konstrukcijsko določene hitrosti vozila, ki so bile ugotovljene med postopkom homologacije, ki ga je upošteval proizvajalec vozila, in/ali

(b) prepreči škoda za okolje.

2. Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členom 75 o posebnih zahtevah za ukrepe iz odstavka 1 in zato, da spodbudi izpolnjevanje zahtev iz odstavka 4. Prvi taki delegirani akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

3. Po spremembi pogonskega sklopa vozilo izpolnjuje tehnične zahteve za izvorno kategorijo ali podkategorijo vozila ali po potrebi novo kategorijo ali podkategorijo vozila, ki so veljale v času dajanja na trg, registracije ali začetka uporabe izvornega vozila, vključno z najnovejšimi spremembami zahtev.

Kadar proizvajalec vozila pogonski sklop tipa vozila oblikuje tako, da omogoči spremembe tega sklopa, zaradi katerih vozilo ni več skladno z odobrenim tipom, temveč bi ustrezalo dodatni varianti ali izvedenki, proizvajalec vozila v vlogo vključi vse ustrezne informacije za vsako varianto ali izvedenko, ki je bila ustvarjena na ta način, vsaka varianta ali izvedenka pa se izrecno homologira. Če se spremenjeno vozilo uvrsti v novo kategorijo ali podkategorijo, se predloži vloga za novo homologacijo.

4. Brez poseganja v odstavek 1 in da bi preprečili spremembe ali prilagoditve s škodljivimi vplivi na funkcionalno varnost ali okoljsko učinkovitost vozila, si proizvajalec vozila prizadeva z uporabo najboljše inženirske prakse preprečiti, da bi bilo mogoče tehnično izvesti te spremembe ali prilagoditve, razen če so te spremembe ali prilagoditve izrecno navedene in vključene v opisno mapo in so tako zajete v homologaciji.

Člen 21

Splošne zahteve za vgrajene sisteme za diagnostiko

1. Vozila kategorije L so opremljena s sistemom OBD, ki je skladen z zahtevami za delovanje in preskusnimi postopki, kot so določeni v delegiranih aktih, sprejetih na podlagi odstavka 5 in od datumov uporabe, kot so določeni v Prilogi IV.

2. Od datumov, določenih v točki 1.8.1 Priloge IV, so vozila (pod)kategorij L3e, L4e, L5e-A, L6e-A in L7e-A opremljena s sistemom OBD faze I, ki spremlja napake električnega tokokroga in elektronike sistema za uravnavanje emisij ter sporoča tiste napake, ki povzročajo preseganje mejnih vrednosti emisij, določenih v Prilogi VI(B1).

3. Od datumov, določenih v točki 1.8.2 Priloge IV, so vozila (pod)kategorij L3e do L7e opremljena s sistemom OBD faze I, ki spremlja napake električnega tokokroga in elektronike sistema za uravnavanje emisij ter se sproži, ko so presežene mejne vrednosti emisij, določene v Prilogi VI(B2). Sistemi OBD faze I za te (pod)kategorije vozil sporočajo tudi sprožitev vsakega načina delovanja, ki znatno zmanjša navor motorja.

4. Od datumov, določenih v točki 1.8.3 Priloge IV, in glede na člen 23(5) so vozila (pod)kategorij L3e, L5e-A L6e-A in L7e-A opremljena tudi s sistemom OBD faze II, ki spremlja in sporoča napake in poslabšanja sistema za uravnavanje emisij, ki povzročajo preseganje mejnih vrednosti emisij OBD, kot so določene v Priloge VI(B2).

5. Za harmonizacijo sistema OBD, ki poroča o napakah funkcionalne varnosti ali sistema za uravnavanje emisij, ter za lažje, uspešnejše in učinkovitejše popravilo vozila, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 75 v zvezi s podrobnimi tehničnimi zahtevami za OBD, vključno z zahtevami za delovanje OBD in preskusnimi postopki za vidike iz odstavkov 1 do 4 ter ►C1 kot je navedeno v Prilogi II(C1)11 ◄ in preskusom VIII iz Priloge V.

Člen 22

Zahteve za funkcionalno varnost vozil

1. Proizvajalci zagotovijo, da so vozila zasnovana, izdelana in sestavljena tako, da je tveganje poškodb potnikov in drugih udeležencev v prometu čim manjše.

