02013R0952 — SL — 01.01.2020 — 003.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

►B UREDBA (EU) št. 952/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 9. oktobra 2013 o carinskem zakoniku Unije (prenovitev) (UL L 269 10.10.2013, str. 1)

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

UREDBA (EU) št. 952/2013 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 9. oktobra 2013

o carinskem zakoniku Unije

(prenovitev)







KAZALO NASLOV I SPLOŠNE DOLOČBE POGLAVJE 1 Področje uporabe carinske zakonodaje, poslanstvo carine in opredelitev pojmov POGLAVJE 2 Pravice in obveznosti oseb v zvezi s carinsko zakonodajo Oddelek 1 Predložitev informacij Oddelek 2 Carinsko zastopanje Oddelek 3 Odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje Oddelek 4 Pooblaščeni gospodarski subjekt Oddelek 5 Kazni Oddelek 6 Pritožbe Oddelek 7 Kontrola blaga Oddelek 8 Hramba dokumentov in drugih informacij ter dajatve in stroški POGLAVJE 3 Pretvorba valute in roki NASLOV II DEJAVNIKI, NA PODLAGI KATERIH SE UPORABLJAJO UVOZNE ALI IZVOZNE DAJATVE, IN DRUGI UKREPI V ZVEZI Z BLAGOVNO MENJAVO POGLAVJE 1 Skupna carinska tarifa in tarifna uvrstitev blaga POGLAVJE 2 Poreklo blaga Oddelek 1 Nepreferencialno poreklo Oddelek 2 Preferencialno poreklo Oddelek 3 Določitev porekla določenega blaga POGLAVJE 3 Carinska vrednost blaga NASLOV III CARINSKI DOLG IN ZAVAROVANJE POGLAVJE 1 Nastanek carinskega dolga Oddelek 1 Carinski dolg pri uvozu Oddelek 2 Carinski dolg pri izvozu Oddelek 3 Določbe, ki so skupne za carinski dolg, nastal pri uvozu ali izvozu POGLAVJE 2 Zavarovanje morebitnega ali obstoječega carinskega dolga POGLAVJE 3 Izterjava, plačilo, povračilo in odpust zneska uvozne ali izvozne dajatve Oddelek 1 Določitev zneska uvozne ali izvozne dajatve, obvestilo o carinskem dolgu in vknjižba Oddelek 2 Plačilo zneska uvozne ali izvozne dajatve Oddelek 3 Povračilo in odpust POGLAVJE 4 Ugasnitev carinskega dolga NASLOV IV BLAGO, VNESENO NA CARINSKO OBMOČJE UNIJE POGLAVJE 1 Vstopna skupna deklaracija POGLAVJE 2 Prihod blaga Oddelek 1 Vstop blaga na carinsko območje Unije Oddelek 2 Predložitev, raztovarjanje in pregled blaga Oddelek 3 Začasna hramba blaga NASLOV V SPLOŠNA PRAVILA O CARINSKEM STATUSU, DAJANJU BLAGA V CARINSKI POSTOPEK, PREVERJANJU, SPROSTITVI IN PREPUSTITVI BLAGA POGLAVJE 1 Carinski status blaga POGLAVJE 2 Dajanje blaga v carinski postopek Oddelek 1 Splošne določbe Oddelek 2 Standardne carinske deklaracije Oddelek 3 Poenostavljene carinske deklaracije Oddelek 4 Določbe, ki se uporabljajo za vse carinske deklaracije Oddelek 5 Druge poenostavitve POGLAVJE 3 Preverjanje in prepustitev blaga Oddelek 1 Preverjanje Oddelek 2 Prepustitev POGLAVJE 4 Razpolaganje z blagom NASLOV VI SPROSTITEV BLAGA V PROSTI PROMET IN OPROSTITEV UVOZNE DAJATVE POGLAVJE 1 Sprostitev v prosti promet POGLAVJE 2 Oprostitev uvozne dajatve Oddelek 1 Vrnjeno blago Oddelek 2 Morski ribolov in morski proizvodi NASLOV VII POSEBNI POSTOPKI POGLAVJE 1 Splošne določbe POGLAVJE 2 Tranzit Oddelek 1 Zunanji in notranji tranzit Oddelek 2 Tranzit Unije POGLAVJE 3 Hramba Oddelek 1 Skupne določbe Oddelek 2 Carinsko skladiščenje Oddelek 3 Proste cone POGLAVJE 4 Določena raba Oddelek 1 Začasni uvoz Oddelek 2 Posebna raba POGLAVJE 5 Oplemenitenje Oddelek 1 Splošne določbe Oddelek 2 Aktivno oplemenitenje Oddelek 3 Pasivno oplemenitenje NASLOV VIII IZNOS BLAGA S CARINSKEGA OBMOČJA UNIJE POGLAVJE 1 Formalnosti pred izstopom blaga POGLAVJE 2 Formalnosti ob izstopu blaga POGLAVJE 3 Izvoz in ponovni izvoz POGLAVJE 4 Izstopna skupna deklaracija POGLAVJE 5 Obvestilo o ponovnem izvozu POGLAVJE 6 Oprostitev izvozne dajatve NASLOV IX ELEKTRONSKI SISTEMI, POENOSTAVITVE, PRENOS POOBLASTILA, POSTOPEK V ODBORU IN KONČNE DOLOČBE POGLAVJE 1 Razvoj elektronskih sistemov POGLAVJE 2 Poenostavitve pri izvajanju carinske zakonodaje POGLAVJE 3 Prenos pooblastila in postopek v odboru POGLAVJE 4 Končne določbe PRILOGA KORELACIJSKA TABELA







NASLOV I

SPLOŠNE DOLOČBE







POGLAVJE 1

Področje uporabe carinske zakonodaje, poslanstvo carine in opredelitev pojmov

Člen 1

Predmet urejanja in področje uporabe

1. Ta uredba vzpostavlja carinski zakonik Unije (v nadaljnjem besedilu: Zakonik), ki določa splošna pravila in postopke, ki se uporabljajo za vnos blaga na carinsko območje Unije ali iznos blaga s carinskega območja Unije.

Brez poseganja v mednarodno pravo in konvencije ter zakonodajo Unije na drugih področjih se Zakonik uporablja enotno na celotnem carinskem območju Unije.

2. Nekatere določbe carinske zakonodaje se lahko uporabljajo tudi zunaj carinskega območja Unije v okviru zakonodaje, ki ureja posebna področja, ali mednarodnih konvencij.

3. Nekatere določbe carinske zakonodaje, vključno s predvidenimi poenostavitvami, se uporabljajo za trgovino z unijskim blagom med deli carinskega območja Unije, za katere se uporabljajo določbe Direktive 2006/112/ES ali Direktive 2008/118/ES, in deli navedenega območja, za katere se te določbe ne uporabljajo, oziroma za trgovino med deli navedenega območja, za katere se te določbe ne uporabljajo.

Člen 2

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejetje delegiranih aktov v skladu s členom 284 zaradi podrobne opredelitve in poenostavitve določb carinske zakonodaje v zvezi s carinsko deklaracijo, dokazilom o carinskem statusu in uporabo postopka notranjega tranzita Unije, kolikor to ne vpliva na ustrezno uporabo zadevnih fiskalnih ukrepov, ki se nanašajo na trgovino z unijskim blagom iz člena 1(3). Ti akti lahko obravnavajo posebne okoliščine v zvezi s trgovino z unijskim blagom, v katero je vključena samo ena država članica.

Člen 3

Poslanstvo carinskih organov

Carinski organi so prvenstveno odgovorni za nadzor mednarodne trgovine Unije, s čimer prispevajo k pravični in odprti trgovini, izvajanju zunanjih vidikov notranjega trga, skupni trgovinski politiki in drugim skupnim politikam Unije, ki vplivajo na trgovino, ter k splošni varnosti dobavne verige. Carinski organi uvedejo ukrepe, katerih cilj je predvsem naslednje:

(a) zaščita finančnih interesov Unije in njenih držav članic;

(b) zaščita Unije pred nepravično in nezakonito trgovino ob podpori zakoniti poslovni dejavnosti;

(c) zagotovitev varnosti in varstva Unije in njenih prebivalcev ter varstva okolja, po potrebi v tesnem sodelovanju z drugimi organi; in

(d) ohranitev ustreznega ravnotežja med carinsko kontrolo in olajševanjem zakonite trgovine.

Člen 4

Carinsko območje

1. Carinsko območje Unije obsega naslednja ozemlja, vključno s teritorialnimi vodami, notranjimi vodami in zračnim prostorom:

— ozemlje Kraljevine Belgije,

— ozemlje Republike Bolgarije,

— ozemlje Češke republike,

— ozemlje Kraljevine Danske, razen Ferskih otokov in Grenlandije,

— ozemlje Zvezne republike Nemčije, razen otoka Heligoland in ozemlja Büsingen (Pogodba z dne 23. novembra 1964 med Zvezno republiko Nemčijo in Švicarsko konfederacijo),

— ozemlje Republike Estonije,

— ozemlje Irske,

— ozemlje Helenske republike,

— ozemlje Kraljevine Španije, razen Ceute in Melille,

— ozemlje Francoske republike razen francoskih čezmorskih držav in ozemelj, za katere se uporablja četrti del PDEU,

— ozemlje Republike Hrvaške,

▼M2

— ozemlje Italijanske republike, razen občine Livigno,

▼B

— ozemlje Ciprske republike v skladu s pravili iz Akta o pristopu iz leta 2003,

— ozemlje Republike Latvije,

— ozemlje Republike Litve,

— ozemlje Velikega vojvodstva Luksemburg,

— ozemlje Madžarske,

— ozemlje Malte,

— ozemlje Kraljevine Nizozemske v Evropi,

— ozemlje Republike Avstrije,

— ozemlje Republike Poljske,

— ozemlje Portugalske republike,

— ozemlje Romunije,

— ozemlje Republike Slovenije,

— ozemlje Slovaške republike,

— ozemlje Republike Finske,

— ozemlje Kraljevine Švedske in

— ozemlje Združenega kraljestva Velike Britanije in Severne Irske ter Kanalskih otokov in otoka Man.

2. Naslednja ozemlja, vključno z njihovimi teritorialnimi vodami, notranjimi vodami in zračnim prostorom, ki se nahajajo zunaj ozemlja držav članic, se ob upoštevanju konvencij in pogodb, ki se zanje uporabljajo, štejejo za del carinskega območja Unije:

(a) FRANCIJA Ozemlje Monaka, kot je opredeljeno v Carinski konvenciji, podpisani v Parizu 18. maja 1963 (Journal officiel de la République française/Uradni list Francoske republike z dne 27. septembra 1963, str. 8679);

(b) CIPER Ozemlje suverenih con Združenega Kraljestva Akrotiri in Dhekelia, kot je opredeljeno v Pogodbi o ustanovitvi Republike Ciper, podpisani v Nikoziji 16. avgusta 1960 (United Kingdom Treaty Series No 4 (1961) Cmnd. 1252).

Člen 5

Opredelitev pojmov

V tem zakoniku se uporabljajo naslednje opredelitve:

(1) "carinski organi" pomeni carinsko upravo države članice, odgovorno za uporabo carinske zakonodaje, in vse druge organe, ki so v skladu z nacionalnim pravom pooblaščeni za uporabo nekaterih pravil carinske zakonodaje;

(2) "carinska zakonodaja" pomeni skupek zakonodaje, ki jo sestavljajo: (a) Zakonik in določbe o njegovem dopolnjevanju ali izvajanju, sprejete na ravni Unije ali nacionalni ravni; (b) skupna carinska tarifa; (c) zakonodaja o sistemu oprostitev carine v Uniji; in (d) mednarodni sporazumi, ki vsebujejo carinske določbe, kolikor se uporabljajo v Uniji;

(3) "carinske kontrole" pomeni določena dejanja, ki jih opravijo carinski organi, da bi zagotovili spoštovanje carinske in druge zakonodaje, ki ureja vstop, izstop, tranzit, gibanje, hrambo in posebno rabo blaga, ki se giblje med carinskim območjem Unije in državami ali ozemlji zunaj tega območja, ter prisotnost in gibanje neunijskega blaga in blaga, danega v postopek posebne rabe, znotraj carinskega območja Unije;

(4) "oseba" pomeni fizično in pravno osebo ter katero koli združenje oseb, ki ni pravna oseba, vendar mu je v okviru prava Unije ali nacionalnega prava priznana sposobnost opravljanja pravnih dejanj;

(5) "gospodarski subjekt" pomeni osebo, ki se poklicno ukvarja z dejavnostmi, ki jih ureja carinska zakonodaja;

(6) "carinski zastopnik" pomeni vsako osebo, ki jo druga oseba za svoje poslovanje s carinskimi organi imenuje za izvrševanje dejanj in formalnosti, določenih s carinsko zakonodajo;

(7) "tveganje" pomeni verjetnost in vpliv dogodka, ki se zgodi, v zvezi z vstopom, izstopom, tranzitom, gibanjem ali posebno rabo blaga, ki se giblje med carinskim območjem Unije in državami ali ozemlji zunaj tega območja, ter v zvezi s prisotnostjo neunijskega blaga znotraj carinskega območja Unije, ki bi: (a) preprečil pravilno uporabo ukrepov Unije ali nacionalnih ukrepov; (b) ogrozil finančne interese Unije in njenih držav članic; ali (c) ogrozil varnost in varstvo Unije in njenih prebivalcev, zdravje ljudi, živali ali rastlin, okolje ali potrošnike;

(8) "carinske formalnosti" pomeni vse postopke, ki jih morajo oseba in carinski organi izvesti, da bi se zagotovila skladnost s carinsko zakonodajo;

(9) "vstopna skupna deklaracija" pomeni dejanje, s katerim oseba v predpisani obliki in na predpisan način ter v določenem roku carinske organe obvesti, da bo blago vneseno na carinsko območje Unije;

(10) "izstopna skupna deklaracija" pomeni dejanje, s katerim oseba v predpisani obliki in na predpisan način ter v določenem roku carinske organe obvesti, da bo blago izneseno s carinskega območja Unije;

