1971R1408 — SL — 02.01.2007 — 007.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:





spremenjena z:









▼B

UREDBA SVETA (EGS) št. 1408/71

z dne 14. junija 1971

o uporabi sistemov socialne varnosti za zaposlene osebe in njihove družinske člane, ki se gibljejo v Skupnosti

( Konsolidirano besedilo— UL L 28, 30.1.1997, str. 1 ( 2 ))







SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti, zlasti členov 51 in 235 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta, ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora, ker določbe za koordinacijo nacionalnih zakonodaj na področju socialne varnosti sodijo v okvir svobodnega gibanja delavcev, ki so državljani držav članic, in bi morale prispevati k izboljšanju njihovega življenjskega standarda in pogojev zaposlovanja; ker prosto gibanje oseb, ki je eden temeljnih stebrov Skupnosti, ni omejeno le na zaposlene osebe, temveč zajema tudi samozaposlene osebe v okviru svobode do ustanavljanja in svobode opravljanja storitev; ker je glede na znatne razlike, ki obstajajo med nacionalnimi zakonodajami glede oseb, za katere se uporabljajo, zaželeno prednostno sprejeti načelo, da se ta uredba uporablja za vse osebe, ki so zavarovane v sistemih socialne varnosti kot zaposlene in samozaposlene ali zaradi opravljanja zaposlitve ali samozaposlitve; ker je treba spoštovati posebne značilnosti nacionalnih zakonodaj na področju socialne varnosti in zato določiti le sistem koordinacije; ker je v okviru te koordinacije znotraj Skupnosti delavcem, ki živijo v državah članicah, in njihovim vzdrževanim družinskim članom ter preživelim osebam nujno zajamčiti enako obravnavanje v različnih nacionalnih zakonodajah; ker morajo določbe o koordinaciji jamčiti, da delavci, ki se gibljejo v Skupnosti, in njihovi vzdrževani družinski člani in preživele osebe ohranijo pravice in ugodnosti, ki so jih pridobili ali jih pridobivajo; ker je treba te cilje doseči, še posebej s seštevanjem vseh dob, upoštevanih po različnih nacionalnih zakonodajah za pridobitev in ohranitev pravice do dajatev in za izračun višine dajatev, in z zagotavljanjem dajatev različnim kategorijam oseb, ki jih zajema ta uredba, ne glede na kraj njihovega stalnega prebivališča znotraj Skupnosti; ker mora za zaposlene in samozaposlene osebe, ki se gibljejo v Skupnosti, veljati sistem socialne varnosti le ene države članice, da bi se preprečilo prekrivanje nacionalnih zakonodaj, ki se uporabljajo in zapleti, ki lahko iz tega izhajajo; ker morajo biti primeri, v katerih za osebo kot izjema od splošnega pravila, sočasno velja zakonodaja dveh držav članic, omejeni, kolikor je le mogoče, tako po številu kot po obsegu; ker bi vsem delavcem, ki delajo na ozemlju ene države članice čimbolj učinkovito zagotovili enako obravnavanje, bi bilo praviloma primerno določiti kot zakonodajo, ki se uporablja, zakonodajo tiste države članice, v kateri je oseba zaposlena ali samozaposlena; ker je v določenih okoliščinah, ki upravičujejo drugačna merila, mogoče odstopati od tega splošnega pravila; ker lahko določene dajatve po nacionalni zakonodaji zaradi izvajanja na osebni ravni spadajo obenem na področje socialne varnosti in socialne pomoči, je treba določiti sistem koordinacije, ki bo upošteval posebnosti teh dajatev in bo vključen v to uredbo, da se zavaruje interese delavcev migrantov v skladu z določbami Pogodbe ; ker bi se morale take dajatve osebam, ki jih zajema ta uredba, dodeljevati le v skladu z zakonodajo države stalnega prebivališča osebe ali njenih družinskih članov, po potrebi s seštevanjem dob prebivanja v drugih državah članicah in brez diskriminacije na podlagi državljanstva; ker je treba, zlasti na področjih zdravstvenega varstva in brezposelnosti, določiti posebna pravila za obmejne in sezonske delavce, ob upoštevanju posebne narave njihovega položaja; ker je na področju dajatev za bolezen in materinstvo nujno zagotoviti varstvo oseb, ki živijo ali začasno bivajo v državi članici, ki ni pristojna država članica; ker posebni položaj vlagateljev pokojninskih zahtevkov in upokojencev ter njihovih družinskih članov terja, da se določbe v zvezi z zdravstvenim zavarovanjem prilagodijo njihovemu položaju; ker bi bilo treba določiti sistem koordinacije za invalidske dajatve, ki bi upošteval posebne značilnosti nacionalnih zakonodaj; glede na to, da bi bilo treba razlikovati med zakonodajami, po katerih je višina invalidskih dajatev neodvisna od trajanja zavarovanja, in zakonodajami, po katerih je višina odvisna od tega; ker je zaradi razlik med sistemi v državah članicah treba sprejeti koordinacijska pravila za primere poslabšanja invalidnosti; ker je primerno izdelati sistem za dodeljevanje dajatev za starost in za preživele osebe, kadar je za zaposlene ali samozaposlene osebe veljala zakonodaja ene ali več držav članic; ker bi bilo treba določiti višino pokojnine, izračunane v skladu z metodo, ki se uporablja za seštevanje in za sorazmerno izračunavanje in je zajamčena z zakonodajo Skupnosti, kadar je uporaba nacionalne zakonodaje, vključno z določbami glede zmanjšanja, mirovanja ali odvzema, manj ugodna od omenjene metode; ker bi bilo treba za zaščito delavcev migrantov in njihovih preživelih oseb pred pretirano strogim uveljavljanjem določb nacionalne zakonodaje v zvezi z zmanjšanjem, mirovanjem ali odvzemom vključiti tudi določbe, ki določajo stroga pravila za uporabo teh določb; ker je pri dajatvah za nesreče pri delu in poklicne bolezni treba določiti pravila, ki bodo zaščitila položaj oseb, ki stalno prebivajo ali začasno bivajo v državi članici, ki ni pristojna država članica; ker je treba določiti posebne določbe za pomoči ob smrti; ker bi bilo treba za zagotovitev mobilnosti delovne sile pod boljšimi pogoji zagotoviti tesnejšo koordinacijo med sistemi zavarovanja za primer brezposelnosti in sistemi za pomoč brezposelnim v vseh državah članicah; ker bi bilo za pospeševanje iskanja zaposlitve v različnih državah članicah še posebej primerno dodeliti brezposelnemu delavcu za omejeno odbobje dajatve za brezposelnost po zakonodaji države članice, ki je zanj nazadnje veljala; ker pri določanju zakonodaje, ki se uporablja za družinske dajatve, zaposlitev kot merilo zagotavlja enako obravnavanje za vse delavce, za katere velja ista zakonodaja; ker bi bilo za preprečitev neutemeljenega prekrivanja dajatev treba določiti prednostna pravila v primeru prekrivanja pravice do družinskih dajatev po zakonodaji pristojne države in po zakonodaji države stalnega prebivališča družinskih članov; ker obstajajo razlike in posebnosti zakonodaj držav članic, bi bilo treba določiti posebna pravila za koordinacijo nacionalnih sistemov, ki določajo dajatve za vzdrževane otroke upokojencev in za sirote; ker bi bilo treba ustanoviti Upravno komisijo, sestavljeno iz predstavnikov vlad vseh držav članic, ki bi bila pristojna predvsem za obravnavo vseh administrativnih vprašanj ali razlag, ki izhajajo iz določb te uredbe, in za spodbujanje sodelovanja med državami članicami; ker bi bilo zaželeno, da v okviru Svetovalnega odbora tudi predstavniki delavcev in delodajalcev obravnavajo zadeve, ki jih obravnava Upravna komisija; ker je treba določiti posebne določbe, ki bi ustrezale posebnim značilnostim nacionalnih zakonodaj, da bi se olajšala uporaba pravil koordinacije, SPREJEL TO UREDBO:







NASLOV I

SPLOŠNE DOLOČBE

Člen 1 (10) (15)

Opredelitve

V tej uredbi:

(a) zaposlena oseba in samozaposlena oseba pomeni: ▼M3 (i) vsako osebo, ki je obvezno zavarovana ali ima prostovoljno nadaljnje zavarovanje za enega ali več zavarovalnih primerov, zajetih s področji sistema socialne varnosti za zaposlene ali samozaposlene osebe ali s posebnim sistemom za javne uslužbence; ▼B (ii) vsako osebo, ki je po sistemu socialne varnosti za vse osebe s stalnim prebivališčem ali za celotno aktivno prebivalstvo obvezno zavarovana za enega ali več primerov, obravnavanih v tej uredbi, po sistemu socialne varnosti iz te uredbe, če je osebo: — zaradi načina izvajanja ali financiranja tega sistema mogoče opredeliti kot zaposleno ali samozaposleno osebo, ali — je v primeru, da ne izpolnjuje tega merila, obvezno zavarovana ali prostovoljno nadaljuje zavarovanje za kateri drug primer, določen v Prilogi I, v sistemu za zaposlene ali samozaposlene osebe ali v sistemu iz (iii), oziroma, če tak sistem v državi članici ne obstaja, ustreza definiciji, podani v Prilogi I; (iii) vsako osebo, ki je obvezno zavarovana za več primerov, ki so zajeti v področja, obravnavana v tej uredbi, v enotnem sistemu socialne varnosti za celotno kmečko prebivalstvo v skladu z merili, določenimi v Prilogi I; (iv) vsako osebo, ki je prostovoljno zavarovana za enega ali več primerov, ki so zajeti v področja, obravnavana v tej uredbi, v sistemu socialne varnosti države članice za zaposlene ali samozaposlene osebe ali za vse prebivalce ali nekatere kategorije prebivalcev: — če taka oseba opravlja dejavnost kot zaposlena ali samozaposlena oseba, ali — če je bila taka oseba prej obvezno zavarovana za enak primer v sistemu za zaposlene ali samozaposlene osebe te države članice;

(b) obmejni delavec pomeni vsako zaposleno ali samozaposleno osebo, ki opravlja svoj poklic na ozemlju ene države članice in stalno prebiva na ozemlju druge države članice, v katero se praviloma vrača vsak dan ali najmanj enkrat na teden; če obmejnega delavca podjetje, ki mu sicer običajno pripada, napoti drugam na ozemlje te ali druge države članice, ali če se ukvarja z dejavnostjo drugod na ozemlju te ali druge države članice, obdrži status obmejnega delavca za dobo, ki ne presega štirih mesecev, tudi če mu je v tej dobi preprečen vsakodnevni ali vsakotedenski povratek v kraj stalnega prebivališča;

(c) sezonski delavec pomeni vsako zaposleno osebo, ki gre na ozemlje države članice, ki ni tista, v kateri ima sicer stalno prebivališče, na delo sezonske narave za podjetje ali delodajalca v tej državi za dobo, ki v nobenem primeru ne sme presegati osmih mesecev, in ki ostane na ozemlju te države ves čas trajanja dela; delo sezonske narave pri tem pomeni delo, ki se v odvisnosti od menjave letnih časov ponovi vsako leto;

▼M4

(ca) „študent“ pomeni vsako osebo razen zaposlene ali samozaposlene, ali njenega družinskega člana, ali njene preživele osebe v smislu te uredbe, ki študira ali se poklicno izobražuje za pridobitev izobrazbe, ki jo uradno priznajo organi države članice, in je zavarovan po splošnem sistemu socialne varnosti ali po posebnem sistemu socialne varnosti za študente;

▼B

(d) izraz begunec ima pomen, ki mu je dodeljen v členu 1 Konvencije o statusu beguncev, podpisane v Ženevi 28. julija 1951;

(e) izraz oseba brez državljanstva ima pomen, ki mu je dodeljen v členu 1 Konvencije o statusu oseb brez državljanstva, podpisane v New Yorku 28. septembra 1954;

(i) družinski član pomeni vsako osebo, ki je opredeljena ali priznana za člana družine ali za člana gospodinjstva z zakonodajo, po kateri se zagotavljajo dajatve, ali, v primerih, iz člena 22 (1) (a) in 31, z zakonodajo države članice, na ozemlju katere taka oseba stalno prebiva; kadar ta zakonodaja kot člana družine ali člana gospodinjstva opredeljuje le osebo, ki stalno prebiva pod isto streho kot ►M4 zaposlena ali samozaposlena oseba ali študent ◄ , velja ta pogoj za izpolnjen, če ga slednja pretežno vzdržuje. ►M1 Kadar zakonodaja države članice ne omogoča razlikovanja družinskih članov od drugih oseb, za katere se uporablja, ima izraz „družinski član“ pomen, ki mu je dan v Prilogi 1; ◄ (ii) v primeru dajatev za invalidnost, ki se dodeljujejo po zakonodaji države članice vsem državljanom te države, ki izpolnjujejo predpisane pogoje, izraz „družinski član“ pomeni vsaj zakonca ►M4 zaposlena ali samozaposlena oseba ali študent ◄ in otroke take osebe, ki so mladoletni ali jih ta oseba vzdržuje; (f)

(g) preživela oseba pomeni vsako osebo, ki je opredeljena ali priznana kot taka po zakonodaji, po kateri se dodeljujejo dajatve; kadar ta zakonodaja opredeljuje kot preživelo osebo le osebo, ki je živela pod isto streho kot pokojni, ta pogoj velja za izpolnjen, če je pokojni pretežno vzdrževal to osebo;

(h) stalno prebivališče pomeni običajno prebivališče;

(i) začasno bivanje pomeni začasno prebivališče;