2. Proizvajalec zagotovi vzdržljivost funkcionalne varnosti vozila med običajno življenjsko dobo vozila, če se vozilo uporablja pri običajnih pogojih in servisira v skladu s priporočili proizvajalca. Proizvajalec v opisno mapo vključi izjavo, s katero potrjuje zagotavljanje vzdržljivosti sistemov, delov in opreme, ki so ključni za funkcionalno varnost, z ustreznim preskušanjem in uporabo dobre inženirske prakse.

3. Proizvajalci zagotovijo, da so vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote skladni z ustreznimi zahtevami iz prilog II in VIII ter izpolnjujejo zahteve preskusnih postopkov in zahteve za zmogljivost iz delegiranega akta, sprejetega na podlagi odstavka 5.

4. Za sestavne dele vozil, katerih električne nevarnosti so zajete v delegiranih ali izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi te uredbe, ne velja Direktiva 2006/95/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o uskladitvi zakonodaje držav članic v zvezi z električno opremo, konstruirano za uporabo znotraj določenih napetostnih mej ( 27 ).

5. Za zagotovitev, da se doseže visoka raven funkcionalne varnosti, Komisija sprejme delegirane akte v skladu s členom 75 o posebnih zahtevah, navedenih v Prilogi II(B), za funkcionalno varnost vozil in se po potrebi opre na dodatne zahteve za funkcionalno varnost iz Priloge VIII. Prvi taki delegirani akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

6. Komisija v drugem koraku do 31. decembra 2020 sprejme delegirani akt v skladu s členom 75 za harmonizacijo zahtev za običajno življenjsko dobo in preskusov za zagotovitev celovitosti konstrukcije vozila, kot je navedeno ►C1 v Prilogi II(B)18. ◄

7. Komisija lahko sprejme izvedbene akte za določitev predloge izjave proizvajalca. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2).

Člen 23

Zahteve za okoljsko učinkovitost

1. Proizvajalci zagotovijo, da so vozila zasnovana, izdelana in sestavljena tako, da je vpliv na okolje čim manjši. Proizvajalci zagotovijo, da homologirana vozila v skladu s prilogami II, V in VI ter v okviru števila prevoženih kilometrov za ugotavljanje trajnosti iz Priloge VII izpolnjujejo okoljske zahteve za zmogljivost.

2. Proizvajalci zagotovijo, da vozila, sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote izpolnjujejo preskusne postopke in preskusne zahteve, opredeljene v Prilogi V, v okviru datumov uporabe, določenih v Prilogi IV, ki se določijo v delegiranem aktu, sprejetem na podlagi odstavka 12 tega člena.

3. Proizvajalci zagotovijo, da so izpolnjene homologacijske zahteve za preverjanje izpolnjevanja zahtev trajnosti. Po izbiri proizvajalca se uporabi eden od naslednjih preskusnih postopkov za ugotavljanje trajnosti, da se organu za odobritev dokaže trajnost okoljske učinkovitosti homologiranega vozila:

(a) dejansko preskušanje vzdržljivosti s celotnim številom prevoženih kilometrov: Testna vozila fizično prevozijo celotno razdaljo, določeno v Prilogi VII(A), in so preskušena v skladu s postopkom iz preskusa tipa V, opredeljenega v delegiranih aktih, sprejetih na podlagi odstavka 12 tega člena. Rezultati preskusa emisij do celotne razdalje, določene v Prilogi VII(A), in vključno z njo so pod ►C1 mejnimi vrednostmi preskušanja okoljske učinkovitosti ◄ , določenimi v Prilogi VI(A);

(b) dejansko preskušanje vzdržljivosti z delnim številom prevoženih kilometrov: Testna vozila fizično prevozijo vsaj 50 % celotne razdalje, določene v Prilogi VII(A), in so preskušena v skladu s postopkom iz preskusa tipa V, opredeljenega v delegiranih aktih, sprejetih na podlagi odstavka 12 tega člena. Kot je opredeljeno v navedenem aktu, se rezultati preskusa ekstrapolirajo na celotno razdaljo, določeno v Prilogi VII(A). Rezultati preskusa in ekstrapolirani rezultati so pod ►C1 mejnimi vrednostmi preskušanja okoljske učinkovitosti ◄ , določenimi v Prilogi VI(A);

▼C1

(c) matematični postopek ugotavljanja vzdržljivosti: Za vsako sestavino emisije je zmnožek faktorja poslabšanja, določenega v Prilogi VII(B), in rezultata preskušanja okoljske učinkovitosti na vozilu, ki je po prvem zagonu po zapustitvi proizvodne linije prevozilo več kot 100 km, pod mejnimi vrednostmi preskušanja okoljske učinkovitosti, določenimi v Prilogi VI(A).

