5.19 Finančne transakcije so razvrščene v skupine, ki se delijo na podskupine, nekatere podskupine se nadalje delijo na podpostavke. Klasifikacija transakcij s finančnimi sredstvi in obveznostmi ustreza klasifikaciji finančnih sredstev in obveznosti (glej odstavke od 5.06 do 5.08), zato so opredelitve skupin, podskupin in podpostavk ter dodatna pojasnila v ESR podani le enkrat — v tem delu poglavja o finančnih transakcijah. V poglavju o bilancah stanja opredelitve in njihova pojasnila v glavnem besedilu niso ponovljene, temveč je v dodatku 7.1 podan povzetek vseh sredstev in obveznosti, opredeljenih v sistemu. 5.20 Klasifikacija finančnih transakcij ter finančnih sredstev in obveznosti temelji v prvi vrsti na likvidnosti in pravni naravi finančnih sredstev. Klasifikacija ne vsebuje funkcionalnih skupin, razen pojasnjevalne postavke, ki se nanaša na neposredne tuje naložbe. Opredelitve skupin, podskupin in podpostavk so v glavnem neodvisne od klasifikacije institucionalnih enot, če pa je potrebno, se klasifikacija finančnih sredstev in obveznosti lahko dodatno navzkrižno razširi s klasifikacijo institucionalnih enot. Primer je lahko razred „vloge med denarnimi finančnimi institucijami“. Raven členitve klasifikacije finančnih sredstev in obveznosti je odvisna od analiziranega institucionalnega sektorja.



Tabela 5.1 — Klasifikacija finančnih transakcij Klasifikacija finančnih transakcij Oznaka Denarno zlato in posebne pravice črpanja (PPČ) F.1 Denarno zlato F.11 Posebne pravice črpanja (PPČ) F.12 Gotovina in vloge F.2 Gotovina F.21 Prenosljive vloge F.22 Druge vloge F.29 Vrednostni papirji razen delnic F.3 Vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov F.33 Kratkoročni F.331 Dolgoročni F.332 Izvedeni finančni instrumenti F.34 Posojila F.4 Kratkoročna F.41 Dolgoročna F.42 Delnice in drug lastniški kapital F.5 Delnice in drug lastniški kapital razen delnic vzajemnih skladov F.51 Delnice, ki kotirajo na borzi F.511 Delnice, ki ne kotirajo na borzi F.512 Drug lastniški kapital F.513 Delnice vzajemnih skladov F.52 Zavarovalne tehnične rezervacije F.6 Neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja in rezervacijah pokojninskih skladov F.61 Neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja F.611 Neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov F.612 Prenosne premije in škodne rezervacije F.62 Druge terjatve in obveznosti F.7 Komercialni krediti in predujmi F.71 Druge terjatve in obveznosti razen komercialnih kreditov in predujmov F.79 Pojasnjevalna postavka: Neposredne tuje naložbe F.m 5.21 Analiza kanalov prenosa denarne politike lahko zahteva prikazovanje mer denarja v bilancah stanja ter v finančnih računih sektorjev in tujine. Vendar pa so opredelitve mer denarja med državami in v času različne, poleg tega pa so sestavljene iz elementov, ki se v večini primerov ne skladajo s skupinami, podskupinami in podpostavkami finančnih sredstev in obveznosti, kot so opredeljene v sistemu. Poleg tega je določitev sektorjev, ki izdajajo denar, sektorjev, ki imajo denar, ter denarno nevtralnih sektorjev odvisna od opredelitve posameznih denarnih agregatov. Mere denarja zato v sistemu niso opredeljene. Kljub temu je v dodatku 5.1 predstavljena metoda, ki omogoča prikaz katere koli mere denarja v bilancah stanja in finančnih računih. 5.22 Inovacije na finančnih trgih so zmanjšale uporabnost razmejitve med kratkoročnimi in dolgoročnimi finančnimi sredstvi in obveznostmi. Kljub temu je v primerih, ko je analiza dospelosti pomembna (na primer pri analizi obrestnih mer in donosov sredstev), razvrstitev po dospelosti potrebna. Razlikovanje po dospelosti je torej drugo merilo za razvrščanje, ko je to koristno. Opredelitev : Kratkoročna finančna sredstva (obveznosti) so finančna sredstva (obveznosti), katerih izvirna dospelost je navadno leto ali manj, v izjemnih primerih pa največ dve leti ( 72 ). Dolgoročna finančna sredstva (obveznosti) so finančna sredstva (obveznosti), katerih izvirna dospelost je navadno več kakor eno leto, v izjemnih primerih pa več kakor dve leti. 5.23 Mnoge skupine, podskupine ter podpostavke finančnih sredstev in obveznosti je možno razčleniti po enotah, v katerih so izražene.



Opredelitev: Finančna sredstva (obveznosti) v nacionalni valuti so finančna sredstva (obveznosti), ki so izražena v enotah valute, ki je v državi uradno plačilno sredstvo. Finančna sredstva (obveznosti) v tujih valutah so finančna sredstva (obveznosti), ki niso izražena v enotah valute, ki je v državi uradno plačilno sredstvo. Finančna sredstva v tujih valutah zajemajo tudi finančna sredstva, izražena v košari valut, na primer eku ali PPČ, ter finančna sredstva, izražena v zlatu. Razlikovanje med nacionalno in tujimi valutami je posebej uporabno pri skupini gotovina in vloge (AF.2). 5.24 Skupino F.1 sestavljata dveh podskupini finančnih transakcij: (a) denarno zlato (F.11) in (b) posebne pravice črpanja (PPČ) (F.12). 5.25 Finančna sredstva, uvrščena v skupino denarno zlato in posebne pravice črpanja (AF.1), so edina finančna sredstva, za katere v sistemu ni nasprotnih obveznosti. Zato se pri transakcijah z denarnim zlatom in PPČ (F.1) vedno spremeni lastništvo finančnih sredstev (glej odstavek 5.02.). 5.26



Opredelitev: Podskupina denarno zlato (F.11) zajema vse transakcije z denarnim zlatom (AF.11), tj. zlatom, ki je sestavina mednarodnih rezerv denarnih oblasti ali drugih subjektov, ki so pod njenim dejanskim nadzorom. 5.27 Sektor denarnih oblasti, ki je opredeljen po funkcionalnem načelu, sestavljajo podsektor centralna banka (S.121) ter institucije centralne države, ki izvajajo dejavnosti, ki so običajno značilne za centralno banko. Te dejavnosti obsegajo izdajanje denarja, vzdrževanje in upravljanje z mednarodnimi rezervami ter upravljanje skladov za stabilizacijo tečajev. Zlato je zato praviloma finančno sredstvo le za centralno banko in centralno državo. Kljub temu imajo v nekaterih okoliščinah tudi druge finančne družbe imetja zlata, ki se lahko proda le s posebno odobritvijo denarnih oblasti. V takšnih omejenih okoliščinah lahko načelo dejanskega nadzora velja tudi za imetja zlata finančnih družb, ki niso centralna banka. 5.28 Denarno zlato je navadno v obliki palic s čistostjo najmanj 995/1000. 5.29 Transakcije z denarnim zlatom zajemajo predvsem prodaje in nakupe denarnega zlata med denarnimi oblastmi. Nakupi denarnega zlata so prikazani v finančnem računu domačih denarnih oblasti kot povečanja finančnih sredstev, nasprotne vknjižbe pa so zmanjšanja finančnih sredstev tujine. 5.30 Transakcije z nedenarnim zlatom, tj. zlatom, ki ni denarno zlato, se obravnavajo kot pridobitve manj odsvojitve vrednostnih predmetov, če je njegov edini namen ohranjanje vrednosti, drugače pa kot končna ali vmesna potrošnja in/ali sprememba zalog. Transakcije z nedenarnim zlatom zajemajo tudi transakcije denarnih oblasti z zlatom, ki ni del njihovih mednarodnih rezerv. 5.31 Če denarne oblasti dodajo nedenarno zlato svojim imetjem denarnega zlata ali če denarno zlato uporabijo za nedenarne namene, je to monetizacija oziroma demonetizacija zlata. Monetizacija in demonetizacija zlata se ne prikažeta v finančnih računih, temveč se sprememba v postavkah bilance stanja pojasni z vknjižbami v računu drugih sprememb obsega sredstev kot prerazvrstitev, tj. prerazvrstitev zlata kot vrednostnega predmeta (AN.13) med denarno zlato (AF.11) (glej odstavek 6.32). Demonetizacija zlata se prikaže temu nasprotno. 5.32 Vloge, vrednostni papirji in posojila, izraženi v zlatu, se obravnavajo kot finančna sredstva, razen denarnega zlata, razvrščeni pa so enako kot podobna finančna sredstva v tujih valutah v ustrezni skupini. Zamenjave nedenarnega zlata, tj. dogovori o začasni zamenjavi nedenarnega zlata za vloge, se obravnavajo kot lombardna posojila (glej odstavek 5.81. e). 5.33