(j) zakonodaja pomeni vse zakone, predpise in druge določbe ter vse druge sedanje ali prihodnje izvedbene ukrepe vsake države članice, ki se nanašajo na področja socialne varnosti in sisteme socialne varnosti iz člena 4(1) in (2) ali na tiste posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki iz člena 4(2a). Pojem izključuje določbe obstoječih ali prihodnjih gospodarskih sporazumov, ne glede na to, ali so z odločitvijo organov oblasti postali obvezni ali vsebinsko razširjeni. Kadar pa te določbe: (i) služijo za uveljavljanje obveznega zavarovanja, ki ga zahtevajo zakoni in predpisi iz prejšnjega pododstavka, ali (ii) vzpostavljajo sistem, ki ga izvaja isti nosilec, ki izvaja sisteme, uvedene z zakoni in predpisi iz prejšnjega pododstavka, se lahko omejitev tega pojma kadarkoli prekliče z izjavo države članice, v kateri so opredeljeni sistemi, za katere se uporablja ta uredba. Tako izjavo je treba sporočiti in objaviti v skladu z določbami člena 97. Določbe prejšnjega pododstavka ne izključujejo iz uporabe te uredbe tistih sistemov, za katere se uporablja Uredba št. 3. Izraz „zakonodaja“ tudi izključuje določbe, ki urejajo posebne sisteme za samozaposlene, katerih ustanovitev je prepuščena pobudam oseb, na katere se nanašajo, ali se uporabljajo le za del ozemlja države članice, ne glede na to, ali so z odločitvijo organov postali obvezni ali vsebinsko razširjeni. Posebni sistemi so določeni v Prilogi II;

▼M3

(ja) „poseben sistem za javne uslužbenc“ pomeni katerikoli sistem socialne varnosti, ki se razlikuje od splošnega sistema socialnega varstva, uporabljenega za zaposlene osebe v državah članicah, in ki velja neposredno za vse ali za nekatere kategorije javnih uslužbencev in oseb, ki so štete kot take;

▼B

(k) konvencija o socialni varnosti pomeni vsako dvostransko ali večstransko listino, ki zavezuje ali bo zavezovala dve ali več držav članic, in vsako drugo večstransko listino, ki zavezuje ali bo zavezovala najmanj dve državi članici in eno ali več drugih držav na področju socialne varnosti za vse ali del področij in sistemov, določenih v členu 4(1) in (2), skupaj z vsemi vrstami sporazumov, ki se sklenejo v skladu s temi listinami;

(l) pristojni organ pomeni za vsako državo članico ministra, ministre ali druge enakovredne organe, odgovorne za sisteme socialne varnosti na celotnem ozemlju ali na delu ozemlja te države;

(m) Upravna komisija pomeni komisijo iz člena 80;

(n) nosilec pomeni za vsako državo članico ustanovo ali organ, ki je odgovoren za uporabo celotne zakonodaje ali njenega dela;

(o) pristojni nosilec pomeni: (i) nosilca, pri kateri je oseba zavarovana v času vloge za dajatev; ali (ii) nosilca, od katerega je oseba upravičena ali bi bila upravičena prejemati dajatve, če bi sama ali član oziroma člani njene družine stalno prebivali na ozemlju države članice, na katerem se ta nosilec nahaja; ali (iii) nosilca, ki ga imenuje pristojni organ v državi; ali (iv) v primeru sistema, ki se nanaša na obveznost delodajalca v zvezi z dajatvami, določenimi v členu 4(1), bodisi delodajalca ali zavarovalnico oziroma, v odsotnosti obeh, ustanovo ali organ, ki ga imenuje pristojni organ države;

(p) nosilec v kraju stalnega prebivališča in nosilec v kraju začasnega prebivališča pomeni nosilca, ki je pristojen za zagotavljanje dajatev v kraju, kjer oseba stalno prebiva, ali nosilca, ki je pristojen za zagotavljanje dajatev v kraju, kjer oseba začasno biva, po zakonodaji, ki jo uporablja ta nosilec, ali kadar takega nosilca ni, nosilec, ki ga imenuje pristojni organ v državi članici;

(q) pristojna država pomeni državo članico, na ozemlju katere je pristojni nosilec;

(r) zavarovalne dobe pomenijo dobe plačevanja prispevkov ali dobe zaposlitve ali samozaposlitve, kot so opredeljene ali priznane kot zavarovalne dobe po zakonodaji, po kateri so bile dopolnjene ali se štejejo za dopolnjene, ter vsa obdobja, ki so obravnavana kot taka, če jih imenovana zakonodaja obravnava kot enakovredna zavarovalnim dobam ►M3 , dobe, dopolnjene po posebnem sistemu za javne uslužbence, se prav tako štejejo kot dobe zavarovanja ◄ ;

(s) dobe zaposlitve ali dobe samozaposlitve pomenijo dobe, ki jih kot take opredeljuje ali priznava zakonodaja, po kateri so bile dopolnjene, ter vsa obdobja, ki so obravnavana kot taka, če jih imenovana zakonodaja obravnava kot enakovredna dobam zaposlitve oziroma samozaposlitve ►M3 , dobe, dopolnjene po posebnem sistemu za javne uslužbence, se prav tako štejejo kot dobe zaposlitve ◄ ;

(sa) dobe prebivanja pomenijo dobe prebivanja, ki jih kot take opredeljuje ali priznava zakonodaja, po kateri so dopolnjene oziroma se štejejo kot dopolnjene;

(t) dajatve in pokojnine pomenijo vse dajatve in pokojnine, vključno z vsemi njihovimi elementi, ki se izplačujejo iz javnih sredstev, z uskladitvami in dopolnilnimi dodatki v skladu z določbami Naslova III, pa tudi pavšalne dajatve, ki se lahko izplačajo namesto pokojnin, in izplačila, ki predstavljajo povračila prispevkov;

(i) izraz družinske dajatve pomeni vse storitve ali denarne dajatve, namenjene kritju družinskih stroškov po zakonodaji iz člena 4(1)(h), razen posebnih dodatkov ob rojstvu otroka oziroma za posvojitev iz Priloge II; (ii) izraz družinski dodatki pomeni periodične denarne dajatve, ki se dodeljujejo izključno glede na število in, kjer to pride v poštev, glede na starost družinskih članov; (u)

(v) pomoč ob smrti pomeni vsa enkratna izplačila v primeru smrti, razen pavšalnih dajatev, omenjenih v pododstavku (t).

▼M4

Člen 2

Osebna veljavnost

1. Ta uredba se uporablja za zaposlene ali samozaposlene osebe in študente, za katere velja ali je veljala zakonodaja ene ali več držav članic in ki so državljani ene od držav članic, ali osebe brez državljanstva, ali begunce, ki stalno prebivajo na ozemlju ene od držav članic, pa tudi za njihove družinske člane in njihove preživele osebe.

2. Ta uredba se uporablja za preživele osebe zaposlenih ali samozaposlenih oseb in študentov, za katere je veljala zakonodaja ene ali več držav članic ne glede na državljanstvo teh oseb, kadar so njihove preživele osebe državljani ene od držav članic, osebe brez državljanstva ali begunci, ki stalno prebivajo na ozemlju ene od držav članic.

▼B

Člen 3

Enako obravnavanje

1. V skladu s posebnimi določbami te uredbe imajo osebe ►M8 ————— ◄ , za katere se uporablja ta uredba, enake pravice in obveznosti po zakonodaji vsake države članice, kot državljani te države članice.

2. Določbe odstavka 1 se uporabljajo za pravico do volitve članov v organe ustanov socialne varnosti ali do sodelovanja pri njihovem imenovanju, ne vplivajo pa na zakonske določbe držav članic v zvezi z načini imenovanja ali primernostjo oseb za imenovanje v te organe.

3. Razen kot je določeno v Prilogi III, se določbe konvencij o socialni varnosti, ki ostanejo v veljavi v skladu s členom 7(2)(c), ►M8 ————— ◄ uporabljajo za vse osebe, za katere se uporablja ta uredba.

Člen 4 (10)

Stvarna veljavnost

1. Ta uredba se uporablja za vso zakonodajo v zvezi z naslednjimi področji socialne varnosti:

(a) dajatve za bolezen in materinstvo;

(b) invalidske dajatve, vključno s tistimi, ki so namenjene vzdrževanju ali izboljševanju možnosti pridobivanja zaslužka;

(c) dajatve za starost ;

(d) dajatve za preživele osebe;

(e) dajatve za nesreče pri delu in poklicne bolezni,

(f) pomoči ob smrti;

(g) dajatve za brezposelnost;

(h) družinske dajatve.

2. Ta uredba se uporablja za vse splošne in posebne sisteme socialne varnosti, na podlagi plačevanja prispevkov ali brez njih, in za sisteme, ki se nanašajo na odgovornost delodajalca ali lastnika ladje za dajatve iz odstavka 1.

▼M8

2a. Ta člen se uporablja za posebne denarne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki, ki se dodelijo po pravnih predpisih, ki imajo zaradi svojega področja osebne veljavnosti, ciljev in/ali pogojev upravičenosti tako značilnosti zakonodaje socialne varnosti iz odstavka 1 kot tudi socialne pomoči.

„Posebne denarne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki“, so dajatve:

(a) ki so namenjene: (i) zagotavljanju dodatnega, nadomestnega ali pomožnega zavarovanja proti tveganju, ki ga pokrivajo področja socialne varnosti iz odstavka 1 in ki osebam zagotavljajo minimalni dohodek za preživljanje ob upoštevanju gospodarskih in socialnih razmer v državi članici; ali (ii) izključno posebni zaščiti za invalidne osebe, v tesni povezavi s socialnim okoljem te osebe v državi članici; in

(b) kadar financiranje poteka izključno iz obveznih davkov, namenjenih kritju splošnih javnih izdatkov, in pogoji za njihovo dodelitev in izračun niso odvisni od kakršnih koli prispevkov upravičenca. Vendar pa se dajatve, ki se izplačajo dodatno k prispevnim dajatvam, ne obravnavajo kot dajatve, za katere se plačujejo prispevki; in

(c) ki so naštete v Prilogi IIa.

▼B

2b. Ta uredba se ne uporablja za določbe zakonodaje države članice v zvezi s posebnimi dajatvami, za katere se ne plačujejo prispevki iz Priloge II, oddelek III , katerih veljavnost je omejena na del njenega ozemlja.

3. Določbe Naslova III te uredbe ne posegajo v zakonske določbe države članice, ki veljajo za odgovornost lastnikov ladij.

4. Ta uredba se ne uporablja za socialno pomoč, za sisteme dajatev za žrtve vojne ali njenih posledic ►M3 ————— ◄ .

Člen 5 (10)

Izjave držav članic o področju uporabe uredbe

Države članice morajo navesti zakone in sisteme iz člena 4(1) in (2), posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki iz člena 4(2a), minimalne dajatve iz člena 50, in dajatve iz členov 77 in 78, v izjavah, ki se uradno sporočijo in objavijo v skladu s členom 97.

Člen 6

Konvencije o socialni varnosti, ki jih uredba nadomešča

V skladu z določbami členov 7, 8 in 46(4) uredba za osebe in zadeve, ki jih zajema, nadomešča določbe konvencij o socialni varnosti, ki zavezujejo bodisi:

(a) samo dve ali več držav članic, ali

(b) najmanj dve državi članici in eno ali več drugih držav, kadar obravnava primerov ne zadeva nobenega nosilca v kateri od drugih držav.

Člen 7

Mednarodne določbe, na katere uredba ne vpliva

1. Ta uredba ne vpliva na obveznosti, ki izhajajo iz:

(a) konvencij, ki jih je sprejela Mednarodna organizacija dela, ki so začele veljati po ratifikaciji v eni ali več državah članicah;

(b) Evropskih začasnih sporazumov o socialni varnosti z dne 11. decembra 1953, ki so bili sklenjeni med državami članicami Sveta Evrope.

2. Ne glede na določbe člena 6 se še naprej uporabljajo:

(a) določbe Sporazumov z dne 27. julija 1950 in 30. novembra 1979 o socialni varnosti za čolnarje na Renu;

(b) določbe Evropske konvencije z dne 9. julija 1956 v zvezi s socialno varnostjo delavcev v mednarodnem prevozu ;

▼M8

(c) nekatere določbe konvencij o socialni varnosti, ki so jih države članice sklenile pred dnevom začetka uporabe te uredbe, če so ugodnejše za upravičence ali če izhajajo iz posebnih zgodovinskih okoliščin in je njihova veljavnost časovno omejena, v kolikor so te določbe navedene v Prilogi III.

▼B

Člen 8

Sklepanje konvencij med državami članicami

1. Dve ali več držav članic lahko med seboj po potrebi sklepajo konvencije na podlagi načel in v duhu te uredbe.

2. Vsaka država članica v skladu z določbami člena 97(1) uradno sporoči o vseh konvencijah, ki jih je sklenila z drugimi državami članicami v skladu z določbami odstavka 1.

Člen 9

Dostop do prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja

1. Določbe zakonodaje držav članic, ki pogojujejo vključitev v prostovoljno ali prostovoljno nadaljevanja zavarovanja s stalnim prebivališčem na ozemlju te države, se ne uporabljajo za osebe, ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice, pod pogojem, da je zanje nekoč v njihovi pretekli delovni dobi veljala zakonodaja prve države članice kot za zaposlene ali samozaposlene osebe.

2. Če je po zakonodaji države članice vključitev v prostovoljno ali prostovoljno nadaljevanje zavarovanja pogojena z dopolnjeno zavarovalno dobo, se v potrebnem obsegu upoštevajo tudi zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji druge države članice, enako, kot če bi bile dopolnjene po zakonodaji prve države.

▼M8

Člen 9a

Podaljšanje referenčne dobe

Če je po zakonodaji države članice priznanje upravičenosti do dajatve pogojeno z dopolnitvijo minimalne zavarovalne dobe v določenem obdobju pred nastankom zavarovalnega primera, za katerega je bilo sklenjeno zavarovanje (referenčna doba), in če določa, da se ta referenčna doba podaljša za obdobja, ko so bile dajatve izplačane po zakonodaji te države članice, ali za obdobja, namenjena vzgoji otrok na ozemlju te države članice, potem se ta referenčna doba podaljša tudi za obdobja, v katerih so bile invalidske pokojnine ali starostne pokojnine ali dajatve za bolezen, brezposelnost, nesrečo pri delu ali poklicno bolezen izplačane po zakonodaji druge države članice, in za obdobja za vzgojo otrok na ozemlju druge države članice.

