2008R0479 — SL — 13.06.2008 — 000.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti





popravljena z:









▼B

UREDBA SVETA (ES) št. 479/2008

z dne 29. aprila 2008

o skupni ureditvi trga za vino, spremembi uredb (ES) št. 1493/1999, (ES) št. 1782/2003, (ES) št. 1290/2005 in (ES) št. 3/2008 ter razveljavitvi uredb (EGS) št. 2392/86 in (ES) št. 1493/1999

KAZALO NASLOV I UVODNE DOLOČBE NASLOV II PODPORNI UKREPI Poglavje I Podporni programi Oddelek 1 Uvodne določbe Oddelek 2 Predložitev in vsebina podpornih programov Oddelek 3 Posebni podporni ukrepi Oddelek 4 Splošne določbe Poglavje II Finančni prenos NASLOV III UREDITVENI UKREPI Poglavje I Splošna pravila Poglavje II Enološki postopki in omejitve Poglavje III Označbe porekla, geografske označbe in tradicionalni izrazi Poglavje IV Označbe porekla in geografske označbe Oddelek 1 Opredelitve Oddelek 2 Vloga za zaščito Oddelek 3 Postopek zaščite Oddelek 4 Posebni primeri Oddelek 5 Zaščita in nadzor Oddelek 6 Splošne določbe Poglavje V Tradicionalni izrazi Poglavje VI Označevanje in predstavljanje Poglavje VII Organizacije proizvajalcev in medpanožne organizacije NASLOV IV TRGOVINA S TRETJIMI DRŽAVAMI Poglavje I Skupne določbe Poglavje II Uvozna in izvozna dovoljenja Poglavje III Zaščitni ukrepi in aktivno in pasivno oplemenitenje Poglavje IV Pravila za uvoz NASLOV V OBSEG VINOGRADNIŠKIH POVRŠIN Poglavje I Nezakonite zasaditve Poglavje II Prehodna ureditev pravic do zasaditve Poglavje III Program izkrčitve NASLOV VI SPLOŠNE DOLOČBE NASLOV VII SPREMEMBE, PREHODNE IN KONČNE DOLOČBE Poglavje I Spremembe Poglavje II Prehodne in končne določbe