▼B

4. Komisija do 1. januarja 2016 izvede obsežno študijo o vplivu na okolje. V študiji se ocenita kakovost zraka in delež onesnaževal, ki ga je mogoče pripisati vozilom kategorije L, ter zajamejo zahteve preskusov I, IV, V, VII in VIII iz Priloge V.

V študiji se tudi pregledajo in ocenijo najnovejši znanstveni podatki, izsledki znanstvenih raziskav, uporaba modelov in stroškovna učinkovitost, da se potrdi in dokončno vzpostavi standard Euro 5 iz Priloge IV ter ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ Euro 5 iz Priloge V, Priloge VI(A2), (B2) in (C2) in Priloge VII o številu kilometrov za ugotavljanje trajnosti in faktorjih slabšanja za Euro 5 ter tako določijo dokončni ukrepi politike.

5. Na podlagi izsledkov iz odstavka 4 Komisija do 31. decembra 2016 Evropskemu parlamentu in Svetu predloži poročilo o naslednjem:

(a) datumih začetka uporabe za raven Euro 5 iz Priloge IV;

(b) mejnih vrednostih emisij Euro 5 iz Priloge VI(A2) in emisijske pragove OBD iz Priloge VI(B2);

(c) tem, da so vsi novi tipi vozil (pod)kategorij L3e, L5e, L6e-A in L7e-A poleg stopnje OBD I opremljeni tudi s stopnjo OBD II na ravni Euro 5;

(d) številu prevoženih kilometrov za ugotavljanje trajnosti za raven Euro 5 iz Priloge VII(A) in dejavnike slabšanja za raven Euro 5 iz Priloge VII(B).

Komisija glede na to poročilo pripravi primerne zakonodajne predloge.

6. Na podlagi rezultatov študije o vplivu na okolje Komisija sprejme delegirani akt v skladu s členom 75, ki opredeljuje, za katere od (pod)kategorij L1e-A, L1e-B, L2e, L5e-B, L6e-B, L7e-B in L7e-C za raven Euro 5 naj velja preskušanje SHED ali preskušanje tesnjenja posode in vodov za gorivo z mejnimi vrednostmi iz Priloge VI(C2).

7. Proizvajalci zagotovijo, da so vozila kategorije L skladna z veljavnimi preskusnimi zahtevami glede okoljske učinkovitosti za odobritev in razširitve, kot je določeno v Prilogi V(A).

8. Pri preskusih tipa I so zadevne vrednosti emisij za motorna kolesa L3e-AxE (enduro, x = 1, 2 ali 3) in L3e-AxT (trial, x = 1, 2 ali 3) vsota vrednosti L2 (THC) in L3 (NOx) iz Priloge VI(A). Rezultati preskusa emisij (NOx + THC) so enaki tej mejni vrednosti (L2 + L3) ali manjši od nje.

9. Vozila kategorije L4e izpolnjujejo ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ iz Priloge V za vozila kategorije L3e, pri čemer se pri preskusih tipa I, IV, VII in VIII iz Priloge V preskusi celoten sestav osnovnega vozila z vgrajeno bočno prikolico ali samo osnovno vozilo brez bočne prikolice, kakor je ustrezno.

10. Proizvajalci zagotovijo, da so vse nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja, ki se dajo na trg ali začnejo uporabljati v Uniji, homologirane v skladu s to uredbo.

11. Zahteve iz odstavkov 1 do 10 se uporabljajo za vozila, sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote v skladu s Prilogo II.

12. Za zagotovitev visoke ravni varstva okolja se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 75 v zvezi s podrobnimi tehničnimi specifikacijami za ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ za vidike, navedene v odstavkih 1, 2, 3, 6 in 7 tega člena, vključno s preskusnimi postopki.