▼B

Člen 10

Odpoved pogoju stalnega prebivališča — učinek obveznega zavarovanja na povračilo prispevkov

1. Kadar ta uredba ne določa drugače, se denarne dajatve za invalidnost, starost ter za preživele osebe, pokojnine za nesreče pri delu ali poklicne bolezni ter pomoči ob smrti, pridobljene po zakonodaji ene ali več držav članic, ne morejo zmanjšati, spremeniti, začasno ustaviti, odvzeti ali zapleniti zaradi tega, ker prejemnik stalno prebiva na ozemlju druge države članice, kot je tista, v kateri se nahaja nosilec, ki je odgovoren za plačilo.

Prvi pododstavek se uporablja tudi za pavšalne dajatve, dodeljene v primeru ponovne poroke preživelega zakonca, ki je bil upravičen do pokojnine preživele osebe.

2. Kadar je po zakonodaji države članice povračilo dajatev pogojeno s tem, da oseba ni več obvezno zavarovana, ta pogoj ne velja za izpolnjen, dokler je oseba obvezno zavarovana ►M4 ————— ◄ po zakonodaji katere druge države članice.

Člen 10a (10)

Posebne dajatve, za katere se ne plačujejo prispevki

▼M8

1. Določbe člena 10 in naslova III se ne uporabljajo za posebne denarne dajatve, za katere se ne plačuje prispevkov iz člena 4(2a). Osebe, za katere se ta uredba uporablja, prejemajo te dajatve izključno na ozemlju države članice, v kateri stalno prebivajo, v skladu z zakonodajo te države, v kolikor so take dajatve navedene v Prilogi IIa. Take dajatve na lastne stroške izplača nosilec v kraju stalnega prebivališča.

▼B

2. Nosilec države članice, po zakonodaji katere je upravičenost do dajatev iz odstavka 1 pogojena z dopolnitvijo dobe zaposlitve, samozaposlitve ali prebivanja, v potrebnem obsegu upošteva tudi dobe zaposlitve, samozaposlitve ali prebivanja, dopolnjene na ozemlju druge države članice kot dobe, dopolnjene na ozemlju prve države članice.

3. Kadar je po zakonodaji države članice upravičenost do dajatve iz odstavka 1, ki se dodeljuje v obliki dodatka, pogojena s prejemanjem dajatve iz člena 4(1) (a) do (h), prejemnik pa po tej zakonodaji ni upravičen do nobene take dajatve, se za upravičenost do tega dodatka, vsaka ustrezna dajatev, dodeljena po zakonodaji druge države članice, upošteva kot dajatev po zakonodaji prve države članice.

4. Kadar je po zakonodaji države članice dodelitev dajatve za invalidnost ali prizadetost iz odstavka 1 pogojena s tem, da je bila invalidnost ali prizadetost prvotno ugotovljena na ozemlju te države članice, ta pogoj velja za izpolnjen tudi, če je bila invalidnost ali prizadetost prvotno ugotovljena na ozemlju druge države članice.

Člen 11

Usklajevanje dajatev

Pravila za usklajevanje, ki jih določa zakonodaja države članice, se uporabljajo tudi za dajatve, do katerih je prejemnik upravičen po tej zakonodaji ob upoštevanju določb te uredbe.

Člen 12 (9) (11)

Preprečevanje prekrivanja dajatev

1. Ta uredba ne daje niti ne ohranja pravice do več dajatev iste vrste za isto dobo obveznega zavarovanja. Ta določba pa se ne uporablja za dajatve za invalidnost, starost, smrt (pokojnine) in poklicne bolezni, ki jih dodeljujejo nosilci v dveh ali več državah članicah v skladu z določbami členov 41, 43(2) in (3), 46, 50, 51 in 60 (1)(b).

2. Kadar uredba ne določa drugače, se lahko določbe zakonodaje države članice, ki urejajo zmanjšanje, mirovanje ali odvzem dajatev v primeru prekrivanja z drugimi dajatvami socialne varnosti ali s kako drugo obliko dohodka, uveljavljajo tudi, kadar so te dajatve pridobljene po zakonodaji druge države članice ali kadar je bil tak dohodek pridobljen na ozemlju druge države članice.

3. Določbe zakonodaje države članice o zmanjšanju, mirovanju ali odvzemu dajatev osebi, ki prejema dajatve za starost ali predčasne dajatve za starost in opravlja poklicno dejavnost, se lahko uveljavijo proti taki osebi tudi, če opravlja poklicno dejavnost na ozemlju druge države članice.

4. Invalidska pokojnina, ki se izplačuje po nizozemski zakonodaji, se v primerih, ko je nizozemski nosilec zavezan po določbah člena 57(5) ali 60(29)(b) prispevati tudi k stroškom dajatev za poklicno bolezen, ki se izplačujejo po zakonodaji druge države članice, zmanjša za znesek, ki se izplačuje nosilcu v drugi državi članici, ki je odgovoren za izplačilo dajatev za poklicno bolezen.







NASLOV II

DOLOČITEV ZAKONODAJE, KI SE UPORABLJA

Člen 13 (9)

Splošna pravila

▼M3

1. Ob upoštevanju členov 14c in 14f se za osebe, za katere velja ta uredba, uporablja zakonodaja samo ene države članice. Zakonodaja, ki se uporabi, se določi v skladu z določbami tega naslova.

▼B

2. V skladu s členi 14 do 17:

(a) za osebo, zaposleno na ozemlju ene države članice, velja zakonodaja te države, tudi če stalno prebiva na ozemlju druge države članice ali če je registrirani sedež ali poslovna enota podjetja ali posameznika, ki osebo zaposluje, na ozemlju druge države članice;

(b) za osebo, ki je samozaposlena na ozemlju ene države članice, velja zakonodaja te države, tudi če stalno prebiva na ozemlju druge države članice;

(c) za osebo, zaposleno na krovu plovila, ki pluje pod zastavo države članice, velja zakonodaja te države članice;

(d) za državne uradnike ali osebe, ki se obravnavajo kot take, velja zakonodaja države članice, v upravi katere so zaposleni;

(e) za osebo, vpoklicano ali ponovno vpoklicano na služenje vojaškega roka ali na civilno služenje v državi članici, velja zakonodaja te države. Če je upravičenost po tej zakonodaji pogojena z dopolnitvijo zavarovalne dobe pred vstopom ali odpustom iz takega vojaškega ali civilnega služenja, se v potrebni meri upoštevajo tudi zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodaji druge države članice, kot bi bile zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodaji prve države. Zaposlena ali samozaposlena oseba, ki je vpoklicana ali ponovno vpoklicana na služenje vojaškega roka ali na civilno služenje, pri tem ohrani status zaposlene ali samozaposlene osebe.

(f) za osebo, za katero se zakonodaja države članice preneha uporabljati, ne da bi se začela zanjo uporabljati zakonodaja druge države članice v skladu z enim od pravil, določenih v prejšnjih pododstavkih, ali v skladu z eno od izjem ali posebnih določb, določenih v členih 14 do 17, velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere ima stalno prebivališče, samo v skladu z določbami te zakonodaje.

Člen 14

Posebna pravila za zaposlene osebe, ki niso mornarji in opravljajo plačano zaposlitev

Člen 13(2)(a) se uporablja v skladu z naslednjimi izjemami in posebnostmi:

(a) Za osebo, zaposleno na ozemlju države članice v podjetju, kateremu običajno pripada, in ki jo to podjetje napoti na ozemlje druge države članice, da tam opravlja delo za to podjetje, še naprej velja zakonodaja prve države članice, če predvideno trajanje tega dela ne presega 12 mesecev in če oseba ni poslana da nadomesti drugo osebo, ki ji je potekla napotitev. (b) Če se trajanje dela, ki ga je treba opraviti, zaradi nepredvidljivih okoliščin podaljša preko prvotno predvidenega časa in preseže 12 mesecev, se zakonodaja prve države članice še naprej uporablja do dokončanja takega dela, če pristojni organ v državi članici, na ozemlje katere je oseba napotena, ali ustanova, ki jo imenuje ta organ, da za to svoje soglasje; za soglasje je treba zaprositi pred koncem prvotnega dvanajstmesečnega obdobja. Takega soglasja pa ni mogoče izdati za obdobje, ki presega 12 mesecev. 1.

2. Za osebo, ki je običajno zaposlena na ozemlju dveh ali več držav članic, se veljavna zakonodaja določi na naslednji način: (a) za oseba, ki je zaposlena kot član potujočega ali letalskega osebja v podjetju, ki za najem ali plačilo ali na lasten račun opravlja storitve mednarodnega prevoza potnikov ali blaga po železnici, cesti, zraku ali celinksih plovnih poteh in ki ima svoj statutarni sedež ali poslovno enoto na ozemlju države članice, velja zakonodaja te države z naslednjimi omejitvami: (i) kadar ima omenjeno podjetje podružnico ali stalno predstavništvo na ozemlju države članice, ki ni država, v kateri ima statutarni sedež ali poslovno enoto, za osebo, zaposleno v tej podružnici ali stalnem predstavništvu, velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere je podružnica ali stalno predstavništvo; (ii) kadar je oseba pretežno zaposlena za ozemlju države članice, kjer stalno prebiva , zanjo velja zakonodaja te države, tudi če podjetje, ki jo zaposluje, nima statutarnega sedeža ali poslovne enote ali podružnice ali stalnega predstavništva na tem ozemlju; (b) Za osebo, ki ni omenjena v (a), velja: (i) zakonodaja države članice, v kateri stalno prebiva, če opravlja svojo dejavnost deloma na tem ozemlju ali če pripada več podjetjem ali več delodajalcem, ki imajo svoje registrirane sedeže ali poslovne enote na ozemlju različnih držav članic; (ii) zakonodaja države članice, na ozemlju katere je statutarni sedež ali poslovna enota podjetja ali posameznika, pri katerem je zaposlena, če stalno ne prebiva na ozemlju nobene od držav članic, v katerih opravlja delo.

3. Za osebo, ki je zaposlena na ozemlju ene države članice pri podjetju, ki ima statutarni sedež ali poslovno enoto na ozemlju druge državne članice in posluje na obeh straneh meje teh dveh držav, velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere ima podjetje statutarni sedež ali poslovno enoto.

Člen 14a

Posebna pravila za samozaposlene osebe, ki niso mornarji

Člen 13(b) se uporablja v skladu z naslednjimi izjemami in posebnostmi:

(a) Za osebo, ki je samozaposlena na ozemlju države članice in opravlja delo na ozemlju druge države članice, še naprej velja zakonodaja prve države članice, če predvideno trajanje tega dela ne presega 12 mesecev. (b) Če se trajanje dela, ki ga je treba opraviti, zaradi nepredvidljivih okoliščin podaljša preko prvotno predvidenega časa in preseže 12 mesecev, se še naprej uporablja zakonodaja prve države članice do dokončanja takega dela, če pristojni organ v državi članici, na ozemlju katere oseba opravlja delo, ali ustanova, ki jo imenuje ta organ, da za to svoje soglasje; za soglasje je treba zaprositi pred koncem prvotnega dvanajstmesečnega obdobja. Takega soglasja pa ni mogoče izdati za obdobje, ki presega 12 mesecev. 1.

2. Za osebo, ki je običajno samozaposlena na ozemlju dveh ali več držav članic, velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere stalno prebiva, če opravlja kateri koli del svoje dejavnosti na ozemlju te države članice. Če ne opravlja nobene dejavnosti na ozemlju države članice, v kateri stalno prebiva, za osebo velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere opravlja svojo glavno dejavnost. Merila, ki se uporabljajo za določitev glavne dejavnosti, so določena v uredbi iz člena 98.

3. Za osebo, ki je samozaposlena v podjetju, ki ima statutarni sedež ali poslovno enoto na ozemlju ene države članice in posluje na obeh straneh meje teh dveh držav članic, velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere ima podjetje statutarni sedež ali poslovno enoto.

4. Če zakonodaja, ki bi veljala za osebo v skladu z odstavkoma 2 ali 3, tej osebi ne omogoča niti prostovoljnega vstopa v sistem pokojninskega zavarovanja, za osebo velja zakonodaja druge države članice, ki bi se uporabljala v odsotnosti teh določb, ali , če bi zanjo veljali zakonodaji dveh ali več držav članic, zakonodaja, ki se določi s skupnim dogovorom držav članic ali njunih pristojnih organov.

Člen 14b

Posebna pravila, ki veljajo za mornarje

Člen 13(2)(c) se uporablja v skladu z naslednjimi izjemami in posebnostmi:

1. Za osebo, zaposleno pri podjetju, ki mu običajno pripada, bodisi na ozemlju države članice bodisi na krovu plovila, ki pluje pod zastavo države članice, ki jo to podjetje napoti na krov plovila, ki pluje pod zastavo druge države članice, da tam opravlja dela za to podjetje, v skladu s pogoji, določenimi v členu 14(1) še naprej velja zakonodaja prve države članice.

2. Za osebo, ki je običajno samozaposlena bodisi na ozemlju države članice bodisi na krovu plovila, ki pluje pod zastavo države članice in opravlja dela za lasten račun na krovu plovila, ki pluje pod zastavo druge države članice, v skladu s pogoji, določenimi v členu 14(1) še naprej velja zakonodaja prve države članice.

3. Za osebo, ki sicer običajno ni zaposlena na morju, vendar pa opravlja delo v ozemeljskih vodah ali v pristanišču države članice na plovilu, ki pluje pod zastavo druge države članice v teh ozemeljskih vodah ali v tem pristanišču, pri tem pa ni član posadke tega plovila, velja zakonodaja prve države članice.