SVET EVROPSKE UNIJE JE – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti členov 36 in 37 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta ( 1 ), ob upoštevanju Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ( 2 ), ob upoštevanju naslednjega: (1) Ureditev, ki se uporablja za vinski sektor, določa Uredba Sveta (ES) št. 1493/1999 z dne 17. maja 1999 o skupni ureditvi trga za vino ( 3 ) in njeni izvedbeni predpisi. (2) Poraba vina v Skupnosti nenehno upada in količina izvoženega vina iz Skupnosti od leta 1996 narašča mnogo počasneje od uvoza. Zaradi tega se je porušilo ravnotežje med ponudbo in povpraševanjem, s tem pa se je ustvaril pritisk na cene in prihodke pridelovalcev. (3) Vsi instrumenti, ki so trenutno vključeni v Uredbo (ES) št. 1493/1999, se niso izkazali za učinkovite pri usmerjanju vinskega sektorja h konkurenčnemu in trajnostnemu razvoju. Ukrepi tržnega mehanizma so se pogosto izkazali kot stroškovno povprečno učinkoviti, saj spodbujajo strukturne presežke in ne zahtevajo izboljšav ustreznih konkurenčnih struktur. Poleg tega nekateri sedanji ureditveni ukrepi neupravičeno omejujejo dejavnost konkurenčnih pridelovalcev. (4) Zdi se, da trenutni pravni okvir ne omogoča trajnostno doseganje ciljev iz člena 33 Pogodbe ter zlasti stabilizacijo trga za vino in zagotovitev primernega življenjskega standarda za zadevno kmetijsko skupnost. (5) V luči pridobljenih izkušenj je primerno, da se temeljito spremeni ureditev Skupnosti, ki se uporablja za vinski sektor, in sicer za doseganje naslednjih ciljev: povečati konkurenčnost vinarjev Skupnosti; okrepiti sloves kakovostnega vina iz Skupnosti kot najboljšega na svetu; ponovno pridobiti stare trge in prodreti na nove v Skupnosti in drugod po svetu; oblikovati ureditev za vino, ki deluje po jasnih, preprostih in učinkovitih pravilih, s katerimi se uravnotežita ponudba in povpraševanje; oblikovati ureditev za vino, ki ohranja najboljše tradicije vinarstva Skupnosti, utrditi družbene strukture na številnih podeželskih območjih in zagotoviti, da vsa pridelava spoštuje okolje. Zato je primerno razveljaviti Uredbo (ES) št. 1493/1999 in jo nadomestiti s to uredbo. (6) Pred to uredbo je potekal postopek ocenjevanja in posvetovanja zaradi boljšega prepoznavanja potreb vinskega sektorja in naravnanosti nanje. Naročeno je bilo zunanje ocenjevalno poročilo, ki je bilo objavljeno novembra 2004. Da bi zainteresirane strani dobile priložnost izraziti svoja mnenja, je Komisija 16. februarja 2006 organizirala seminar. Sporočilo Komisije „Za trajnostni evropski vinski sektor“ je bilo objavljeno 22. junija 2006 skupaj s presojo vpliva, ki navaja številne možnosti za reformo vinskega sektorja. (7) Od julija do novembra 2006 so potekale razprave na ravni Sveta. Decembra 2006 sta Evropski ekonomsko-socialni odbor in Odbor regij sprejela poročili o predlaganih možnostih za vinsko reformo, kot so navedene v sporočilu Komisije. Evropski parlament je 15. februarja 2007 na lastno pobudo sprejel poročilo o sporočilu, katerega ugotovitve upošteva ta uredba. (8) Uredba Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) ( 4 ) bi morala v prihodnosti zajemati tudi vinski sektor. Uredba o enotni SUT vključuje horizontalne določbe, zlasti o trgovanju s tretjimi državami, pravilih konkurence, nadzoru in kaznih ter izmenjavi informacij med Komisijo in državami članicami. Da bi omogočili lažjo vključitev v Uredbo o enotni SUT v prihodnosti, bi bilo treba določbe te uredbe glede navedenih horizontalnih vprašanj čim bolj uskladiti z določbami Uredbe o enotni SUT. (9) Pomembno je, da se določijo podporni ukrepi, ki bi lahko okrepili konkurenčne strukture. Medtem ko naj bi te ukrepe financirala in določila Skupnost, bi bilo treba državam članicam omogočiti, da same izberejo primerne ukrepe, ki bodo ustrezali potrebam njihovih regionalnih organov, po potrebi ob upoštevanju njihovih posebnosti, in jih vključili v nacionalne podporne programe. Države članice bi morale biti odgovorne za izvajanje teh programov. (10) Finančni ključ za razporejanje sredstev za nacionalne podporne programe med države članice bi moral biti vezan na pretekli delež v proračunu za vino kot glavno merilo, na površino, zasajeno z vinsko trto, in preteklo pridelavo. Vendar pa bi bilo treba ta ključ prilagoditi v primerih, v katerih bi uporaba preteklega deleža v proračunu za vino kot glavnega merila povzročila neupravičeno razdelitev sredstev. (11) Eden od ključnih ukrepov upravičenih do nacionalnih podpornih programov bi morala biti promocija in trženje vin Skupnosti v tretjih državah. Še naprej bi morale biti zajete dejavnosti prestrukturiranja in preusmeritve zaradi njihovih pozitivnih strukturnih učinkov na sektor vina. Podpora bi se morala zagotoviti tudi za naložbe v sektorju vina, namenjene izboljšanju gospodarske zmogljivosti podjetij kot takih. Podpora za destilacijo stranskih proizvodov bi morala biti kot ukrep, ki je na voljo vsem državam članicam, ki želijo takšen instrument uporabljati za zagotovitev kakovosti vina ter varovanje okolja. (12) Preventivna sredstva, kot so zavarovanje letine, vzajemni skladi in zelena trgatev, bi morala biti upravičena do podpore na podlagi podpornih programov, da bi se spodbudil odgovoren pristop do kriznih razmer. (13) Ohranitev nekaterih tradicionalnih ukrepov v prehodnem obdobju je utemeljena, da bi se ublažila sicer nenadna prekinitev normalnih tržnih ukrepov, ki so bili doslej financirani s sredstvi Skupnosti. Zadevni ukrepi so podpora za destilacijo pitnega alkohola, podpora za krizno destilacijo ter podpora za uporabo zgoščenega grozdnega mošta. (14) Nenazadnje lahko države članice kmetom iz različnih razlogov raje dodelijo nevezano pomoč v okviru sheme enotnih plačil. O tej možnosti bi torej države članice morale odločati same, zaradi posebnosti sheme enotnih plačil pa bi moral biti vsak tovrsten prenos nepreklicen in bi moral ustrezno zmanjšati proračunska sredstva, namenjena nacionalnim podpornim programom v naslednjih letih. (15) Kadar je to izvedljivo, bi moralo biti financiranje upravičenih ukrepov s strani Skupnosti odvisno od tega, ali ravnajo zadevni pridelovalci v skladu z nekaterimi veljavnimi okoljskimi pravili. Kadar se ugotovi neskladnost, bi bilo treba ustrezno zmanjšati plačila. (16) Vinski sektor bi moral podporo dobivati tudi iz strukturnih ukrepov na podlagi Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 z dne 20. septembra 2005 o podpori za razvoj podeželja iz Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) ( 5 ). (17) Za vinski sektor bi bili zanimivi naslednji ukrepi v skladu z Uredbo (ES) št. 1698/2005: pomoč mladim prevzemnikom kmetij ter vlaganje v tehnična sredstva in izboljšanje trženja, poklicno usposabljanje, podpora dejavnosti informiranja in pospeševanje prodaje za organizacije proizvajalcev po vključitvi v shemo kakovosti, kmetijsko-okoljska podpora, zgodnja upokojitev za kmete, ki se odločijo za dokončno prenehanje vsakršne komercialne kmetijske dejavnosti zaradi prenosa kmetijskega gospodarstva na druge kmete. (18) Da bi se povečala finančna sredstva, ki so na voljo na podlagi Uredbe (ES) št. 1698/2005, bi bilo treba sredstva postopoma prenesti v proračun iz navedene uredbe, če so zadevni zneski dovolj pomembni. (19) V vinskem sektorju bi se morali uporabljati nekateri ureditveni ukrepi, zlasti zaradi zdravja, kakovosti in pričakovanj potrošnikov. (20) Države članice, ki pridelajo več kot 50 000 hektolitrov na leto, bi morale biti še naprej odgovorne za razvrščanje sort vinske trte, iz katerih se na njihovih