Člen 24

Dodatne ►C1 zahteve glede okoljske učinkovitosti ◄ v zvezi z emisijami toplogrednih plinov, porabo goriva ter porabo električne energije in električnega dosega

1. Proizvajalec v ustreznem laboratorijskem preskusnem ciklu določi emisije CO2 (ogljikovega dioksida) in jih sporoči organu za odobritev. Poraba goriva in/ali poraba električne energije in električni doseg se izračunajo na podlagi rezultatov laboratorijskih homologacijskih preskusov ali izmerijo, pri čemer je bila prisotna tehnična služba, in sporočijo organu za odobritev.

2. Rezultat meritve CO2, izračunana ali izmerjena poraba goriva, poraba električne energije in električni doseg se vključijo v opisno mapo, kot je opredeljeno v izvedbenem aktu iz člena 27(4), in ustrezne informacije se navedejo v certifikatu o skladnosti.

Proizvajalci poleg navedbe v certifikatu o skladnosti zagotovijo, da se podatki o emisijah CO2, porabi goriva, porabi električne energije in električnem dosegu v obliki, ki se jim zdi ustrezna, predložijo tudi kupcu pri nakupu novega vozila.

3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 75 v zvezi zahtevami za preskusni postopek preskusa tipa VII o postopkih za merjenje emisij CO2 ter izračun in merjenje porabe goriva, porabe električne energije in električnega dosega.







POGLAVJE IV

POSTOPKI EU-HOMOLOGACIJE

Člen 25

Postopki za EU-homologacijo

1. Proizvajalec lahko pri vložitvi vloge za homologacijo celotnega vozila izbere enega od naslednjih postopkov:

(a) homologacija po delih;

(b) homologacija v enem delu;

(c) mešana homologacija.

Poleg tega lahko proizvajalec kategorij vozil iz odstavka 5 izbere večstopenjsko homologacijo.

Za homologacijo sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot se uporablja samo postopek homologacije v enem delu.

2. Homologacijo po delih sestavlja postopek, s katerim se postopoma zbere celoten sklop certifikatov o EU-homologaciji za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote, ki so del vozila, kar na koncu vodi do homologacije celotnega vozila.

3. Pri homologaciji v enem delu se naenkrat opravi odobritev vozila kot celote v enem koraku.

4. Mešana homologacija je postopek homologacije po delih, pri katerem se v končni fazi odobritve celotnega vozila podelijo odobritve za enega ali več sistemov, ne da bi bilo treba zanje izdati certifikate o EU-homologaciji.

5. Pri večstopenjski homologaciji eden ali več organov za odobritev potrdi, da glede na stanje dodelave tip nedodelanega ali dodelanega vozila izpolnjuje ustrezne upravne določbe in tehnične zahteve te uredbe.

Večstopenjska homologacija se podeli za tip nedodelanega ali dodelanega vozila, ki je skladen s podatki v opisni mapi, določeni v členu 27, in izpolnjuje tehnične zahteve, določene v ustreznih aktih iz Priloge II, ob upoštevanju stopnje dodelave vozila.

6. Homologacija za končno fazo dodelave se podeli šele, potem ko organ za odobritev preveri, da vozilo, homologirano v končni fazi, v tem trenutku izpolnjuje vse veljavne tehnične zahteve. To vključuje dokumentaren pregled vseh zahtev, ki so zajete v homologaciji nedodelanega vozila, izdani v večstopenjskem postopku, tudi če je izdana za drugo (pod)kategorijo vozila.

Večstopenjska odobritev iz drugega pododstavka odstavka 1 se uporablja samo za vozila podkategorij L2e-U, L4e, L5e-B, L6e-BU in L7e-CU.

7. Izbira postopka odobritve ne vpliva na ustrezne bistvene zahteve, ki jih mora odobreni tip vozila izpolnjevati ob izdaji homologacije za celotno vozilo.

8. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 75 v zvezi s podrobno ureditvijo homologacijskih postopkov. Prvi taki delegirani akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

Člen 26

Vloga za homologacijo

1. Proizvajalec vlogo za homologacijo vloži pri organu za odobritev.

2. Za posamezen tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote se lahko vloži samo ena vloga v samo eni državi članici.