4. Za osebo, ki je zaposlena na krovu plovila, ki pluje pod zastavo države članice, in jo za to zaposlitev plačuje podjetje ali oseba, katere statutarni sedež ali poslovna enota je na ozemlju druge države članice, velja zakonodaja druge države članice, če ima stalno prebivališče na ozemlju te države; podjetje ali oseba, ki plačuje za zaposlitev, se šteje za delodajalca po tej zakonodaji.

Člen 14c (5)

Posebna pravila, ki se uporabljajo za osebe, sočasno zaposlene na ozemlju ene države članice in samozaposlene na ozemlju druge države članice

Za osebo, ki je sočasno zaposlena na ozemlju ene države članice in samozaposlena na ozemlju druge države članice, velja:

(a) če ni drugače določeno v pododstavku (b), zakonodaja države članice, na ozemlju katere opravlja plačano zaposlitev oziroma, če opravlja to dejavnost na ozemlju dveh ali več držav članic, zakonodaja, ki se jo določi v skladu s členom 14(2) ali (3);

(b) v primerih, omenjenih v Prilogi VII: — zakonodaja države članice, na ozemlju katere opravlja plačano zaposlitev, ta zakonodaja pa se določi v skladu z določbami člena 14(2) ali (3), če opravlja to dejavnost na ozemlju dveh ali več držav članic; — in — zakonodaja države članice, na ozemlju katere je samozaposlena, ta zakonodaja pa se določi v skladu z določbami člena 14a(2), (3) ali (4), če opravlja to dejavnost na ozemlju dveh ali več držav članic.

Člen 14d (5)

Razne določbe

▼M3

1. Za osebo iz člena 14(2) in (3), člena 14a(2) in (4), člena 14(c)(a) in člena 14e se za uporabo zakonodaje, določene v skladu s temi določbami, šteje, kakor da je opravljala poklicno dejavnost ali dejavnosti na ozemlju zadevne države članice.

▼B

2. Oseba iz člena 14c(b), se pri določitvi prispevnih stopenj za samozaposlene delavce po zakonodaji države članice, na ozemlju katere je samozaposlena, obravnava, kot če bi opravljala svojo plačano zaposlitev na ozemlju te države članice.

3. Določbe zakonodaje države članice, po katerih za upokojenca, ki opravlja poklicno dejavnost, ne velja obveznost zavarovanja na podlagi opravljanja te dejavnosti, se uporabljajo tudi za upokojence, katerih pokojnina je bila pridobljena po zakonodaji druge države članice, razen če oseba za to izrecno ne zaprosi nosilca, ki ga imenuje pristojni organ prve države članice, in ki je imenovan v Prilogi 10 k uredbi iz člena 98.

▼M3

Člen 14e

Posebni predpisi, ki se uporabljajo za osebe, zavarovane po posebnem sistemu za javne uslužbence, ki so sočasno zaposlene ali samozaposlene na ozemlju ene ali več držav članic

Za javnega uslužbenca ali osebo, ki je šteta kot taka, zavarovano po posebnem sistemu za javne uslužbence v eni državi članici in sočasno zaposleno in/ali samozaposleno na ozemlju druge države članice ali držav članic, velja zakonodaja države članice, v kateri je zavarovana po posebnem sistemu za javne uslužbence.

Člen 14f

Posebni predpisi, ki se uporabljajo za javne uslužbence, sočasno zaposlene v več državah članicah in zavarovane po posebnem sistemu v eni izmed teh držav članic

Za osebo, ki je kot javni uslužbenec ali oseba, ki je šteta kot taka, sočasno zaposlena v dveh ali več državah članicah in zavarovana po posebnem sistemu za javne uslužbence v najmanj eni izmed teh držav članic, velja zakonodaja vsake izmed teh držav članic.

▼B

Člen 15

Pravila o prostovoljnem ali prostovoljnem nadaljevanju zavarovanja

1. Določbe členov od 13 do 14d se ne uporabljajo za prostovoljno zavarovanje ali za prostovoljno nadaljevanje zavarovanja, razen če v državi članici na enem od področij iz člena 4 ne obstaja samo prostovoljni sistem zavarovanja.

2. Kadar bi uporaba zakonodaj dveh ali več držav članic privedla do prekrivanja zavarovanj:

— po sistemu obveznega zavarovanja in po enem ali več sistemih prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja, za osebo velja izključno sistem obveznega zavarovanja;

— po dveh ali več sistemih prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja lahko oseba vstopi le v sistem prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja, ki ga je izbrala.

3. V primeru invalidnosti, starosti ali smrti (pokojnin) lahko oseba vstopi v sistem prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja v državi članici, tudi če zanjo obvezno velja zakonodaja druge države članice, v obsegu, kolikor tako dvojno zavarovanje izrecno ali molče dopušča prva država članica.

Člen 16

Posebna pravila za osebe, zaposlene v diplomatskih ali konzularnih predstavništvih ter pomožno osebje Evropskih skupnosti

1. Določbe člena 13(2)(a) se uporabljajo za osebe, zaposlene v diplomatskih in konzularnih predstavništvih, ter za zasebno gospodinjsko osebje zaposlenih v teh predstavništvih.

2. Zaposlene osebe iz odstavka 1, ki so državljani države članice, ki akreditira ali pošilja predstavnike, lahko izberejo, da zanje velja zakonodaja te države. Pravico do izbire lahko znova uveljavijo ob koncu vsakega koledarskega leta in ne velja za nazaj.

3. Pomožno osebje Evropskih skupnosti lahko izbere, da zanje velja zakonodaja države članice, na ozemlju katere so zaposleni, zakonodaja države članice, ki je zanje nazadnje veljala, ali zakonodaja države članice, državljani katere so, z izjemo določb, ki se nanašajo na družinske dodatke, katerih dodeljevanje je urejeno s pogoji zaposlovanja, ki se uporabljajo za tako osebje. Pravica do izbire se lahko uveljavi le enkrat in začne veljati z dnem nastopa zaposlitve.

Člen 17 (9)

Izjeme od členov 13 do 16

Dve ali več držav članic, pristojni organi teh držav ali ustanove, ki jih ti organi imenujejo, lahko sporazumno določijo izjeme od določb členov 13 do 16, kadar je to v interesu določenih kategorij oseb ali določenih oseb.

Člen 17a (9)

Posebna pravila za prejemnike pokojnin po zakonodaji ene ali več držav članic

Prejemnik pokojnine po zakonodaji ene države članice ali pokojnin po zakonodajah več držav članic, ki stalno prebiva na ozemlju katere druge države članice, je lahko na svojo zahtevo izvzet iz zakonodaje slednje države, razen če zanj ta zakonodaja velja zaradi opravljanja poklicne dejavnosti.







NASLOV III

POSEBNE DOLOČBE V ZVEZI Z RAZLIČNIMI VRSTAMI DAJATEV







POGLAVJE 1

BOLEZEN IN MATERINSTVO







Oddelek 1

Skupne določbe

Člen 18

Seštevanje zavarovalnih dob, dob zaposlitve ali dob prebivanja

1. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja določa, da je pridobitev, ohranitev ali ponovna pridobitev pravic do dajatev odvisna od dopolnitve zavarovalnih dob, dob zaposlitve ali dob prebivanja, mora po potrebi upoštevati zavarovalne dobe, dobe zaposlitve ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji katerekoli države članice, kot če bi bile dopolnjene po zakonodaji, ki jo sam izvaja.

2. Določbe odstavka 1 veljajo za sezonske delavce, tudi za dobe pred prekinitvijo zavarovanja, ki je presegla čas, ki ga dovoljuje zakonodaja pristojne države, če oseba ni prekinila zavarovanja za več kot štiri mesece.







Oddelek 2

Zaposlene ali samozaposlene osebe in njihovi družinski člani

Člen 19

Stalno prebivališče v državi članici, ki ni pristojna država - Splošna pravila

1. Zaposlena ali samozaposlena oseba, ki stalno prebiva na ozemlju druge države članice, kot je pristojna država, in izpolnjuje pogoje zakonodaje pristojne države za upravičenost do dajatev, po potrebi ob upoštevanju določb člena 18, v državi, v kateri stalno prebiva, prejema:

(a) storitve, ki jih v imenu pristojnega nosilca nudi nosilec v kraju stalnega prebivališča v skladu z določbami zakonodaje, ki jo ta nosilec uporablja, kot če bi bila oseba zavarovana pri njem;

(b) denarne dajatve, ki jih zagotavlja pristojni nosilec v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja. S sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem v kraju stalnega prebivališča pa lahko te dajatve nudi tudi slednji nosilec v imenu prvega, v skladu z zakonodajo pristojne države.

2. Določbe odstavka 1 se smiselno uporabljajo za družinske člane, ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice, kot je pristojna država, če niso upravičeni do takih dajatev po zakonodaji države, na ozemlju katere stalno prebivajo.

Če družinski člani stalno prebivajo na ozemlju države članice, po zakonodaji katere pravica do storitev ni pogojena z zaposlitvijo ali zavarovanjem, se šteje, da prejemajo storitve v imenu nosilca, pri katerem je zaposlena ali samozaposlena oseba zavarovana, razen če zakonec ali oseba, ki skrbi za otroke, sama opravlja poklicno dejavnost na ozemlju omenjene države članice.

Člen 20

Obmejni delavci in njihovi družinski člani – Posebna pravila

Obmejni delavec lahko pridobi dajatve tudi na ozemlju pristojne države članice. Takšne dajatve dodeljuje pristojni nosilec v skladu z zakonodajo te države, kot če bi oseba stalno prebivala v tej državi. Njegovi družinski člani lahko prejemajo dajatve pod enakimi pogoji, vendar je prejemanje takšnih dajatev, razen v nujnih primerih, odvisno od tega, ali je med državama ali med pristojnimi organi teh držav sklenjen ustrezen sporazum ali v primeru, če tega ni, od predhodne odobritve pristojnega nosilca.

Člen 21

Začasno bivanje ali prenos stalnega prebivališča v pristojno državo

1. Zaposlena ali samozaposlena oseba iz člena 19(1), ki začasno biva na ozemlju pristojne države, prejema dajatve v skladu z določbami zakonodaje te države, kot če bi imela tam stalno prebivališče, tudi če je že pred tem začasnim bivanjem prejemala dajatve za isti primer bolezni ali materinstva.

2. Odstavek 1 se smiselno uporablja tudi za družinske člane iz člena 19(2).

Če pa slednji stalno prebivajo na ozemlju druge države članice, kot je država, v kateri stalno prebiva zaposlena ali samozaposlena oseba, storitve nudi nosilec v kraju začasnega prebivališča v imenu nosilca v kraju stalnega prebivališča teh oseb.

3. Odstavka 1 in 2 se ne uporabljata za obmejne delavce in njihove družinske člane.

4. Zaposlene ali samozaposlene osebe ter njihovi družinski člani, iz člena 19, ki prenesejo svoje stalno prebivališče na ozemlje pristojne države, prejemajo dajatve v skladu z določbami zakonodaje te države, tudi če so že prejemali dajatve za isti primer bolezni ali materinstva pred prenosom svojega stalnega prebivališča.

Člen 22

Začasno bivanje zunaj pristojne države — Vrnitev ali prenos stalnega prebivališča v drugo državo članico med boleznijo ali materinstvom — Potreba po odhodu v drugo državo članico zaradi ustreznega zdravljenja

1. Zaposlena ali samozaposlena oseba, ki izpolnjuje pogoje zakonodaje pristojne države za upravičenost do dajatev, po potrebi ob upoštevanju določb člena 18, in:

▼M7

(a) katere zdravstveno stanje zahteva storitve, ki postanejo med začasnim bivanjem na ozemlju druge države članice potrebne iz medicinskih razlogov, ob upoštevanju narave storitev in predvidenega trajanja začasnega bivanja, ali

▼B

(b) ki ji potem, ko je postala upravičena do dajatev, katerih stroške krije pristojni nosilec, ta nosilec odobri vrnitev na ozemlje države članice, kjer ima stalno prebivališče, ali prenos stalnega prebivališča na ozemlje druge države članice,ali

(c) ki ji pristojni nosilec odobri, da odide na ozemlje druge države članice, da bo prejela zdravljenje, ki ustreza njenemu zdravstvenemu stanju,

je upravičena do:

(i) storitev, ki jih v imenu pristojnega nosilca nudi nosilec v kraju začasnega ali stalnega prebivališča v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja, kot če bi bila oseba zavarovana pri njem; trajanje obdobja, v katerem se nudijo te dajatve, pa ureja zakonodaja pristojne države;

(ii) denarnih dajatev, ki jih zagotavlja pristojni nosilec v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja. S sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem v kraju začasnega ali v stalnega prebivališča pa lahko te dajatve nudi tudi slednji nosilec v imenu prvega v skladu z določbami zakonodaje pristojne države.

▼M7

1a. Upravna komisija pripravi seznam storitev, ki zaradi praktičnih razlogov zahtevajo predhodni dogovor med zadevno osebo in ustanovo, ki izvaja zdravljenje, da se te storitve lahko zagotovijo med začasnim bivanjem v drugi državi članici.

▼B

2. Odobritev, ki se zahteva po odstavku 1(b), se lahko zavrne le, če se ugotovi, da bi premestitev osebe škodovala njenemu zdravju ali ovirala njeno zdravljenje.

Odobritev, ki se zahteva po odstavku 1(c), se ne sme zavrniti, če tako zdravljenje spada med dajatve, določene v zakonodaji države članice, na ozemlju katere oseba stalno prebiva in na katerem ji ob upoštevanju njenega trenutnega zdravstvenega stanja in verjetnega razvoja bolezni ni možno nuditi takega zdravljenja v časovnem obdobju, ki je v državi, v kateri prebiva, za tako zdravljenje običajno potreben.