ozemljih lahko prideluje vino. Nekatere sorte vinske trte bi bilo treba izključiti. (21) Nekatere proizvode, zajete v tej uredbi, bi bilo treba tržiti v Skupnosti v skladu s posebno razvrstitvijo proizvodov vinske trte in ustreznimi specifikacijami. (22) Proizvode, zajete v tej uredbi, bi bilo treba pridelovati v skladu z nekaterimi pravili o enoloških postopkih in omejitvah, ki zagotavljajo upoštevanje skrbi za zdravje in pričakovanj potrošnikov glede kakovosti in postopkov pridelave. Zaradi prožnosti bi bilo treba navedene postopke posodobiti, nove pa odobriti na ravni izvedbenih ukrepov, razen pri politično občutljivih vprašanjih obogatitve in dokisanja, za kateri bi pristojnost za spremembe obdržal Svet. (23) Za povečanje vsebnosti alkohola v vinu bi morale veljati določene omejitve, če pa se povečuje, bi bilo treba večjo vsebnost alkohola doseči z dodajanjem zgoščenega grozdnega mošta ali prečiščenega zgoščenega grozdnega mošta ali saharoze, če je to dovoljeno. Omejitve dovoljenega povečanja vsebnosti bi morale biti strožje, kot je bila praksa v preteklosti. (24) Zaradi slabe kakovosti vina pri čezmernem stiskanju, bi bilo treba prepovedati ta postopek. (25) Z namenom izpolnjevati mednarodne standarde na tem področju bi se morala Komisija praviloma opirati na enološke postopke, ki jih priporoča Mednarodni urad za vinsko trto in vino (OIV). (26) Prepoved rezanja vina iz tretje države z vinom Skupnosti in rezanja med vini iz tretjih držav bi morala v Skupnosti še naprej veljati. Podobno se nekatere vrste grozdnega mošta, grozdnega soka in svežega grozdja iz tretjih držav ne bi smele predelovati v vino niti dodajati vinu na ozemlju Skupnosti. (27) Pojem kakovostnih vin v Skupnosti temelji med drugim na posebnih lastnostih, ki se pripisujejo geografskemu poreklu vina. Takšna vina potrošniki prepoznajo po zaščitenih označbah porekla in geografskih označbah, čeprav veljavni sistem glede tega še ni popolnoma dodelan. Da se omogoči pregleden in bolj izpopolnjen okvir, ki bi podprl trditve o kakovosti zadevnih proizvodov, bi bilo treba vzpostaviti ureditev za pregledovanje vlog za označbo porekla ali geografsko označbo v skladu s pristopom horizontalne politike Skupnosti za kakovost, ki se uporablja za živila razen vina in žganih pijač, iz Uredbe Sveta (ES) št. 510/2006 z dne 20. marca 2006 o zaščiti geografskih označb in označb porekla za kmetijske proizvode in živila ( 6 ). (28) Za ohranitev posebnih kakovostnih lastnosti vin z označbo porekla ali geografsko označbo bi bilo treba omogočiti državam članicam, da uporabljajo strožja pravila o tem. (29) Da bi bili izpolnjeni pogoji za zaščito v Skupnosti, bi bilo treba označbe porekla in geografske označbe priznati in registrirati na ravni Skupnosti. Za zagotovitev, da zadevna imena izpolnjujejo pogoje iz te uredbe, bi morali vloge pregledati nacionalni organi zadevne države članice ob upoštevanju minimalnih skupnih določb, vključno z nacionalnim postopkom ugovora. Komisija bi nato morala pregledati te odločitve, s čimer bi zagotovila, da vloge izpolnjujejo pogoje iz te uredbe in da je pristop enoten v vseh državah članicah. (30) Možnost za zaščito bi morale imeti tudi označbe porekla in geografske označbe iz tretjih držav, če so zaščitene v državi porekla. (31) Postopek registracije bi moral vsaki fizični ali pravni osebi z zakonitim interesom omogočiti, da v državi članici ali tretji državi z vlaganjem ugovorov uveljavlja svoje pravice. (32) Registrirane označbe porekla in geografske označbe bi bilo treba zaščititi pred uporabami, ki neupravičeno izkoriščajo ugled ustreznih proizvodov. Zaradi pospeševanja poštene konkurence in preprečevanja zavajanja potrošnikov bi bilo treba to zaščito razširiti tudi na proizvode in storitve, ki jih ta uredba ne zajema, vključno s proizvodi, ki niso navedeni v Prilogi I k Pogodbi. (33) Določiti bi bilo treba postopke, ki bi omogočali spremembo specifikacij proizvoda po zaščiti in preklic označbe porekla ali geografske označbe, zlasti kadar proizvod ni več v skladu z ustrezno specifikacijo. (34) Nad označbami porekla in geografskimi označbami, zaščitenimi na ozemlju Skupnosti, bi bilo treba izvajati nadzor, po možnosti na podlagi Uredbe (ES) št. 882/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o izvajanju uradnega nadzora, da se zagotovi preverjanje skladnosti z zakonodajo o krmi in živilih ter s pravili o zdravstvenem varstvu živali in zaščiti živali ( 7 ), vključno s sistemom pregledov za zagotavljanje skladnosti s specifikacijami zadevnih vin. (35) Državam članicam bi bilo treba dovoliti, da zaračunajo takso za nastale stroške, vključno s stroški, ki nastanejo ob pregledu vlog za zaščito, izjavah o ugovoru, vlogah za spremembe, zahtevah za preklic po tej uredbi. (36) Obstoječe označbe porekla in geografske označbe v Skupnosti bi bilo treba zaradi pravne varnosti izvzeti iz uporabe novega postopka preverjanja. Zadevne države članice pa bi morale Komisiji priskrbeti osnovne informacije in akte, na podlagi katerih so bile priznane na nacionalni ravni; v nasprotnem primeru bi izgubile zaščito kot označbe porekla ali geografske označbe. Področje uporabe preklica obstoječih označb porekla in geografskih označb bi bilo treba omejiti zaradi pravne varnosti. (37) V določenih državah članicah je politika kakovosti urejena na nacionalni ravni v skladu z notranjimi predpisi in praksami. Ti predpisi in prakse se lahko uporabljajo še naprej. (38) Nekateri izrazi se v Skupnosti tradicionalno uporabljajo, iz njih pa potrošniki dobijo informacije o posebnostih in kakovosti vin, ki dopolnjujejo informacije, ki izhajajo iz označb porekla in geografskih označb. Da bi zagotovili delovanje notranjega trga in pošteno konkurenco ter se izognili zavajanju potrošnikov, bi morali biti ti tradicionalni izrazi upravičeni do zaščite v Skupnosti. (39) Opis, označevanje in predstavitev proizvodov, ki so zajeti v tej uredbi, lahko pomembno vplivajo na njihovo trženje. Razlike med zakonodajami držav članic o označevanju vinskih proizvodov lahko ovirajo nemoteno delovanje notranjega trga. (40) Zato bi bilo treba določiti pravila, ki bodo upoštevala zakonite interese potrošnikov in pridelovalcev. Zaradi tega so pravila Skupnosti glede označevanja ustrezna. (41) Ta pravila bi morala določiti obvezno uporabo nekaterih izrazov, s katerimi se lahko proizvod prepozna po prodajnih kategorijah in iz katerih lahko potrošniki dobijo nekatere pomembne informacije. Tudi uporabo nekaterih neobveznih informacij bi bilo treba obravnavati na ravni Skupnosti. (42) Če ni drugače določeno, bi morala pravila označevanja v vinskem sektorju dopolnjevati pravila iz Direktive 2000/13/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. marca 2000 o približevanju zakonodaje držav članic o označevanju, predstavljanju in oglaševanju živil ( 8 ), ki se uporabljajo horizontalno. Izkušnje so pokazale, da razlikovanje pri pravilih označevanja po kategorijah vinskih proizvodov pogosto ni koristno. Pravila bi zato morala načeloma veljati za vse različne kategorije vina, tudi uvožene proizvode. Zlasti bi morala dopustiti navedbo sorte vinske trte in letnika na vinih brez označbe porekla ali geografske označbe ob upoštevanju zahtev in izjem glede verodostojnosti označevanja in ustreznega spremljanja ter nevarnosti zavajanja potrošnikov. (43) Obstoj in ustanovitev organizacij proizvajalcev lahko še naprej prispeva k uresničitvi potreb v vinskem sektorju, ugotovljenih na ravni Skupnosti. Njihova koristnost bi morala biti povezana z obsegom in učinkovitostjo storitev, ki jih ponujajo