(11) "deklaracija za začasno hrambo" pomeni dejanje, s katerim oseba na predpisan način in v predpisani obliki navede, da je blago v začasni hrambi;

(12) "carinska deklaracija" pomeni dejanje, s katerim oseba na predpisan način in v predpisani obliki navede, da želi dati blago v določen carinski postopek, po potrebi z navedbo uporabe katerih koli posebnih režimov;

(13) "deklaracija za ponovni izvoz" pomeni dejanje, s katerim oseba v predpisani obliki in na predpisan način navede, da želi neunijsko blago, z izjemo blaga v postopku proste cone ali v začasni hrambi, iznesti s carinskega območja Unije;

(14) "obvestilo o ponovnem izvozu" pomeni dejanje, s katerim oseba v predpisani obliki in na predpisan način navede, da želi neunijsko blago, ki je v postopku proste cone ali v začasni hrambi, iznesti s carinskega območja Unije;

(15) "deklarant" pomeni osebo, ki vloži carinsko deklaracijo, deklaracijo za začasno hrambo, vstopno skupno deklaracijo, izstopno skupno deklaracijo, deklaracijo za ponovni izvoz ali obvestilo o ponovnem izvozu v svojem imenu, ali osebo, v imenu katere je taka deklaracija ali obvestilo vloženo;

(16) "carinski postopek" pomeni kateri koli naslednji postopek, v katerega je dano blago v skladu z Zakonikom: (a) sprostitev v prosti promet; (b) posebni postopki; (c) izvoz;

(17) "začasna hramba" pomeni položaj neunijskega blaga, začasno hranjenega pod carinskim nadzorom v času med njegovo predložitvijo carini in trenutkom, ko je dano v carinski postopek oziroma ponovno izvoženo;

(18) "carinski dolg" pomeni obveznost osebe, da plača znesek uvozne ali izvozne dajatve, ki se v skladu z veljavno carinsko zakonodajo uporablja za določeno blago;

(19) "dolžnik" pomeni vsako osebo, ki je zavezana za carinski dolg;

(20) "uvozna dajatev" pomeni carino, ki se plača ob uvozu blaga;

(21) "izvozna dajatev" pomeni carino, ki se plača ob izvozu blaga;

(22) "carinski status" pomeni status blaga kot unijskega blaga ali neunijskega blaga;

(23) "unijsko blago" pomeni blago, ki spada v eno izmed naslednjih kategorij: (a) blago, ki je v celoti pridobljeno na carinskem območju Unije in ne vsebuje blaga, uvoženega iz držav ali ozemelj zunaj carinskega območja Unije; (b) blago, ki je vneseno na carinsko območje Unije iz držav ali ozemelj zunaj tega območja in sproščeno v prosti promet; (c) blago, ki je pridobljeno ali izdelano na carinskem območju Unije, bodisi izključno iz blaga iz točke (b) bodisi iz blaga iz točk (a) in (b);

(24) "neunijsko blago" pomeni blago, ki ni blago iz točke 23 ali ki je izgubilo status unijskega blaga;

(25) "obvladovanje tveganja" pomeni sistematsko prepoznavanje tveganja, vključno s pomočjo naključnih pregledov, in izvajanje vseh ukrepov, potrebnih za omejitev izpostavljenosti tveganju;

(26) "prepustitev blaga" pomeni dejanje, s katerim carinski organi prepustijo blago za namene, določene za carinski postopek, v katerega je blago dano;

(27) "carinski nadzor" pomeni splošne ukrepe carinskih organov za zagotovitev spoštovanja carinske zakonodaje, po potrebi pa tudi drugih pravil, ki se uporabljajo za blago v okviru takšnih ukrepov;

(28) "povračilo" pomeni vračilo zneska plačane uvozne ali izvozne dajatve;

(29) "odpust" pomeni opustitev obveznosti plačila zneska uvozne ali izvozne dajatve, ki ni bila plačana;

(30) "oplemeniteni proizvodi" pomeni blago, dano v postopek oplemenitenja, na katerem so bile opravljene operacije oplemenitenja;

(31) "oseba s sedežem na carinskem območju Unije" pomeni: (a) katero koli osebo z običajnim prebivališčem na carinskem območju Unije, če gre za fizično osebo; (b) katero koli osebo, ki ima registrirani sedež, glavno upravo ali stalno poslovno enoto na carinskem območju Unije, če gre za pravno osebo ali združenje oseb;

(32) "stalna poslovna enota" pomeni stalni kraj poslovanja, na katerem so stalno prisotni potrebni človeški in tehnični viri ter prek katerega oseba delno ali v celoti izvede carinske operacije;

(33) "predložitev blaga carini" pomeni obvestilo carinskim organom, da je blago prispelo v carinski urad ali na drug kraj, ki so ga carinski organi določili ali odobrili, ter da je blago na razpolago za carinsko kontrolo;

(34) "imetnik blaga" pomeni osebo, ki je lastnik blaga ali ima podobno pravico razpolaganja z blagom ali ima fizično kontrolo nad blagom;

(35) "imetnik postopka" pomeni: (a) osebo, ki vloži carinsko deklaracijo, ali osebo, za račun katere je deklaracija vložena; ali (b) osebo, na katero so bile prenesene pravice in obveznosti v zvezi s carinskim postopkom;

(36) "ukrepi trgovinske politike" pomeni netarifne ukrepe, uvedene kot del skupne trgovinske politike, v obliki določb Unije, ki urejajo mednarodno blagovno menjavo;

(37) "operacije oplemenitenja" pomeni: (a) obdelavo blaga, vključno z montažo, sestavljanjem ali pritrjevanjem blaga na drugo blago; (b) predelavo blaga; (c) uničenje blaga; (d) popravilo blaga, vključno z obnovitvijo in ureditvijo; (e) uporabo blaga, ki ga ni mogoče najti v oplemenitenih proizvodih, ampak omogoča ali olajša izdelavo navedenih proizvodov, tudi če je popolnoma ali delno porabljeno v procesu (proizvodni pripomočki);

(38) "stopnja donosa" pomeni količino ali odstotek oplemenitenih proizvodov, ki nastanejo pri oplemenitenju določene količine blaga, danega v postopek oplemenitenja;

(39) "odločba" pomeni dejanje carinskih organov, s katerim ti v skladu s carinsko zakonodajo odločijo o določeni zadevi in ki ima pravni učinek za eno ali več zadevnih oseb;

(40) "prevoznik" pomeni: (a) ob vstopu osebo, ki vnese blago ali prevzame odgovornost za prevoz blaga na carinsko območje Unije. Vendar: (i) v primeru kombiniranega prevoza "prevoznik" pomeni osebo, ki upravlja prevozno sredstvo, ki se po vnosu na carinsko območje Unije samostojno premika kot aktivno prevozno sredstvo; (ii) v primeru pomorskega ali zračnega prometa, ko obstaja dogovor o delitvi plovil ali pogodbeni dogovor, pomeni "prevoznik" osebo, ki sklene pogodbo in izda nakladnico ali letalski tovorni list za dejanski prevoz blaga na carinsko območje Unije; (b) ob izstopu osebo, ki iznese blago ali prevzame odgovornost za prevoz blaga s carinskega območja Unije. Vendar: (i) v primeru kombiniranega prevoza, kadar aktivno prevozno sredstvo, ki zapušča carinsko območje Unije, le prevaža drugo prevozno sredstvo, ki se po prihodu aktivnega prevoznega sredstva na namembni kraj samostojno premika kot aktivno prevozno sredstvo, pomeni "prevoznik" osebo, ki upravlja prevozno sredstvo, ki se samostojno premika, potem ko zapusti carinsko območje Unije in prispe na svoj namembni kraj; (ii) v primeru pomorskega ali zračnega prometa, ko obstaja dogovor o delitvi plovil ali pogodbeni dogovor, pomeni "prevoznik" osebo, ki sklene pogodbo in izda nakladnico ali letalski tovorni list za dejanski prevoz blaga s carinskega območja Unije;

(41) "nakupna provizija" pomeni znesek, ki ga uvoznik plača zastopniku, da ga ta zastopa pri nakupu vrednotenega blaga.







POGLAVJE 2

Pravice in obveznosti oseb v zvezi s carinsko zakonodajo







Oddelek 1

Predložitev informacij

Člen 6

Sredstva za izmenjavo in shranjevanje informacij ter skupne zahteve glede podatkov

1. Vsa izmenjava informacij, kot so deklaracije, zahtevki ali odločbe, med carinskimi organi ter med gospodarskimi subjekti in carinskimi organi in shranjevanje takšnih informacij, kot to zahteva carinska zakonodaja, se izvaja z uporabo tehnik elektronske obdelave podatkov.

2. Za namen izmenjave in shranjevanja informacij iz odstavka 1 se določijo skupne zahteve glede podatkov.

3. Druga sredstva za izmenjavo in shranjevanje informacij, kot so tehnike elektronske obdelave podatkov iz odstavka 1, se lahko uporabljajo:

(a) stalno, kadar je to ustrezno utemeljeno z vrsto prometa, ali kadar uporaba tehnik elektronske obdelave podatkov za zadevne carinske formalnosti ni ustrezna;

(b) začasno, kadar začasno odpovejo računalniški sistemi carinskih organov ali gospodarskih subjektov;

4. Z odstopanjem od odstavka 1 lahko Komisija v izjemnih primerih sprejme sklepe, s katerimi eni ali več državam članicam dovoli uporabo drugih sredstev za izmenjavo in shranjevanje informacij, kot so tehnike elektronske obdelave podatkov.

Tak sklep glede odstopanja se utemelji s posebnim položajem države članice, ki odstopanje zahteva, odstopanje pa se odobri za določeno časovno obdobje. Odstopanje se redno pregleduje in se lahko na podlagi novega zahtevka države članice, na katero je naslovljeno, podaljša za nadaljnje določeno časovno obdobje. Če ni več utemeljeno, se razveljavi.

Odstopanje ne vpliva na izmenjavo informacij med državo članico, na katero je naslovljeno, in drugimi državami članicami niti na izmenjavo in shranjevanje informacij v drugih državah članicah zaradi uporabe carinske zakonodaje.

Člen 7

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) skupne zahteve glede podatkov iz člena 6(2), pri čemer upošteva potrebo po opravljanju carinskih formalnosti, določenih v carinski zakonodaji, ter naravo in namen izmenjave in shranjevanja informacij iz člena 6(1);

(b) posebne primere, v katerih se lahko v skladu s točko (a) člena 6(3) uporabljajo druga sredstva za izmenjavo in shranjevanje informacij, kot so tehnike elektronske obdelave podatkov;

(c) vrsto informacij in navedb, ki jih morajo vsebovati evidence iz členov 148(4) in 214(1).

Člen 8

Podelitev izvedbenih pooblastil

1. Komisija z izvedbenimi akti določi:

(a) po potrebi obliko in kodo skupnih zahtev glede podatkov iz člena 6(2);

(b) postopkovna pravila glede izmenjave in shranjevanja informacij, ki se lahko opravi z drugimi sredstvi, kot so tehnike elektronske obdelave podatkov iz člena 6(3).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

2. Komisija sprejme sklepe glede odstopanj iz člena 6(4) z izvedbenimi akti.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 285(2).

Člen 9

Registracija

1. Gospodarski subjekti s sedežem na carinskem območju Unije se registrirajo pri carinskih organih, pristojnih v kraju, kjer imajo svoj sedež.

2. V posebnih primerih se gospodarski subjekti, ki nimajo sedeža na carinskem območju Unije, registrirajo pri carinskih organih, pristojnih v kraju, v katerem prvič vložijo deklaracijo ali zahtevek za odločbo.

3. Od oseb, ki niso gospodarski subjekti, se ne zahteva registracija pri carinskih organih, razen če ni določeno drugače.

Kadar se od oseb iz prvega pododstavka zahteva registracija, velja naslednje:

(a) če imajo sedež na carinskem območju Unije, se registrirajo pri carinskih organih, pristojnih v kraju, kjer imajo svoj sedež;

(b) če nimajo sedeža na carinskem območju Unije, se registrirajo pri carinskih organih, pristojnih v kraju, v katerem prvič vložijo deklaracijo ali zahtevek za odločbo.

4. V posebnih primerih carinski organi izrečejo registracijo za neveljavno.

Člen 10

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) primere iz člena 9(2), v katerih se zahteva registracija pri carinskih organih od gospodarskih subjektov, ki nimajo sedeža na carinskem območju Unije;

(b) primere iz prvega pododstavka člena 9(3), v katerih se zahteva registracija pri carinskih organih od oseb, ki niso gospodarski subjekti;

(c) primere iz člena 9(4), v katerih carinski organi izrečejo registracijo za neveljavno.

Člen 11

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi carinske organe, pristojne za registracijo iz člena 9.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

Člen 12

Sporočanje informacij in varstvo podatkov

1. Vse informacije, ki jih carinski organi pridobijo med opravljanjem svojih nalog in so zaupne narave ali so zaupno posredovane, so poslovna skrivnost. Razen v primeru, predvidenem v členu 47(2) in v drugem pododstavku tega odstavka, pristojni organi takšnih informacij ne smejo razkriti brez izrecnega dovoljenja osebe ali organa, ki jih je posredoval.

Vendar je razkritje takšnih informacij brez privolitve dovoljeno, kadar so carinski organi to dolžni ali pooblaščeni storiti v skladu z veljavnimi pravili, zlasti s področja varovanja podatkov ali v zvezi s sodnimi postopki.

2. Zaupne informacije iz odstavka 1 je carinskim organom in drugim pristojnim organom držav ali ozemelj zunaj carinskega območja Unije dovoljeno sporočati za namene carinskega sodelovanja s temi državami ali ozemlji v skladu z mednarodnim sporazumom ali zakonodajo Unije s področja skupne trgovinske politike.

3. Pri vsakem razkritju ali sporočanju informacij iz odstavkov 1 in 2 se zagotovi ustrezna raven varstva podatkov, v skladu z veljavnimi določbami o varstvu podatkov.