3. Za vsak tip, ki ga je treba odobriti, se vloži ločena vloga.

Člen 27

Opisna mapa

1. Vlagatelj organu za odobritev predloži opisno mapo.

2. Opisna mapa vključuje naslednje:

(a) opisni list;

(b) vse podatke, risbe, fotografije in druge informacije;

(c) pri vozilih, navedbo postopka oziroma postopkov, izbranih v skladu s členom 25(1);

(d) vse dodatne informacije, ki jih organ za odobritev zahteva v okviru postopka predložitve vloge.

3. Opisna mapa se lahko predloži v papirni ali elektronski obliki, ki jo sprejema tehnična služba ali organ za odobritev.

4. Komisija z izvedbenimi akti določi predloge opisnega lista in opisne mape. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2). Prvi taki izvedbeni akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

Člen 28

Posebne zahteve za informacije, ki jih je treba navesti v vlogi za homologacijo glede na izbrani postopek

1. Vlogi za homologacijo po delih se priložita opisna mapa v skladu s členom 27 in celoten sklop certifikatov o homologaciji v skladu z vsakim od aktov, navedenih v Prilogi II, ki se uporabljajo.

Pri homologaciji sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote v skladu z ustreznimi akti iz Priloge II ima organ za odobritev dostop do opisne mape sistema ali enote, dokler odobritev ni podeljena ali zavrnjena.

2. Vlogi za homologacijo v enem delu se priloži opisna mapa, določena v členu 27 z ustreznimi informacijami v skladu z izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, v povezavi z navedenimi akti, ki se uporabljajo.

3. Pri postopku mešane homologacije se opisni mapi priloži eden ali več certifikatov o homologaciji, ki jih zahteva vsak od aktov, ki se uporabljajo, navedenih v Prilogi II, če pa se certifikat o homologaciji ne predloži, opisna mapa vsebuje ustrezne informacije v skladu z izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi te uredbe, v povezavi z navedenimi akti, ki se uporabljajo.

4. Brez poseganja v odstavke 1, 2 in 3 se za namene večstopenjske homologacije predložijo naslednje informacije:

(a) na prvi stopnji, tiste dele opisne mape in certifikate o EU-homologaciji, ki so pomembni za stopnjo dodelave osnovnega vozila;

(b) na drugi in naslednjih stopnjah, tiste dele opisne mape in certifikate o EU-homologaciji, ki so pomembni za trenutno stopnjo izdelave in izvod certifikata o EU-homologaciji vozila, izdanega za prejšnjo stopnjo izdelave, ter podrobne podatke o vseh spremembah ali dodatkih, s katerimi je proizvajalec dodelal vozilo.

Informacije iz točk (a) in (b) prvega pododstavka tega odstavka se lahko predložijo v skladu z odstavkom 3.

5. Organ za odobritev lahko z obrazloženo zahtevo od proizvajalca zahteva, da predloži vse dodatne informacije, potrebne za odločitev, kateri preskusi se zahtevajo, ali za lažjo izvedbo navedenih preskusov.







POGLAVJE V

IZVAJANJE POSTOPKOV EU-HOMOLOGACIJE

Člen 29

Splošne določbe

1. Organi za odobritev podelijo EU-homologacijo šele, potem ko preverijo skladnost proizvodnje iz člena 33 in skladnost tipa vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote z zahtevami, ki se uporabljajo.

2. EU-homologacije se podelijo v skladu s tem poglavjem.

3. Če organ za odobritev meni, da tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote kljub skladnosti z zahtevanimi določbami pomeni resno tveganje za varnost ali lahko resno škoduje okolju ali javnemu zdravju, lahko zavrne podelitev EU-homologacije. V tem primeru organom za odobritev drugih držav članic in Komisiji takoj pošlje podrobno dokumentacijo, v kateri so pojasnjeni razlogi za njegovo odločitev in navedeni dokazi za njegove ugotovitve.

4. Certifikati o EU-homologaciji se oštevilčijo po harmoniziranem sistemu, kot ga določi Komisija z izvedbenimi akti. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2). Prvi taki izvedbeni akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

5. Organ za odobritev v enem mesecu po izdaji certifikata o EU-homologaciji pošlje organom za odobritev drugih držav članic izvod certifikata o EU-homologaciji vozila skupaj s prilogami za vsak tip vozila, ki ga je odobril, in sicer po skupnem varnem elektronskem sistemu za izmenjavo datotek. Izvod je lahko tudi v obliki varne elektronske datoteke.