svojim članom. Isto velja za medpanožne organizacije. Zato bi morale države članice priznati organizacije, ki izpolnjujejo določene zahteve, opredeljene na ravni Skupnosti. (44) Da bi izboljšale delovanje trga za vina, bi morale imeti države članice možnost, da uresničujejo odločitve, ki jih sprejmejo medpanožne organizacije. Področje uporabe takšnih odločitev pa bi moralo izključevati ravnanja, ki bi lahko izkrivljala konkurenco. (45) Vzpostavitev enotnega trga Skupnosti zahteva uvedbo enotnega trgovinskega sistema na zunanjih mejah Skupnosti. Ta bi moral vključevati uvozne dajatve in načeloma stabilizirati trg Skupnosti. Trgovinski sistem bi moral temeljiti na mednarodnih obveznostih Skupnosti, zlasti tistih, ki izhajajo iz sporazumov Svetovne trgovinske organizacije (STO). (46) Spremljanje trgovinskih tokov je predvsem stvar upravljanja, ki ga je treba izvajati prilagodljivo. Skladno s tem bi morala Komisija sprejeti odločitev o uvedbi zahtev za dovoljenje, ob upoštevanju potrebe po uvoznih in izvoznih dovoljenjih za upravljanje ustreznih trgov ter zlasti za spremljanje uvoza zadevnih proizvodov. Vendar bi ta uredba morala določati splošne pogoje za takšna dovoljenja. (47) Kadar se predvidijo uvozna in izvozna dovoljenja, bi bilo treba zahtevati polog varščine, da se zagotovi dejansko izvajanje poslov, za katera so takšna dovoljenja odobrena. (48) Sistem uvoznih dajatev omogoča, da se odpravijo vsi drugi zaščitni ukrepi na zunanjih mejah Skupnosti. Mehanizem notranjega trga in carin bi se lahko v izrednih primerih izkazal za neustreznega. Da trga Skupnosti ne bi nezaščitenega izpostavljali motnjam, do katerih bi lahko posledično prišlo, bi morala imeti Skupnost v takšnih primerih možnost, da takoj sprejme vse potrebne ukrepe. Takšni ukrepi bi morali biti v skladu z mednarodnimi obveznostmi Skupnosti. (49) Za preprečitev neželenih učinkov na trgu Skupnosti, ki bi jih lahko povzročil zlasti uvoz proizvodov iz grozdnega soka ali grozdnega mošta, bi bilo treba za tovrsten uvoz zaračunati plačilo dodatnih dajatev, če so izpolnjeni ustrezni pogoji. (50) Da bi zagotovili pravilno delovanje trga za vino in zlasti preprečili motnje na trgu, bi bilo treba predvideti možnost, da se prepovejo postopki aktivnega ali pasivnega oplemenitenja. Da je te vrste instrument za upravljanje trga uspešen, se ga običajno uporabi brez večjega odlašanja. Zato bi morala Komisija dobiti ustrezna pooblastila. (51) Za proizvode, ki se uvažajo iz tretjih držav, bi morala veljati pravila Skupnosti o kategorijah proizvodov, označevanju ter označbah porekla in geografskih označbah. Proizvodom bi bilo treba dodati analizni izvid. (52) Pod nekaterimi pogoji bi bilo treba Komisijo pooblastiti, da odpira in upravlja tarifne kvote, ki izhajajo iz mednarodnih sporazumov, sprejetih v skladu s Pogodbo, ali iz pravnih aktov Sveta. (53) Stanje v zvezi s presežno pridelavo vina v Skupnosti se je poslabšalo zaradi kršitev prehodne prepovedi novih zasaditev. V Skupnosti je veliko nezakonitih zasaditev, ki so vir nepoštene konkurence in zaostrujejo težave sektorja. (54) Glede obveznosti pridelovalca, bi bilo treba razločevati med nezakonitimi površinami, zasajenimi pred 31. avgustom 1998, in tistimi, zasajenimi po njem. Površine, ki so bile nezakonito zasajene pred 1. septembrom 1998, bi morale dobiti zadnjo priložnost za ureditev položaja v skladu s pogoji iz člena 2(3) Uredbe (ES) št. 1493/1999. Zato bi morala biti ustrezna določba v tej uredbi veljavna za nazaj. (55) Za nezakonite površine, zasajene pred 1. septembrom 1998, doslej ni veljala obveznost izkrčitve. Zadevni pridelovalci bi morali urediti položaj teh vinogradov in plačati takso. Če položaj zadevnih površin ne bo urejen do 31. decembra 2009, bi jih morali pridelovalci izkrčiti na lastne stroške. Za neizpolnjevanje takšne obvezne izkrčitve bi bilo treba plačati kazen. (56) Površine, katerih zasaditev po 31. avgustu 1998 je v nasprotju z zadevno prepovedjo, bi bilo treba izkrčiti, saj takšno sankcijo določa Uredba (ES) št. 1493/1999. Za neizpolnjevanje takšne obvezne izkrčitve bi bilo treba plačati kazen. (57) Dokler se ne začnejo izvajati ukrepi za ureditev položaja in ukrepi izkrčitve, se vino s površin, ki so bile zasajene v nasprotju s prepovedjo in katerih položaj ni bil urejen v skladu z Uredbo (ES) št. 1493/1999, ne bi smelo dati na trg razen za destilacijo na stroške zadevnega pridelovalca. S tem, da pridelovalci predložijo pogodbe o destilaciji, bi se zagotovilo boljše nadzorovanje tega pravila kakor do zdaj. (58) Medtem ko je prehodna prepoved novih zasaditev do neke mere vplivala na ravnotežje med ponudbo in povpraševanjem na trgu za vino, je hkrati ustvarila oviro za konkurenčne pridelovalce, ki se želijo prilagoditi povečanemu povpraševanju. (59) Ker tržno ravnotežje še ni bilo doseženo in ker spremljevalni ukrepi, kot je program izkrčitve, potrebujejo nekaj časa, da se pokaže njihov učinek, je primerno, da prepoved novih zasaditev velja še do 31. decembra 2015, ko naj bi bila dokončno odpravljena, da bi se konkurenčni pridelovalci lahko prosto odzivali na razmere na trgu. Vendar pa bi morale imeti države članice možnost, da bi prepoved za svoja ozemlja podaljšale do 31. decembra 2018, če menijo, da je to potrebno. (60) Sedanja dovoljenja za novo zasaditev na površinah, namenjenih za matične nasade za cepiče, komasacije, obvezni odkup in vinogradniške poskuse, niso povzročila nobenih večjih motenj na trgu za vino, zato bi se ohranila ob potrebnem nadzoru. (61) Pravice do ponovne zasaditve bi bilo treba še naprej dodeljevati, kadar pridelovalci izkrčijo površine, enakovredne površinam, zasajenim z vinsko trto, ker je neto učinek take zasaditve na pridelavo tako rekoč ničen. (62) Poleg tega bi morale države članice imeti možnost, da pod strogim nadzorom dovolijo prenos pravice do ponovne zasaditve na drugo gospodarstvo pod pogojem, da je ta prenos v skladu s politiko kakovosti, da zadeva površine, namenjene za matične nasade za cepiče, ali je povezan s prenosom dela gospodarstva. Ti prenosi bi morali ostati znotraj iste države članice. (63) Za izboljšanje gospodarjenja z vinogradniškimi površinami in pospešitev učinkovite uporabe pravic do zasaditve ter s tem nadaljnjo omilitev učinka prehodne omejitve zasaditve bi bilo treba ohraniti sistem nacionalnih ali regionalnih rezerv. (64) Državam članicam bi bilo treba ob potrebnem nadzoru dati širšo možnost presoje pri upravljanju rezerv, tako da se lahko uporaba pravic do zasaditve iz teh rezerv bolje prilagodi lokalnim potrebam. Pri tem bi bilo treba predvideti možnost nakupa pravic do zasaditve, oblikovanja rezerv in prodaje pravic do zasaditve iz rezerv. V ta namen bi morale države članice ohraniti pravico, da ne uporabljajo sistema rezerv, če lahko dokažejo, da že imajo na voljo učinkovit sistem za upravljanje pravic do zasaditve. (65) Posebne ugodnosti za mlade pridelovalce vina lahko slednjim omogočijo ne samo začetek pridelave, temveč tudi strukturno prilagajanje njihovih gospodarstev po začetni vzpostavitvi, zato bi morali biti takšni pridelovalci upravičeni do dodelitve brezplačne pravice do zasaditve iz rezerv. (66) Da bi se lahko viri izrabili kar najbolj optimalno in da se ponudba bolje prilagodi povpraševanju, bi morali imetniki pravic do zasaditve v razumnem roku izkoristiti te pravice. V nasprotnem primeru bi se te pravice razporedile ali ponovno razporedile v rezerve. Iz istega razloga bi bilo treba pravice iz rezerv dodeliti v razumnem roku. (67) Države članice, v katerih se do 31. decembra 2007 ni uporabljala