Člen 13

Izmenjava dodatnih informacij med carinskimi organi in gospodarskimi subjekti

1. Carinski organi in gospodarski subjekti lahko, zlasti zaradi vzajemnega sodelovanja pri prepoznavanju tveganja in izogibanja temu, izmenjujejo informacije, ki jih carinska zakonodaja ne zahteva izrecno. Omenjena izmenjava lahko poteka na podlagi pisnega sporazuma in lahko vključuje dostop carinskih organov do računalniških sistemov gospodarskih subjektov.

2. Če se udeleženci ne dogovorijo drugače, so vse informacije, ki si jih udeleženci medsebojno izmenjujejo v okviru sodelovanja na podlagi odstavka 1, zaupne narave.

Člen 14

Informacije, ki jih zagotovijo carinski organi

1. Vsakdo lahko zahteva od carinskih organov informacije o izvajanju carinske zakonodaje. Tak zahtevek se lahko zavrne, če se ne nanaša na dejansko predvideno dejavnost v zvezi z mednarodno blagovno menjavo.

2. Carinski organi vzdržujejo reden dialog z gospodarskimi subjekti in drugimi organi, vključenimi v mednarodno blagovno menjavo. Spodbujajo preglednost, tako da dajo carinsko zakonodajo, splošne upravne odločitve in obrazce za zahtevke prosto na razpolago, in sicer – kadar je to izvedljivo – brezplačno in z objavo na spletnih straneh.

Člen 15

Zagotovitev informacij carinskim organom

1. Vse osebe, ki so neposredno ali posredno udeležene v carinskih formalnostih ali carinskih kontrolah, carinskim organom na njihovo zahtevo in v predpisanem roku v ustrezni obliki predložijo vso potrebno dokumentacijo in informacije ter nudijo vso pomoč, ki je potrebna za dokončanje teh formalnosti oziroma kontrol.

2. Oseba, ki vloži carinsko deklaracijo, deklaracijo za začasno hrambo, vstopno skupno deklaracijo, izstopno skupno deklaracijo, deklaracijo za ponovni izvoz ali obvestilo o ponovnem izvozu carinskim organom ali pa predloži zahtevek za dovoljenje ali katero drugo odločbo, je odgovorna za:

(a) pravilnost in popolnost informacij, navedenih v deklaraciji, sporočilu ali zahtevku;

(b) pristnost, pravilnost in veljavnost vseh dokumentov, priloženih deklaraciji, obvestilu ali zahtevku; in

(c) kjer je primerno, spoštovanje vseh obveznosti v zvezi z dajanjem zadevnega blaga v zadevni carinski postopek ali z vodenjem odobrenih dejanj.

Prvi pododstavek se uporablja tudi za predložitev katerih koli informacij v kateri koli obliki, ki jih zahtevajo carinski organi ali so tem dani.

Kadar carinski zastopnik zadevne osebe vloži deklaracijo ali obvestilo, predloži zahtevek ali zagotovi informacije, kot je navedeno v členu 18, obveznosti iz prvega pododstavka tega odstavka zavezujejo tudi navedenega carinskega zastopnika.

Člen 16

Elektronski sistemi

1. Države članice sodelujejo s Komisijo pri razvoju, vzdrževanju in uporabi elektronskih sistemov za izmenjavo informacij med carinskimi organi in s Komisijo ter za shranjevanje teh informacij v skladu z Zakonikom.

2. Državam članicam, ki jim je bilo v skladu s členom 6(4) odobreno odstopanje, v okviru tega odstopanja ni treba razvijati, vzdrževati in uporabljati elektronskih sistemov iz odstavka 1 tega člena.

Člen 17

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi tehnične zahteve za razvoj, vzdrževanje in uporabo elektronskih sistemov iz člena 16(1).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







Oddelek 2

Carinsko zastopanje

Člen 18

Carinski zastopnik

1. Vsaka oseba lahko imenuje carinskega zastopnika.

Takšno zastopanje je lahko neposredno, ko carinski zastopnik nastopa v tujem imenu in za tuj račun, ali posredno, ko carinski zastopnik nastopa v svojem imenu, vendar za tuj račun.

2. Carinski zastopnik mora imeti sedež na carinskem območju Unije.

Razen če ni določeno drugače, se ta zahteva opusti, kadar carinski zastopnik deluje za račun oseb, za katere se ne zahteva, da imajo sedež na carinskem območju Unije.

3. Države članice lahko v skladu s pravom Unije določijo pogoje, pod katerimi lahko carinski zastopnik opravlja storitve v državi članici, kjer ima sedež. Vendar pa ima brez poseganja v uporabo manj strogih meril zadevne države članice carinski zastopnik, ki izpolnjuje merila iz točk (a) do (d) člena 39, pravico opravljati takšne storitve tudi v državi članici, kjer nima sedeža.

4. Države članice lahko uporabijo pogoje, določene v skladu s prvim stavkom odstavka 3, za carinske zastopnike, ki nimajo sedeža na carinskem območju Unije.

Člen 19

Pooblastitev

1. Carinski zastopnik pri poslovanju s carinskimi organi poda izjavo, da nastopa za račun zastopane osebe, ter pojasni, ali gre za neposredno ali posredno zastopanje.

Za osebe, ki ne izjavijo, da nastopajo kot carinski zastopnik, ali ki izjavijo, da nastopajo kot carinski zastopnik, pa za to niso pooblaščene, se šteje, da nastopajo v svojem imenu in za svoj račun.

2. Carinski organi lahko od osebe, ki izjavi, da nastopa kot carinski zastopnik, zahtevajo predložitev dokazila o pooblastitvi s strani zastopane osebe.

V posebnih primerih carinski organi ne zahtevajo predložitve takega dokazila.

3. Carinski organi od osebe, ki kot carinski zastopnik redno opravlja dejanja in formalnosti, ne zahtevajo, da ob vsaki priložnosti predloži dokazilo o pooblastitvi, če taka oseba lahko takšno dokazilo predloži na zahtevo carinskih organov.

Člen 20

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) primere, v katerih se ne uporablja opustitev iz drugega pododstavka člena 18(2);

(b) primere, v katerih carinski organi ne zahtevajo dokazila o pooblastitvi iz prvega pododstavka člena 19(2).

Člen 21

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi postopkovna pravila v zvezi s podelitvijo in dokazovanjem pravice iz člena 18(3).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







Oddelek 3

Odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje

Člen 22

Odločbe, sprejete na podlagi zahtevka

1. Kadar oseba vloži zahtevek za odločbo v zvezi z uporabo carinske zakonodaje, mora oseba predložiti vse podatke, ki jih pristojni carinski organi potrebujejo, da bi lahko sprejeli navedeno odločbo.

Za odločbo lahko v skladu s pogoji, določenimi v carinski zakonodaji, zaprosi več oseb in se jo lahko tudi sprejme za več oseb.

Pristojni carinski organ, če ni določeno drugače, je organ v kraju, v katerem se vodi oziroma je dostopna glavna računovodska evidenca vložnika za carinske namene in v katerem se bo izvajal vsaj del dejavnosti, ki bodo zajete v odločbi.

2. Carinski organi takoj oziroma najpozneje v 30 dneh po prejemu zahtevka za odločbo preverijo, ali so izpolnjeni pogoji za sprejem tega zahtevka.

Kadar carinski organi ugotovijo, da vsebuje zahtevek vse informacije, ki jih potrebujejo za sprejetje odločbe, v roku iz prvega pododstavka vložniku sporočijo njegov sprejem.

3. Pristojni carinski organi sprejmejo odločbo iz odstavka 1 ter o tem obvestijo vložnika takoj oziroma najkasneje v 120 dneh po sprejemu zahtevka, razen če ni določeno drugače.

Kadar carinski organi ne morejo upoštevati roka za sprejetje odločbe, o tem pred iztekom navedenega roka seznanijo vložnika ter navedejo razloge in dodaten rok, ki je po njihovem mnenju potreben za sprejetje odločbe. Razen če ni določeno drugače, ta dodatni rok ne presega 30 dni.

Brez poseganja v drugi pododstavek lahko carinski organi podaljšajo rok za sprejetje odločbe, kot je opredeljen v carinski zakonodaji, kadar vložnik zahteva podaljšanje, da bi izvedel prilagoditve, ki bi mu omogočile izpolniti pogoje in merila. Te prilagoditve in dodatni rok, ki je potreben za njihovo izvedbo, se sporočijo carinskim organom, ti pa odločijo o podaljšanju roka.

4. Če v odločbi ali carinski zakonodaji ni drugače določeno, začne odločba učinkovati na dan, ko jo vložnik prejme oziroma se šteje, da je vložnik odločbo prejel. Sprejete odločbe lahko carinski organi izvršujejo od navedenega dne dalje, razen v primerih, predvidenih v členu 45(2).

5. Razen če ni v carinski zakonodaji določeno drugače, je odločba veljavna brez časovne omejitve.

6. Preden carinski organi sprejmejo odločbo, ki bi imela negative posledice za vložnika, mu sporočijo razloge, na katerih nameravajo utemeljiti svojo odločbo, ta pa ima možnost, da izrazi svoje stališče v predpisanem roku, ki teče od dne, ko zadevno sporočilo prejme oziroma se šteje, da ga je prejel. Po preteku tega roka se vložnika ustrezno obvesti o odločbi.

Prvi pododstavek se ne uporablja v vseh naslednjih primerih:

(a) kadar se nanaša na odločbo iz člena 33(1);

(b) v primeru zavrnitve koriščenja tarifne kvote, ko je dosežena predpisana količina tarifnih kvot, kot je določeno v prvem pododstavku člena 56(4);

(c) kadar to zahteva narava ali stopnja ogrožanja varnosti in varstva Unije in njenih prebivalcev, zdravja ljudi, živali ali rastlin, okolja ali potrošnikov;

(d) kadar je namen odločitve zagotoviti izvajanje druge odločitve, za katero se je uporabil prvi pododstavek, brez poseganja v pravo zadevne države članice;

(e) kadar bi to posegalo v preiskave, sprožene z namenom boja proti goljufiji;

(f) v drugih posebnih primerih.

7. V odločitvi, ki ima negativne posledice za vložnika, so navedeni razlogi, na katerih temelji, in pravica do pritožbe, predvidena v členu 44.

Člen 23

Upravljanje odločb, sprejetih na podlagi zahtevka

1. Imetnik odločbe izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz te odločbe.

2. Imetnik odločbe nemudoma obvesti carinske organe o vseh dejavnikih, ki so se pojavili po sprejetju odločbe in bi utegnili vplivati na njeno nadaljnje izvajanje ali vsebino.

3. Brez poseganja v določbe z drugih področij, ki določajo primere, v katerih so odločbe neveljavne ali nične, lahko carinski organi, ki so sprejeli odločbo, to odločbo kadar koli odpravijo, spremenijo ali razveljavijo, kadar ni skladna s carinsko zakonodajo.

4. V posebnih primerih carinski organi:

(a) ponovno ocenijo odločbo;

(b) zadržijo odločbo, ki se ne odpravi, razveljavi ali spremeni.

5. Carinski organi nadzorujejo pogoje in merila, ki jih mora izpolnjevati imetnik odločbe. Poleg tega nadzorujejo izpolnjevanje obveznosti, ki izhajajo iz te odločbe. Če so od ustanovitve imetnika odločbe pretekla manj kot tri leta, carinski organi prvo leto po sprejetju odločbe izvajajo nad njim strožji nadzor.

Člen 24

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) izjeme od tretjega pododstavka člena 22(1);

(b) pogoje za sprejem zahtevka iz člena 22(2);

(c) rok za sprejetje posebne odločbe, vključno z možnim podaljšanjem tega roka, v skladu s členom 22(3);

(d) primere iz člena 22(4), ko začne odločba učinkovati na dan, ki se razlikuje od dneva, ko jo vložnik prejme oziroma se šteje, da jo je prejel;

(e) primere iz člena 22(5), ko odločba ni veljavna brez časovne omejitve;

(f) trajanje roka iz prvega pododstavka člena 22(6);

(g) posebne primere iz točke (f) drugega pododstavka člena 22(6), v katerih vložnik nima možnosti izraziti svojega stališča;

(h) primere in pravila za ponovno oceno in zadržanje odločb v skladu s členom 23(4).

Člen 25

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi postopkovna pravila za:

(a) predložitev in sprejem zahtevka za odločbo iz člena 22(1) in (2);

(b) sprejetje odločbe iz člena 22, po potrebi vključno s posvetovanjem z zadevno državo članico;

(c) nadzorovanje odločbe v skladu s členom 23(5).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

Člen 26

Veljavnost odločb na celotnem območju Unije

Odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje so veljavne na celotnem carinskem območju Unije, razen če je učinek odločbe omejen na eno ali več držav članic.

Člen 27

Odprava pozitivnih odločb

1. Carinski organi odločbo, ki je pozitivna za imetnika odločbe, odpravijo, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) odločba je bila sprejeta na podlagi nepravilnih ali nepopolnih informacij;

(b) imetnik odločbe je vedel ali bi moral in mogel vedeti, da so informacije nepravilne ali nepopolne;

(c) odločba bi bila drugačna, če bi bile informacije pravilne in popolne.

2. Imetnika odločbe je treba o odpravi obvestiti.

3. Odprava začne učinkovati na dan, ko je začela učinkovati prvotna odločba, razen če v skladu s carinsko zakonodajo v odločbi ni drugače določeno.

Člen 28

Razveljavitev in sprememba pozitivnih odločb

1. Pozitivna odločba se razveljavi ali spremeni, kadar v primerih, ki niso navedeni v členu 27:

(a) eden ali več pogojev za sprejetje te odločbe ni bil ali ni več izpolnjen; ali

(b) na podlagi zahtevka imetnika odločbe.

2. Pozitivna odločba, naslovljena na več oseb, se lahko razveljavi zgolj v zvezi z osebo, ki ne izpolnjuje s to odločbo naloženih obveznosti, razen če ni drugače določeno.

3. Imetnika odločbe se o razveljavitvi ali spremembi obvesti.

4. Člen 22(4) se uporablja za razveljavitev ali spremembo odločbe.

Vendar lahko v izjemnih primerih carinski organi zaradi pravno utemeljenih interesov imetnika odločbe, za največ eno leto odložijo začetek učinkovanja razveljavitve ali spremembe. Ta datum se navede v odločbi o razveljavitvi ali spremembi.