6. Organ za odobritev takoj obvesti organe za odobritev drugih držav članic o zavrnitvi ali preklicu vsake odobritve vozila in razlogih za svojo odločitev.

7. Organ za odobritev vsake tri mesece organom za odobritev drugih držav članic pošlje seznam EU-homologacij za sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki jih je podelil, spremenil, zavrnil ali preklical v predhodnem obdobju.

8. Če organ za odobritev druge države članice tako zahteva, mu organ za odobritev, ki je podelil EU-homologacijo, v enem mesecu od prejema navedene zahteve pošlje izvod zahtevanega certifikata o EU-homologaciji skupaj s prilogami, in sicer po skupnem varnem elektronskem sistemu za izmenjavo datotek. Izvod je lahko tudi v obliki varne elektronske datoteke.

9. Če Komisija tako zahteva, organ za odobritev predloži informacije iz odstavkov 5 do 8 tudi Komisiji.

10. Organ za odobritev pripravi opisno dokumentacijo, ki jo sestavljajo opisna mapa s priloženimi poročili o preskusih in drugimi dokumenti, ki jih opisni mapi priloži tehnična služba ali organ za odobritev med opravljanjem svojih nalog. Opisna dokumentacija vsebuje seznam njene vsebine, ustrezno oštevilčene ali drugače označene, da se jasno prepoznajo vse strani, oblika vsakega dokumenta pa je taka, da kaže evidenco zaporednih korakov upravljanja EU-homologacije, zlasti datume pregledov in dopolnitev. Organ za odobritev ohrani informacije iz opisne dokumentacije, tako da so na voljo za obdobje 10 let po koncu veljavnosti zadevne odobritve.

Člen 30

Posebne določbe o certifikatu o EU-homologaciji

1. Certifikatu o EU-homologaciji se priložijo naslednje priloge:

(a) opisna dokumentacija iz člena 29(10);

(b) rezultati preskusov;

(c) imena in vzorci podpisov oseb, pooblaščenih za podpisovanje certifikatov o skladnosti, ter njihov položaj v podjetju;

(d) v primeru EU-homologacije celotnega vozila, izpolnjen izvod certifikata o skladnosti.

2. Certifikat o EU-homologaciji se izda na podlagi predloge, določene v izvedbenih aktih Komisije. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2). Prvi taki izvedbeni akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

3. Organ za odobritev za vsak posamezen tip vozila:

(a) izpolni vse ustrezne dele certifikata o EU-homologaciji, vključno s priloženim obrazcem rezultatov preskusov;

(b) sestavi seznam opisne dokumentacije;

(c) vlagatelju takoj izda izpolnjen certifikat skupaj s prilogami.

Komisija z izvedbenimi akti določi predlogo obrazca rezultatov preskusov iz točke (a). Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2). Prvi taki izvedbeni akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

4. Pri EU-homologaciji, pri kateri so bile v skladu s členom 40 uvedene omejitve veljavnosti ali opuščene nekatere določbe te uredbe ali delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi te uredbe, se navedene omejitve oziroma opustitve navedejo v certifikatu o EU-homologaciji.

5. Kadar proizvajalec izbere postopek mešane homologacije, organ za odobritev dopolni opisno mapo s sklicevanji na poročila o preskusih, ki jih določajo izvedbeni akti iz člena 32(1) in za katera certifikati o EU-homologaciji niso na voljo.

6. Kadar proizvajalec izbere postopek homologacije v enem delu, organ za odobritev sestavi seznam zahtev ali aktov, ki se uporabljajo, in ta seznam doda certifikatu o EU-homologaciji. Komisija z izvedbenimi akti sprejme predlogo za tak seznam. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2). Prvi taki izvedbeni akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

Člen 31

Posebne določbe, ki zadevajo sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote

1. EU-homologacija se podeli za sistem, ki je skladen s podatki v opisni mapi in izpolnjuje tehnične zahteve, določene v ustreznih aktih, navedenih v Prilogi II.

2. EU-homologacija za sestavni del ali samostojno tehnično enoto se podeli za sestavni del ali samostojno tehnično enoto, ki sta skladna s podatki v opisni mapi in izpolnjujeta tehnične zahteve, določene v ustreznih aktih, navedenih v Prilogi II.