ureditev pravic do zasaditve, bi bilo zato treba izvzeti iz prehodne omejitve novih zasaditev. (68) Kot dodaten spremljevalni ukrep za oblikovanje vinskega sektorja, prilagojenega tržnim razmeram, bi bilo treba uvesti program izkrčitve. Kadar pridelovalci menijo, da razmere na določenih površinah ne omogočajo donosne pridelave, bi morali imeti možnost, da zmanjšajo stroške in te površine za stalno izključijo iz pridelave vina ter začnejo nadomestne dejavnosti na zadevnih površinah ali se v celoti umaknejo iz kmetijske pridelave. (69) Izkušnje so pokazale, da postanejo ta ukrep in spremljajoči učinki na ponudbo neučinkoviti, če se državam članicam prepusti, da dovolijo izkrčitev ob plačilu premij za tveganje. Zato bi bilo treba pridelovalcem v nasprotju z obstoječo ureditvijo na splošno dovoliti vključitev v program izkrčitve in jim omogočiti izključno pravico, da se za to odločijo. V zameno bi jim bilo treba dodeliti premijo na hektar izkrčenih vinogradov. Vendar pa države članice, ki pridelajo manj kot 50 000 hektolitrov na leto, ne bi smele imeti dostopa do programa izkrčitve, saj ne vplivajo bistveno na proizvodnjo v Skupnosti. (70) Države članice bi morale imeti možnost, da na podlagi objektivnih meril določijo višino premije za izkrčitev v okviru lestvic, ki jih določi Komisija. (71) Da bi se zagotovilo odgovorno ravnanje z izkrčenimi površinami, bi morala biti upravičenost do premije odvisna od tega, ali ravnajo zadevni pridelovalci v skladu z veljavnimi okoljskimi pravili. Kadar se ugotovi neskladnost, bi bilo treba sorazmerno zmanjšati premijo za izkrčitev. (72) Da bi se države članice izognile okoljskim problemom, bi morale imeti možnost, da pod posebnimi pogoji izključijo izkrčitve vinogradov v gorah, na strmih pobočjih in nekaterih majhnih otokih ter iz okoljskih razlogov. V skladu s politiko najbolj oddaljenih regij Skupnosti se program izkrčitve ne uporablja za Azore, Madeiro in Kanarske otoke. Države članice bi morale imeti možnost, da ustavijo izkrčitev, ko skupna izkrčena površina doseže 8 % površin, zasajenih z vinsko trto (10 % na regionalni ravni). (73) Če bi v državi članici izkrčena površina presegla 15 % celotne površine, zasajene z vinsko trto, bi morala obstajati možnost, da se v tej državi članici izkrčitev omeji na 15 %, s čimer bi se izognili nesorazmernemu kopičenju sredstev iz izkrčitve na račun drugih držav članic. Poleg tega bi morala obstajati možnost, da se izkrčitev v določenem letu prepreči, če izkrčena površina v tem letu doseže 6 % vseh površin, zasajenih z vinsko trto. (74) Kmetijsko zemljišče, ki se je prej uporabljalo kot vinograd, naj bi bilo po izkrčitvi upravičeno do sheme enotnih plačil, zanj pa bi se odobrilo povprečno regionalno nevezano neposredno plačilo, ki iz proračunskih razlogov ne sme presegati določenega zneska. (75) Z neomejeno dodelitvijo državne pomoči bi bilo ogroženo pravilno delovanje enotnega trga. Določbe Pogodbe o državnih pomočeh bi bilo zato treba načeloma uporabljati za proizvode, ki jih zajema skupna ureditev trga za vino. Vendar določbe o premijah za izkrčitev in nekateri ukrepi na podlagi podpornih programov sami po sebi ne bi smeli izključiti dodelitve državne pomoči za iste namene. (76) Zaradi boljšega gospodarjenja z vinogradniškimi površinami je zaželeno, da države članice pošljejo Komisiji preglednico obsega vinogradniških površin. Podatki iz preglednice bi morali temeljiti na registru vinogradov, ki bi ga bilo treba voditi in redno posodabljati. Podrobnosti glede registra bi bilo treba opredeliti v izvedbeni uredbi Komisije. Zaradi tega bi bilo treba razveljaviti Uredbo Sveta (EGS) št. 2392/86 z dne 24. julija 1986 o vzpostavitvi registra vinogradov Skupnosti ( 9 ). Da se države članice spodbudi, da pošljejo preglednico, bi bilo treba omejiti možnost podpore za prestrukturiranje in preusmeritev na tiste države članice, ki so jo poslale. (77) Da bi bile na voljo informacije, potrebne za sprejemanje ustreznih politik in upravne izbire, bi morali pridelovalci vinskega grozdja, mošta in vina oddati prijavo pridelka. Države članice bi morale imeti možnost zahtevati, da trgovci z vinskim grozdjem vsako leto prijavijo prodane količine zadnje trgatve. Pridelovalci mošta in vina ter trgovci, razen trgovcev na drobno, bi morali vsako leto prijaviti svoje zaloge mošta in vina. (78) Da se zagotovi zadovoljiva raven sledljivosti zadevnih proizvodov, zlasti zaradi varstva potrošnikov, bi bilo treba določiti, da so vsi proizvodi, ki so zajeti v tej uredbi, opremljeni s spremnim dokumentom, kadar so v obtoku znotraj Skupnosti. (79) Da bi države članice upravičene krizne primere obravnavale tudi po koncu prehodnega podpornega ukrepa krizne destilacije, predvidenega v podpornih programih leta 2012, bi morale države članice biti sposobne zagotoviti pomoč za krizno destilacijo v splošnem proračunskem okviru v višini 15 % zadevne vrednosti ustreznega letnega proračuna države članice za njen nacionalni podporni program. O vsakršni takšni pomoči, bi se moralo Komisijo uradno obvestiti in jo potrditi v skladu s to uredbo, pred njeno odobritvijo. (80) Ukrepe, potrebne za izvajanje te uredbe bi bilo treba sprejeti v skladu s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil ( 10 ). (81) Skupnost bi morala financirati izdatke držav članic v okviru obveznosti, ki izhajajo iz uporabe te uredbe, v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1290/2005 z dne 21. junija 2005 o financiranju skupne kmetijske politike ( 11 ). (82) Države članice in Komisija bi si morale medsebojno pošiljati informacije, potrebne za uporabo te uredbe. (83) Da se zagotovi skladnost z obveznostmi iz te uredbe, je potreben nadzor in nalaganje kazni ob neizpolnjevanju teh obveznosti. Zato bi bilo treba Komisijo pooblastiti za določitev ustreznih pravil, vključno s pravili za izterjavo neupravičenih plačil in obveznosti poročanja držav članic. (84) Organi držav članic bi morali biti odgovorni za zagotovitev skladnosti s to uredbo, obenem pa bi bilo treba ustrezno poskrbeti za to, da Komisija lahko spremlja in zagotavlja takšno skladnost. (85) Da bi se določila vključitev vinskega sektorja v shemo enotnih plačil, bi morale biti vse dejavno obdelane vinogradniške površine upravičene do sheme enotnih plačil iz Uredbe Sveta (ES) št. 1782/2003 z dne 29. septembra 2003 o skupnih pravilih za sheme neposrednih podpor v okviru skupne kmetijske politike in o uvedbi nekaterih shem podpor za kmete ( 12 ). (86) Vinogradniki v Bolgariji, na Cipru, Češkem, v Estoniji, v Latviji, Litvi, na Madžarskem, Malti, Poljskem, v Romuniji, Sloveniji in na Slovaškem bi morali uživati ugodnosti vključitve vinskega sektorja v shemo enotnih plačil pod enakimi pogoji, kot so dne 30. aprila 2004 veljali za vinogradnike iz Skupnosti. Zato za vinski sektor v shemi enotnih plačil ne bi smela veljati uporaba razporeda povečanj iz člena 143a Uredbe (ES) št. 1782/2003. (87) Uredbo (ES) št. 1782/2003 in Uredbo Sveta (ES) št. 3/2008 z dne 17. decembra 2007 o ukrepih za informiranje o kmetijskih proizvodih in njihovo promocijo na notranjem trgu in v tretjih državah ( 13 ) bi bilo treba ustrezno spremeniti. (88) Prehod iz ureditve iz Uredbe (ES) št. 1493/1999 in drugih uredb v vinskem sektorju v ureditev iz te uredbe bi lahko povzročil težave, ki jih ta uredba ne obravnava. Da bi se odzvali na to možnost, bi bilo treba določiti, da Komisija sprejme potrebne prehodne ukrepe. Komisijo bi bilo treba pooblastiti tudi za reševanje posebnih praktičnih vprašanj – ob upoštevanju naslednjega: SPREJEL NASLEDNJO UREDBO:







NASLOV I

UVODNE DOLOČBE

Člen 1

Vsebina in področje uporabe

1. Ta uredba določa posebna pravila, ki veljajo za pridelavo in trženje proizvodov iz dela XII Priloge I k Uredbi (ES) št. 1234/2007.

2. Glede proizvodov iz odstavka 1 ta uredba določa:

(a) podporne ukrepe;

(b) ureditvene ukrepe;

(c) pravila o trgovini s tretjimi državami;

(d) pravila, ki urejajo obseg vinogradniških površin.

Člen 2

Opredelitve pojmov

V tej uredbi se uporabljajo opredelitve pojmov iz Priloge I.







NASLOV II

PODPORNI UKREPI







POGLAVJE I

Podporni programi







Oddelek 1

Uvodne določbe

Člen 3

Področje uporabe

To poglavje določa pravila, ki urejajo dodeljevanje sredstev Skupnosti državam članicam in uporabo teh sredstev s strani držav članic z nacionalnimi podpornimi programi (v nadaljnjem besedilu „podporni programi“) za financiranje posebnih podpornih ukrepov za pomoč vinskemu sektorju.

Člen 4

Združljivost in skladnost

1. Podporni programi so združljivi z zakonodajo Skupnosti in skladni z dejavnostmi, politikami in prednostnimi nalogami Skupnosti.

2. Države članice so odgovorne za podporne programe in zagotovijo, da so notranje skladni ter pripravljeni in izvedeni objektivno ob upoštevanju gospodarskega položaja zadevnih pridelovalcev in potrebe po izogibanju neupravičeno neenakemu obravnavanju pridelovalcev.

Države članice so odgovorne za to, da poskrbijo za potreben nadzor in kazni ter njihovo izvajanje v primeru neskladnosti s podpornimi programi.

3. Podpora se ne dodeli:

(a) za raziskovalne projekte in ukrepe v podporo raziskovalnim projektom;

(b) za ukrepe iz programov držav članic za razvoj podeželja v skladu z Uredbo (ES) št. 1698/2005.







Oddelek 2

Predložitev in vsebina podpornih programov

Člen 5

Predložitev podpornih programov

1. Vsaka država članica pridelovalka iz Priloge II prvič predloži Komisiji do 30. junija 2008 osnutek petletnega podpornega programa, ki vsebuje ukrepe v skladu s tem poglavjem.

Podporni ukrepi v podpornih programih se pripravijo za geografsko raven, za katero zadevna država članica meni, da je najustreznejša. Preden se podporni program predloži Komisiji, o njem potekajo posvetovanja s pristojnimi organi in organizacijami na ustrezni teritorialni ravni.

Vsaka država članica predloži en sam osnutek podpornega programa, ki lahko upošteva regionalne posebnosti.

2. Podporni programi se začnejo uporabljati tri mesece po njihovi predložitvi Komisiji.

Če predložen podporni program ni v skladu s pogoji iz tega poglavja, Komisija o tem obvesti državo članico. V tem primeru mora država članica predložiti Komisiji revidiran podporni program. Revidirani podporni program se začne uporabljati dva meseca po obvestilu o njem, razen če se neskladje nadaljuje, v tem primeru pa se uporablja ta pododstavek.

3. Odstavek 2 se smiselno uporablja za spremembe v zvezi s podpornimi programi, ki jih predložijo države članice.

4. Člen 6 se ne uporablja, če je edini ukrep države članice v podpornem programu prenos v shemo enotnih plačil iz člena 9. Člen 21 se v takšnem primeru uporablja le za odstavek 1 člena 21 ter za leto, v katerem se prenos izvede.

Člen 6

Vsebina podpornih programov

Podporni programi so sestavljeni iz naslednjih elementov:

(a) podrobnega opisa predlaganih ukrepov in njihovih količinsko opredeljenih ciljev;

(b) izida opravljenih posvetovanj;

(c) ocene, ki prikazuje pričakovani tehnični, gospodarski, okoljski in družbeni učinek;

(d) časovnega razporeda za izvajanje ukrepov;

(e) splošne finančne preglednice, ki prikazujejo namenjena sredstva in predvideno okvirno razdelitev sredstev med ukrepe v skladu z zgornjimi mejami, določenimi v Prilogi II;

(f) meril in količinskih kazalnikov, ki se uporabljajo za spremljanje in ocenjevanje, in ukrepov, potrebnih za zagotovitev, da se podporni programi izvajajo ustrezno in učinkovito;

(g) imenovanja pristojnih organov in teles, odgovornih za izvajanje podpornega programa.