3. ►M7 Odstavki 1, 1a in 2 se smiselno uporabljajo tudi za družinske člane zaposlene ali samozaposlene osebe. ◄

Za uporabo odstavka 1(a) in (c) (i) za družinske člane iz člena 19(2), ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice, kot je država, v kateri stalno prebiva zaposlena ali samozaposlena oseba, velja naslednje:

(a) storitve v imenu nosilca v državi članici, na katere ozemlju družinski člani stalno prebivajo, nudi nosilec v kraju začasnega prebivanja v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja, kot če bi bila zaposlena ali samozaposlena oseba zavarovana pri njej. Trajanje obdobja, v katerem se nudijo te dajatve, pa ureja zakonodaja države članice, na katere ozemlju družinski člani stalno prebivajo.

(b) odobritev, ki je zahtevana v skladu z odstavkom 1(c), izda nosilec države članice, na ozemlju katere družinski člani stalno prebivajo.

4. Dejstvo, da za zaposleno ali samozaposleno osebo uporabljajo določbe odstavka 1, ne vpliva na pravico njenih družinskih članov do dajatev.

▼M7

Člen 22a

Posebna pravila za določene skupine oseb

Ne glede na člen 2 se člen 22(1)(a) in (c) ter (1a) uporablja tudi za osebe, ki so državljani ene od držav članic in so zavarovani po zakonodaji države članice, ter za njihove družinske člane, ki stalno prebivajo z njimi.

▼M7 —————

▼M4 —————

▼B

Člen 23 (a)

Izračun denarnih dajatev

1. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja določa, da izračun denarnih dajatev temelji na povprečnem zaslužku ali na povprečnih prispevkih, določi povprečne zaslužke ali prispevke izključno glede na zaslužke ali prispevke, plačane po tej zakonodaji.

2. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja določa, da izračun denarnih dajatev temelji na standardnem zaslužku, upošteva izključno standardne zaslužke oziroma po potrebi povprečje standardnih zaslužkov v obdobjih, dopolnjenih po tej zakonodaji.

▼M8

2a. Določbe odstavkov 1 in 2 se uporabljajo tudi, kadar zakonodaja, ki jo uporablja pristojni nosilec, predvideva določeno referenčno dobo in to obdobje v posameznem primeru sovpada s celoto ali z delom dob, ki jih je oseba dopolnila po zakonodaji ene ali več drugih držav članic.

▼B

3. Pristojni nosilec države članice, katere zakonodaja določa, da se znesek denarnih dajatev spreminja v odvisnosti od števila družinskih članov, upošteva tudi družinske člane osebe, ki imajo stalno prebivališče na ozemlju druge države članice, kot če bi stalno prebivali na ozemlju pristojne države članice.

Člen 24

Storitve večje vrednosti

1. Kadar nosilec države članice prizna zaposleni ali samozaposleni osebi ali njenemu družinskemu članu pravico do protez, drugih večjih pripomočkov ali drugih storitev večje vrednosti, še preden se oseba zavaruje pri nosilcu druge države članice, zaposlena ali samozaposlena oseba prejme te dajatve na stroške prvega nosilca, tudi če jih ta dodeli po tem, ko je oseba že zavarovana pri drugem nosilcu.

2. Upravna komisija določi seznam dajatev, za katere se uporabljajo določbe odstavka 1.







Oddelek 3

Brezposelne osebe in njihovi družinski člani

Člen 25

▼M7

1. Brezposelna oseba, ki je bila pred tem zaposlena ali samozaposlena, za katero se uporabljajo določbe člena 69(1) ali drugega stavka člena 71(1)(b)(ii) in ki po zakonodaji pristojne države izpolnjuje pogoje za upravičenost do storitev in denarnih dajatev, kadar je to potrebno ob upoštevanju določb člena 18, v obdobju, ki ga določa člen 69(1)(c), prejema:

(a) storitve, ki postanejo za to osebo med njenim začasnim bivanjem na ozemlju države članice, v kateri išče zaposlitev, potrebne iz medicinskih razlogov, ob upoštevanju narave storitev in predvidenega trajanja začasnega bivanja. Te storitve v imenu pristojnega nosilca zagotavlja nosilec države članice, v kateri oseba išče zaposlitev, v skladu z določbami zakonodaje, ki jo ta nosilec uporablja, kot če bi bila oseba zavarovana pri njem;

(b) denarne dajatve, ki jih zagotavlja pristojni nosilec v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja. S sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem države članice, v kateri brezposelna oseba išče zaposlitev, pa lahko te dajatve zagotavlja tudi ta nosilec v imenu prvega nosilca v skladu z določbami zakonodaje pristojne države. Dajatve za brezposelnost po členu 69(1) se ne izplačujejo v obdobju prejemanja teh denarnih dajatev.

▼M7

1a. Člen 22(1) se smiselno uporablja.

▼B

2. Popolnoma brezposelna oseba, ki je bila pred tem zaposlena in za katero se uporabljajo določbe člena 71(1)(a)(ii) ali prvi stavek 71(1)(b)(ii), prejema storitve ali denarne dajatve v skladu z določbami zakonodaje države članice, na ozemlju katere ima stalno prebivališče, kot če bi ta zakonodaja zanjo veljala v času njene zadnje zaposlitve, po potrebi ob upoštevanju določb člena 18; stroške takih dajatev krije nosilec države stalnega prebivališča.

3. Kadar brezposelna oseba, po potrebi ob upoštevanju določb člena 18, izpolnjuje pogoje, določene v zakonodaji države članice, pristojne za dajatve za brezposelnost, za upravičenost do dajatev za primer bolezni in materinstva, prejemajo njeni družinski člani te dajatve v katerikoli državi članici, na ozemlju katere imajo stalno ali začasno prebivališče. Takšne dajatve zagotovi:

(i) kar zadeva storitve, nosilec v kraju stalnega ali začasnega prebivališča v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja, v imenu pristojnega nosilca države članice, ki je odgovoren za stroške dajatev za brezposelnost;

(ii) kar zadeva denarne dajatve, pristojni nosilec države članice, ki je odgovoren za stroške dajatev za brezposelnost, v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja.

4. Brez poseganja v določbe zakonodaje države članice, ki dovoljuje podaljšanje obdobja, v katerem se izplačujejo dajatve za bolezen, lahko pristojni nosilec obdobje iz odstavka 1, v primeru višje sile podaljša v mejah, ki jih določa zakonodaja, ki jo uporablja ta nosilec.

Člen 25a (12)

Prispevki, ki jih plačujejo popolnoma brezposelne osebe

Nosilec države članice, ki je odgovoren za dodeljevanje storitev in denarnih dajatev brezposelnim osebam iz člena 25(2) in uporablja zakonodajo, po kateri brezposelne osebe plačujejo prispevke za kritje dajatev za bolezen in materinstvo, je pooblaščen, da te prispevke odvede v skladu z določbami te zakonodaje.







Oddelek 4

Vlagatelji zahtevkov za pokojnine in njihovi družinski člani

Člen 26

Pravica do storitev v primeru prenehanja pravice do dajatev od nosilca, ki je bil nazadnje pristojen

1. Zaposlene ali samozaposlene osebe, njihovi družinski člani ali preživele osebe, ki v času obravnave zahtevka za pokojnino, prenehajo biti upravičeni do storitev po zakonodaji nazadnje pristojne države, kljub temu prejemajo te storitve pod naslednjimi pogoji: storitve se jim dodelijo v skladu z določbami zakonodaje države članice, na ozemlju katere te osebe stalno prebivajo, če so upravičene do storitev po tej zakonodaji ali kot če bi bile do njih upravičene po zakonodaji druge države članice, če bi stalno prebivale na ozemlju te države, ob ustreznem upoštevanju določb člena 18.

2. Vlagatelj zahtevka za pokojnino, ki je upravičen do storitev po zakonodaji države članice, ki zahteva, da mora v času obravnave zahtevka za pokojnino takšna oseba sama plačevati prispevke za zdravstveno zavarovanje, preneha biti upravičen do storitev po preteku drugega meseca po tem, ko ni več plačal zahtevanih prispevkov.

3. Storitve, zagotovljene v skladu z določbami odstavka 1, bremenijo nosilca, ki je prejel prispevke v skladu z določbami odstavka 2; kadar se prispevki po določbah odstavka 2 ne plačujejo, nosilec, ki je odgovoren za stroške storitev po dodelitvi pokojnine v skladu z določbami člena 28, povrne znesek storitev nosilcu v kraju stalnega prebivališča.







Oddelek 5

Upokojenci in njihovi družinski člani

Člen 27

Pokojnine, ki se izplačujejo po zakonodaji več držav, če je pravica do dajatev v državi stalnega prebivališča

Upokojenec, ki je upravičen do pokojnine po zakonodaji dveh ali več držav članic, od katerih je ena tudi država, v kateri stalno prebiva, in ki je upravičen do dajatev po zakonodaji slednje države članice, po potrebi ob upoštevanju določb člena 18 in Priloge VI, skupaj s svojimi družinskimi člani prejema te dajatve od nosilca v kraju stalnega prebivališča in na stroške tega nosilca, kot če bi bil upokojenec, katerega pokojnina je izplačljiva samo po zakonodaji slednje države članice.

Člen 28

Pokojnine, ki se izplačujejo po zakonodaji ene ali več držav članic, kadar ni pravice do dajatev v državi stalnega prebivališča

1. Upokojenec, ki je upravičen do pokojnine po zakonodaji ene države članice ali do pokojnin po zakonodajah dveh ali več držav članic in ki nima pravice do dajatev po zakonodaji države članice, v kateri stalno prebiva, kljub temu skupaj s svojimi družinskimi člani prejema te dajatve, kot če bi bil do njih upravičen, po potrebi ob upoštevanju določbe člena 18 in Priloge VI, po zakonodaji ene države članice ali vsaj ene od držav članic, ki so pristojne za izplačilo pokojnine, če bi imel stalno prebivališče v tej državi. Te dajatve se zagotavljajo pod naslednjimi pogoji:

(a) storitve zagotavlja v imenu nosilca iz odstavka 2 nosilec v kraju stalnega prebivališča, kot da bi bila oseba upokojenec po zakonodaji države, na ozemlju katere stalno prebiva, in bi bil upravičen do teh dajatev;

(b) denarne dajatve po potrebi zagotovlja pristojni nosilec, kot je določeno s pravili v odstavku 2, v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja. V skladu s sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem v kraju stalnega prebivališča pa lahko take dajatve zagotovi tudi slednji nosilec v imenu prvega v skladu z zakonodajo pristojne države.

2. V primerih, ki so zajeti v odstavku 1, stroške storitev krije nosilec, kot določajo naslednja pravila:

(a) kadar je upokojenec upravičen do omenjenih storitev po zakonodaji ene same države članice, bremenijo stroški pristojnega nosilca te države;

(b) kadar je upokojenec upravičen do omenjenih storitev po zakonodaji dveh ali več držav članic, stroški bremenijo pristojnega nosilca države članice, katere zakonodaja je za upokojenca veljala najdlje; če bi bilo zaradi uporabe tega pravila za stroške storitev odgovornih več nosilcev, stroški bremenijo nosilca, ki uporablja zakonodajo, ki je za upokojenca veljala nazadnje.

Člen 28a

Pokojnine, ki se izplačujejo po zakonodaji ene ali več držav članic, ki niso države stalnega prebivališča, kadar je pravica do dajatev v slednji državi

Kadar upokojenec, ki je upravičen do pokojnine po zakonodaji ene države članice ali do pokojnin po zakonodajah dveh ali več držav članic, stalno prebiva na ozemlju države članice, po zakonodaji katere pravica do prejemanja storitev ni pogojena z zavarovanjem ali zaposlitvijo in po kateri se mu ne izplačuje nobena pokojnina, stroški storitev, ki se nudijo njemu in njegovim družinskim članom, bremenijo nosilca ene od držav članic, pristojnih za pokojnino, ki se določi v skladu s pravili iz člena 28(2), kot da bi bili upokojenec in njegovi družinski člani upravičeni do takih storitev po zakonodaji, ki jo uporablja ta nosilec, če bi imeli stalno prebivališče na ozemlju države članice, v kateri je ta nosilec.

Člen 29

Stalno prebivališče družinskih članov v državi, v kateri upokojenec nima stalnega prebivališča — Prenos stalnega prebivališča v državo, v kateri ima upokojenec stalno prebivališče

1. Družinski člani upokojenca, ki je upravičen do pokojnine po zakonodaji ene države članice ali do pokojnin po zakonodajah dveh ali več držav članic, ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice kot upokojenec, prejemajo dajatve, kot če bi upokojenec stalno prebival v isti državi kot oni, če je upokojenec upravičen do dajatev po zakonodaji ene države članice. Dajatve se jim dodelijo pod naslednjimi pogoji:

▼M2

(a) storitve zagotavlja nosilec v kraju stalnega prebivališča družinskih članov, v skladu z določbami zakonodaje, ki jo ta nosilec uporablja,, stroške pa nosi nosilec, določen v skladu z določbami člena 27 ali člena 28(2); če je kraj prebivališča v pristojni državi članici, storitve zagotovi in stroške krije pristojni nosilec;

▼B

(b) denarne dajatve, po potrebi zagotovlja pristojni nosilec, ki je določen s členi 27 in 28(2), v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja. V skladu s sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem v kraju stalnega prebivališča družinskih članov pa lahko dajatve dodeli slednji nosilec v imenu prvega v skladu z določbami zakonodaje pristojne države.

2. Družinski člani iz odstavka 1, ki prenesejo svoje stalno prebivališče na ozemlje države članice, v kateri stalno prebiva upokojenec, prejemajo:

(a) storitve po zakonodaji te države, tudi če so prejemali storitve za isti primer bolezni ali materinstva še preden so prenesli svoje stalno prebivališče;

(b) denarne dajatve, ki jih po potrebi dodeli pristojni nosilec, določen s členi 27 in 28(2), v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja. V skladu s sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem v kraju stalnega prebivališča upokojenca, lahko te dajatve dodeli slednji nosilec v imenu prvega v skladu z določbami zakonodaje pristojne države.