Člen 29

Odločbe, sprejete brez predhodnega zahtevka

Razen ko carinski organi nastopajo v vlogi sodnih organov, se člen 22(4), (5), (6) in (7), člen 23(3) ter členi 26, 27 in 28 uporabljajo tudi za odločbe, ki jih carinski organi sprejmejo brez predhodnega zahtevka zadevne osebe.

Člen 30

Omejitve, ki se uporabljajo za odločbe o blagu, danem v carinski postopek ali v začasno hrambo

Razen v primerih, ko tako zahteva zadevna oseba, razveljavitev, sprememba ali zadržanje pozitivne odločbe ne vpliva na blago, ki je bilo v trenutku začetka veljavnosti razveljavitve, spremembe ali zadržanja že dano v carinski postopek ali v začasno hrambo in ki je še vedno v carinskem postopku ali v začasni hrambi na podlagi razveljavljene, spremenjene ali zadržane odločbe.

Člen 31

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) primere iz člena 28(2), v katerih se pozitivna odločba, naslovljena na več oseb, lahko razveljavi tudi v zvezi z osebami, ki niso oseba, ki ne izpolnjuje s to odločbo naloženih obveznosti;

(b) izjemne primere, v katerih lahko carinski organi odložijo začetek učinkovanja razveljavitve ali spremembe v skladu z drugim pododstavkom člena 28(4).

Člen 32

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi postopkovna pravila za odpravo, razveljavitev ali spremembo pozitivnih odločb.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

Člen 33

Odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami

1. Carinski organi na podlagi zahtevka sprejmejo odločbe v zvezi z zavezujočimi tarifnimi informacijami ("odločbe ZTI") ali odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami o poreklu blaga ("odločbe ZIPB").

Tak zahtevek se ne sprejme v naslednjih primerih:

(a) kadar imetnik odločbe vloži ali je že vložil pri istem ali drugem carinskem uradu zahtevek, ki se nanaša na isto blago, ali je tak zahtevek vložen za njegov račun, in – kar zadeva odločbe ZIPB – v enakih okoliščinah, ki opredeljujejo pridobitev porekla;

(b) kadar se zahtevek ne nanaša na katero koli predvideno uporabo odločbe ZTI oziroma ZIPB ali katero koli predvideno uporabo carinskega postopka.

2. Odločbe ZTI ali ZIPB so zavezujoče samo v zvezi s tarifno uvrstitvijo ali opredelitvijo porekla blaga, in sicer:

(a) so carinski organi zavezani do imetnika odločbe samo v zvezi z blagom, za katerega so carinske formalnosti opravljene po dnevu, ko začne odločba učinkovati;

(b) je imetnik odločbe zavezan do carinskih organov šele z dnem, ko prejme odločbo ali ko se šteje, da je odločbo prejel.

3. Odločbe ZTI ali ZIPB veljajo tri leta od dne, ko začne odločba učinkovati.

4. Za uporabo odločb ZTI ali ZIPB v okviru določenega carinskega postopka mora biti imetnik odločbe sposoben dokazati:

(a) v primeru odločbe ZTI, da prijavljeno blago v vsakem pogledu ustreza v odločbi opisanemu blagu;

(b) v primeru odločbe ZIPB, da zadevno blago in okoliščine, ki opredeljujejo pridobitev porekla, v vsakem pogledu ustrezajo v odločbi opisanemu blagu in okoliščinam.

Člen 34

Upravljanje odločb v zvezi z zavezujočimi informacijami

1. Odločba ZTI preneha veljati pred koncem obdobja iz člena 33(3), kadar ni več skladna s pravom, in sicer zaradi:

(a) sprejetja spremembe nomenklatur iz točk (a) in (b) člena 56(2);ali

(b) sprejetja ukrepov iz člena 57(4);

z učinkom od datuma uporabe takšne spremembe ali ukrepov.

2. Odločba ZIPB preneha veljati pred koncem obdobja iz člena 33(3) v vseh naslednjih primerih:

(a) kadar se sprejme uredba ali Unija sklene sporazum, ki se začne uporabljati v Uniji, in ZIPB odločba ni več v skladu s tako določeno zakonodajo, z učinkom od datuma uporabe te uredbe ali sporazuma;

(b) kadar ni več v skladu s Sporazumom Svetovne trgovinske organizacije (STO) o pravilih o poreklu ali z pojasnjevalnimi opombami ali mnenjem o poreklu, sprejetimi za razlago tega sporazuma, z učinkom od datuma njihove objave v Uradnem listu Evropske unije.

3. Odločbe ZTI ali ZIPB ne morejo prenehati veljati z učinkom za nazaj.

4. Z odstopanjem od člena 23(3) in člena 27 se odločbe ZTI in ZIPB odpravijo, če temeljijo na nepravilnih ali nepopolnih podatkih vložnikov.

5. Odločbe ZTI in ZIPB se razveljavijo v skladu s členom 23(3) in členom 28. Vendar pa se ne morejo razveljaviti na zahtevo imetnika odločbe.

6. Odločb ZTI in ZIPB ni mogoče spremeniti.

7. Carinski organi razveljavijo odločbe ZTI:

(a) kadar niso več skladne z razlago katere koli nomenklature iz točk (a) in (b) člena 56(2) zaradi: (i) pojasnjevalnih opomb iz druge alinee točke (a) člena 9(1) Uredbe Sveta (EGS) št. 2658/87 z dne 23. julija 1987 o tarifni in statistični nomenklaturi ter skupni carinski tarifi ( 1 ) z učinkom od dneva njihove objave v Uradnem listu Evropske unije; (ii) sodbe Sodišča Evropske unije z učinkom od dneva objave operativnega dela te sodbe v Uradnem listu Evropske unije; ali (iii) odločitev o uvrstitvi, mnenj o uvrstitvi ali sprememb pojasnjevalnih opomb k nomenklaturi harmoniziranega sistema poimenovanj in šifrskih oznak blaga, ki jih sprejme organizacija, vzpostavljena s Konvencijo o ustanovitvi Sveta za carinsko sodelovanje, sestavljeno 15. decembra 1950 v Bruslju, z učinkom od dneva objave sporočila Komisije v seriji C Uradnega lista Evropske unije; ali

(b) v drugih posebnih primerih.

8. Odločbe ZIPB se razveljavijo:

(a) kadar niso več skladne s sodbo Sodišča Evropske unije z učinkom od dneva objave operativnega dela te sodbe v Uradnem listu Evropske unije; ali

(b) v drugih posebnih primerih.

▼M2

9. Kadar odločba ZTI ali ZIPB preneha veljati v skladu s točko (b) odstavka 1 ali z odstavkom 2 ali je razveljavljena v skladu z odstavkom 5, 7 ali 8, se lahko odločba ZTI ali ZIPB še vedno uporablja v zvezi z zavezujočimi pogodbami, ki so temeljile na tej odločbi in so bile sklenjene, preden je ta prenehala veljati ali bila razveljavljena. Navedena podaljšana uporaba ni mogoča, kadar se odločba ZIPB sprejme glede blaga, ki se izvozi.

▼B

Podaljšana uporaba iz prvega pododstavka ne presega šestih mesecev od dneva, ko odločba ZTI ali ZIPB preneha veljati ali je razveljavljena. Vendar lahko ukrep iz člena 57(4) ali člena 67 izključi navedeno podaljšano uporabo ali določi krajše obdobje. Pri izdelkih, za katere je treba pri opravljanju carinskih formalnosti predložiti uvozno ali izvozno potrdilo, pa se obdobje šestih mesecev nadomesti z obdobjem veljavnosti potrdila.

Da bi bil upravičen do podaljšane uporabe odločb ZTI in ZIPB, vloži imetnik takšne odločbe v 30 dneh od dneva, ko ta preneha veljati ali je razveljavljena, pri carinskem organu, ki je odločbo sprejel, zahtevek, v katerem navede količine, za katere zahteva podaljšanje uporabe, in državo članico ali države članice, v katerih bo blago v obdobju podaljšane uporabe ocarinjeno. Ta carinski organ sprejme odločbo glede podaljšane uporabe in imetnika o tem obvesti takoj oziroma najpozneje v 30 dneh po dnevu, ko prejme vse potrebne informacije za sprejetje te odločbe.

10. Komisija obvesti carinske organe, kadar je:

(a) sprejemanje odločb ZTI in ZIPB za blago, za katero ni zagotovljena pravilna in enotna tarifna uvrstitev ali opredelitev porekla, zadržano;

(b) zadržanje iz točke (a) preklicano.

11. Komisija lahko sprejme sklepe, s katerimi od držav članic zahteva razveljavitev odločb ZTI in ZIPB, da se zagotovi pravilna in enotna tarifna uvrstitev ali opredelitev porekla blaga.

Člen 35

Odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami glede drugih dejavnikov

Carinski organi v posebnih primerih na podlagi zahtevka sprejmejo odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami glede drugih dejavnikov iz naslova II, na podlagi katerih se uporabljajo izvozna ali uvozna dajatev in drugi ukrepi, predpisani za blagovno menjavo.

Člen 36

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) posebne primere iz člena 34(7)(b) in (8)(b), v katerih se odločbe ZTI in ZIPB razveljavijo;

(b) primere iz člena 35, v katerih se odločbe v zvezi z zavezujočimi informacijami sprejmejo glede drugih dejavnikov, na podlagi katerih se uporabljajo izvozna ali uvozna dajatev in drugi ukrepi, predpisani za blagovno menjavo.

Člen 37

Podelitev izvedbenih pooblastil

1. Komisija z izvedbenimi akti sprejme postopkovna pravila za:

▼C3

(a) uporabo odločbe ZTI ali ZIPB po tem, ko preneha veljati ali je razveljavljena v skladu s členom 34(9);

▼B

(b) Komisijo o obveščanju carinskih organov v skladu s točkama (a) in (b) člena 34(10);

(c) uporabo odločb iz člena 35, določenih v skladu s točko (b) člena 36, potem ko prenehajo veljati;

(d) zadržanje odločb iz člena 35, določenih v skladu s točko (b) člena 36, in obveščanje carinskih organov o zadržanju ali preklicu zadržanja.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

2. Komisija z izvedbenimi akti sprejme sklepe, s katerimi od držav članic zahteva razveljavitev:

(a) odločb iz člena 34(11);

(b) odločb iz člena 35, določenih v skladu s točko (b) člena 36.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s svetovalnim postopkom iz člena 285(2).

Kadar je treba mnenje odbora iz člena 285(1) pridobiti s pisnim postopkom, se uporablja člen 285(6).







Oddelek 4

Pooblaščeni gospodarski subjekt

Člen 38

Zahtevek in dovoljenje

1. Gospodarski subjekt s sedežem na carinskem območju Unije, ki izpolnjuje merila iz člena 39, lahko zaprosi za status pooblaščenega gospodarskega subjekta.

Carinski organi, po potrebi po posvetovanju z drugimi pristojnimi organi, podelijo navedeni status, ki ga nadzorujejo.

2. Status pooblaščenega gospodarskega subjekta zajema naslednji vrsti dovoljenj:

(a) dovoljenje pooblaščenega gospodarskega subjekta za carinske poenostavitve, na podlagi katerega je imetnik upravičen do določenih poenostavitev, predvidenih v skladu s carinsko zakonodajo; ali

(b) dovoljenje pooblaščenega gospodarskega subjekta za varnost in varstvo, na podlagi katerega je imetnik upravičen do olajšav v zvezi z varnostjo in varstvom.

3. Obe vrsti dovoljenj iz odstavka 2 se lahko uporabljata istočasno

4. Status pooblaščenega gospodarskega subjekta ob upoštevanju členov 39, 40 in 41 priznajo carinski organi v vseh državah članicah.

5. Carinski organi na podlagi priznanja statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta za carinske poenostavitve in pod pogojem, da so izpolnjene zahteve, povezane s posebno vrsto poenostavitve, določeno v carinski zakonodaji, dovolijo subjektu uporabo navedene poenostavitve. Carinski organi ne preverjajo ponovno meril, ki so jih preverili že ob podelitvi statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta.

6. Pooblaščeni gospodarski subjekt iz odstavka 2 je upravičen do ugodnejše obravnave kot drugi gospodarski subjekti pri carinskih kontrolah, in sicer v skladu z vrsto podeljenega dovoljenja, kar vključuje zmanjšanje števila fizičnih kontrol in kontrol dokumentov.

7. Carinski organi odobrijo ugodnosti, ki izhajajo iz statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta, osebam s sedežem v državah ali na ozemljih zunaj carinskega območja Unije, ki izpolnjujejo pogoje in obveznosti, določene v ustrezni zakonodaji teh držav ali ozemelj, kolikor so ti pogoji in obveznosti v Uniji priznani za enakovredne tistim, ki veljajo za gospodarske subjekte s sedežem na carinskem območju Unije. Takšna odobritev ugodnosti temelji na načelu vzajemnosti, razen če Unija ne odloči drugače, in je podprta z mednarodnim sporazumom ali zakonodajo Unije s področja skupne trgovinske politike.

Člen 39

Podelitev statusa

Merila za podelitev statusa pooblaščenega gospodarskega subjekta so naslednja:

(a) odsotnost hujših ali ponavljajočih se kršitev carinske zakonodaje in davčnih predpisov ter odsotnost hujših kaznivih dejanj v zvezi z gospodarsko dejavnostjo vložnika;

(b) vložnik izkaže, da ima s sistemom vodenja trgovinskih in po potrebi transportnih evidenc visoko stopnjo nadzora nad svojimi operacijami in pretokom blaga, kar omogoča ustrezne carinske kontrole;

(c) plačilna sposobnost, ki se šteje za dokazano, kadar ima vložnik dobro finančno stanje, ki mu omogoča, da izpolnjuje svoje obveznosti, pri čemer se ustrezno upoštevajo značilnosti vrste zadevne poslovne dejavnosti;

(d) v zvezi z dovoljenjem iz točke (a) člena 38(2) praktični standardi usposobljenosti ali poklicne kvalifikacije, neposredno povezane z opravljanjem dejavnosti; in

(e) v zvezi z dovoljenjem iz točke (b) člena 38(2) ustrezni varnostni in varstveni standardi, ki se štejejo za izpolnjene, če vložnik dokaže, da ohranja ustrezne ukrepe za zagotavljanje varnosti in varstva mednarodne dobavne verige, tudi na področjih telesne celovitosti in kontrole dostopa, logističnih postopkov ter ravnanja z določenimi vrstami blaga, osebja in identifikacije njegovih poslovnih partnerjev.