Opredelitev: Podskupina posebne pravice črpanja (PPČ) (F.12) zajema vse transakcije s PPČ (AF.12). PPČ so mednarodna rezervna sredstva, ki jih je oblikoval Mednarodni denarni sklad (MDS) in jih dodelil svojim članicam za povečanje obstoječih rezervnih sredstev. 5.34 PPČ niso obveznosti MDS, članice MDS, ki so jim bile PPČ dodeljene, torej nimajo dejanske (brezpogojne) obveznosti odplačila dodeljenih posebnih pravic črpanja. PPČ so izključno imetja uradnih imetnikov, ki so navadno centralne banke, ter so prenosljive med udeleženkami računa posebnih pravic črpanja pri MDS in drugimi imetniki, ki jih določi MDS (druge centralne banke in nekatere mednarodne agencije). PPČ vsakemu imetniku dajejo zagotovljeno in brezpogojno pravico, da pridobi druga rezervna sredstva, predvsem devize. 5.35 Spremembe imetij PPČ pri denarnih oblasteh lahko nastanejo s transakcijami s PPČ, ki obsegajo plačila ali prejemke v posebnih pravicah črpanja od MDS, drugih udeleženk računa posebnih pravic črpanja pri MDS ali drugih imetnikov. Prikazane so v finančnem računu denarnih oblasti in tujine. Spremembe PPČ lahko nastanejo tudi zaradi sprememb vrednosti PPČ, ki so prikazane v računu revalorizacije, ali zaradi dodelitev in ukinitev PPČ, ki so prikazane v računu drugih sprememb obsega sredstev (glej odstavek 6.27. a). 5.36



Opredelitev: Skupino gotovina in vloge (F.2) sestavljajo vse transakcije z gotovino in vlogami (AF.2), tj. z gotovino v obtoku in vsemi vrstami vlog v domači in tujih valutah. 5.37 Skupina F.2 se deli na tri podskupine finančnih transakcij: (a) gotovina (F.21), (b) prenosljive vloge (F.22), (c) druge vloge (F.29). Razlikovanje med prenosljivimi in neprenosljivimi vlogami je lahko težavno in v nekaterih državah ni analitično uporabno (o razlikovanju med vlogami in posojili glej odstavke od 5.74 do 5.76). 5.38



Opredelitev: Podskupina gotovina (F.21) zajema vse transakcije z gotovino (AF.21), tj. z bankovci in kovanci v obtoku, ki se navadno uporabljajo za plačevanje. 5.39 Podskupina AF.21zajema: (a) bankovce in kovance v obtoku, ki so jih izdale rezidenčne denarne oblasti, (b) bankovce in kovance, ki so jih izdale nerezidenčne denarne oblasti in so v posesti rezidentov. 5.40 Podskupina AF.21 ne zajema: (a) bankovcev in kovancev, ki niso v obtoku, npr. zaloge lastnih bankovcev centralne banke ali varnostne zaloge bankovcev; (b) spominskih kovancev, ki se navadno ne uporabljajo za plačevanje. 5.41 Gotovino imajo lahko vsi sektorji in tujina. Izdaja jo centralna banka, centralna država, tujina in v posebnih primerih druge denarne finančne institucije. Je obveznost institucionalne enote, ki jo je izdala. 5.42



Opredelitev: Podskupino prenosljive vloge (F.22) sestavljajo vse transakcije s prenosljivimi vlogami (AF.22). Prenosljive vloge so vloge (v domači ali tujih valutah), ki jih je mogoče brez odloga zamenjati v gotovino ali ki so prenosljive s čekom, plačilnim nalogom, debetno vknjižbo ali na drug podoben način, in sicer brez pomembnejših omejitev ali dodatnih stroškov. 5.43 Podskupina AF.22 zajema prenosljive vloge pri rezidenčnih in nerezidenčnih denarnih finančnih institucijah. Zajema tudi prenosljive vloge med denarnimi finančnimi institucijami, kot so vloge, ki jih imajo druge denarne finančne institucije pri centralni banki na osnovi zahtev po obvezni rezervi, če te vloge ostajajo prenosljive, ter tekoči saldi in devizne vloge v okviru poslov zamenjave, ali med drugimi denarnimi finančnimi institucijami. 5.44 Prenosljive vloge imajo lahko vsi sektorji in tujina. V glavne so obveznosti denarnih finančnih institucij in tujine, lahko pa tudi sektorja država. 5.45



Opredelitev: Podskupino druge vloge (F.29) sestavljajo vse transakcije z drugimi vlogami (AF.29), tj. z vlogami (v domači in tujih valutah), ki niso prenosljive. Drugih vlog ni možno uporabljati za plačevanje ob vsakem času in jih ni možno zamenjati za gotovino ali prenosljive vloge brez pomembnejših omejitev ali dodatnih stroškov. 5.46 Podskupina AF.29 obsega: (a) vezane vloge. Te vloge niso neposredno razpoložljive, ker so pogojene z določenim rokom ali obdobjem predhodne najave dviga. Vključujejo na primer vloge pri centralni banki kot obliko obveznih rezerv, če jih vlagatelji ne morejo uporabiti brez predhodne najave ali omejitev; (b) hranilne vloge, hranilne knjižice, potrdila o hranilnih vlogah in potrdila o vlogah, ki niso tržni ali katerih tržnost je, čeprav teoretično možna, zelo omejena; (c) vloge, nastale v okviru varčevalnih shem ali pogodb. Te vloge pogosto obvezujejo vlagatelja, da redno vplačuje v določenem obdobju, ter da mu vplačana glavnica in obračunane obresti niso na voljo do preteka določenega roka. Te vloge so včasih povezane z možnostjo najetja posojila ob koncu varčevalne dobe, ki je sorazmerno zbranim prihrankom in je namenjeno nakupu ali gradnji stanovanja; (d) dokaze o vlogah (imenovane tudi „deleži“), ki jih izdajajo hranilna in posojilna združenja, stanovanjske zadruge, kreditne zadruge in podobni, ki so formalno pravno ali v praksi vnovčljivi na vpogled ali po sorazmerno kratki najavi; (e) vračljiva dodatna plačila na osnovi izvedenih finančnih instrumentov, ki so obveznosti denarnih finančnih institucij (glej odstavek 5.81. c); (f) kratkoročne dogovore o ponovnem odkupu, ki so obveznost denarnih finančnih institucij (glej odstavek 5.81. d) ( 73 ). 5.47 Podskupina AF.29 ne zajema tržnih potrdil o vlogah in tržnih potrdil o hranilnih vlogah. Ta se uvrščajo v skupino vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (AF.33). 5.48 Podskupina AF.29 zajema tudi: (a) uradne ekuje v posesti centralnih bank. Ta finančna sredstva so sestavljena iz ekujev, ki jih je z namenom izvajanja sporazuma o evropskem monetarnem sistemu (EMS) izdal EMI v zameno za denarne rezerve centralnih bank držav članic. Te ekuje lahko EMI in centralne banke držav članic uporabljajo kot plačilno sredstvo ter za transakcije med njimi in EMI. EMI lahko denarnim oblastem tretjih držav in mednarodnim denarnim institucijam odobri status „drugih imetnikov ekujev“ ( 74 ); (b) finančne terjatve in obveznosti centralnih bank, ki izhajajo iz zelo kratkoročnih mehanizmov financiranja in kratkoročnih mehanizmov podpore denarni politiki. Z njimi upravlja EMI ( 75 ); (c) finančne terjatve do MDS, ki so sestavina mednarodnih rezerv in niso v obliki posojil. Sestavljene so iz rezervne tranše, ki nastane s plačilom članskega prispevka v obliki rezervnih sredstev in s skladovo neto uporabo valute članice; (d) obveznosti do MDS, ki niso v obliki posojil. Te obsegajo uporabo kreditov MDS v okviru računa splošnih virov MDS; ta odraža znesek valute države članice pri MDS, ki jo je članica dolžna ponovno odkupiti. 5.49 Druge vloge imajo lahko vsi sektorji in tujina. V glavnem so obveznost denarnih finančnih institucij in tujine, lahko pa tudi drugih sektorjev, npr. države (glej odstavke od 5.74 do 5.76). 5.50