Člen 30

Storitve večje vrednosti

Določbe člena 24 se smiselno uporabljajo tudi za upokojence.

▼M7

Člen 31

Začasno bivanje upokojenca in/ali njegovih družinskih članov v državi članici, v kateri nimajo stalnega prebivališča

1. Upokojenec, upravičen do pokojnine ali pokojnin po zakonodaji ene države članice ali do pokojnin po zakonodaji dveh ali več držav članic, ki je upravičen do storitev oziroma dajatev po zakonodaji ene od teh držav, skupaj s svojimi družinskimi člani, ki začasno bivajo na ozemlju države članice, v kateri nimajo stalnega prebivališča, prejema:

(a) storitve, ki postanejo med začasnim bivanjem na ozemlju države članice, v kateri nimajo stalnega prebivališča, potrebne iz medicinskih razlogov, ob upoštevanju narave storitev in predvidenega trajanja začasnega bivanja. Te storitve zagotavlja nosilec v kraju začasnega prebivališča v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja, pri čemer stroški bremenijo nosilca v kraju stalnega prebivališča upokojenca ali njegovih družinskih članov;

(b) denarne dajatve, če je to primerno dodeli pristojni nosilec, določen s členi 27 ali 28(2), v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja. S sporazumom med pristojnim nosilcem in nosilcem v kraju začasnega prebivališča, lahko te dajatve zagotavlja ta nosilec v imenu prvega v skladu z določbami zakonodaje pristojne države.

2. Člen 22(1a) se smiselno uporablja.

▼B

Člen 32 (15)

…

Člen 33 (7)

Prispevki, ki jih plačujejo upokojenci

1. Nosilec države članice, ki je odgovoren za izplačevanje pokojnine in ki uporablja zakonodajo, po kateri se prispevki za zavarovanje za primer bolezni ali materinstva plačujejo od pokojnin, je pooblaščen, da opravi te odvedbe, izračunane v skladu s to zakonodajo, od pokojnine, ki jo izplačuje, če stroški dajatev po členih 27, 28, 28a, 29, 31 in 32 bremenijo nosilca te države članice.

2. Kadar je v primerih iz člena 28a, pridobitev dajatev za bolezen in materinstvo po zakonodaji države članice, na ozemlju katere upokojenec stalno prebiva, pogojena s plačevanjem prispevkov ali s podobnimi plačili na podlagi stalnega prebivanja, se ti prispevki ne plačujejo.

Člen 34

Splošne določbe

1. Za namene členov 28, 28a, 29 in 31 se upokojenec, ki prejema dve ali več pokojnin po zakonodaji ene same države članice, obravnava kot upokojenec, upravičen do prejemanja pokojnine po zakonodaji ene države članice v smislu teh določb.

2. Členi 27 do 33 se ne uporabljajo za upokojenca in njegove družinske člane, ki so upravičeni do dajatev po zakonodaji države članice na podlagi opravljanja poklicne dejavnosti. V tem primeru se takšna oseba, za namene izvajanja tega poglavja, šteje za zaposleno ali samozaposleno osebo oziroma za družinskega člana zaposlene ali samozaposlene osebe.

▼M4







Oddelek 5a

Osebe, ki študirajo ali se poklicno izobražujejo, in njihovi družinski člani

▼M7

Člen 34a

Posebne določbe za študente in njihove družinske člane

Členi 18, 19, 22(1)(a) in (c) ter (1a), drugi pododstavek člena 22(2), členi 22(3), 23 in 24 ter oddelka 6 in 7 se smiselno uporabljajo za študente in njihove družinske člane.

▼M7 —————

▼B







Oddelek 6

Razne določbe

Člen 35

Sistem, ki se uporablja, kadar je v državi stalnega ali začasnega prebivališča več sistemov — Bolezni v preteklosti –– Najdaljše možno obdobje prejemanja dajatev

1. Kadar po zakonodaji države začasnega ali stalnega prebivališča obstoja več sistemov zavarovanja za bolezen ali materinstvo, so, ob upoštevanju odstavka 2, določbe, ki se uporabljajo v skladu s členi 19, 21(1), 22, 25, 26, 28 (1), 29(1) ali 31 določbe sistema, po katerem so zavarovani delavci v jeklarski industriji. Kadar pa ta zakonodaja predvideva posebni sistem za delavce v rudnikih in podobnih podjetjih, se določbe tega sistema uporabljajo za te delavce in njihove družinske člane, če je nosilec v kraju začasnega ali stalnega prebivališča, na katerega naslavljajo zahtevke, pristojen za izvajanje tega sistema.

▼M8 —————

▼B

3. Kadar je po zakonodaji države članice dodelitev dajatev pogojena z izvorom bolezni, se ta pogoj ►M4 ne uporabi za osebe ◄ , za katere se uporablja uredba, ne glede na državo članico, na ozemlju katere stalno prebivajo.

4. Kadar zakonodaja države članice določa najdaljše možno obdobje prejemanja dajatev, lahko nosilec, ki uporablja to zakonodajo, po potrebi upošteva obdobje, v katerem je dajatev za isti primer bolezni ali materinstva že nudil nosilec druge države članice.







Oddelek 7

Povračilo med nosilci

Člen 36 (15)

1. Stroški storitev, ki jih v skladu z določbami tega poglavja nudi nosilec ene države članice v imenu nosilca druge države članice, se v celoti povrnejo.

2. Povračila, omenjena v odstavku 1, se določijo in izplačajo v skladu s postopkom, določenim v izvedbeni uredbi iz člena 98, bodisi ob predložitvi dokazila o dejanskih stroških ali na podlagi pavšalnih plačil.

V slednjem primeru morajo pavšalna plačila zagotavljati, da povračilo kar najbolj ustreza dejanskim stroškom.

3. Dve ali več držav članic ali pristojni organi teh držav lahko določijo tudi druge metode povračila ali se odpovejo vsem povračilom med nosilci, ki so v njihovi pristojnosti.







POGLAVJE 2 (11)

INVALIDNOST







Oddelek 1

Zaposlene ali samozaposlene osebe, za katere velja le zakonodaja, po kateri je višina invalidskih dajatev neodvisna od trajanja zavarovalnih dob

Člen 37 (11)

Splošne določbe

1. Zaposlena ali samozaposlena oseba, za katero je zaporedoma ali izmenično veljala zakonodaja dveh ali več držav članic in ki je dopolnila zavarovalne dobe izključno po zakonodaji, v skladu s katero je višina invalidskih dajatev neodvisna od trajanja zavarovalnih dob, prejema dajatve v skladu s členom 39. Ta člen ne vpliva na povečanja pokojnine ali na dodatke za otroke, dodeljene v skladu s poglavjem 8.

2. V Prilogi VI, delu A, so navedene ustrezne zakonodaje iz odstavka 1, ki veljajo na ozemlju posameznih držav članic.

Člen 38 (11)

Upoštevanje zavarovalnih dob, dopolnjenih po zakonodaji, ki je veljala za zaposleno ali samozaposleno osebo, pri pridobitvi, ohranitvi ali ponovni pridobitvi pravice do dajatev

1. Kadar zakonodaja države članice pogojuje pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev po sistemu, ki ni poseben sistem v smislu odstavkov 2 in 3, z dopolnitvijo zavarovalnih dob ali dob prebivanja, pristojni nosilec te države članice, kadar je to potrebno, upošteva tudi zavarovalne dobe oziroma dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji katere koli druge države članice, v splošnem sistemu ali v posebnem sistemu kot zaposlena ali samozaposlena oseba.. V ta namen upošteva te dobe, kot da bi bile dopolnjene po njegovi lastni zakonodaji.

2. Kadar zakonodaja države članice pogojuje dodelitev določenih dajatev z dopolnitvijo zavarovalnih dob izključno v poklicu, za katerega velja poseben sistem za zaposlene osebe, ali če je potrebno, v določeni zaposlitvi, se zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, upoštevajo le, če so dopolnjene v ustreznem sistemu oziroma, če tega ni, v enakem poklicu ali, če je potrebno, v enaki zaposlitvi.

Če po upoštevanju tako dopolnjenih dob oseba ne izpolnjuje pogojev za dodelitev teh dajatev, se te dobe upoštevajo za dodelitev dajatev po splošnem sistemu oziroma, če tega ni, po sistemu za fizične delavce oziroma uslužbence, odvisno od primera, pod pogojem, da je oseba vključena v enega od teh sistemov.

3. Kadar zakonodaja države članice pogojuje dodelitev določenih dajatev z dopolnitvijo zavarovalne dobe izključno v poklicu, za katerega se uporablja poseben sistem za samozaposlene osebe, se dobe, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, upoštevajo le, če so dopolnjene v ustreznem sistemu oziroma, če tega ni, v enakem poklicu. Posebni sistemi za samozaposlene osebe iz tega odstavka, so za vsako zadevno državo članico navedeni v Prilogi IV, delu B.

Če oseba tudi po upoštevanju vseh tako dopolnjenih dob, ne izpolnjuje pogojev za dodelitev teh dajatev, se te dobe upoštevajo za dodelitev dajatev po splošnem sistemu oziroma, če to ni mogoče, po sistemu, ki velja za delavce ali uslužbence, odvisno od primera, pod pogojem, da je oseba vključena v enega od teh sistemov.

Člen 39 (11) (14)

Dodelitev dajatev

1. Nosilec države članice, katere zakonodaja se je uporabljala v času, ko je nastopila nezmožnost za delo, ki ji je sledila invalidnost, v skladu s to zakonodajo ugotovi, ali oseba izpolnjuje pogoje za upravičenost do dajatev, če je potrebno tudi ob upoštevanju člena 38.

2. Oseba, ki izpolnjuje pogoje iz odstavka 1, prejme dajatve le od omenjenega nosilca v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja.

3. Oseba, ki ni upravičena do dajatev po odstavku 1, prejme dajatve, za katere je še vedno upravičena po zakonodaji druge države članice, če je potrebno ob upoštevanju člena 38.

4. Če zakonodaja iz odstavkov 2 in 3, določa, da se znesek dajatev določi ob upoštevanju družinskih članov, ki niso otroci, pristojni nosilec upošteva tudi družinske člane osebe, ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice, kot če bi stalno prebivali na ozemlju pristojne države članice.

5. Če zakonodaja iz odstavkov 2 in 3, določa zmanjšanje, mirovanje, ali odvzem dajatev v primeru prekrivanja dajatev z drugimi dohodki ali z dajatvami druge vrste v smislu člena 46 (2), se smiselno uporabljata člen 46a (3) in člen 46c (5).

6. Popolnoma brezposelna oseba, za katero se uporablja člen 71(1)(a)(ii) ali prvi stavek člena 71(1)(b)(ii), prejema invalidske dajatve, ki jih zagotovi pristojni nosilec države članice, na ozemlju katere stalno prebiva, v skladu z zakonodajo, ki jo ta uporablja, kot če bi se zanjo uporabljala ta zakonodaja že med njeno zadnjo zaposlitvijo, kjer je to potrebno ob upoštevanju člena 38 in/ali člena 25(2). Za izplačevanje teh dajatev je odgovoren nosilec države stalnega prebivališča.

Kadar ta nosilec uporablja zakonodajo, ki določa odvedbo prispevkov, ki jih plačujejo brezposelne osebe za kritje invalidskih dajatev, je pooblaščena, da jih odvede v skladu z določbami te zakonodaje.

Če zakonodaja, ki jo nosilec uporablja, določa, da izračun dajatev temelji na plači, nosilec upošteva plačo, ki jo je oseba prejemala v zadnji državi zaposlitve ter v državi stalnega prebivališča v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja. Kadar oseba ne prejema plače v državi stalnega prebivališča, pristojni nosilec po potrebi in v skladu s pravili določenimi v svoji zakonodaji upošteva plače, prejete v zadnji državi zaposlitve.







Oddelek 2

Zaposlene ali samozaposlene osebe, za katere velja le zakonodaja, po kateri je višina dajatev za invalidnost odvisna od trajanja zavarovalnih dob ali dob prebivanja ali podobna zakonodaja in zakonodaja iz Oddelka 1

Člen 40 (11)

Splošne določbe

1. Zaposlena oseba ali samozaposlena oseba, za katero je zaporedoma ali izmenično veljala zakonodaja dveh ali več držav članic, od katerih vsaj ena ni bila take narave, kot je omenjena v členu 37(1), prejema dajatve po določbah poglavja 3, ki se ustrezno uporabljajo ob upoštevanju določb odstavka 4.

2. Zaposlena ali samozaposlena oseba, ki je nezmožna za delo, kar ima za posledico invalidnost, in za katero velja zakonodaja, navedena v Prilogi IV, delu A, prejema dajatve v skladu z določbami člena 37(1) pod naslednjimi pogoji:

— da izpolnjuje pogoje te zakonodaje ali druge podobne zakonodaje, kadar je to potrebno ob upoštevanju določb člena 38, vendar brez sklicevanja na zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodajah, ki niso navedene v Prilogi IV, delu A, in

— da ne izpolnjuje pogojev, ki so potrebni za pridobitev pravice do invalidskih dajatev po zakonodaji, ki ni navedena v Prilogi IV, delu A, in

— da oseba ne uveljavlja morebitnih zahtevkov za dajatve za starost, ob upoštevanju drugega stavka člena 44(2).

3.

(a) Za namene ugotavljanje pravice do dajatev po zakonodaji države članice, ki je navedena v Prilogi IV, delu A, in ki pogojuje dodelitev invalidskih dajatev s tem, da je oseba prejemala denarne dajatve za bolezen ali je bila določen čas nezmožna za delo, se za zaposleno ali samozaposleno oseba, za katero je veljala taka zakonodaja in ki postane nezmožna za delo, kar ima za posledico invalidnost, v času, ko je zanjo veljala zakonodaja druge države članice, brez poseganja v člen 37(1), upošteva: (i) doba, med katero je v zvezi z nezmožnostjo za delo po zakonodaji druge države članice oseba prejemala dajatve za bolezen ali je namesto njih še naprej prejemala plačo, (ii) doba, med katero je v zvezi z invalidnostjo, ki je sledila nezmožnosti za delo, oseba prejemala dajatve v smislu poglavja 2 in 3 te uredbe, dodeljene za invalidnost po zakonodaji druge države članice, kot če bi bila doba, med katero so bile osebi izplačevane denarne dajatve za bolezen po zakonodaji prve države članice ali med katerimi je bila oseba nezmožna za delo v smislu te zakonodaje.