Člen 40

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) poenostavitve iz točke (a) člena 38(2);

(b) olajšave iz točke (b) člena 38(2);

(c) ugodnejšo obravnavo iz člena 38(6).

Člen 41

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti sprejme podrobna pravila za uporabo meril iz člena 39.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







Oddelek 5

Kazni

Člen 42

Uporaba kazni

1. Vsaka država članica določi kazni za neupoštevanje carinske zakonodaje. Takšne kazni so učinkovite, sorazmerne in odvračilne.

2. Če se uporabijo upravne kazni, so lahko te med drugim v eni izmed naslednjih oblik ali so kombinacija obeh:

(a) denarna kazen, ki jo naložijo carinski organi, po potrebi vključno s poravnavo, ki se uporabi namesto kazenske sankcije;

(b) razveljavitev, začasen odvzem ali sprememba kakršnega koli dovoljenja, ki ga ima zadevna oseba.

3. Države članice najpozneje v 180 dneh od dneva začetka uporabe tega člena, kot je določen v skladu s členom 288(2), Komisijo obvestijo o veljavnih nacionalnih določbah, kot so predvidene v odstavku 1 tega člena, in ji nemudoma sporočijo kakršne koli naknadne spremembe navedenih določb.







Oddelek 6

Pritožbe

Člen 43

Odločbe sodnih organov

Člena 44 in 45 se ne uporabljata za pritožbe, vložene zaradi odprave, razveljavitve ali spremembe odločbe v zvezi z uporabo carinske zakonodaje, ki jo je sprejel sodni organ ali carinski organi v vlogi sodnih organov.

Člen 44

Pravica do pritožbe

1. Vsaka oseba ima pravico do pritožbe na katero koli odločbo carinskih organov v zvezi z uporabo carinske zakonodaje, ki jo neposredno in osebno zadeva.

Pravico do pritožbe ima tudi vsaka oseba, ki je pri carinskih organih vložila zahtevek za odločbo in odločbe na ta zahtevek ni prejela v roku iz člena 22(3).

2. Pravica do pritožbe se lahko uveljavlja najmanj na dveh stopnjah:

(a) najprej pred carinskimi organi ali sodnim organom ali drugim organom, ki ga države članice določijo za ta namen;

(b) nato pred višjim neodvisnim organom, ki je lahko sodni organ ali enakovredni specializirani organ v skladu z veljavnimi predpisi držav članic.

3. Pritožbo se vloži v državi članici, v kateri je bila odločba sprejeta ali je bil vložen zahtevek zanjo.

4. Države članice zagotovijo, da pritožbeni postopki omogočajo hitro potrditev ali popravek odločb, ki jih sprejmejo carinski organi.

Člen 45

Zadržanje izvršitve

1. Vložitev pritožbe ne zadrži izvršitve izpodbijane odločbe.

2. Carinski organi pa v celoti ali delno zadržijo izvršitev take odločbe, če utemeljeno dvomijo o skladnosti izpodbijane odločbe s carinsko zakonodajo ali menijo, da bi zadevni osebi lahko povzročila nepopravljivo škodo.

3. V primerih iz odstavka 2, v katerih nastane z izpodbijano odločbo uvozna ali izvozna dajatev, ki jo je treba poravnati, je zadržanje izvajanja navedene odločbe pogojeno s predložitvijo zavarovanja, razen če se na podlagi dokumentirane ocene ugotovi, da bi lahko tako zavarovanje dolžniku povzročilo hujše gospodarske ali socialne težave.







Oddelek 7

Kontrola blaga

Člen 46

Obvladovanje tveganja in carinske kontrole

1. Carinski organi lahko opravijo vsako carinsko kontrolo, ki jo štejejo za potrebno.

Carinske kontrole lahko vključujejo zlasti pregledovanje blaga, jemanje vzorcev, preverjanje pravilnosti in popolnosti informacij, navedenih v deklaraciji ali obvestilu, in obstoja, pristnosti, pravilnosti in veljavnosti dokumentov, pregledovanje računov gospodarskih subjektov in drugih evidenc, pregledovanje prevoznih sredstev, pregledovanje prtljage ter drugega blaga, ki ga potniki nosijo s seboj ali na sebi, ter opravljanje uradnih poizvedb in podobna dejanja.

2. Carinske kontrole, ki niso naključni pregledi, temeljijo predvsem na analizi tveganja z uporabo tehnik elektronske obdelave podatkov, z namenom prepoznavanja in ocenjevanja tveganja ter oblikovanja potrebnih protiukrepov na podlagi meril, oblikovanih na nacionalni ravni in ravni Unije in, kadar so na razpolago, na mednarodni ravni.

3. Carinske kontrole se izvajajo znotraj skupnega okvira za obvladovanje tveganja, ki temelji na izmenjavi informacij o tveganju in rezultatov analize tveganja med carinskimi upravami ter določa skupna merila in standarde tveganja, kontrolne ukrepe in prednostna kontrolna področja.

Kontrole, ki temeljijo na takih informacijah in merilih, se izvajajo brez poseganja v druge kontrole, ki se izvajajo v skladu z odstavkom 1 ali drugimi veljavnimi določbami.

4. Carinski organi izvajajo obvladovanje tveganja, da bi razlikovali med stopnjami tveganja v zvezi z blagom, ki je predmet carinske kontrole ali nadzora, ter določili, ali bo blago predmet posebne carinske kontrole, in če bo, kje.

Obvladovanje tveganja zajema dejavnosti, kot so zbiranje podatkov in informacij, analiziranje in ocenjevanje tveganja, predpisovanje in sprejemanje ukrepov ter redno spremljanje in pregledovanje navedenega postopka in njegovih rezultatov, in sicer na podlagi mednarodnih virov in strategij, virov in strategij Unije ter nacionalnih virov in strategij.

5. Carinski organi si izmenjajo informacije o tveganju in rezultate analize tveganja, kadar:

(a) carinski organ oceni, da je tveganje precejšnje in da je potrebna carinska kontrola, poleg tega pa rezultati kontrole kažejo, da se je zgodil dogodek, ki povzroča tveganje; ali

(b) iz rezultatov kontrole ne izhaja, da se je zgodil dogodek, ki povzroča tveganje, vendar zadevni carinski organ meni, da nevarnost pomeni visoko tveganje drugje v Uniji.

6. Za oblikovanje skupnih meril in standardov tveganja, kontrolnih ukrepov in prednostnih kontrolnih področij iz odstavka 3 se upošteva vse naslednje:

(a) sorazmernost glede na tveganje;

(b) nujnost potrebnega izvajanja kontrol;

(c) verjeten učinek na trgovinske tokove, posamezne države članice in vire, povezane s kontrolo.

7. Skupna merila in standardi tveganja iz odstavka 3 vključujejo:

(a) opis tveganj;

(b) dejavnike ali kazalnike tveganja, ki naj se uporabljajo za izbor blaga ali gospodarskih subjektov za carinsko kontrolo;

(c) vrsto carinskih kontrol, ki naj jih izvajajo carinski organi; in

(d) trajanje uporabe carinskih kontrol iz točke (c).

8. Prednostna kontrolna področja zajemajo določene carinske postopke, vrste blaga, prometne poti, vrste prevoza ali gospodarske subjekte, za katere v nekem obdobju veljajo višje stopnje analize tveganja in carinskih kontrol, brez poseganja v druge kontrole, ki jih običajno izvajajo carinski organi.

Člen 47

Sodelovanje med organi

1. Kadar kontrolo, ki se nanaša na isto blago in ki ni carinska kontrola, izvajajo pristojni organi, ki niso carinski organi, si carinski organi v tesnem sodelovanju s temi drugimi organi prizadevajo za izvajanje takšnih kontrol, istočasno in na istem mestu kot carinske kontrole, kadar koli je to mogoče (vse na enem mestu), pri čemer imajo carinski organi usklajevalno vlogo.

2. V okviru kontrol iz tega oddelka lahko carinski in drugi pristojni organi izmenjujejo med seboj in s Komisijo podatke, prejete v zvezi z vstopom, izstopom, tranzitom, gibanjem, hrambo in posebno rabo blaga, vključno s poštnim prometom, ki se giblje med carinskim območjem Unije in državami ali ozemlji zunaj carinskega območja Unije, prisotnostjo in gibanjem neunijskega blaga, ter blaga, danega v postopek posebne rabe, znotraj carinskega območja Unije, ter rezultate kakršnih koli kontrol, kadar je to potrebno zaradi zmanjševanja tveganja in boja proti goljufijam. Carinski organi in Komisija si lahko tudi izmenjajo te podatke, da bi zagotovili enotno uporabo carinske zakonodaje.

Člen 48

Kontrola po prepustitvi blaga

Carinski organi lahko za namene carinskih kontrol po prepustitvi blaga preverijo pravilnost in popolnost informacij, navedenih v carinski deklaraciji, deklaraciji za začasno hrambo, vstopni skupni deklaraciji, izstopni skupni deklaraciji, deklaraciji za ponovni izvoz ali obvestilu o ponovnem izvozu, ter obstoj, pristnost, pravilnost in veljavnost vseh spremnih listin in lahko pregledajo račune deklaranta in druge evidence, ki se nanašajo na operacije v zvezi z zadevnim blagom ali na predhodne oziroma kasnejše trgovinske posle z navedenim blagom. Navedeni organi lahko tudi pregledajo takšno blago in/ali vzamejo vzorce, če je to še mogoče storiti.

Takšne kontrole se lahko izvajajo v poslovnih prostorih imetnika blaga ali njegovega zastopnika, v poslovnih prostorih katerih koli drugih oseb, ki so poslovno neposredno ali posredno udeležene v navedenih operacijah, ter katerih koli drugih oseb, ki imajo zaradi poslovnih razlogov navedene dokumente in podatke.

Člen 49

Poleti in potovanje po morju znotraj Unije

1. Carinske kontrole ali formalnosti se za ročno in oddano prtljago oseb, ki so na letu znotraj Unije ali potujejo po morju znotraj Unije, opravljajo samo, kadar so take kontrole ali formalnosti predvidene v carinski zakonodaji.

2. Odstavek 1 se uporablja brez poseganja v:

(a) varnostne in varstvene kontrole;

(b) preglede, povezane s prepovedmi ali omejitvami.

Člen 50

Podelitev izvedbenih pooblastil

1. Komisija z izvedbenimi akti sprejme ukrepe za zagotovitev enotne uporabe carinskih kontrol, vključno z izmenjavo informacij o tveganju in rezultatov analize tveganja, skupnih meril in standardov tveganja, kontrolnih ukrepov ter prednostnih kontrolnih področij iz člena 46(3).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

V izredno nujnih primerih, povezanih s takimi ukrepi in ustrezno utemeljenih s potrebo po hitrem posodabljanju skupnega okvira obvladovanja tveganja ter prilagoditvi izmenjave informacij in analiz o tveganju, skupnih meril ter standardov tveganja, kontrolnih ukrepov in prednostnih kontrolnih področij glede na razvoj tveganj, sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 285(5) izvedbene akte, ki se začnejo uporabljati takoj.

Kadar je treba mnenje odbora iz člena 285(1) pridobiti s pisnim postopkom, se uporablja člen 285(6).

2. Komisija z izvedbenimi akti določi pristanišča ali letališča, v katerih se carinske kontrole in formalnosti v skladu s členom 49 opravljajo za:

(a) ročno in oddano prtljago oseb: (i) na zrakoplovu, ki leti z letališča izven Unije in po postanku na letališču Unije nadaljuje pot na drugo letališče Unije; (ii) na zrakoplovu, ki ima pred nadaljevanjem poti na letališče izven Unije postanek na letališču Unije; (iii) ki uporabljajo pomorske storitve, ki jih opravlja isto plovilo in vključujejo zaporedne etape, pri čemer to plovilo izpluje iz pristanišča izven Unije, ima v takem pristanišču postanek ali v njem pristane; (iv) na krovu plovil za prosti čas in turističnih ali poslovnih zrakoplovov;

(b) ročno in oddano prtljago: (i) ki prispe na letališče Unije z zrakoplovom, ki prileti z letališča izven Unije, in se na tem letališču Unije prenese na drug zrakoplov, ki nadaljuje let znotraj Unije; (ii) naloženo na letališču Unije na zrakoplov, ki nadaljuje let znotraj Unije, da se na drugem letališču Unije prenese na zrakoplov, ki nadaljuje pot na letališče izven Unije.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







Oddelek 8

Hramba dokumentov in drugih informacij ter dajatve in stroški

Člen 51

Hramba dokumentov in drugih informacij

1. Zadevna oseba za namene carinske kontrole na kakršen koli način, ki je dostopen carinskim organom ali zanje sprejemljiv, hrani dokumente in informacije iz člena 15(1) najmanj tri leta.

V primeru blaga, sproščenega v prosti promet v drugih okoliščinah, kot so navedene v tretjem pododstavku, ali blaga, prijavljenega za izvoz, teče navedeno obdobje od konca leta, v katerem se sprejmejo carinske deklaracije za sprostitev v prosti promet ali izvoz.

V primeru blaga, sproščenega v prosti promet brez plačila dajatve ali po znižani stopnji uvozne dajatve zaradi njegove posebne rabe, teče navedeno obdobje od konca leta, v katerem je zanj prenehal veljati carinski nadzor.

V primeru blaga, danega v drug carinski postopek, ali blaga v začasni hrambi teče navedeno obdobje od konca leta, v katerem se je zaključil zadevni carinski postopek ali se je končala začasna hramba.

2. Kadar se s carinsko kontrolo v zvezi s carinskim dolgom ugotovi, da je treba ustrezno vknjižbo popraviti in je bila zadevna oseba o tem obveščena, se dokumenti in informacije hranijo še tri leta po roku iz odstavka 1 tega člena, kar pa ne posega v določbe člena 103(4).