Opredelitev: Skupino vrednostni papirji razen delnic (F.3) sestavljajo vse transakcije z vrednostnimi papirji razen z delnicami (AF.3). To so finančna sredstva, ki so instrumenti na prinosnika, navadno so tržna, z njimi se trguje na sekundarnih trgih ali so lahko pobotana na trgu, imetnik pa do institucionalne enote, ki jih je izdala, nima nobenih lastninskih pravic. 5.51 Skupina AF.3 zajema finančna sredstva, katerih tipični predstavniki so dokumenti, namenjeni kroženju in katerih nominalna vrednost je določena ob izdaji. Zajema menice, obveznice, potrdila o vlogah, komercialne zapise, zadolžnice, izvedene finančne instrumente in podobne instrumente, s katerimi se običajno trguje na finančnih trgih (za razliko med vrednostnimi papirji razen delnic in posojili glej odstavke od 5.77 do 5.80). 5.52 Imetniki vrednostnih papirjev razen delnic kot finančnih sredstev so lahko vsi sektorji in tujina. V glavnem so obveznost finančnih in nefinančnih družb, centralne, federalne in lokalne države ter tujine. 5.53 Skupina F.3 je razdeljena na dve podskupini finančnih transakcij ( 76 ): (a) vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (F.33), (b) izvedeni finančni instrumenti (F.34). 5.54



Opredelitev: Podskupino vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (F.33) sestavljajo vse transakcije z vrednostnimi papirji razen z delnicami in izvedenimi finančnimi instrumenti (AF.33). To so vrednostni papirji razen delnic, ki dajejo imetniku brezpogojno pravico do fiksnega ali pogodbeno določenega variabilnega denarnega dohodka v obliki izplačil kuponov (obresti) in/ali vnaprej določenega fiksnega zneska na določen datum ali datume ali z začetkom od dneva, določenega ob izdaji. 5.55 Kadar je smiselno, se podskupina F.33 lahko deli na dve podpostavki finančnih transakcij: (a) kratkoročni vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (F.331), (b) dolgoročni vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (F.332). 5.56



Opredelitev: Podpostavko kratkoročni vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (F.331) sestavljajo vse transakcije s kratkoročnimi vrednostnimi papirji razen z delnicami in izvedenimi finančnimi instrumenti (AF.331), tj. z vrednostnimi papirji s kratkoročno izvirno dospelostjo, razen z delnicami in izvedenimi finančnimi instrumenti (glej odstavek 5.22). 5.57 Kratkoročni vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov so navadno izdani z diskontom. 5.58 Podpostavka AF.331 zajema: (a) zakladne menice in druge kratkoročne papirje, ki jih izdaja država, skupaj s tistimi, ki jih prevzamejo druge denarne finančne institucije za zagotovitev obveznih rezerv; (b) tržne kratkoročne vrednostne papirje, ki jih izdajajo finančne in nefinančne družbe. Za te papirje se uporabljajo različni nazivi, med njimi komercialni zapisi, trgovske menice, zadolžnice, menice in potrdila o vlogah; (c) kratkoročne vrednostne papirje, izdane v okviru dolgoročnih odkupljenih instrumentov zajamčenega vpisa vrednostnih papirjev (NIF); (d) bančne akcepte. Bančni akcepti obsegajo akcept menic in komercialnih zapisov, ki so jih izdale nefinančne družbe, s strani finančnih družb, ter brezpogojno obljubo plačati določen znesek na določen dan. Bančni akcept predstavlja brezpogojno finančno terjatev imetnika in brezpogojno obveznost finančne družbe, ki ga akceptira. Nasprotna transakcija pri finančni družbi je transakcija s kratkoročnim posojilom, ki ga finančna družba odobri svoji stranki. Zaradi tega je priporočljivo, da se bančni akcept obravnava kot dejanska obveznost akceptne finančne družbe in kot finančno sredstvo imetnika, čeprav sredstva morda niso bila izmenjana. Za upoštevanje nacionalnih praks in različic v naravi teh instrumentov pa je pri uporabi tega priporočila potrebna prilagodljivost. 5.59 Podpostavka AF.331 ne zajema vrednostnih papirjev, katerih tržnost je, čeprav teoretično mogoča, v praksi zelo omejena in so zato uvrščeni v podskupino druge vloge (AF.29) ali kratkoročna posojila (AF.41) (glej odstavke od 5.74 do 5.76). 5.60



Opredelitev: Podpostavka dolgoročni vrednostni papirji razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov (F.332) zajema vse transakcije z dolgoročnimi vrednostni papirji, razen z delnicami in izvedenimi finančnimi instrumenti (AF.332). To so vrednostni papirji z dolgoročno izvirno dospelostjo (glej odstavek 5.22), razen delnic in izvedenih finančnih instrumentov. 5.61 Dolgoročni vrednostni papirji so navadno izdani s kuponi. 5.62 Podpostavka AF.332 zajema: (a) obveznice na prinosnika; (b) podrejene obveznice, pogosto poimenovane tudi podrejeni dolg; (c) obveznice z opcijskimi datumi dospelosti, pri čemer je zadnji datum več kot leto dni od izdaje; (d) nedatirane obveznice ali obveznice brez dospetja; (e) vrednostne papirje s spremenljivo obrestno mero; (f) indeksirane vrednostne papirje, kjer je vrednost glavnice vezana na indeks cen, ceno blaga ali rast tečaja določene valute; (g) močno diskontirane obveznice in brezkuponske obveznice; (h) evroobveznice, tj. obveznice, ki so hkrati izdane na trgih najmanj dveh držav in so izražene v valuti, ki ni nujno valuta ene od teh dveh držav. Navadno so izdane preko mednarodnega konzorcija finančnih družb iz več držav; (i) obveznice zasebne izdaje, tj. obveznice, ki so z medsebojnim dogovorom omejene na določene investitorje, če so vsaj načeloma prenosljive; če niso, spadajo med dolgoročna posojila; (j) posojila, ki so dejansko postala tržna, kar pomeni, da se z njimi trguje na organiziranih sekundarnih trgih (glej odstavek 5.79); (k) vrednostne papirje, ki so nastali s pretvorbo posojil. Pretvorba obsega dve finančni transakciji: likvidacijo posojila in nastanek novega vrednostnega papirja; (l) zadolžnice in podjetniške obveznice, ki so zamenljive v delnice (v delnice izdajateljske družbe ali delnice druge družbe), dokler niso dejansko zamenjane. Zamenjava obsega dve finančni transakciji: likvidacijo zadolžnice ali podjetniške obveznice in izdajo delnic. Pravico do zamenjave, ki jo je mogoče ločiti od obveznice, je treba obravnavati kot posebno finančno sredstvo in jo uvrstiti med izvedene finančne instrumente (AF.34) (glej odstavka 5.67. a in 5.67. b); (m) delnice ali deleže, ki prinašajo stalne dohodke, vendar ne zagotavljajo udeležbe pri razdelitvi preostanka vrednosti družbe ob njeni razpustitvi, vključno s prednostnimi delnicami s pravico do fiksne dividende in brez pravice do udeležbe pri dobičku. 5.63 Podpostavka AF.332 zajema tudi druga finančna sredstva, izdana z listinjenjem posojil, hipotek, dolga iz poslovanja s kreditnimi karticami, terjatev in drugih sredstev. Nov vrednostni papir je včasih izdan kot zamenjava za izvirno sredstvo, ki je dejansko likvidirano. Druga možnost je, da se izvirno sredstvo prenese na drugo institucionalno enoto, novi vrednostni papirji pa nadomestijo izvirno sredstvo v bilanci stanja prve institucionalne enote. V tem primeru mora biti izvirno sredstvo prikazano v bilanci stanja nove institucionalne enote, ki ga ima v lasti. 5.64 Podpostavka F.332 ne zajema: (a) transakcij z vrednostnimi papirji, ki so del dogovorov o ponovnem odkupu. Dogovori o ponovnem odkupu so uvrščeni v podskupino druge vloge (glej odstavek 5.46. f) ali v skupino posojila (glej odstavek 5.81. d), odvisno od tega, katera institucionalna enota je vključena v posel. Posojeni znesek ali znesek, ki je predmet ponovnega odkupa, ne spreminja bilance stanja in je uvrščen v AF.332; (b) transakcij z netržnimi vrednostnimi papirji. Uvrščene so v podskupino dolgoročna posojila; (c) transakcij z netržnimi posojili, vključno s tistimi, ki so bila prodana tretji osebi, vendar zanje ne obstoja organizirani sekundarni trg (glej odstavek 5.79). 5.65