(b) Pravica do invalidskih dajatev po zakonodaji prve države članice se pridobi bodisi po poteku predhodne dobe prejemanja nadomestila za bolezen, kot zahteva ta zakonodaja, bodisi po poteku predhodne dobe nezmožnosti za delo, kot zahteva ta zakonodaja, vendar ne pred: (i) dnem pridobitve pravice do invalidskih dajatev iz pododstavka (a)(ii) po zakonodaji druge države članice, ali (ii) dnem po zadnjem dnevu, ko je oseba še upravičena do denarnih dajatev za bolezen po zakonodaji druge države članice.

4. Odločitev, ki jo sprejme nosilec države članice v zvezi s stopnjo invalidnosti vlagatelja zahtevka, je zavezujoča za nosilca vsake druge zadevne države članice pod pogojem, da je skladnost med zakonodajami teh držav o pogojih v zvezi s stopnjo invalidnosti priznana v Prilogi V.







Oddelek 3

Poslabšanje invalidnosti

Člen 41 (11)

1. V primeru poslabšanja invalidnosti, za katero zaposlena ali samozaposlena oseba prejema dajatve po zakonodaji ene same države članice, se uporabljajo naslednje določbe:

(a) če za osebo od začetka prejemanja dajatev ni veljala zakonodaja druge države članice, ji pristojni nosilec te države ob upoštevanju poslabšanja dodeli dajatve v skladu z določbami zakonodaje, ki jo uporablja;

(b) če je za osebo od začetka prejemanja dajatev veljala zakonodaja ene ali več drugih držav članic, se ji ob upoštevanju poslabšanja dodelijo dajatve v skladu s členom 37(1) ali 40(1) ali (2), kot je primerno;

(c) če je skupna vsota dajatev, izplačljivih po pododstavku (b), nižja od zneska dajatve, ki bi jo oseba prejemala na stroške nosilca, ki je bil prej dolžan izplačevati dajatev, mu ta nosilec izplačuje dodatek, ki je enak razliki med obema zneskoma;

(d) če je v primeru iz pododstavka (b), pristojni nosilec za prvotno nezmožnost za delo nizozemski nosilec, in če: (i) je bolezen, ki je povzročila poslabšanje, enaka bolezni, na podlagi katere je bila dodeljena dajatev po nizozemski zakonodaji, (ii) je ta bolezen poklicna bolezen po zakonodaji države članice, ki je za osebo nazadnje veljala in po kateri je oseba upravičena do izplačila dodatka iz člena 60(1)(b), in (iii) so zakonodaja ali zakonodaje, ki so veljale za osebo od začetka prejemanja dajatev, navedene v Prilogi IV, del A, nizozemski nosilec še naprej zagotavlja prvotno dajatev tudi po poslabšanju invalidnosti, dajatev po zakonodaji zadnje države članice, ki je veljala za osebo, pa se zmanjša za znesek nizozemske dajatve;

(e) če v primeru iz pododstavka (b), oseba ni upravičena do dajatev na stroške nosilca druge države članice, pristojni nosilec prve države dodeli dajatve ob upoštevanju poslabšanja v skladu z zakonodajo te države in kadar je to primerno, upoštevaje člen 38.

2. V primeru poslabšanja invalidnosti, za katero zaposlena ali samozaposlena oseba že prejema dajatve po zakonodaji dveh ali več držav članic, se ji dajatve ob upoštevanju poslabšanja dodelijo v skladu s členom 40(1).







Oddelek 4

Ponovno priznanje dajatev po mirovanju ali odvzemu — Pretvorba invalidskih dajatev v dajatve za starost — Ponovni izračun dajatev po členu 39

Člen 42 (11)

Določitev nosilca, ki je odgovoren za dodeljevanje dajatev v primeru ponovnega priznanja invalidskih dajatev

1. Če se dajatve po mirovanju ponovno priznajo, je tako priznanje, brez poseganja v člen 43, dolžnost nosilca ali nosilcev, ki so bili odgovorni za zagotvaljanje dajatev v času pred mirovanjem.

2. Če po odvzemu dajatev stanje osebe zahteva ponovno dodelitev dajatev, se te dodelijo v skladu s členom 37 (1) ali členom 40 (1) ali (2), kot je primerno.

Člen 43 (11)

Pretvorba invalidskih dajatev v dajatve za starost — Ponovni izračun dajatev po členu 39

1. Invalidske dajatve se pretvorijo v dajatve za starost, kjer je to predvideno, po pogojih, določenih v zakonodaji ali zakonodajah, po katerih so bile dodeljene, in v skladu s poglavjem 3.

2. Kadar oseba, ki prejema invalidske dajatve, lahko vloži zahtevek za dajatve za starost po zakonodaji ene ali več držav članic v skladu s členom 49, nosilec, ki je odgovoren za zagotavljanje invalidskih dajatev po zakonodaji države članice, še naprej izplačuje taki osebi invalidske dajatve, do katerih je upravičena po zakonodaji, ki jo uporablja, dokler se za tega nosilca ne začnejo uporabljati določbe odstavka 1 oziroma dokler oseba izpolnjuje pogoje za te dajatve.

3. Kadar se invalidske dajatve, dodeljene v skladu s členom 39, po zakonodaji ene države članice pretvorijo v dajatve za starost in če oseba še ne izpolnjuje pogojev, ki jih za prejemanje teh dajatev določajo zakonodaje ene ali več drugih držav članic, oseba od te oziroma od teh držav članic prejema od dneva pretvorbe dalje invalidske dajatve v skladu s poglavjem 3, kot če bi se to poglavje uporabljalo v času, ko je nastopila njena nezmožnost za delo, ki je imela za posledico invalidnost, dokler oseba ne izpolni potrebnih pogojev za dajatve za starost, določenih v teh zakonodajah ali, kadar taka pretvorba ni predvidena, toliko časa, dokler ima pravico do invalidskih dajatev po zakonodaji oziroma zakonodajah.

4. Invalidske dajatve, dodeljene v skladu s členom 39, se v skladu s poglavjem 3 ponovno izračunajo takoj, ko upravičenec izpolni potrebne pogoje za invalidske dajatve, določene v zakonodaji, ki ni navedena v Prilogi IV, delu A, ali takoj, ko prejme dajatve za starost po zakonodaji druge države članice.

▼M3







Oddelek 5

Osebe, zajete v poseben sistem za javne uslužbence

Člen 43a

1. Določbe členov 37, 38(1), 39 in oddelkov 2, 3 in 4 se smiselno uporabljajo za osebe, zajete v poseben sistem za javne uslužbence.

2. Če pa po zakonodaji države članice velja za pridobitev, izplačilo, ohranitev ali ponovno pridobitev pravic do dajatev po posebnem sistemu za javne uslužbence pogoj, da so bile vse zavarovalne dobe dopolnjene po enem ali več posebnih sistemih za javne uslužbence v tej državi članici ali da se štejejo enakovredne tem dobam po zakonodaji te države članice, se upoštevajo samo tiste dobe, ki jih je mogoče priznati po zakonodaji te države članice.

Če na podlagi upoštevanja dob, dopolnjenih na ta način, oseba ne izpolnjuje pogojev za prejemanje teh dajatev, se te dobe upoštevajo za dodelitev dajatev po splošnem sistemu ali, če ta ne obstaja, po sistemu, ki se uporablja za delavce ali uslužbence.

3. Če se po zakonodaji države članice dajatve izračunavajo na podlagi zadnje plače ali plač, prejetih med referenčnim obdobjem, pristojni nosilec te države članice upošteva pri izračunu samo tiste, ustrezno usklajene, plače, ki jih je oseba prejela med obdobjem ali obdobji, ko je zanjo veljala ta zakonodaja.

▼B







POGLAVJE 3 (11)

STAROST IN SMRT (POKOJNINE)

Člen 44 (11)

Splošne določbe za dodelitev dajatev, če je za zaposleno ali samozaposleno osebo veljala zakonodaja dveh ali več držav članic

1. Pravice do dajatev zaposlenih ali samozaposlenih oseb, za katere je veljala zakonodaja dveh ali več držav članic, ali njihovih preživelih oseb, se določijo v skladu z določbami tega poglavja.

2. Razen če ni v členu 49 določeno drugače, se pri obravnavi zahtevka za dodelitev dajatev, ki ga vloži oseba, upoštevajo vse zakonodaje, ki so veljale za zaposleno ali samozaposleno osebo. To pravilo pa ne velja, če oseba izrecno zaprosi za preložitev dodelitve dajatev za starost, do katerih bi bila upravičena po zakonodaji ene ali več držav članic.

▼M5

3. To poglavje se ne uporablja za zvišanja pokojnin ali za nadomestila k pokojninam zaradi otrok ali za družinske pokojnine, ki se dodelijo v skladu z določbami poglavja 8.

▼B

Člen 45 (11) (14)

Upoštevanje zavarovalnih dob ali dob prebivanja, dopolnjenih po zakonodajah, ki so veljale za zaposleno ali samozaposleno osebo, za pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev

1. Kadar zakonodaja države članice v sistemu, ki ni posebni sistem v smislu odstavkov 2 in 3, pogojuje pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev z dopolnitvijo zavarovalnih dob ali dob prebivanja, pristojni nosilec te države članice po potrebi upošteva tudi zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji druge države članice v splošnem ali v posebnem sistemu ali v sistemu za zaposlene ali za samozaposlene osebe. V ta namen upošteva te dobe, kot če bi bile dopolnjene po zakonodaji, ki jo uporablja.

2. Kadar zakonodaja države članice pogojuje dodelitev določenih dajatev z dopolnitvijo zavarovalne dobe izključno v poklicu, za katerega velja posebni sistem za zaposlene osebe, ali celo v določenih zaposlitvah, se zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, upoštevajo le, če so dopolnjene v ustreznem sistemu oziroma, če tega ni, v enakem poklicu ali, kjer je to predvideno, v enaki zaposlitvi. Če po upoštevanju tako dopolnjenih dob oseba ne izpolnjuje pogojev za dodelitev teh dajatev, se te dobe upoštevajo za dodelitev dajatev v splošnem sistemu ali, če tega ni, v sistemu za delavce ali uslužbence, odvisno od primera, pod pogojem, da je oseba zavarovana v enem od teh sistemov.

3. Kadar zakonodaja države članice pogojuje dodelitev določenih dajatev z dopolnitvijo zavarovalne dobe izključno v poklicu, za katerega velja posebni sistem za samozaposlene osebe, se zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, upoštevajo le, če so dopolnjene v ustreznem sistemu ali, če tega ni, v enakem poklicu. Posebni sistemi za samozaposlene osebe, omenjeni v tem odstavku, so za vsako zadevno državo članico navedeni v Prilogi IV, delu B. Če po upoštevanju tako dopolnjenih dob oseba ne izpolnjuje pogojev za dodelitev teh dajatev, se te dobe upoštevajo za dodelitev dajatev po splošnem sistemu ali, če tega ni, po sistemu za delavce ali uslužbence, odvisno od primera, pod pogojem, da je oseba zavarovana v enem od teh sistemov.

4. Zavarovalne dobe, dopolnjene v posebnem sistemu države članice, se v splošnem sistemu ali, če tega ni, v sistemu, ki velja za delavce ali uslužbence, odvisno od primera, druge države članice upoštevajo za pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev pod pogojem, da je bila oseba vključena v enega od teh sistemov, tudi če so bile te dobe že upoštevane v slednji državi v sistemu, omenjenem v odstavku 2 ali v prvem stavku odstavka 3.

5. Kadar zakonodaja države članice pogojuje pridobitev, ohranitev ali ponovno pridobitev pravice do dajatev s tem, da je bila oseba zavarovana ob nastopu zavarovalnega primera, ta pogoj velja za izpolnjen v primeru zavarovanja po zakonodaji druge države članice v skladu s postopki, določenimi v Prilogi VI za vsako državo članico.

6. Dobo popolne brezposelnosti delavca, za katerega se uporablja člen 71(1)(a)(ii) ali (b)(ii), prvi stavek, pristojni nosilec države članice, na ozemlju katere delavec stalno prebiva, upošteva v skladu z zakonodajo, ki jo uporablja, kot če bi se ta zakonodaja uporab ljala zanj v času njegove zadnje zaposlitve.

Kadar nosilec uporablja zakonodajo, ki predvideva odvedbo prispevkov, ki jih brezposelne osebe plačujejo za kritje starostnih in družinskih pokojnin, je pooblaščen, da jih odvede v skladu z določbami te zakonodaje.

Če je mogoče obdobje popolne brezposelnosti v državi stalnega prebivališča osebe upoštevati le, če so bile v tej državi dopolnjene dobe plačevanja prispevkov, ta pogoj velja za izpolnjen, če so bile dobe plačevanja prispevkov dopolnjene v drugi državi članici.