Kadar je bila vložena pritožba ali je bil sprožen sodni postopek, se dokumenti in informacije hranijo toliko časa, kot je določeno v odstavku 1, ali dokler pritožbeni postopek ali sodni postopek ni končan, pri čemer se upošteva poznejši datum.

Člen 52

Dajatve in stroški

1. Carinski organi ne predpišejo dajatev za izvajanje carinskih kontrol ali katero koli drugo uporabo carinskih pravil v času uradnih ur svojih pristojnih carinskih uradov.

2. Carinski organi lahko predpišejo dajatve ali zahtevajo povrnitev stroškov, kadar opravljajo posebne storitve, predvsem za naslednje:

(a) prisotnost carinskega osebja, kadar je to zahtevano, izven uradnih ur ali drugje kot v prostorih carine;

(b) analize ali izvedenska poročila o blagu ter poštne pristojbine za vračilo blaga vložniku, zlasti v zvezi z odločbami, izdanimi v skladu s členom 33, ali predložitvijo informacij v skladu s členom 14(1);

(c) pregled ali vzorčenje blaga za namene preverjanja ali uničenje blaga, kadar so vključeni stroški, ki niso stroški za storitve carinskega osebja;

(d) izjemni kontrolni ukrepi, kadar so ti potrebni zaradi narave blaga ali morebitnega tveganja.







POGLAVJE 3

Pretvorba valute in roki

Člen 53

Pretvorba valute

1. Pristojni organi objavijo veljavni menjalni tečaj in/ali je ta objavljen na spletnih straneh, kadar je potrebna pretvorba valute zaradi enega od naslednjih razlogov:

(a) ker so elementi, ki se uporabljajo za določitev carinske vrednosti blaga, izraženi v valuti, ki ni valuta države članice, v kateri se določa carinska vrednost;

(b) ker je v nacionalnih valutah vrednost eura potrebna za določitev tarifne uvrstitve blaga in zneska uvozne in izvozne dajatve, vključno z mejnimi vrednostmi v skupni carinski tarifi.

2. Kadar je pretvorba valute potrebna zaradi drugih razlogov razen tistih iz odstavka 1, se vrednost eura v nacionalnih valutah, ki se uporabi v okviru carinske zakonodaje, določi vsaj enkrat letno.

Člen 54

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi pravila za pretvorbe valute za namene iz člena 53(1) in (2).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

Člen 55

Obdobja, datumi in roki

1. Kadar carinska zakonodaja določa obdobje, datum ali rok, se takšno obdobje ne podaljša ali skrajša oziroma se takšen datum ali rok ne odloži ali premakne, razen če ni določeno drugače.

2. Uporabljajo se pravila glede obdobij, datumov in rokov, določena v Uredbi Sveta (EGS, Euratom) št. 1182/71 z dne 3. junija 1971 o določitvi pravil glede rokov, datumov in iztekov rokov ( 2 ), razen kadar carinska zakonodaja določa drugače.







NASLOV II

DEJAVNIKI, NA PODLAGI KATERIH SE UPORABLJAJO UVOZNE ALI IZVOZNE DAJATVE, IN DRUGI UKREPI V ZVEZI Z BLAGOVNO MENJAVO







POGLAVJE 1

Skupna carinska tarifa in tarifna uvrstitev blaga

Člen 56

Skupna carinska tarifa in nadzor

1. Uvozna in izvozna dajatev temeljita na skupni carinski tarifi.

Ostali ukrepi, predpisani v določbah Unije za posebna področja v zvezi z blagovno menjavo, se po potrebi uporabljajo v skladu s tarifno uvrstitvijo zadevnega blaga.

2. Skupna carinska tarifa obsega:

(a) kombinirano nomenklaturo blaga, kakor je določena v Uredbi (EGS) št. 2658/87;

(b) druge nomenklature, ki v celoti ali delno temeljijo na kombinirani nomenklaturi ali jo dodatno razčlenjujejo in so uvedene z določbami Unije, ki urejajo posebna področja zaradi izvajanja tarifnih ukrepov v zvezi z blagovno menjavo;

(c) konvencionalno ali običajno avtonomno carino, ki se uporablja za blago, zajeto s kombinirano nomenklaturo;

(d) preferencialne tarifne ukrepe iz sporazumov, ki jih je Unija sklenila z nekaterimi državami ali ozemlji zunaj carinskega območja Unije ali s skupinami takšnih držav ali ozemelj;

(e) preferencialne tarifne ukrepe, ki jih je Unija enostransko sprejela glede nekaterih držav ali ozemelj zunaj carinskega območja Unije ali glede skupin takšnih držav ali ozemelj;

(f) avtonomne ukrepe, ki za nekatero blago predvidevajo zmanjšanje ali izvzetje od carine;

(g) ugodnejšo tarifno obravnavo, določeno za nekatero blago zaradi njegove narave ali posebne rabe, v okviru ukrepov iz točk (c) do (f) ali (h); in

(h) druge tarifne ukrepe, ki jih predvideva kmetijska ali trgovinska ali druga zakonodaja Unije.

3. Kadar zadevno blago izpolnjuje pogoje iz ukrepov, določenih v točkah (d) do (g) odstavka 2, se na podlagi zahtevka deklaranta uporabljajo ukrepi iz navedenih določb namesto ukrepov iz točke (c) navedenega odstavka. Takšna uporaba je možna za nazaj, pod pogojem, da so upoštevani roki in pogoji, določeni z ustreznim ukrepom ali v tem zakoniku.

4. Kadar je uporaba ukrepov iz točk (d) do (g) odstavka 2 ali izjema od ukrepov iz točke (h) navedenega odstavka omejena na določeno količino uvoza ali izvoza, takšna uporaba ali izvzetje v primeru tarifnih kvot preneha veljati, takoj ko je dosežena predpisana uvozna ali izvozna količina.

V primeru tarifnih plafonov takšna uporaba preneha veljati zaradi pravnega akta Unije.

5. Sprostitev v prosti promet ali izvoz blaga, za katera veljajo ukrepi iz odstavkov 1 in 2, se lahko nadzorujeta.

Člen 57

Tarifna uvrstitev blaga

1. Za uporabo skupne carinske tarife se tarifna uvrstitev blaga opravi z določitvijo ene od podštevilk ali dodatne razčlenitve kombinirane nomenklature, v katero se navedeno blago uvrsti.

2. Za uporabo netarifnih ukrepov se tarifna uvrstitev blaga opravi z določitvijo ene od podštevilk ali dodatne razčlenitve kombinirane nomenklature ali katere koli druge nomenklature, uvedene z določbami Unije in ki v celoti ali delno temelji na kombinirani nomenklaturi ali jo dodatno razčlenjuje, v katero se navedeno blago uvrsti.

3. Podštevilka ali dodatna razčlenitev, določena v skladu z odstavkoma 1 in 2, se uporablja za namene uporabe ukrepov, ki so vezani na navedeno podštevilko.

4. Komisija lahko sprejme ukrepe za določitev tarifne uvrstitve blaga v skladu z odstavkoma 1 in 2.

Člen 58

Podelitev izvedbenih pooblastil

1. Komisija z izvedbenimi akti sprejme ukrepe o enotnem upravljanju tarifnih kvot in tarifnih plafonov iz člena 56(4) ter o upravljanju nadzora sprostitve v prosti promet ali izvoza blaga iz člena 56(5).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

2. Komisija z izvedbenimi akti sprejme ukrepe iz člena 57(4).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

V izredno nujnih primerih, povezanih s takimi ukrepi in ustrezno utemeljenih s potrebo po hitrem zagotavljanju pravilne in enotne uporabe kombinirane nomenklature, sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 285(5) izvedbene akte, ki se začnejo uporabljati takoj.

Kadar je treba mnenje odbora iz člena 285(1) pridobiti s pisnim postopkom, se uporablja člen 285(6).







POGLAVJE 2

Poreklo blaga







Oddelek 1

Nepreferencialno poreklo

Člen 59

Področje uporabe

Člena 60 in 61 določata pravila za opredelitev nepreferencialnega porekla blaga za namene uporabe:

(a) skupne carinske tarife, razen ukrepov iz točk (d) in (e) člena 56(2);

(b) ukrepov, ki niso tarifni ukrepi, določenih z določbami Unije, ki urejajo posebna področja blagovne menjave; in

(c) drugih ukrepov Unije, ki so povezani s poreklom blaga.

Člen 60

Pridobitev porekla

1. Za blago, v celoti pridobljeno v posamezni državi ali na ozemlju, se šteje, da ima poreklo navedene države ali ozemlja.

2. Za blago, katerega proizvodnja vključuje več kot eno državo ali ozemlje, se šteje, da ima poreklo države ali ozemlja, kjer je bila v za to opremljenem podjetju opravljena njegova zadnja bistvena, gospodarsko upravičena predelava ali obdelava, katere izid je izdelava novega proizvoda ali ki predstavlja pomembno stopnjo proizvodnje.

Člen 61

Dokazilo o poreklu

1. Kadar je v carinski deklaraciji v skladu s carinsko zakonodajo navedeno poreklo, lahko carinski organi zahtevajo, da deklarant dokaže poreklo blaga.

2. Kadar je treba predložiti dokazilo o poreklu blaga na podlagi carinske zakonodaje ali druge zakonodaje Unije, ki ureja posebna področja, lahko carinski organi v primeru utemeljenega dvoma zahtevajo predložitev kakršnih koli potrebnih dodatnih dokazil za zagotovitev, da navedeno poreklo ustreza pravilom, določenim v ustrezni zakonodaji Unije.

3. Kadar tako zahtevajo potrebe trgovine, se lahko v Uniji izda dokument, ki dokazuje poreklo, v skladu s pravili o poreklu, veljavnimi v namembni državi ali na namembnem ozemlju, ali s katero koli drugo metodo za določitev države, v kateri je bilo blago v celoti pridobljeno ali kjer je bila opravljena njegova zadnja bistvena obdelava ali predelava.

Člen 62

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, ki določajo pravila, po katerih se v skladu s členom 60 za blago, katerega opredelitev nepreferencialnega porekla je potrebna zaradi uporabe ukrepov Unije iz člena 59, šteje, da je bilo v celoti pridobljeno v eni državi ali na enem ozemlju ali da je bilo v državi ali na ozemlju v za to opremljenem podjetju opravljena njihova zadnja bistvena, gospodarsko upravičena predelava ali obdelava, katere izid je izdelava novega proizvoda ali ki predstavlja pomembno stopnjo proizvodnje.

Člen 63

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti sprejme postopkovna pravila za predložitev in preverjanje dokazil o poreklu iz člena 61.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







Oddelek 2

Preferencialno poreklo

Člen 64

Preferencialno poreklo blaga

1. Blago mora izpolnjevati pravila o preferencialnem poreklu iz odstavkov 2 do 5 tega člena, da je upravičeno do ukrepov iz točk (d) ali (e) člena 56(2) ali do netarifnih preferencialnih ukrepov.

2. V primeru blaga, upravičenega do preferencialnih ukrepov, zajetih v sporazumih, ki jih je Unija sklenila z nekaterimi državami ali ozemlji zunaj carinskega območja Unije ali s skupinami takšnih držav ali ozemelj, se pravila o preferencialnem poreklu določijo z navedenimi sporazumi.

3. V primeru blaga, upravičenega do preferencialnih ukrepov, ki jih je Unija enostransko sprejela glede nekaterih držav ali ozemelj zunaj carinskega območja Unije ali skupin takšnih držav ali ozemelj, razen tistih iz odstavka 5, Komisija sprejme ukrepe za določitev pravil o preferencialnem poreklu.

Ta pravila temeljijo bodisi na merilu, da je blago v celoti pridobljeno, bodisi na merilu, da je blago pridobljeno z zadostno predelavo ali obdelavo.

4. V primeru blaga, upravičenega do preferencialnih ukrepov, ki se uporabljajo v trgovini med carinskim območjem Unije ter Ceuto in Melillo ter so zajeti v Protokolu št. 2 k Aktu o pristopu iz leta 1985, se pravila o preferencialnem poreklu sprejmejo v skladu s členom 9 tega protokola.

5. V primeru blaga, upravičenega do preferencialnih ukrepov, zajetih v preferencialnih dogovorih v korist čezmorskih držav in ozemelj, povezanih z Unijo, se pravila o preferencialnem poreklu sprejmejo v skladu s členom 203 PDEU.

6. Komisija lahko na lastno pobudo ali na zahtevo upravičene države ali ozemlja za določeno blago tej državi ali ozemlju odobri začasno odstopanje od pravil o preferencialnem poreklu iz odstavka 3.

Začasno odstopanje se utemelji z enim od naslednjih razlogov:

(a) notranji ali zunanji dejavniki upravičeni državi ali ozemlju začasno onemogočajo izpolnjevanje pravil o preferencialnem poreklu;

(b) upravičena država ali ozemlje potrebuje čas, da se pripravi na izpolnjevanje navedenih pravil.

Zadevna upravičena država ali ozemlje Komisiji pisno poda zahtevo za odstopanje. V zahtevi navede razloge za potrebno odstopanje, kot so navedeni v drugem pododstavku, ter priloži ustrezne spremne listine.

Začasno odstopanje je omejeno na trajanje učinkov notranjih ali zunanjih dejavnikov, zaradi katerih je bilo odstopanje zahtevano, ali na čas, ki ga upravičena država ali ozemlje potrebuje za zagotovitev izpolnjevanja pravil.

Kadar je odstopanje odobreno, zadevna upravičena država ali ozemlje spoštuje zahteve glede informacij, ki jih je treba zagotoviti Komisiji, o uporabi odstopanja in upravljanju količin, za katere je bilo odobreno odstopanje.

Člen 65

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, ki določajo pravila o preferencialnem poreklu iz člena 64(3).

Člen 66

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti sprejme:

(a) postopkovna pravila iz člena 64(1) za lažjo določitev preferencialnega porekla blaga v Uniji;

(b) ukrep, s katerim se upravičeni državi ali ozemlju odobri začasno odstopanje iz člena 64(6).