Opredelitev: Podskupina izvedeni finančni instrumenti (F.34) zajema vse transakcije z izvedenimi finančnimi instrumenti (AF.34). To so finančna sredstva, ki temeljijo ali so izvedena iz različnih osnovnih instrumentov. Osnovni instrument je navadno drugo finančno sredstvo, lahko pa je tudi blago ali indeks. 5.66 Izvedeni finančni instrumenti se imenujejo tudi sekundarni instrumenti, ker pa je izogibanje tveganju pogost motiv za njihov nastanek, se imenujejo tudi instrumenti za zavarovanje pred tveganji. Samo tisti sekundarni instrumenti, ki imajo tržno vrednost, ker se z njimi trguje ali so lahko pobotani na trgu, so v sistemu finančna sredstva in so uvrščeni v podskupino AF.34 (glej odstavek 5.05). 5.67 Podskupina AF.34 zajema: (a) opcije, s katerimi se trguje na organiziranih trgih ali prek okenc (OTC). Opcije so pogojna sredstva, ki dajejo imetnikom pravico, ne pa obveznosti, da kupijo od (v primeru nakupne opcije) ali prodajo (v primeru prodajne opcije) izdajatelju opcije finančna ali nefinančna sredstva (osnovni instrument) po vnaprej določeni ceni (izvršilni ceni) v danem časovnem obdobju (ameriška opcija) ali na določen datum (evropska opcija). Kupec opcije plača premijo (ceno opcije) za obvezo izdajatelja opcije, da bo prodal ali kupil določen znesek osnovnega sredstva ali da bo na zahtevo kupca zagotovil ustrezno nadomestilo. Ta obveza je po dogovoru obveznost izdajatelja opcije, ker cena opcije zanj predstavlja tekoče stroške odkupa njegove pogojne obveznosti; (b) nakupne bone. Nakupni boni so oblika opcij, s katerimi se trguje na organiziranih trgih. Imetnikom dajejo pravico, da do izdajatelja nakupnega bona (navadno družba) kupijo določeno število delnic ali obveznic pod določenimi pogoji v določenem časovnem obdobju. Obstajajo tudi valutni nakupni boni, katerih vrednost je odvisna od zneska valute, ki je potreben za nakup druge valute na ali pred datumom zapadlosti nakupnega bona, ter križni valutni nakupni boni, vezani na tretje valute. Po dogovoru izdajatelj pravice prevzame obveznost, ki predstavlja tekoče stroške odkupa njegove pogojne obveznosti; (c) standardizirane terminske posle, če imajo tržno vrednost, ker se z njimi trguje ali so lahko pobotani. Standardizirani terminski posli so obveze o dobavi ali prevzetju dobave določene količine blaga standardne kakovosti, deviz ali vrednostnih papirjev po vnaprej določeni ceni na določen dan ali v določenem obdobju. Standardizirani terminski posli lahko temeljijo tudi na indeksu namesto na finančnem ali nefinančnem sredstvu; ▼M5 (d) posli zamenjave (swap), vendar samo, če imajo tržno vrednost, ker se z njimi lahko trguje ali se lahko med seboj poravnajo. Posli zamenjave (swap) so pogodbeni dogovori med dvema osebama, ki soglašata, da bosta v času in v skladu z naprej določenimi pravili zamenjali tokove plačil istega zneska dolga. Najpogostejše vrste so zamenjave obrestnih mer, devizne zamenjave in valutne zamenjave (imenovane tudi kombinacija valutne zamenjave in zamenjave obrestnih mer). Zamenjava obrestnih mer pomeni zamenjavo plačil obresti različnih vrst, kot so trdne obrestne mere za sprejemljive obrestne mere, dveh različnih spremenljivih obrestnih mer, trdne obrestne mere za eno valuto za spremenljivo obrestno mero za drugo valuto itd. Devizne zamenjave (vključno z vsemi nestandardiziranimi terminskimi pogodbami) so transakcije v tujih valutah po tečaju, ki se določi naprej. Valutne zamenjave vključujejo zamenjavo določenih zneskov v dveh različnih valutah s kasnejšimi vračili, ki obsegajo tako plačila obresti kot vračila glavnice, v času in po naprej določenih pravilih. Nobeno od teh plačil se ne prikazuje kot dohodek od premoženja in vse poravnave se prikazujejo na finančnem računu; (e) nestandardizirane terminske pogodbe, vendar samo, če imajo tržno vrednost, ker se z njimi lahko trguje ali se lahko med seboj poravnajo. Nestandardizirane terminske pogodbe so pogodbeni dogovori, pri katerih se dve osebi, da bi se zavarovali pred tveganjem spremembe obrestnih mer, dogovorita za plačilo obresti, ki se plačajo na dan poravnave in se glasijo na nominalni znesek glavnice, ki se nikoli ne zamenja. Plačila se nanašajo na razliko med dogovorjeno obrestno mero in tržno obrestno mero na dan poravnave. Ta plačila se v sistemu ne štejejo kot prihodek iz premoženja, ampak se prikazujejo pod postavko izvedenih finančnih instrumentov. ▼B 5.68 Podskupina AF.34 ne zajema: (a) osnovnega instrumenta, na katerem temelji izvedeni finančni instrument; (b) vračljivih dodatnih plačil, ki so povezana z izvedenimi finančnimi instrumenti. Ta spadajo med druge vloge (AF.29) (glej odstavek 5.46. e) ali posojila (AF.4) (glej odstavek 5.81. c), odvisno od udeleženih institucionalnih enot; (c) sekundarnih instrumentov, ki niso tržni in ne morejo biti pobotani na trgu. 5.69



Opredelitev: Skupino posojila (F.4) sestavljajo vse transakcije s posojili (AF.4). Posojila so finančna sredstva, ki nastanejo, ko upnik bodisi neposredno ali preko posrednikov posodi sredstva dolžniku, dokumentirana pa so z netržnimi dokumenti ali sploh niso dokumentirana. 5.70 Splošne značilnosti posojil so: (a) pogoje, ki določajo posojilo, določi finančna družba, ki posojilo odobri, ali pa se o njih pogajata posojilodajalec in posojilojemalec neposredno ali preko posrednika; (b) pobudo za posojilo navadno da posojilojemalec; (c) posojilo je brezpogojen dolg do upnika, ki mora biti odplačan ob zapadlosti in prinaša obresti. 5.71 Kadar je smiselno, se skupina F.4 lahko deli na dve podskupini finančnih transakcij: (a) kratkoročna posojila (F.41), (b) dolgoročna posojila (F.42). 5.72