Člen 7

Upravičeni ukrepi

1. Podporni programi vsebujejo enega ali več naslednjih ukrepov:

(a) podporo iz sheme enotnih plačil v skladu s členom 9;

(b) promocijo v skladu s členom 10;

(c) prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov v skladu s členom 11;

(d) zeleno trgatev v skladu s členom 12;

(e) vzajemne sklade v skladu s členom 13;

(f) zavarovanje letine v skladu s členom 14;

(g) naložbe v skladu s členom 15;

(h) destilacijo stranskih proizvodov v skladu s členom 16;

(i) destilacijo pitnega alkohola v skladu s členom 17;

(j) krizno destilacijo v skladu s členom 18;

(k) uporabo zgoščenega grozdnega mošta v skladu s členom 19.

2. Podporni programi ne vsebujejo drugih ukrepov kot tistih, naštetih v členih 9 do 19.

Člen 8

Splošna pravila za podporne programe

1. Dodelitev razpoložljivih sredstev Skupnosti in proračunske omejitve so določene v Prilogi II.

2. Podpora Skupnosti se nanaša le na upravičene izdatke, ki nastanejo po predložitvi ustreznih podpornih programov, kakor je določeno v členu 5(1).

3. Države članice ne prispevajo k stroškom za ukrepe, ki jih financira Skupnost na podlagi podpornih programov.

4. Z odstopanjem od odstavka 3 lahko države članice dodelijo nacionalno pomoč v skladu z ustreznimi pravili Skupnosti o državni pomoči za ukrepe iz členov 10, 14 in 15.

Najvišja stopnja pomoči, kot je določena v ustreznih pravilih Skupnosti o državni pomoči, se uporablja za celotno javno financiranje, vključno s sredstvi Skupnosti in nacionalnimi sredstvi.







Oddelek 3

Posebni podporni ukrepi

Člen 9

Shema enotnih plačil in podpora za vinogradnike

1. Države članice lahko podprejo vinogradnike, tako da jim dodelijo pravice do plačila iz poglavja 3 naslova III Uredbe (ES) št. 1782/2003 v skladu s točko O Priloge VII k navedeni uredbi.

2. Države članice, ki nameravajo izkoristiti možnost iz odstavka 1, to podporo predvidijo v svojih podpornih programih, tudi v zvezi z naknadnimi prenosi sredstev v shemo enotnih plačil, tako da te programe spremenijo v skladu s členom 5(3).

3. Ko začne podpora iz odstavka 1 veljati:

(a) ostane v shemi enotnih plačil in v poznejših letih uresničevanja podpornih programov ni več razpoložljiva za ukrepe iz členov 10 do 19 oziroma se v skladu s členom 5(3) ne more dati na razpolago;

(b) se sredstva, razpoložljiva za ukrepe iz členov 10 do 19 v podpornih programih, sorazmerno zmanjšajo.

Člen 10

Promocija na trgih tretjih držav

1. Podpora v skladu s tem členom zajema informacijske in promocijske ukrepe v zvezi z vini Skupnosti v tretjih državah, s čimer se izboljšuje njihova konkurenčnost v teh državah.

2. Ukrepi iz odstavka 1 se nanašajo na vina z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo ali vina z navedbo sorte vinske trte.

3. Ukrepe iz odstavka 1 lahko sestavljajo le:

(a) odnosi z javnostmi, promocijski ali reklamni ukrepi, zlasti s poudarkom na prednostih proizvodov Skupnosti, predvsem glede kakovosti, varnosti hrane ali prijaznosti okolju;

(b) udeležba na prireditvah, sejmih ali razstavah mednarodnega pomena;

(c) kampanje informiranja, zlasti o sistemih Skupnosti, ki zajemajo zaščitene označbe porekla, geografske označbe in ekološko pridelavo;

(d) študije novih trgov, potrebne za razširitev možnosti prodaje;

(e) študije za ocenjevanje rezultatov ukrepov promocije in informiranja.

4. Prispevek Skupnosti za promocijske dejavnosti ne presega 50 % upravičenih izdatkov.

Člen 11

Prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov

1. Namen ukrepov v zvezi s prestrukturiranjem in preusmeritvijo vinogradov je povečati konkurenčnost pridelovalcev vina.

2. Prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov se podpreta v skladu s tem členom le, če države članice predložijo preglednico obsega vinogradniških površin v skladu s členom 109.

3. Podpora za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov lahko zajema le eno ali več naslednjih dejavnosti:

(a) zamenjavo sort, vključno s precepljanjem;

(b) spremembo lokacije vinogradov;

(c) izboljšave tehnologije upravljanja in obdelovanja vinogradov.

Običajna obnova vinogradov, ki se jim je iztekla naravna življenjska doba, ne dobi podpore.

4. Podpora za prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov se sme dodeliti le v naslednjih oblikah:

(a) nadomestila pridelovalcem za izgubo dohodka zaradi izvajanja ukrepa;

(b) prispevek k stroškom prestrukturiranja in preusmeritve.

5. Nadomestilo pridelovalcem za izgubo dohodka iz odstavka 4(a) lahko krije do 100 % ustrezne izgube in ima lahko eno izmed naslednjih oblik:

(a) ne glede na določbe poglavja II naslova V dovoljenje za sočasni obstoj novih in starih vinskih trt za določeno obdobje, ki ni daljše od treh let, do konca prehodne ureditve za pravice do zasaditve;

(b) finančno nadomestilo.

6. Prispevek Skupnosti k dejanskim stroškom prestrukturiranja in preusmeritve vinogradov ne presega 50 % teh stroškov. Vendar znaša v regijah, opredeljenih kot konvergenčne regije v skladu z Uredbo (ES) št. 1083/2006 ( 14 ), prispevek Skupnosti k stroškom prestrukturiranja in preusmeritve največ 75 %.

Člen 12

Zelena trgatev

1. Za namene tega člena zelena trgatev pomeni popolno uničenje ali odstranitev grozdov v nezrelem stanju in s tem zmanjšanje pridelka na zadevni površini na nič.

2. Podpora za zeleno trgatev prispeva k ponovnemu uravnoteženju ponudbe in povpraševanja na trgu za vino v Skupnosti, da bi se preprečile tržne krize.

3. Podpora za zeleno trgatev se lahko dodeli kot nadomestilo v obliki pavšalnega plačila na hektar, ki ga določi zadevna država članica.

Plačilo ne presega 50 % vsote neposrednih stroškov zaradi uničenja ali odstranitve grozdov in izgube dohodka v zvezi z uničenjem ali odstranitvijo grozdov.

4. Zadevne države članice vzpostavijo sistem po objektivnih merilih, da zagotovijo, da z ukrepom zelene trgatve posamezni pridelovalci vina ne prejmejo nadomestila, ki bi preseglo zgornje meje iz drugega pododstavka odstavka 3.

Člen 13

Vzajemni skladi

1. Podpora za ustanovitev vzajemnih skladov pomaga tistim pridelovalcem, ki se želijo zavarovati pred tržnimi nihanji.

2. Podpora za ustanovitev vzajemnih skladov se lahko dodeli v obliki začasne in degresivne pomoči za kritje upravnih stroškov skladov.