3. Kadar sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki so ali niso namenjeni za popravilo, servisiranje ali vzdrževanje, zajema tudi homologacija sistema v povezavi z vozilom, se za sestavni del ali samostojno tehnično enoto ne zahteva dodatna odobritev, razen če tako določajo ustrezni akti, navedeni v Prilogi II.

4. Kadar sestavni del ali samostojna tehnična enota opravlja svojo funkcijo ali ima določeno lastnost le v povezavi z drugimi deli vozila in je zato skladnost z zahtevami mogoče preveriti le, ko sestavni del ali samostojna tehnična enota deluje v povezavi s temi drugimi deli vozila, se področje uporabe EU-homologacije sestavnega dela ali samostojne tehnične enote ustrezno omeji.

V takih primerih se v certifikatu o EU-homologaciji določijo omejitve pri uporabi sestavnega dela ali samostojne tehnične enote in navedejo posebni pogoji za vgradnjo.

Kadar tak sestavni del ali samostojno tehnično enoto vgradi proizvajalec, se skladnost z vsemi ustreznimi omejitvami uporabe ali pogoji za namestitev preveri ob odobritvi vozila.

Člen 32

Preskusi, zahtevani za EU-homologacijo

1. Skladnost s tehničnimi določbami iz te uredbe in aktov, navedenih v Prilogi II, se dokazuje z ustreznimi preskusi, ki jih izvedejo imenovane tehnične službe.

Preskusni postopki iz prvega pododstavka ter posebna oprema in orodje, ki se zahtevajo za izvedbo navedenih preskusov, se določijo v ustreznih aktih, navedenih v Prilogi II.

Oblika poročil o preskusih je skladna s splošnimi zahtevami, ki jih Komisija določi z izvedbenimi akti. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 73(2). Prvi taki izvedbeni akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.

2. Proizvajalec da organu za odobritev na voljo toliko vozil, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, kolikor jih je v skladu z ustreznimi akti, navedenimi v Prilogi II, potrebnih za izvedbo zahtevanih preskusov.

3. Zahtevani preskusi se izvedejo na vozilih, sestavnih delih in samostojnih tehničnih enotah, ki predstavljajo tip v postopku odobritve.

Vendar lahko proizvajalec v dogovoru z organom za odobritev izbere vozilo, sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto, ki združuje številne najneugodnejše lastnosti glede na zahtevano raven delovanja, čeprav ne predstavlja tipa v postopku odobritve. V pomoč pri sprejemanju odločitev se lahko pri izbirnem postopku uporabijo virtualne preskusne metode.

4. V dogovoru z organom za odobritev se lahko virtualne preskusne metode na zahtevo proizvajalca uporabijo kot alternativa preskusnim postopkom iz odstavka 1 za zahteve, opredeljene v delegiranih aktih, sprejetih na podlagi odstavka 6.

5. Virtualne preskusne metode izpolnjujejo pogoje iz delegiranih aktov, sprejetih na podlagi odstavka 6.

6. Da se zagotovi, da imajo rezultati virtualnega preskušanja enak pomen kot rezultati dejanskega preskušanja, se na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 75 v zvezi z zahtevami, ki se lahko preskusijo z virtualnim preskušanjem, in pogoji za virtualno preskušanje. Pri sprejemanju teh delegiranih aktov se Komisija po potrebi opre na zahteve in postopke iz Priloge XVI k Direktivi 2007/46/ES.

Člen 33

Skladnost proizvodnje

1. Organ za odobritev, ki podeli EU-homologacijo, sprejme potrebne ukrepe, po potrebi v sodelovanju z organi za odobritev drugih držav članic, da preveri, ali so bili sprejeti ustrezni ukrepi za zagotovitev, da bodo vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote, ki so v proizvodnji, odvisno od primera, skladni z odobrenim tipom.

2. Organ za odobritev, ki izda homologacijo za celotno vozilo, z ustreznimi ukrepi preveri, ali so certifikati o skladnosti, ki jih je izdal proizvajalec, skladni s členom 38. V ta namen preveri, ali je zadostno število vzorcev certifikatov o skladnosti skladnih s členom 38 in ali je proizvajalec sprejel ustrezne ukrepe za zagotovitev točnosti podatkov v teh certifikatih.