Opredelitev: Podskupino kratkoročna posojila (F.41) sestavljajo vse transakcije s kratkoročnimi posojili (AF.41), tj. s posojili s kratkoročno izvirno dospelostjo (glej odstavek 5.22) in posojil, ki so odplačljiva na zahtevo. 5.73



Opredelitev: Podskupino dolgoročna posojila (F.42) sestavljajo vse transakcije z dolgoročnimi posojili (AF.42), tj. s posojili z dolgoročno izvirno dospelostjo (glej odstavek 5.22). 5.74 Razlikovanje med transakcijami s posojili (F.4) in transakcijami z vlogami (F.22, F.29) lahko pogosto temelji na pobudniku za transakcijo. Če da pobudo posojilojemalec, se transakcija uvrsti v skupino posojila, če pa posojilodajalec pa v eno od podskupin vlog. Vendar pa je merilo, kdo da pobudo, pogosto stvar presoje. 5.75 Po dogovoru so kratkoročna posojila, odobrena rezidenčnim in nerezidenčnim denarnim finančnim institucijam, navadno uvrščena v eno od podskupin vlog (AF.22, AF.29), kratkoročne vloge, ki jih sprejmejo rezidenčne in nerezidenčne institucionalne enote, ki niso denarne finančne institucije, pa navadno v podskupino kratkoročna posojila (AF.41). Zato so vloge pretežno obveznosti rezidenčnih in nerezidenčnih denarnih finančnih institucij (glej odstavka 5.44 in 5.49), ki v sistemu navadno nimajo obveznosti v obliki kratkoročnih posojil. 5.76 Za analizo je lahko koristno, če se dopustijo izjeme od zgornjega dogovora. Primeri so hranilne vloge pri državi ter zamenjave nedenarnega zlata med denarnimi finančnimi institucijami (glej odstavek 5.81. e) ( 77 ). 5.77 Razlikovanje med transakcijami s posojili (F.4) in transakcijami z vrednostnimi papirji razen z delnicami (F.3) lahko temelji na stopnji tržnosti finančnih sredstev in njenih implikacijah. 5.78 Izdaja vrednostnega papirja je sestavljena iz večjega števila enakih dokumentov, ki dokumentirajo okrogel znesek, skupaj pa tvorijo celotni izposojeni znesek. V primerjavi s tem so posojila navadno dokumentirana z enim dokumentom, transakcije s posojili pa se izvajajo med enim upnikom in enim dolžnikom. V primeru posojil bančnega konzorcija pa posojilo odobri več upnikov. 5.79 Za posojila obstaja sekundarni trg, vendar so posamezna posojila predmet trgovanja samo priložnostno. Ko se s posojilom začne trgovati na organiziranem trgu, ga je potrebno uvrstiti v skupino vrednostni papirji razen delnic. Pri tem se navadno izvede pretvorba izvirnega posojila (glej odstavka 5.62. j in 5.62. k). 5.80 Standardna posojila v večini primerov nudijo finančne družbe, navadno pa so odobrena gospodinjstvom. Finančne družbe določajo pogoje, gospodinjstva pa lahko izberejo le, ali jih sprejmejo ali ne. V nasprotju s tem so pogoji nestandardnih posojil navadno rezultat pogajanj med upnikom in dolžnikom. To je pomembno merilo, ki olajšuje razlikovanje med nestandardnimi posojili in vrednostnimi papirji razen delnic. Pri javnih izdajah vrednostnih papirjev pogoje izdaje določi posojilojemalec, lahko tudi po posvetu z banko, ki vodi posel izdaje, pri zasebnih izdajah pa se upnik in dolžnik pogajata o pogojih izdaje (glej odstavek 5.62. i). 5.81 Skupina AF.4 zajema: (a) salde na tekočih računih, npr. notranji saldi med nefinančnimi družbami in njihovimi nerezidenčnimi podružnicami, vendar brez saldov, ki so obveznost denarnih finančnih institucij in uvrščeni v podskupino vloge; (b) dobroimetja zaposlenih na osnovi udeležbe v dobičkih družb; (c) vračljiva dodatna plačila, povezana z izvedenimi finančnimi instrumenti, ki so obveznost institucionalnih enot, ki niso denarne finančne institucije (glej odstavek 5.46. e); (d) kratkoročne dogovore o ponovnem odkupu, ki so obveznost institucionalnih enot, ki niso denarne finančne institucije (glej odstavek 5.46. f) in dolgoročne dogovore o ponovnem odkupu; (e) posojila, ki nastanejo na osnovi zamenjav nedenarnega zlata, tj. dogovorov o začasni izmenjavi nedenarnega zlata za vloge. Njihova ekonomska narava je podobna lombardnemu posojilu v tem, da kupec zlata za obdobje trajanja dogovora odobri prodajalcu posojilo, zavarovano z zlatom, ob ponovnem odkupu zlata pa prejme nadomestilo v višini vnaprej določene cene; (f) posojila, ki so protipostavke bančnih akceptov (glej odstavek 5.58. d); (g) finančne leasinge in dogovore o nakupih s pridržanim lastništvom ( 78 ); (h) posojila za financiranje komercialnih kreditov; (i) hipotekarna posojila; (j) potrošniške kredite; (k) revolving kredite; (l) obročna posojila; (m) posojila, dana kot garancije za izpolnitev nekaterih obveznosti. 5.82 Skupina AF.4 zajema tudi: (a) finančne terjatve in obveznosti, ki izhajajo iz srednjeročne finančne podpore plačilnim bilancam držav članic. S posojili upravlja EMI ( 79 ); (b) finančne terjatve do MDS v obliki posojil v okviru Splošnega sporazuma o izposojanju ali v okviru posebnih dogovorov s članicami o izposojanju; (c) obveznosti do MDS v obliki posojil v okviru Inštrumenta za strukturno prilagajanje, Instrumenta za okrepljeno strukturno prilagajanje in Skrbniškega sklada. 5.83 Skupina AF.4 ne zajema: (a) drugih terjatev in obveznosti (AF.7), vključno s komercialnimi krediti in predujmi (AF.71); (b) finančnih sredstev in obveznosti, ki izhajajo iz lastništva nerezidentov nad nepremičnimi sredstvi (npr. zemljišča in zgradbe). Uvrščeni so v podpostavko drug lastniški kapital (AF.513) (glej odstavek 5.95. f). 5.84 Posojila so lahko finančna sredstva ali obveznosti vseh sektorjev in tujine, vendar pa denarne finančne institucije v sistemu navadno nimajo kratkoročnih posojil med svojimi obveznostmi. 5.85 Podskupini kratkoročna posojila in dolgoročna posojila v sistemu nista razdeljeni na podpostavke. Kljub temu jih je za analizo lahko koristno deliti, in sicer predvsem dolgoročna posojila na potrošniške kredite ( 80 ), hipotekarna posojila ( 81 ) in druga posojila. 5.86 Opredelitev : Skupino delnice in drug lastniški kapital (F.5) sestavljajo vse transakcije z delnicami in drugim lastniškim kapitalom (AF.5). To so finančna sredstva, ki predstavljajo lastninske pravice do družb ali nepravih družb. Ta finančna sredstva navadno dajejo imetnikom pravico do deleža v dobičkih družb ali nepravih družb ter do deleža v njihovih neto sredstvih ob likvidaciji ( 82 ). Delnice, ki so bile ponujene v prodajo, vendar ob izdaji niso bile prevzete, v sistemu niso prikazane. Delnice in drug lastniški kapital so odkupljeni, ko jih kupi družba, ki jih je izdala, ali ko se v primeru likvidacije zamenjajo za neto sredstva družbe. 5.87 Skupina F.5 se deli na dve podskupini finančnih transakcij: (a) delnice in drug lastniški kapital razen delnic vzajemnih skladov (F.51), (b) delnice vzajemnih skladov (F.52). 5.88