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







Oddelek 3

Določitev porekla določenega blaga

Člen 67

Ukrepi, ki jih sprejme Komisija

Komisija lahko sprejme ukrepe za določitev porekla določenega blaga v skladu s pravili o poreklu, ki se uporabljajo za to blago.

Člen 68

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti sprejme ukrepe iz člena 67. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).

V izredno nujnih primerih, povezanih s takimi ukrepi in ustrezno utemeljenih s potrebo po hitrem zagotavljanju pravilne in enotne uporabe pravil o poreklu, sprejme Komisija v skladu s postopkom iz člena 285(5) izvedbene akte, ki se začnejo uporabljati takoj.

Kadar je treba mnenje odbora iz člena 285(1) pridobiti s pisnim postopkom, se uporablja člen 285(6).







POGLAVJE 3

Carinska vrednost blaga

Člen 69

Področje uporabe

Carinska vrednost blaga za namene uporabe skupne carinske tarife in netarifnih ukrepov, predpisanih z določbami Unije, ki urejajo posebna področja, povezana z blagovno menjavo, se določi v skladu s členoma 70 in 74.

Člen 70

Metoda carinskega vrednotenja na podlagi transakcijske vrednosti

1. Primarna osnova za carinsko vrednost blaga je transakcijska vrednost, tj. cena, ki je bila za blago ob prodaji za izvoz na carinsko območje Unije dejansko plačana ali jo je treba plačati in je po potrebi usklajena.

2. Dejansko plačana ali plačljiva cena je celoten znesek, ki ga kupec plača ali mora plačati prodajalcu ali tretji osebi v prodajalčevo korist za uvoženo blago in zajema vsa plačila, ki se jih kot pogoj za prodajo uvoženega blaga plača ali jih je treba plačati.

3. Transakcijska vrednost se uporabi, če so izpolnjeni vsi naslednji pogoji:

(a) pri prepustitvi ali uporabi blaga za kupca ni omejitev, razen: (i) omejitev, ki jih nalaga ali zahteva zakon ali organi oblasti v Uniji; (ii) omejitev geografskega območja, na katerem se blago lahko proda naprej; (iii) omejitev, ki bistveno ne vplivajo na carinsko vrednost blaga;

(b) prodaja ali cena ni predmet pogojev ali storitev, katerih vrednost se v zvezi z blagom, ki se vrednoti, ne more določiti;

(c) noben del izkupička od vsake poznejše ponovne prodaje, prepustitve ali uporabe blaga s strani kupca ne gre v neposredno ali posredno korist prodajalca, razen če se lahko opravi ustrezna uskladitev;

(d) kupec in prodajalec nista povezana ali njun odnos ni vplival na ceno.

Člen 71

Elementi transakcijske vrednosti

1. Pri določanju carinske vrednosti na podlagi člena 70 se dejansko plačani ali plačljivi ceni za uvoženo blago prištejejo:

(a) naslednje stroške, kolikor bremenijo kupca, vendar niso vključeni v dejansko plačani ali plačljivi ceni za blago: (i) provizije in stroški posredništva, razen nakupnih provizij; (ii) stroški zabojnikov, ki se za carinske namene štejejo za celoto z zadevnim blagom; in (iii) stroški embalaže, ki vključujejo tako delo kot material;

(b) ustrezno porazdeljena vrednost naslednjega blaga in storitev, kadar jih zagotovi kupec neposredno ali posredno, brezplačno ali po znižani ceni in se uporabijo za izdelavo in prodajo za izvoz uvoženega blaga, kolikor ta vrednost ni bila vključena v dejansko plačano ali plačljivo ceno: (i) materialov, sestavnih delov ter podobnih delov in elementov, vključenih v uvoženo blago; (ii) orodij, matric, kalupov in podobnih predmetov, uporabljenih pri proizvodnji uvoženega blaga; (iii) materialov, porabljenih pri proizvodnji uvoženega blaga; in (iv) inženiringa, razvojnega, umetniškega, oblikovalskega dela ter načrtov in skic, opravljenih izven Unije in potrebnih za proizvodnjo uvoženega blaga;

(c) avtorski honorarji in licenčnine za vrednoteno blago, ki jih mora kupec plačati neposredno ali posredno kot pogoj za prodajo vrednotenega blaga, kolikor ti avtorski honorarji in licenčnine niso vključeni v dejansko plačano ali plačljivo ceno;

(d) vrednost vsakršnega izkupička od vsake poznejše ponovne prodaje, prepustitve ali uporabe uvoženega blaga, ki gre v neposredno ali posredno korist prodajalca; in

(e) naslednji stroški, ki nastanejo do kraja vnosa blaga na carinsko območje Unije: (i) stroški prevoza in zavarovanja za uvoženo blago; in (ii) stroški natovarjanja in manipulativni stroški, povezani s prevozom uvoženega blaga.

2. Vsak pribitek k dejansko plačani ali plačljivi ceni v skladu z odstavkom 1 se doda izključno na podlagi objektivnih in količinsko določljivih podatkov.

3. Pri določanju carinske vrednosti se k dejansko plačani ali plačljivi ceni ne sme dodati noben pribitek, razen tistih, ki so predvideni v tem členu.

Člen 72

Elementi, ki se ne vključijo v carinsko vrednost

Pri določanju carinske vrednosti iz člena 70 se ne vključijo:

(a) prevozni stroški uvoženega blaga po njegovem vstopu na carinsko območje Unije;

(b) stroški za gradbena, postavitvena, montažna, vzdrževalna dela ali tehnično pomoč, ki se na uvoženem blagu, kot so industrijske naprave, stroji ali oprema, opravijo po vstopu na carinsko območje Unije;

(c) stroški obresti skladno s finančnim dogovorom, ki ga je sklenil kupec v zvezi z nakupom uvoženega blaga, ne glede na to, ali je financiranje zagotovil prodajalec ali druga oseba, če je bil finančni dogovor sklenjen v pisni obliki in če lahko kupec na zahtevo dokaže, da so izpolnjeni naslednji pogoji: (i) tovrstno blago se dejansko prodaja po ceni, ki je bila deklarirana kot dejansko plačana ali plačljiva cena; (ii) zahtevana obrestna mera ne presega običajnih obrestnih mer za tovrstne transakcije v državi ter času, v kateri(-em) je bilo financiranje zagotovljeno;

(d) stroški za pridobitev pravice reproduciranja uvoženega blaga v Uniji;

(e) nakupne provizije;

(f) uvozne dajatve ali druge dajatve, ki jih je treba v Uniji plačati zaradi uvoza ali prodaje blaga;

(g) ne glede na točko (c) člena 71(1), plačila kupca za pridobitev pravice distribuiranja ali ponovne prodaje uvoženega blaga, če ta plačila niso pogoj za prodajo blaga za izvoz v Unijo.

Člen 73

Poenostavitev

Carinski organi lahko na zahtevo dovolijo, da se naslednji zneski določijo na podlagi posebnih meril, kadar jih ni mogoče določiti na dan sprejema carinske deklaracije:

(a) zneski, ki se vključijo v carinsko vrednost v skladu s členom 70(2); in

(b) zneski iz členov 71 in 72.

Člen 74

Sekundarne metode carinskega vrednotenja

1. Kadar carinske vrednosti blaga ni mogoče določiti z uporabo člena 70, je treba po vrstnem redu uporabiti točke (a) do (d) odstavka 2 vse do prve točke, po kateri se lahko določi carinska vrednost blaga.

Vrstni red uporabe točk (c) in (d) odstavka 2 se na zahtevo deklaranta zamenja.

2. Carinska vrednost v skladu z odstavkom 1 je:

(a) transakcijska vrednost enakega blaga, ki je bilo prodano za izvoz na carinsko območje Unije in izvoženo ob istem ali približno istem času kot vrednoteno blago;

(b) transakcijska vrednost podobnega blaga, ki je bilo prodano za izvoz na carinsko območje Unije in izvoženo ob istem ali približno istem času kot vrednoteno blago;

(c) vrednost na podlagi cene na enoto, po kateri se uvoženo blago ali uvoženo enako ali podobno blago v največji skupni količini proda na carinskem območju Unije osebam, ki niso povezane s prodajalci; ali

(d) izračunana vrednost, ki je enaka vsoti: (i) stroškov ali vrednosti materiala in izdelave ali drugih operacij, uporabljenih pri proizvodnji uvoženega blaga; (ii) zneska dobička in splošnih stroškov, ki ustreza znesku, ki ga proizvajalci v državi izvoza običajno dosežejo pri prodaji blaga enake vrste ali narave, kot je vrednoteno blago, za izvoz v Unijo; (iii) stroškov ali vrednosti elementov iz točke (e) člena 71(1).

3. Kadar carinske vrednosti ni mogoče določiti z uporabo odstavka 1, se ta določi na podlagi podatkov, razpoložljivih na carinskem območju Unije, in z uporabo ustreznih metod, ki so skladne z načeli in splošnimi določbami:

(a) sporazuma o izvajanju člena VII Splošnega sporazuma o tarifah in trgovini;

(b) člena VII Splošnega sporazuma o tarifah in trgovini; in

(c) tega poglavja.

Člen 75

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi pogoje za podelitev dovoljenja iz člena 73.

Člen 76

Podelitev izvedbenih pooblastil

Komisija z izvedbenimi akti določi postopkovna pravila za:

(a) določitev carinske vrednosti v skladu s členom 70(1) in (2) ter členoma 71 in 72, vključno s pravili za prilagoditev dejansko plačane ali plačljive cene;

(b) uporabo pogojev iz člena 70(3);

(c) določitev carinske vrednosti iz člena 74.

Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 285(4).







NASLOV III

CARINSKI DOLG IN ZAVAROVANJE







POGLAVJE 1

Nastanek carinskega dolga







Oddelek 1

Carinski dolg pri uvozu

Člen 77

Sprostitev v prosti promet in začasni uvoz

1. Carinski dolg pri uvozu nastane, ko se neunijsko blago, zavezano uvozni dajatvi, da v enega od naslednjih carinskih postopkov:

(a) sprostitev v prosti promet, tudi v okviru določb o posebni rabi;

(b) začasni uvoz z delno oprostitvijo uvozne dajatve.

2. Carinski dolg nastane v trenutku sprejema carinske deklaracije.

3. Deklarant je dolžnik. Pri posrednem zastopanju je dolžnik tudi oseba, za račun katere je carinska deklaracija izdelana.

Kadar je carinska deklaracija v zvezi z enim od postopkov iz odstavka 1 izpolnjena na podlagi informacij, zaradi katerih se uvozna dajatev ali njen del ne pobere, je dolžnik tudi oseba, ki je predložila informacije, potrebne za izpolnjevanje deklaracije, in je vedela ali bi morala in mogla vedeti, da so takšni podatki lažni.

Člen 78

Posebne določbe v zvezi z blagom brez porekla

1. Kadar se prepoved povračila ali izvzetja od uvozne dajatve uporablja za blago brez porekla, ki se uporablja za proizvodnjo izdelkov, za katere je dokazilo o poreklu izdano ali sestavljeno v okviru preferencialne ureditve med Unijo in nekaterimi državami ali ozemlji zunaj carinskega območja Unije ali skupinami takšnih držav ali ozemelj, nastane uvozni carinski dolg v zvezi s tem blagom brez porekla s sprejemom deklaracije za ponovni izvoz zadevnih proizvodov.

2. Kadar carinski dolg nastane na podlagi odstavka 1, se znesek uvozne dajatve, ki ustreza temu dolgu, določi po enakih pogojih kot pri carinskem dolgu, ki nastane istega dne s sprejemom carinske deklaracije za sprostitev v prosti promet blaga brez porekla, ki se uporablja za proizvodnjo zadevnih izdelkov, zaradi končanja postopka aktivnega oplemenitenja.

3. Člen 77(2) in (3) se uporablja. Vendar je pri neunijskem blagu iz člena 270 dolžnik oseba, ki vloži deklaracijo za ponovni izvoz. Pri posrednem zastopanju je dolžnik tudi oseba, za račun katere se deklaracija vloži.

Člen 79

Carinski dolg, ki nastane zaradi neizpolnjevanja

1. Za blago, zavezano uvozni dajatvi, nastane carinski dolg pri uvozu zaradi neizpolnjevanja:

(a) ene od obveznosti, ki so določene s carinsko zakonodajo za vnos neunijskega blaga na carinsko območje Unije, njegovo odstranitev izpod carinskega nadzora ali gibanje, predelavo, hrambo, začasno hrambo, začasni uvoz ali prepustitev takega blaga na navedenem območju;

(b) ene od obveznosti, ki so določene v carinski zakonodaji glede posebne rabe blaga na carinskem območju Unije;

(c) pogoja, ki ureja dajanje neunijskega blaga v carinski postopek ali odobritev izvzetja od dajatve ali znižane stopnje uvozne dajatve zaradi posebne rabe blaga.

2. Čas nastanka carinskega dolga je:

(a) trenutek, ko ni izpolnjena ali se ne izpolnjuje več obveznost, katere neizpolnjevanje povzroči carinski dolg;

(b) trenutek, ko se sprejme carinska deklaracija za dajanje blaga v carinski postopek, kadar se pozneje izkaže, da dejansko ni bil izpolnjen pogoj, ki ureja dajanje blaga v navedeni postopek ali odobritev izvzetja od dajatve ali znižane stopnje uvozne dajatve zaradi posebne rabe blaga.

3. V primerih iz točk (a) in (b) odstavka 1 je dolžnik:

(a) vsaka oseba, od katere se je zahtevala izpolnitev zadevne obveznosti;

(b) vsaka oseba, ki se je zavedala ali bi se morala in mogla zavedati neizpolnitve obveznosti po carinski zakonodaji in ki je delovala za račun osebe, zavezane za izpolnitev obveznosti, ali ki je sodelovala pri dejanju, zaradi katerega obveznost ni bila izpolnjena;

(c) vsaka oseba, ki je pridobila ali je imela zadevno blago in ki se je v času pridobitve ali prejema blaga zavedala ali bi se morala in mogla zavedati, da obveznost po carinski zakonodaji ni bila izpolnjena.