Člen 46 (11)

Dodelitev dajatev

1. Kadar so pogoji, ki jih zahteva zakonodaja države članice za upravičenost do dajatev, izpolnjeni brez uporabe člena 45 ali člena 40(3), se uporabljajo naslednja pravila:

(a) pristojni nosilec izračuna znesek dajatev, ki bi ga bilo treba plačati; (i) samo po določbah zakonodaje, ki jo uporablja; (ii) v skladu z odstavkom 2;

(b) pristojni nosilec se lahko odpove izračunu v skladu z (a)(ii), če je rezultat tega izračuna razen razlik, ki izhajajo iz zaokroževanja, enak ali nižji od izračuna, opravljenega v skladu z (a)(i), v primeru, če ta nosilec ne uporablja zakonodaje, ki vsebuje pravila proti prekrivanju dajatev, kot je omenjeno v členih 46b in 46c; v primeru, če ta nosilec uporablja zakonodajo, ki vsebuje pravila proti prekrivanju dajatev, omenjena v členu 46c, pa pod pogojem, da ta zakonodaja določa, da se dajatve različnih vrst upoštevajo zgolj na podlagi razmerja med zavarovalnimi dobami ali dobami prebivanja, dopolnjenimi samo po tej zakonodaji, in zavarovalnimi dobami ali dobami prebivanja, zahtevanimi po tej zakonodaji za pridobitev pravice do polne dajatve. V prilogi IV, delu C, so za vsako državo članico navedeni primeri, ko bi ta dva izračuna dala takšen rezultat.

2. Kadar so pogoji, ki jih zahteva zakonodaja države članice za upravičenost do dajatev, izpolnjeni šele z uporabo člena 45 in/ali člena 40(3), se uporabljajo naslednja pravila:

(a) pristojni nosilec izračuna teoretični znesek dajatve, ki bi jo oseba lahko zahtevala, kakor da bi bile vse zavarovalne dobe in/ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji držav članic, ki so za osebo veljale, dopolnjene v tej državi in po zakonodaji, ki jo uporablja na dan dodelitve dajatve. Če po tej zakonodaji znesek dajatve ni odvisen od trajanja dopolnjenih dob, se ta znesek obravnava kot teoretični znesek iz tega odstavka;

(b) pristojni nosilec nato določi dejanski znesek dajatve na podlagi teoretičnega zneska iz prejšnjega pododstavka v sorazmerju med trajanjem zavarovalnih dob ali dob prebivanja, dopolnjenih pred nastopom zavarovalnega primera po zakonodaji, ki jo uporablja, in med skupnim trajanjem zavarovalnih dob ali dob prebivanja, dopolnjenih po zakonodajah vseh držav članic pred nastopom zavarovalnega primera.

3. Oseba je upravičena do najvišjega zneska, ki ga v skladu z odstavkoma 2 in 3 izračuna pristojni nosilec vsake države članice, brez poseganja v uporabo določb v zvezi z zmanjšanjem, mirovanjem ali odvzemom, ki jih predpisuje zakonodaja, po kateri naj bi se dajatev izplačevala.

V tem primeru se primerjava izvede med zneski, določenimi po uporabi vseh omenjenih določb.

4. Kadar v primeru invalidske, starostne ali pokojnine preživelih oseb vsota dajatev, ki naj bi jih izplačevali pristojni nosilci v dveh ali več državah članicah po določbah večstranskih konvencij o socialni varnosti iz člena 6(b), ne presega vsote, ki naj bi jo izplačevale te države članice po odstavkih od 1 do 3, veljajo za upravičenca določbe tega poglavja.

Člen 46a (11)

Splošne določbe v zvezi z zmanjšanjem, mirovanjem ali odvzemom, ki se uporabljajo za invalidske dajatve, za pomoči ob smrti ali za preživele osebe po zakonodajah držav članic

1. V tem poglavju ima prekrivanje dajatev iste vrste naslednji pomen: vsako prekrivanje invalidskih dajatev, pomoči ob smrti ali za preživele osebe, izračunanih ali zagotovljenih na osnovi zavarovalnih dob in/ali dob prebivanja, ki jih dopolni ena in ista oseba.

2. V tem poglavju prekrivanje dajatev različnih vrst pomeni vsako prekrivanje dajatev, ki se ne morejo obravnavati kot dajatve iste vrste v smislu odstavka 1.

3. Naslednja pravila veljajo za uporabo določb o zmanjšanju, mirovanju ali odvzemu, ki jih določa zakonodaja države članice v primeru prekrivanja dajatev za invalidnost, starost ali dajatve za preživele osebe z dajatvijo iste vrste ali dajatvijo druge vrste ali z drugim dohodkom:

(a) dajatve, pridobljene po zakonodaji druge države članice, ali drugi dohodki, pridobljeni v drugi državi članici, se upoštevajo le v primerih, ko zakonodaja prve države članice predvideva upoštevanje dajatev ali dohodkov, pridobljenih v tujini;

(b) upoštevajo se zneski dajatev, ki naj bi jih izplačevale druge države članice, pred odvedbo davkov, prispevkov za socialno varnost in drugih posameznih davščin ali odbitkov;

(c) ne upoštevajo se zneski dajatev, pridobljenih po zakonodaji drugih držav članic, ki se dodeljujejo na podlagi prostovoljnega ali prostovoljnega nadaljevanja zavarovanja;

(d) kadar se določbe o zmanjšanju, mirovanju ali odvzemu uporabljajo po zakonodaji zgolj ene države članice, ker oseba prejema dajatve podobne ali različne vrste, izplačljive po zakonodaji drugih držav članic, ali druge dohodke, pridobljene na ozemlju drugih držav članic, se lahko dajatve, izplačljive po zakonodaji prve države članice, zmanjšajo samo do zneska dajatev, izplačljivega po zakonodaji drugih držav članic oziroma dohodka, pridobljenega na ozemlju drugih držav članic.

Člen 46b (11)

Posebne določbe, ki veljajo v primerih prekrivanja dajatev iste vrste po zakonodajah dveh ali več držav članic

1. Določbe o zmanjšanju, mirovanju ali odvzemu, ki jih določa zakonodaja države članice, se ne smejo uporabljati za dajatve, izračunane v skladu s členom 46 (2).

2. Določbe o zmanjšanju, mirovanju ali odvzemu, ki jih predpisuje zakonodaja države članice, se uporabljajo za dajatve, izračunane v skladu s členom 46(1)(a)(i) le, če je dajatev:

(a) bodisi dajatev iz Priloge IV, dela D, katere znesek ni odvisen od dolžine dopolnjenih zavarovalnih dob ali dob prebivanja, ali

(b) dajatev, katere znesek se določi na podlagi fiktivne dobe, ki velja za dopolnjeno med datumom, ko je zavarovalni primer nastopil, in kasnejšim datumom. V slednjem primeru se omenjene določbe uporabljajo v primeru prekrivanja take dajatve: (i) bodisi z dajatvijo iste vrste, razen kadar je bil med dvema ali več državami članicami sklenjen sporazum, po katerem se ena in ista fiktivna doba ne more upoštevati dvakrat ali večkrat; (ii) ali z dajatvijo take vrste, kot je omenjena v (a).

Dajatve, omenjene v (a) in (b) ter sporazumi, so navedeni v Prilogi IV, delu D.

Člen 46c (11)

Posebne določbe, ki se uporabljajo v primeru prekrivanja ene ali več dajatev, iz člena 46a (1), z eno ali več dajatvami drugačne vrste ali z drugimi dohodki, kadar gre za dve ali več držav

1. Če ima prejemanje dajatev različne vrste ali drugih dohodkov za posledico zmanjšanje, mirovanje ali odvzem dveh ali več dajatev iz člena 46(1)(a)(i), se zneski, ki ne bi bili izplačani pri strogi uporabi določb v zvezi z zmanjšanjem, mirovanjem ali odvzemom, kot jih predvideva zakonodaja držav članic, delijo s številom dajatev, ki se zmanjšajo, mirujejo ali odvzamejo.

2. Kadar se dajatev izračunava v skladu s členom 46(2), se dajatev ali dajatve drugačne vrste iz drugih držav članic ali drugi dohodki ter vsi drugi elementi, ki jih določa zakonodaja države članice za uporabo določb v zvezi z zmanjšanjem, mirovanjem ali odvzemom, upoštevajo v sorazmerju z zavarovanimi dobami in/ali dobami prebivanja iz člena 46(2)(b), in se uporabljajo pri izračunu omenjene dajatve.

3. Če ima prejemanje dajatev različne vrste ali drugih dohodkov za posledico zmanjšanje, mirovanje ali odvzem dveh ali več dajatev iz člena 46(1)(a)(i), in ene ali več dajatev iz člena 46 (2), se uporabljajo naslednja pravila:

(a) v primeru dajatev iz člena 46(1)(a)(i), se zneski, ki ne bi bili izplačani pri strogi uporabi določb v zvezi z zmanjšanjem, mirovanjem ali odvzemom dajatev po zakonodaji držav članic, delijo s številom dajatev, ki se zmanjšajo, mirujejo ali odvzamejo;

(b) v primeru dajatev, izračunanih v skladu s členom 46(2), se zmanjšanje, mirovanje ali odvzem opravi v skladu z odstavkom 2.

4. Kadar v primeru iz odstavkov 1 in 3(a), zakonodaja države članice določa, da se pri uporabi določb o zmanjševanju, mirovanju ali odvzemu upoštevajo dajatve različne vrste in/ali drugi dohodki ter vsi drugi elementi v razmerju z zavarovalnimi dobamiiz člena 46(2)(b), se delitev, predvidena v omenjenih odstavkih, za to državo članico ne uporablja.

5. Vse omenjene določbe se ustrezno uporabljajo, kadar zakonodaja ene ali več držav članic določa, da pravice do dajatev ni mogoče pridobiti v primeru, ko oseba prejema dajatev druge vrste, ki se izplačuje po zakonodaji druge države članice, ali drugi dohodek.

Člen 47 (11)

Dodatne določbe za izračun dajatev

1. Za izračun teoretičnih in sorazmernih zneskov iz člena 46(2), se uporabljajo naslednja pravila:

(a) kadar skupno trajanje zavarovalnih dob in dob prebivanja, dopolnjenih pred nastankom zavarovalnega primera po zakonodaji vseh držav članic, presega najdaljšo dobo, ki jo zakonodaja ene od teh držav zahteva za priznanje celotne dajatve, pristojni nosilec te države upošteva to najdaljšo dobo namesto skupne dolžine dopolnjenih dob; ta metoda izračunavanja ne sme imeti za posledico, da bi bil ta nosilec dolžan plačevati višjo dajatev kot je polna dajatev, predvidena po zakonodaji, ki jo uporablja. Te določbe se ne uporabljajo za dajatve, katerih znesek ni odvisen od trajanja zavarovanja;

(b) postopek za upoštevanje prekrivanja dob je določen v izvedbeni uredbi iz člena 98;

(c) kadar se po zakonodaji države članice dajatve izračunavajo na podlagi povprečnega zaslužka, povprečnega prispevka, povprečnega zvišanja ali razmerja, ki je obstajalo med zavarovalno dobo, med vlagateljevim bruto zaslužkom in povprečnim bruto zaslužkom vseh zavarovancev razen vajencev, pristojni nosilec te države določi te povprečne zneske oziroma razmerja izključno na podlagi zavarovalnih dob, dopolnjenih po zakonodaji te države, ali bruto zaslužkov, ki jih je oseba prejela samo med temi dobami;

(d) kadar se po zakonodaji države članice dajatve izračunavajo na podlagi višine zaslužka, prispevkov ali zvišanj, pristojni nosilec v državi določi zaslužek, prispevke in zvišanja, ki se upoštevajo za zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodaji drugih držav članic, na podlagi povprečnih zaslužkov, prispevkov ali zvišanj, zabeleženih za zavarovalne dobe, dopolnjene po zakonodaji, ki jo uporablja.

(e) kadar se po zakonodaji države članice dajatve izračunavajo na podlagi standardnih zaslužkov ali pavšalnega zneska, pristojni nosilec te države šteje kot standardne zaslužke oziroma pavšalne zneske za zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, enakovredne standardne zaslužke in pavšalne zneske oziroma, kjer je to predvideno, povprečne standardne zaslužke ali pavšalne zneske, ki ustrezajo zavarovalnim dobam, dopolnjenim po zakonodaji, ki jo uporablja.

(f) kadar se po zakonodaji države članice dajatve izračunavajo za nekatere dobe na podlagi zaslužka, za druge dobe pa na podlagi standardnega zaslužka ali pavšalnega zneska, pristojni nosilec te države za zavarovalne dobe oziroma dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, upošteva zaslužek ali pavšalni znesek, določen v skladu z določbami omenjenimi v (d) ali (e), ali, če je to primerno, povprečje teh zaslužkov ali pavšalnih zneskov, kadar se dajatve izračunavajo na podlagi standardnega zaslužka ali pavšalnega zneska za vse dobe, dopolnjene po zakonodaji, ki jo uporablja, pristojni nosilec šteje, da so zaslužki za zavarovalne dobe ali dobe prebivanja, dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic, enaki domačim zaslužkom, ki ustrezajo standardnemu zaslužku ali pavšalnim zneskom;

(g) kadar se po zakonodaji države članice dajatve izračunavajo na podlagi povprečnih prispevkov, pristojni nosilec določi to povprečje izključno z upoštevanjem tistih zavarovalnih dob, ki so bile dopolnjene po zakonodaji te države.

2. Določbe zakonodaje države članice, ki se nanašajo na revalorizacijo elementov, ki se upoštevajo za izračun dajatev, se po potrebi uporabijo tudi za elemente, ki jih pristojni nosilec te države v skladu z odstavkom 1 upošteva za zavarovalne dobe ali dobe prebivanja dopolnjene po zakonodajah drugih držav članic.

3. Če se po zakonodaji države članice znesek dajatev določa ob upoštevanju družinskih članov, ki niso otroci, pristojni nosilec te države članice upošteva tudi družinske člane osebe, ki stalno prebivajo na ozemlju druge države članice, kot če bi stalno prebivali na ozemlju pristojne države.

4. Če je po zakonodaji, ki jo uporablja pristojni nosilec države članice, treba pri izračunu dajatev upoštevati plačo, kadar sta bila uporabljena prvi in drugi pododstavek člena 45 (6), in če se v tej državi članici upošteva za izplačevanje pokojnine le doba polne brezposelnosti, v kateri je oseba prejemala dajatev v skladu s členom