Opredelitev: Podskupino delnice in drug lastniški kapital razen delnic vzajemnih skladov (F.51) sestavljajo vse transakcije z delnicami in drugim lastniškim kapitalom, razen z delnicami vzajemnih skladov (AF.51). To so finančna sredstva (razen delnic vzajemnih skladov), ki predstavljajo lastninske pravice do družb in nepravih družb. Ta finančna sredstva navadno dajejo imetnikom pravico do deleža v dobičkih družb ali nepravih družb in do deleža v njihovih neto sredstvih ob likvidaciji. 5.89 Kadar je smiselno, se podskupina F.51 lahko deli na tri podpostavke finančnih transakcij: (a) delnice, ki kotirajo na borzi, razen delnic vzajemnih skladov (F.511), (b) delnice, ki ne kotirajo na borzi, razen delnic vzajemnih skladov (F.512), (c) drugi lastniški kapital (F.513). 5.90



Opredelitev: Podpostavko delnice, ki kotirajo na borzi, razen delnic vzajemnih skladov (F.511) sestavljajo vse transakcije z delnicami, ki kotirajo na borzi, razen z delnicami vzajemnih skladov (AF.511), podpostavko delnice, ki ne kotirajo na borzi, razen delnic vzajemnih skladov (F.512) pa vse transakcije z delnicami, ki ne kotirajo na borzi, razen z delnicami vzajemnih skladov (AF.512). Delnice obsegajo pravico do udeležbe v kapitalu družbe v obliki vrednostnih papirjev, ki so načeloma tržni. Podpostavka AF.511 obsega tiste delnice, ki kotirajo na organizirani borzi vrednostnih papirjev ali drugi obliki sekundarnega trga, podpostavka AF.512 pa tiste delnice, ki ne kotirajo. 5.91 Podpostavki AF.511 in AF.512 zajemata: (a) kapitalske delnice, ki jih izdajajo družbe z omejeno odgovornostjo. To so vrednostni papirji, ki dajejo imetnikom status skupnih lastnikov in pravico do deleža v celotnem razporejenem dobičku in do deleža v neto sredstvih ob likvidaciji; (b) odkupljene delnice v družbah z omejeno odgovornostjo. To so delnice, katerih kapital je bil odplačan, vendar so še naprej v lasti imetnikov, ki ostajajo skupni lastniki in imajo pravico do deleža v dobičku, ki ostane po izplačilu dividend na preostali delniški kapital, in do deleža v presežku, ki ostane po likvidaciji in je enak neto sredstvom, zmanjšanim za preostali delniški kapital; (c) dividendne delnice, ki jih izdajajo družbe z omejeno odgovornostjo. To so vrednostni papirji: 1. ki imajo, odvisno od države in okoliščin, v katerih so nastale, različna imena, npr. ustanoviteljske delnice, profitne delnice, dividendne delnice itd. in ki niso del delniškega kapitala; 2. ki ne dajejo imetnikom statusa skupnih lastnikov v ožjem smislu (pravica do deleža v odplačilih delniškega kapitala, pravica do donosov iz tega kapitala, pravica do glasovanja na skupščini delničarjev itd.); 3. ki dajejo imetnikom pravico do deleža v dobičkih, ki preostanejo po izplačilu dividend na delniški kapital, in do deleža v presežku, ki ostane ob likvidaciji; (d) prednostne delnice, ki omogočajo udeležbo v razdelitvi preostale vrednosti ob likvidaciji družbe. Lahko kotirajo na organizirani borzi ali pa ne. 5.92 Podpostavki AF.511 in AF.512 ne zajemata: (a) delnic, ki so bile ponujene v prodajo, vendar ob izdaji niso bile prevzete. Te v sistemu niso prikazane; (b) zadolžnic in podjetniških obveznic, zamenljivih v delnice. Do trenutka pretvorbe so prikazane v podskupini AF.33 (glej odstavek 5.62. l); (c) lastniškega kapitala partnerjev z neomejeno odgovornostjo v korporativnih partnerskih podjetjih. Uvrščen je v podpostavko AF.513; (d) investicij države v kapital mednarodnih organizacij, ki so pravno ustanovljene kot delniške družbe. Uvrščene so v podpostavko AF.513 (glej odstavek 5.95. c). 5.93 Podpostavki F.511 in F.512 ne zajemata izdaj premijskih delnic, ki so nakazila novih delnic delničarjem v sorazmerju z njihovimi imetji. Takšna izdaja, ki ne menja niti obveznosti družbe do delničarjev niti razmerja med sredstvi delničarjev v družbi, ni finančna transakcija in v sistemu ni prikazana (glej odstavek 6.56). Enako velja za delitve delnic na manjše enote. 5.94



Opredelitev: Podpostavko drug lastniški kapital (F.513) sestavljajo vse transakcije z drugim lastniškim kapitalom (AF.513), tj. z vsemi oblikami lastniškega kapitala, razen s tistimi, ki so uvrščene v podpostavki AF.511 in AF.512 ter podskupino AF.52. 5.95 Podpostavka AF.513 zajema: (a) vse oblike lastniškega kapitala v družbah, ki niso delnice: 1. lastniški kapital v korporativnih partnerskih podjetjih, ki ga vpišejo partnerji z neomejeno odgovornostjo; 2. lastniški kapital v družbah z omejeno odgovornostjo, katerih lastniki so partnerji in ne delničarji; 3. kapital, investiran v družbe z neomejeno odgovornostjo ali komanditne družbe, ki so priznane kot neodvisne pravne osebe; 4. kapital, investiran v zadruge, ki so priznane kot neodvisne pravne osebe; (b) naložbe države v kapital javnih podjetij, katerih kapital ni razdeljen na delnice in ki so na osnovi posebne zakonodaje priznane kot neodvisne pravne osebe (glej odstavek 2.16. c); (c) naložbe države v kapital mednarodnih in nadnacionalnih organizacij (razen v MDS), čeprav so pravno ustanovljene kot delniške družbe (npr. Evropska investicijska banka); (d) finančne vire EMI, pridobljene s prispevki nacionalnih centralnih bank ( 83 ); (e) kapital, investiran v finančne in nefinančne neprave družbe (glej odstavek 2.13. f). Znesek teh investicij ustreza novim investicijam (v denarju ali naravi), zmanjšanim za odtegnjeni kapital (glej odstavek 4.61); (f) finančna sredstva, ki jih imajo nerezidenčne enote v namišljenih rezidenčnih enotah (glej odstavek 2.15) in obratno. 5.96



Opredelitev: Podskupino delnice vzajemnih skladov (F.52) sestavljajo vse transakcije z delnicami vzajemnih skladov (AF.52). To so delnice, ki jih izdajajo posebne vrste finančnih družb, katerih edini namen je investiranje zbranih sredstev na denarnem trgu, kapitalskem trgu in/ali v nepremičnine. 5.97 Podskupina AF.52 zajema delnice, ki jih izdajajo finančne družbe, ki se po posameznih državah imenujejo različno, npr. vzajemni skladi, vzajemni naložbeni skladi, investicijski skladi ali druge kolektivne investicijske sheme, ki so lahko odprti, polodprti ali zaprti skladi. Te delnice lahko kotirajo na borzi ali pa ne. Tiste, ki ne kotirajo, so navadno odplačljive na zahtevo, in sicer po vrednosti, ki ustreza njihovemu deležu v lastnih sredstvih finančne družbe. Lastna sredstva se redno revalorizirajo na osnovi tržnih cen njihovih sestavnih delov. 5.98 Opredelitev : Skupino zavarovalne tehnične rezervacije (F.6) sestavljajo vse transakcije z zavarovalnimi tehničnimi rezervacijami (AF.6). To so tehnične rezervacije zavarovalnih družb ter (avtonomnih in neavtonomnih) pokojninskih skladov glede zavarovancev ali upravičencev, kakor je določeno v Direktivi Sveta 91/674/EGS z dne 19. decembra 1991 o letnih in konsolidiranih zaključnih računih zavarovalnic ( 85 ). 5.99 Skupina AF.6 zajema: (a) neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja, (b) neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov, (c) prenosne premije, (d) škodne rezervacije. 5.100 Zavarovalne tehnične rezervacije so finančna sredstva: (a) zavarovancev — pri neto lastniškem kapitalu gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja in rezervacijah pokojninskih skladov ter prenosnih premijah; (b) upravičencev — pri škodnih rezervacijah. 5.101 Zavarovalne tehnične rezervacije so obveznosti: (a) zavarovalnih družb za življenjsko in neživljenjsko zavarovanje ter avtonomnih pokojninskih skladov, vključenih v podsektor zavarovalne družbe in pokojninski skladi (S.125); (b) neavtonomnih pokojninskih skladov, vključenih v sektor institucionalnih enot, ki so jih ustanovile. Rezervacije ali podobni skladi, ki jih vzpostavijo delodajalci, da bi zaposlenim zagotovili pokojnine (neavtonomni pokojninski skladi), so vključeni v skupino AF.6 le, če se izračunajo skladno z aktuarskimi merili, podobnim tistim, ki jih uporabljajo zavarovalne družbe in avtonomni pokojninski skladi. V nasprotnem primeru so te rezervacije krite z delnicami ali drugim lastniškim kapitalom, ki ga izdajo institucionalne enote, ki rezervacije oblikujejo. 5.102 Skupina AF.6 ne zajema rezervacij, ki jih oblikujejo institucionalne enote, uvrščene v podsektor skladi socialne varnosti (S.1314). V sistemu te rezervacije niso obveznosti podsektorja skladi socialne varnosti. 5.103 Skupina F.6 se deli v dve podskupini finančnih transakcij: (a) neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja in rezervacijah pokojninskih skladov (F.61), (b) prenosne premije in škodne rezervacije (F.62). 5.104