4. V primerih iz točke (c) odstavka 1 je dolžnik oseba, od katere se zahteva izpolnjevanje pogojev, ki urejajo dajanje blaga v carinski postopek ali carinsko deklaracijo blaga, danega v ta carinski postopek, ali odobritev izvzetja od dajatve ali znižane stopnje uvozne dajatve zaradi posebne rabe blaga.

Kadar se izpolni carinska deklaracija v zvezi z enim od carinskih postopkov iz točke (c) odstavka 1 in kadar se carinskim organom dajo kakršne koli informacije, ki jih carinska zakonodaja zahteva v zvezi s pogoji, ki urejajo dajanje blaga v ta carinski postopek, zaradi katerih se uvozna dajatev ali njen del ne pobere, je oseba, ki je dala informacije, potrebne za izpolnjevanje carinske deklaracije, in ki je vedela ali bi morala in mogla vedeti, da so te informacije lažne, tudi dolžnik.

Člen 80

Odbitek že plačanega zneska uvozne dajatve

1. Kadar v skladu s členom 79(1) carinski dolg nastane v zvezi z blagom, ki se sprosti v prosti promet po znižani stopnji uvozne dajatve zaradi njegove posebne rabe, se znesek uvozne dajatve, ki je bil plačan ob sprostitvi blaga v prosti promet, odšteje od zneska uvozne dajatve, ki ustreza carinskemu dolgu.

Prvi pododstavek se uporablja, kadar carinski dolg nastane v zvezi z ostanki in odpadki, nastalimi pri uničenju takšnega blaga.

2. Kadar v skladu s členom 79(1) carinski dolg nastane v zvezi z blagom, ki je dano v začasni uvoz z delno oprostitvijo uvozne dajatve, se znesek uvozne dajatve, plačan v okviru delne oprostitve, odšteje od zneska uvozne dajatve, ki ustreza carinskemu dolgu.







Oddelek 2

Carinski dolg pri izvozu

Člen 81

Izvoz in pasivno oplemenitenje

1. Carinski dolg pri izvozu nastane, ko se blago, zavezano izvozni dajatvi, da v izvozni postopek ali postopek pasivnega oplemenitenja.

2. Carinski dolg nastane v trenutku sprejema carinske deklaracije.

3. Deklarant je dolžnik. Pri posrednem zastopanju je dolžnik tudi oseba, za račun katere je carinska deklaracija izdelana.

Kadar je carinska deklaracija izpolnjena na podlagi informacij, zaradi katerih se izvozna dajatev ali njen del ne pobere, je dolžnik tudi oseba, ki je dala informacije, potrebne za izpolnjevanje deklaracije, in ki je vedela ali bi morala in mogla vedeti, da so takšne informacije lažne.

Člen 82

Carinski dolg, ki nastane zaradi neizpolnjevanja

1. Za blago, zavezano izvozni dajatvi, nastane carinski dolg pri izvozu zaradi neizpolnjevanja:

(a) ene od obveznosti, določenih s carinsko zakonodajo za izstop blaga;

(b) pogojev, pod katerimi je bil dovoljen iznos blaga s carinskega območja Unije s popolno ali delno oprostitvijo izvozne dajatve.

2. Čas nastanka carinskega dolga je:

(a) trenutek dejanskega iznosa blaga s carinskega območja Unije brez carinske deklaracije;

(b) trenutek, ko blago prispe na namembni kraj, ki ni tisti, za katerega je bil dovoljen iznos blaga s carinskega območja Unije s popolno ali delno oprostitvijo izvozne dajatve;

(c) če carinski organi ne morejo določiti trenutka iz točke (b), trenutek, ko se izteče rok, določen za predložitev dokazila o izpolnjevanju pogojev, pod katerimi je blago upravičeno do takšne oprostitve.

3. V primerih iz točke (a) odstavka 1 je dolžnik:

(a) vsaka oseba, od katere se je zahtevala izpolnitev zadevne obveznosti;

(b) vsaka oseba, ki se je zavedala ali bi se morala in mogla zavedati, da zadevna obveznost ni bila izpolnjena, in ki je delovala za račun osebe, zavezane za izpolnitev obveznosti;

(c) vsaka oseba, ki je sodelovala pri dejanju, zaradi katerega obveznost ni bila izpolnjena, in ki se je zavedala ali bi se morala in mogla zavedati, da carinska deklaracija ni bila vložena, čeprav bi morala biti.

4. V primerih iz točke (b) odstavka 1 je dolžnik vsaka oseba, od katere se zahteva, da izpolnjuje pogoje, pod katerimi je bil dovoljen iznos blaga s carinskega območja Unije s popolno ali delno oprostitvijo izvozne dajatve.







Oddelek 3

Določbe, ki so skupne za carinski dolg, nastal pri uvozu ali izvozu

Člen 83

Prepovedi in omejitve

1. Carinski dolg pri uvozu ali izvozu nastane, četudi zadeva blago, za katero veljajo ukrepi prepovedi ali omejitve vsakega uvoza ali izvoza.

2. Carinski dolg pa ne nastane:

(a) kadar se na carinsko območje Unije nezakonito vnese ponarejen denar;

(b) kadar se na carinsko območje Unije vnesejo mamila in psihotropne snovi, razen kadar so ta pod strogim nadzorom pristojnih organov zaradi uporabe v medicinske in znanstvene namene.

3. Vendar se za namene kazni, ki se uporabljajo za carinske prekrške, šteje, da je carinski dolg nastal, kadar je po zakonodaji države članice uvozna ali izvozna dajatev ali obstoj carinskega dolga podlaga za določitev kazni.

Člen 84

Več dolžnikov

Kadar je več oseb zavezanih plačilu zneska uvozne ali izvozne dajatve, ki ustreza enemu carinskemu dolgu, so te solidarno odgovorne za plačilo zneska.

Člen 85

Splošna pravila za izračun zneska uvozne ali izvozne dajatve

1. Znesek uvozne ali izvozne dajatve se določi na podlagi tistih pravil za izračun dajatve, ki so se za zadevno blago uporabila v trenutku, ko je v zvezi z njim nastal carinski dolg.

2. Kadar ni mogoče natančno določiti časa nastanka carinskega dolga, se za navedeni čas šteje trenutek, ko carinski organi ugotovijo, da je blago v položaju, v katerem je nastal carinski dolg.

Kadar pa lahko carinski organi na podlagi razpoložljivih informacij določijo, da je carinski dolg nastal pred navedeno ugotovitvijo, se šteje, da je carinski dolg nastal v trenutku, ko se lahko takšen položaj najprej določi.

Člen 86

Posebna pravila za izračun zneska uvozne dajatve

1. Kadar stroški za hrambo ali običajno ravnanje v zvezi z blagom, danim v carinski postopek ali v začasno hrambo, nastanejo znotraj carinskega območja Unije, se takšni stroški ali povečanje vrednosti ne upoštevajo pri izračunu zneska uvozne dajatve, kadar deklarant predloži zadovoljivo dokazilo za te stroške.

Vendar se pri izračunu zneska uvozne dajatve upoštevajo carinska vrednost, količina, narava in poreklo neunijskega blaga, uporabljenega v operacijah.

2. Kadar se tarifna uvrstitev blaga, ki je dano v carinski postopek, spremeni zaradi običajnega ravnanja znotraj carinskega območja Unije, se za blago, dano v postopek, na zahtevo deklaranta uporabi prvotna tarifna uvrstitev.

3. Kadar carinski dolg nastane za oplemenitene proizvode iz postopka aktivnega oplemenitenja, se na zahtevo deklaranta znesek uvozne dajatve, ki ustreza takemu dolgu, določi na podlagi tarifne uvrstitve, carinske vrednosti, količine, narave in porekla blaga, danega v postopek aktivnega oplemenitenja, v trenutku sprejema carinske deklaracije, ki se nanaša na to blago.

4. V posebnih primerih se znesek uvozne dajatve določi v skladu z odstavkoma 2 in 3 tega člena brez zahteve deklaranta, da bi se preprečilo neupoštevanje tarifnih ukrepov iz točke (h) člena 56(2).

5. Kadar carinski dolg nastane pri oplemenitenih proizvodih, nastalih pri postopku pasivnega oplemenitenja, ali nadomestnih proizvodih iz člena 261(1), se znesek uvozne dajatve izračuna na podlagi stroškov oplemenitenja, opravljenega zunaj carinskega območja Unije.

6. Kadar carinska zakonodaja določa ugodnejšo tarifno obravnavo za blago, oprostitev ali popolno ali delno izvzetje od uvozne ali izvozne dajatve, v skladu s točkami (d) do (g) člena 56(2), členi 203, 204, 205 in 208 ali členi 259 do 262 te uredbe ali v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1186/2009 z dne 16. novembra 2009 o sistemu oprostitev carin v Skupnosti ( 3 ), se takšna ugodnejša tarifna obravnava, oprostitev ali izvzetje uporablja tudi, kadar carinski dolg nastane v skladu s členom 79 ali 82 te uredbe, pod pogojem, da napaka, zaradi katere je carinski dolg nastal, ni bila storjena kot poskus goljufivega dejanja.

Člen 87

Kraj nastanka carinskega dolga

1. Carinski dolg nastane na kraju, kjer se vloži carinska deklaracija ali deklaracija za ponovni izvoz iz členov 77, 78 in 81.

V vseh drugih primerih je kraj nastanka carinskega dolga kraj, kjer nastanejo dogodki, ki povzročijo nastanek carinskega dolga.

Če navedenega kraja ni mogoče določiti, nastane carinski dolg na kraju, kjer carinski organi ugotovijo, da je blago v položaju, v katerem nastane carinski dolg.

2. Če je bilo blago dano v carinski postopek, ki ni zaključen, ali če začasna hramba ni bila ustrezno končana in kraja, kjer je nastal carinski dolg, na podlagi drugega ali tretjega pododstavka odstavka 1 ni mogoče določiti v določenem roku, nastane carinski dolg na kraju, kjer je bilo blago bodisi dano v zadevni postopek bodisi je bilo v okviru navedenega postopka vneseno na carinsko območje Unije ali na kraju, kjer je bilo blago v začasni hrambi.

3. Kadar lahko carinski organi na podlagi razpoložljivih informacij določijo, da je lahko carinski dolg nastal na več krajih, se šteje, da je carinski dolg nastal na kraju, kjer je najprej nastal.

4. Če carinski organ ugotovi, da je carinski dolg nastal v drugi državi članici na podlagi člena 79 ali člena 82, in je znesek uvozne ali izvozne dajatve, ki ustreza temu dolgu, manjši od 10 000 EUR, se šteje, da je carinski dolg nastal v državi članici, v kateri je bilo to ugotovljeno.

Člen 88

Prenos pooblastila

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 284, da se določi:

(a) pravila za izračun zneska uvozne ali izvozne dajatve za blago, pri katerem v okviru posebnega postopka nastane carinski dolg, ki dopolnjujejo pravila iz členov 85 in 86;

(b) primere iz člena 86(4);

(c) rok iz člena 87(2).







POGLAVJE 2

Zavarovanje morebitnega ali obstoječega carinskega dolga

Člen 89

Splošne določbe

1. To poglavje se uporablja za zavarovanja carinskih dolgov, ki so že nastali, in tistih, ki lahko nastanejo, razen če ni drugače določeno.

2. Kadar carinski organi zahtevajo predložitev zavarovanja za morebitni ali obstoječi carinski dolg, to zavarovanje pokriva znesek uvozne ali izvozne dajatve ter druge dajatve v zvezi z uvozom ali izvozom blaga, kadar:

(a) se zavarovanje uporabi za dajanje blaga v postopek tranzita Unije; ali

(b) se zavarovanje lahko uporabi v več kot eni državi članici.

Zavarovanje, ki se ne sme uporabiti izven države članice, v kateri se zahteva, velja samo v tej državi članici in pokriva vsaj znesek uvozne ali izvozne dajatve.

3. Kadar carinski organi zahtevajo predložitev zavarovanja, ga zahtevajo od dolžnika ali osebe, ki lahko postane dolžnik. Lahko tudi dovolijo, da zavarovanje predloži oseba, ki ni oseba, od katere se zavarovanje zahteva.

4. Brez poseganja v člen 97 carinski organi v zvezi z določenim blagom ali določeno deklaracijo zahtevajo predložitev samo enega zavarovanja.

Zavarovanje, predloženo za določeno deklaracijo, velja za znesek uvozne ali izvozne dajatve, ki ustreza carinskemu dolgu, in za druge dajatve v zvezi z vsem blagom, ki je zajeto ali se prepusti z navedeno deklaracijo, ne glede na to, ali je navedena deklaracija pravilna ali ne.

Če zavarovanje ni bilo sproščeno, se lahko v okviru zavarovanega zneska uporabi tudi za izterjavo zneskov uvozne ali izvozne dajatve in drugih dajatev, plačljivih po kontroli, ki sledi prepustitvi navedenega blaga.

5. Na podlagi zahtevka osebe iz odstavka 3 tega člena lahko carinski organi v skladu s členom 95(1), (2) in (3) dovolijo predložitev splošnega zavarovanja za kritje zneska uvozne ali izvozne dajatve, ki ustreza carinskemu dolgu, v zvezi z dvema ali več operacijami, deklaracijami ali carinskimi postopki.

6. Carinski organi spremljajo zavarovanje.

7. Od držav, regionalnih in lokalnih oblasti ali drugih teles v pristojnosti javnega prava se ne zahteva zavarovanje v zvezi z dejavnostmi, ki jih opravljajo kot javni organi.

8. Zavarovanje se ne zahteva v nobenem od naslednjih primerov:

(a) za blago, ki se prevaža po Renu, vodnih poteh Rena, po Donavi ali vodnih poteh Donave;

(b) za blago, ki se prenaša po transportnih napeljavah;

(c) v posebnih primerih, ko je blago dano v postopek začasnega uvoza;

(d) za blago v postopku tranzita Unije, za katerega se uporablja poenostavitev iz točke (e) člena 233(4) in se prevaža po morju ali zraku med pristanišči ali letališči Unije.

9. Carinski organi lahko opustijo zahtevo po predložitvi zavarovanja, kadar znesek uvozne ali izvozne dajatve, ki ga je treba zavarovati, ne presega statističnega p