3. Organ za odobritev, ki je podelil EU-homologacijo, sprejme potrebne ukrepe v zvezi z navedeno odobritvijo, po potrebi v sodelovanju z organi za odobritev drugih držav članic, da preveri, ali so ukrepi iz odstavkov 1 in 2 še vedno ustrezni, tako da so vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote, ki so v proizvodnji, še vedno skladni z odobrenim tipom in so certifikati o skladnosti še vedno skladni s členom 38.

4. Da preveri, ali je vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota skladna z odobrenim tipom, lahko organ za odobritev, ki je podelil EU-homologacijo, opravi katera koli preverjanja ali preskuse, potrebne za EU-homologacijo, na vzorcih iz prostorov proizvajalca, vključno s proizvodnimi obrati.

5. Kadar organ za odobritev, ki je podelil EU-homologacijo, ugotovi, da se ukrepi iz odstavkov 1 in 2 ne izvajajo, bistveno odstopajo od dogovorjenih ukrepov in nadzornih načrtov, se ne izvajajo več ali niso več ustrezni, čeprav se proizvodnja nadaljuje, navedeni organ za odobritev sprejme potrebne ukrepe, da zagotovi pravilno izvajanje postopka za nadzor skladnosti proizvodnje, ali prekliče homologacijo.

6. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 75 v zvezi s podrobnostmi glede skladnosti proizvodnje. Prvi taki delegirani akti se sprejmejo do 31. decembra 2014.







POGLAVJE VI

SPREMEMBE EU-HOMOLOGACIJ

Člen 34

Splošne določbe

1. Proizvajalec takoj obvesti organ za odobritev, ki je podelil EU-homologacijo, o vsaki spremembi podatkov v opisni dokumentaciji.

Navedeni organ za odobritev odloči, kateri postopek iz člena 35 je treba uporabiti.

Po potrebi lahko organ za odobritev v posvetovanju s proizvajalcem odloči, da se podeli nova EU-homologacija.

2. Vloga za spremembo EU-homologacije se lahko vloži le pri organu za odobritev, ki je podelil prvotno EU-homologacijo.

3. Če organ za odobritev ugotovi, da je treba zaradi spremembe ponoviti preglede ali preskuse, o tem obvesti proizvajalca.

Postopki iz člena 35 se uporabljajo le, če organ za odobritev na podlagi navedenih pregledov in preskusov ugotovi, da se zahteve za EU-homologacijo še vedno izpolnjujejo.

Člen 35

Popravki in razširitve EU-homologacij

1. Če so bili podatki v opisni dokumentaciji spremenjeni in pregledov ali preskusov ni bilo treba ponoviti, se spremembe označijo kot „popravek“.

V takih primerih organ za odobritev po potrebi izda popravljene strani opisne dokumentacije, pri čemer vsako popravljeno stran označi tako, da sta jasno vidna narava spremembe in datum ponovne izdaje. Tej zahtevi ustreza tudi izdaja konsolidirane posodobljene različice opisne dokumentacije z izčrpnim opisom sprememb.

2. Sprememba se označi kot „razširitev“, če so bili podatki v opisni dokumentaciji spremenjeni ter:

(a) so potrebni dodatni pregledi ali preskusi;

(b) so bili spremenjeni kateri koli podatki v certifikatu o EU-homologaciji, razen njegovih prilog;

(c) se začnejo uporabljati nove zahteve v skladu s katerim koli aktom, navedenim v Prilogi II, za homologiran tip vozila ali za homologiran sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto.

V primeru razširitve organ za odobritev izda posodobljen certifikat o EU-homologaciji, označen s številko razširitve, ki je za eno večja od številke zadnje podeljene razširitve. Na certifikatu o odobritvi se jasno navedeta razlog razširitve in datum ponovne izdaje.

3. Ob vsaki izdaji popravljenih strani ali konsolidirane posodobljene različice se vedno ustrezno spremeni tudi seznam opisne dokumentacije, ki je priložen certifikatu o odobritvi, tako da je na njem naveden datum zadnje razširitve oziroma spremembe ali datum zadnje konsolidacije posodobljene različice.

4. Če nove zahteve iz točke (c) odstavka 2 s tehničnega vidika niso veljavne za ta tip vozila ali če te zadevajo kategorije vozila, v katere to vozilo ne sodi, homolo