Opredelitev: Podskupino neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja in rezervacijah pokojninskih skladov (F.61) sestavljajo vse transakcije z neto lastniškim kapitalom gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja in rezervacijah pokojninskih skladov (AF.61). To so tehnične rezervacije, ki jih družbe in neprave družbe oblikujejo za kritje predvidenih odškodnin in ugodnosti ob izpolnjenih pogojih. 5.105 Podskupina F.61 je razdeljena na dve podpostavki finančnih transakcij: (a) neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja (F.611), (b) neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov (F.612). 5.106



Opredelitev: Podpostavko neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja (F.611) sestavljajo vse transakcije z neto lastniškim kapitalom gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja (AF.611). To so matematične rezervacije ter tehnične rezervacije za zavarovanje s klavzulo o soudeležbi pri dobičku zavarovalnice, ki povečujejo vrednost polic življenjskega zavarovanja s klavzulo o soudeležbi pri dobičku zavarovalnice in podobnih polic ob dospelosti. 5.107 Podpostavka AF.611 zajema matematične rezervacije, rezervacije za bonuse in popuste ter tehnične rezervacije za police življenjskega zavarovanja, kjer naložbeno tveganje nosijo zavarovanci, kot je opredeljeno v členih 27, 29 in 31 Direktive Sveta 91/674/EGS z dne 19. decembra 1991 o zaključnih in konsolidiranih računih zavarovalnic. 5.108 Transakcije z neto lastniškim kapitalom gospodinjstev v rezervacijah življenjskega zavarovanja sestavljajo povečanja manj zmanjšanja, ki jih je potrebno ločiti od nominalnih dobičkov ali izgub iz lastnine na sredstvih, ki jih investirajo zavarovalne družbe (glej odstavek 6.57). Povečanja sestavljajo: (a) dejanske premije za tekoče obračunsko obdobje; (b) plus premijski dodatki, ki ustrezajo dohodku od investiranja rezervacij, ki je pripisan zavarovanim gospodinjstvom; (c) manj zaračunane storitve življenjskega zavarovanja. Zmanjšanja obsegajo: (a) zneske, dolžne zavarovancem življenjskega zavarovanja in podobnih zavarovalnih polic, ko zapadejo, ter zneske, dolžne upravičencem v primerih smrti zavarovanih oseb; (b) plus zapadla plačila iz polic, ki so odkupljene pred zapadlostjo. 5.109 Rezervacije življenjskega zavarovanja so finančna sredstva rezidenčnih in nerezidenčnih gospodinjstev ter obveznosti rezidenčnih in nerezidenčnih zavarovalnih družb. V primeru skupinskega zavarovanja, ki ga sklene npr. družba v korist svojih zaposlenih, so upniki zaposleni in ne delodajalec. Zaposleni se namreč obravnavajo kot dejanski zavarovanci. 5.110



Opredelitev: Podpostavko neto lastniški kapital gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov (F.612) sestavljajo vse transakcije z neto lastniškim kapitalom gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov (AF.612). To so tehnične rezervacije avtonomnih in neavtonomnih pokojninskih skladov, ki so jih ustanovili delodajalci in/ali zaposleni ali skupine samozaposlenih, da bi zagotovili pokojnine zaposlenim ali samozaposlenim. 5.111 Transakcije z neto lastniškim kapitalom gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov sestavljajo povečanja manj zmanjšanja, ki jih je treba ločiti od nominalnih dobičkov ali izgub iz lastnine na sredstvih, ki jih investirajo pokojninski skladi (glej odstavek 6.57). Povečanja sestavljajo: (a) dejanski prispevki za tekoče obračunsko obdobje v pokojninske sklade, ki jih plačajo zaposleni, delodajalci, samozaposleni in druge institucionalne enote v korist posameznikov ali gospodinjstev, ki imajo terjatve do skladov; (b) plus dodatni prispevki, ki ustrezajo dohodku od investiranja rezervacij pokojninskih skladov, ki je pripisan udeleženim gospodinjstvom; (c) manj zaračunane storitve za upravljanje sklada v obdobju. Zmanjšanja sestavljajo: (a) socialni prejemki, ki so enaki zneskom, ki se upokojencem ali njihovim nepreskrbljenim družinskim članom izplačujejo v obliki rednih plačil ali drugih ugodnosti; (b) plus socialni prejemki v obliki enkratnih zneskov, plačanih osebam ob upokojitvi. 5.112 Transakcije z neto lastniškim kapitalom gospodinjstev v rezervacijah pokojninskih skladov ne zajemajo sredstev, ki so zaradi preoblikovanja enega sklada v drugega prenesena od neavtonomnih k avtonomnim pokojninskim skladom, uvrščenim v podsektor zavarovalne družbe in pokojninski skladi (S.125). Takšen dogodek mora biti prikazan v postavki spremembe v sektorski klasifikaciji in strukturi (K.12.1) v računu drugih sprememb obsega sredstev (glej odstavek 6.30). 5.113 Rezervacije pokojninskih skladov so finančna sredstva rezidenčnih in nerezidenčnih gospodinjstev in ne institucionalnih enot, ki z njimi upravljajo. 5.114



Opredelitev: Podskupino prenosne premije in škodne rezervacije (F.62) sestavljajo vse transakcije s prenosnimi premijami in škodnimi rezervacijami (AF.62). To so tehnične rezervacije, ki jih oblikujejo zavarovalne družbe ter (avtonomni in neavtonomni) pokojninski skladi za: (a) znesek, ki predstavlja tisti del prihodkov od premij (obračunanih bruto premij), ki mora biti alociran naslednjim obračunskim obdobjem (prenosne premije); (b) celotne ocenjene končne stroške poravnave vseh škod iz dogodkov, ki so nastali do konca obračunskega obdobja, ne glede na to, ali so bili že prijavljeni ali ne, zmanjšane za zneske, ki so že bili plačani na osnovi takšnih škod (škodne rezervacije). 5.115 Prenosne premije so posledica dejstva, da zavarovalne premije navadno zapadejo v plačilo na začetku zavarovalnega obdobja, ki navadno ne sovpada z obračunskim obdobjem. Zato je ob koncu obračunskega obdobja, ko se izdela bilanca stanja, del zavarovalnih premij, ki so zapadle v plačilo v obračunskem obdobju, namenjen pokrivanju tveganj v naslednjem obdobju. Prenosne premije so določene glede na tveganja v obdobju, ki preostaja do konca veljavnosti pogodbe. V finančnem računu prenosne premije, ki so prikazane med zavarovanci in zavarovalnimi družbami, predstavljajo tisti del premij, ki zapadejo v plačilo v tekočem obračunskem obdobju in so namenjene kritju tveganj, ki nastajajo v naslednjem obdobju. 5.116 Prenosne premije so finančna sredstva zavarovancev. Če se te prenosne premije nanašajo na življenjsko zavarovanje, so zavarovanci rezidenčna ali nerezidenčna gospodinjstva. Če se nanašajo na neživljenjsko zavarovanje, lahko zavarovanci pripadajo kateremu koli sektorju gospodarstva ali tujini. Zavarovalne premije ali socialni prispevki, ki jih plačajo zavarovanci, so lahko merilo za porazdelitev prenosnih premij med sektorje gospodarstva in tujino. 5.117 Škodne rezervacije imajo zavarovalne družbe za pokrivanje zneskov, ki naj bi po pričakovanjih zapadli v plačilo na osnovi zahtevkov, ki še niso poravnani (npr. ker so sporni). Za zahtevke, ki so jih zavarovalne družbe sprejele, se šteje, da so zapadli v plačilo, ko se je škodni primer zgodil, ne glede na to, koliko časa je trajal postopek ugotavljanja njegove upravičenosti. 5.118 Škodne rezervacije so finančna sredstva upravičencev, ki lahko pripadajo kateremu koli sektorju gospodarstva ali tujini. 5.119 Podskupina AF.62 zajema prenosne premije, druge tehnične rezervacije, škodne rezervacije in izravnalne rezervacije, kot so opredeljene v členih 25, 26, 28 in 30 Direktive Sveta 91/674/EGS z dne 19. decembra 1991 o zaključnih in konsolidiranih računih zavarovalnic. 5.120



Opredelitev: Skupino druge terjatve in obveznosti (F.7) sestavljajo vse transakcije z drugimi terjatvami in obveznostmi (AF.7). To so finančne terjatve, ki nastanejo kot protipostavke finančnim ali nefinančnim transakcijam v primerih časovne razlike med temi transakcijami in ustreznim plačilom. 5.121 Skupina F.7 zajema transakcije s finančnimi terjatvami, ki izhajajo iz predčasnih ali prepoznih plačil za transakcije z blagom in storitvami, razdelitvene transakcije ali sekundarno trgovino s finančnimi sredstvi. Zajema tudi nasprotne transakcije v primeru zapadlega, a še ne izvedenega plačila. V skupino je uvrščen tudi dolg, ki izhaja iz v obdobju obračunanega dohodka in zaostankov v plačilu. 5.122 Kategorija F.7 ne zajema: (a) statističnih napak, ki niso časovne razlike med transakcijami z blagom in storitvami, razdelitvenimi ali finančnimi transakcijami in ustreznimi plačili; (b) postavk, ki jih zaradi pomanjkanja informacij ni možno razvrstiti. Razvrstitev mora temeljiti na vseh razpoložljivih informacijah; (c) postavk, o katerih naravi ni nič znanega; (d) raznovrstnih postavk plačilne bilance, imenovanih neto napake in izpustitve; (e) predčasnih ali prepoznih plačil (skupaj z zaostalimi) v primeru nastanka finančnihsredstev ali odplačila obveznosti, razen tistih, ki so uvrščeni v skupino F.7. Ta ostajajo uvrščena v svoji skupini. 5.123 Skupina F.7 je razdeljena na dve podskupini finančnih transakcij: (a) komercialni krediti in predujmi (F.71), (b) druge terjatve in obveznosti razen komercialnih kreditov in predujmov (F.79). 5.124



Opredelitev: Podskupino komercialni krediti in predujmi (F.41) sestavljajo vse transakcije s komercialnimi krediti in predujmi (AF.71). To so finančne terjatve, ki izhajajo iz dobaviteljevega ali kupčevega neposrednega kreditiranja transakcij z blagom in storitvami, ter predujmi za delo, ki je v teku ali se bo začelo in je povezano s temi transakcijami. 5.125 Podskupina AF.71 zajema: (a) finančne terjatve, povezane z dobavami blaga ali storitev, ki še niso bile plačane; (b) komercialne kredite, ki jih prevzame družba za faktoring, razen če se obravnavajo kot posojila; (c) obračunane najemnine za zgradbe v obdobju; (d) zaostala plačila blaga in storitev, ki niso v obliki posojil. 5.126 Podskupina AF.71 ne zajema posojil za financiranje komercialnih kreditov; ti so vključeni v skupino AF.4 (glej odstavek 5.81. h). 5.127 Komercialni krediti in predujmi so lahko finančna sredstva in obveznosti vseh sektorjev in tujine. 5.128



Opredelitev: Podskupino druge terjatve in obveznosti razen komercialnih kreditov in predujmov (F.79) sestavljajo vse transakcije z drugimi terjatvami in obveznostmi, razen s komercialnimi krediti in predujmi (AF.79). To so finančne terjatve, ki izhajajo iz časovnih razlik med razdelitvenimi ali finančnimi transakcijami na sekundarnem trgu in ustreznimi plačili. Skupina zajema tudi finančne terjatve, ki nastajajo na osnovi obračunanih dohodkov v obdobju. 5.129 Podskupina AF.79 zajema finančne terjatve, ki nastanejo zaradi časovne razlike med obračunanimi transakcijami in plačili v zvezi z: (a) davki, (b) socialnimi prispevki, (c) plačami, (d) najemninami za zemljišča in podzemna sredstva, (e) dividendami, (f) obrestmi, (g) transakcijami s finančnimi sredstvi na sekundarnem trgu ipd. ▼M4 Prihodki države od davkov in socialnih prispevkov, ki jih je treba vključiti v AF.79, ne bi smeli vključevati tistega dela davkov in socialnih prispevkov, ki verjetno ne bo pobran in zato predstavlja terjatev države brez resnične vrednosti. ▼B 5.130 Nasprotna finančna transakcija obračunanim obrestim na finančna sredstva (glej odstavek 5.17) naj bi bila po možnosti prikazana kot reinvesticija v isto finančno sredstvo. Vendar pa je prikaz obresti odvisen od nacionalnih praks; če obračunane obresti niso prikazane, kot bi bile reinvestirane v finančno sredstvo, morajo biti uvrščene v podskupino F.79. 5.131 Na dan, ko obresti zapadejo v plačilo, sta prikazani dve finančni transakciji (glej odstavek 5.17): prvič, če do plačila pride, je prikazana transakcija s finančnim sredstvom, uporabljenim za plačilo, v primeru neplačila pa je povečanje neplačanih obresti prikazano v podskupini F.79; drugič, nasprotna finančna transakcija, ki zmanjšuje neto finančno terjatev upnika do dolžnika. 5.132 Opredelitev : Neposredne tuje naložbe (F.m) sestavljajo vse transakcije z neposrednimi tujimi naložbami (AF.m), tj. z naložbami, ki vključujejo dolgoročna razmerja, ki odražajo trajni interes institucionalne enote, ki je rezident enega gospodarstva („neposredni investitor“), v institucionalni enoti, ki je rezident drugega gospodarstva („podjetje z neposredno naložbo“). Namen neposrednega investitorja je, da v znatni meri vpliva na upravljanje podjetja, ki je rezident drugega gospodarstva. Neposredna naložba obsega začetno transakcijo med neposrednim investitorjem in podjetjem z neposredno naložbo in vse naknadne kapitalske transakcije med njima ter med povezanimi korporativnimi in nekorporativnimi podjetji ( 86 ). 5.133 Transakcije s finančnimi sredstvi in obveznostmi, ki tvorijo neposredno tujo naložbo, so prikazane v ustreznih skupinah finančnih transakcij, tj. med posojili (F.4), delnicami in drugim lastniškim kapitalom (F.5) ter drugimi terjatvami in obveznostmi (F.7), zneski neposrednih tujih naložb, ki so vključeni v vsako od teh skupin, pa morajo biti prikazani tudi posebej kot pojasnjevalna postavka.