Člen 14

Zavarovanje letine

1. Podpora za zavarovanje letine prispeva k varovanju prihodkov pridelovalcev, kadar jih ogrožajo naravne nesreče, neugodni vremenski dogodki, bolezni ali napadi škodljivih organizmov.

2. Podpora za zavarovanje letine se lahko dodeli v obliki finančnega prispevka Skupnosti, ki ne sme presegati:

(a) 80 % stroškov zavarovalnih premij, ki jih vplačujejo pridelovalci za zavarovanje pred izgubami, nastalimi zaradi neugodnih vremenskih dogodkov, ki jih lahko izenačimo z naravnimi nesrečami;

(b) 50 % stroškov zavarovalnih premij, ki jih vplačajo pridelovalci za zavarovanje pred: (i) izgubami iz točke (a) in drugimi izgubami zaradi neugodnih vremenskih dogodkov; (ii) izgubami, ki jih povzročijo živali, rastlinske bolezni ali napadi škodljivih organizmov.

3. Podpora za zavarovanje letine se lahko dodeli le, če ustrezne zavarovalnine ne znašajo več kot 100 % nadomestila za izgubo dohodka pridelovalca ob upoštevanju vseh nadomestil, ki jih je pridelovalec pridobil iz drugih shem podpor v zvezi z zavarovanim tveganjem.

4. Podpora za zavarovanje letine ne sme povzročiti izkrivljanja konkurence na zavarovalnih trgih.

Člen 15

Naložbe

1. Podpora se lahko odobri za materialne ali nematerialne naložbe v predelovalne obrate, vinarsko infrastrukturo in trženje vina, ki izboljšujejo splošno uspešnost podjetja in se nanašajo na enega ali več naslednjih dejavnikov:

(a) proizvodnjo ali trženje proizvodov iz Priloge IV;

(b) razvoj novih proizvodov, postopkov in tehnologij v zvezi s proizvodi iz Priloge IV.

2. Podpora najvišje stopnje iz odstavka 1 je omejena na mikro, majhna in srednja podjetja v smislu Priporočila Komisije 2003/361/ES z dne 6. maja 2003 o opredlitvi mikro, malih in srednje velikih podjetij ( 15 ). Omejitev glede velikosti se ne uporablja za najvišjo stopnjo za območja Azorov, Madeire, Kanarskih otokov in manjših Egejskih otokov v smislu Uredbe Sveta (ES) št. 1405/2006 z dne 18. septembra 2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v korist manjših egejskih otokov ( 16 ) in francoskih čezmorskih departmajev. V primeru podjetij, ki niso zajeta s členom 2(1) naslova I Priloge k Priporočilu 2003/361/ES in imajo manj kot 750 zaposlenih ali imajo prihodek, manjši od 200 milijonov EUR, je intenzivnost pomoči razpolovljena.

Podpora se ne dodeli podjetjem v težavah v smislu smernic Skupnosti o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje gospodarskih družb v težavah.

3. Elementi iz člena 71(3)(a) do (c) Uredbe (ES) št. 1698/2005 ne veljajo kot upravičeni izdatki.

4. V zvezi z upravičenimi naložbenimi stroški se za prispevek Skupnosti uporabljajo naslednje najvišje stopnje pomoči:

(a) 50 % v regijah, opredeljenih kot konvergenčne regije v skladu z Uredbo (ES) št. 1083/2006;

(b) 40 % v regijah, ki niso konvergenčne regije;

(c) 75 % v najbolj oddaljenih regijah v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 247/2006 z dne 30. januarja 2006 o posebnih ukrepih za kmetijstvo v najbolj oddaljenih regijah Unije ( 17 );

(d) 65 % za manjše Egejske otoke v smislu Uredbe (ES) št. 1405/2006.

5. Za pomoč iz odstavka 1 se smiselno uporablja člen 72 Uredbe (ES) št. 1698/2005.

Člen 16

Destilacija stranskih proizvodov

1. Podpora se lahko odobri za prostovoljno ali obvezno destilacijo stranskih proizvodov pridelave vina, ki je bila opravljena v skladu s pogoji iz točke D Priloge VI.

Višina pomoči se določi na vol. % in na hektoliter proizvedenega alkohola. Za volumenski delež alkohola v stranskih proizvodih, namenjenih za destilacijo, ki presega 10 % v razmerju do volumenskega deleža alkohola v proizvedenem vinu, se pomoč ne izplača.

2. Najvišje stopnje pomoči temeljijo na stroških zbiranja in predelave ter se določijo v skladu s postopkom iz člena 113(1).

3. Alkohol, ki nastane pri podprti destilaciji iz odstavka 1, se uporabi izključno v industrijske namene ali za pridobivanje energije, tako da se prepreči izkrivljanje konkurence.

Člen 17

Destilacija pitnega alkohola

1. Proizvajalcem se lahko za vino, destilirano v pitni alkohol, do 31. julija 2012 odobri podpora v obliki pomoči na hektar.

2. Pred odobritvijo podpore se predložijo ustrezne pogodbe o destilaciji vina in ustrezna dokazila za dostavo vina v destilarno.

Člen 18

Krizna destilacija

1. Do 31. julija 2012 se lahko odobri podpora za prostovoljno ali obvezno destilacijo presežka vina, o kateri odločajo države članice v utemeljenih kriznih primerih, da bi se zmanjšal ali odpravil presežek ter bi se istočasno zagotovila neprekinjena oskrba od ene trgatve do druge.

2. Najvišje stopnje pomoči se določijo v skladu s postopkom iz člena 113(1).

3. Alkohol, ki nastane pri podprti destilaciji iz odstavka 1, se uporabi izključno v industrijske namene ali za pridobivanje energije, tako da se prepreči izkrivljanje konkurence.

4. Delež proračunskih sredstev, namenjenih ukrepu krizne destilacije, ne presega naslednjih odstotnih deležev, kakor so bili izračunani na podlagi skupno razpoložljivih sredstev iz Priloge II za državo članico v ustreznem proračunskem letu:

— 20 % v letu 2009,

— 15 % v letu 2010,

— 10 % v letu 2011,

— 5 % v letu 2012.

5. Države članice lahko povečajo sredstva, razpoložljiva za ukrep krizne destilacije, in tako presežejo letne zgornje meje iz odstavka 4, tako da prispevajo nacionalna sredstva v skladu z naslednjimi najvišjimi stopnjami (izraženimi v odstotnem deležu vsakokratne letne zgornje meje iz odstavka 4):

— 5 % v vinskem letu 2010,

— 10 % v vinskem letu 2011,

— 15 % v vinskem letu 2012.

Države članice Komisijo po potrebi uradno obvestijo o dodanih nacionalnih sredstvih iz prvega pododstavka, Komisija pa prenos odobri, preden se ta sredstva dajo na razpolago.

Člen 19

Uporaba zgoščenega grozdnega mošta

1. Podpora vinogradnikom, ki v skladu s pogoji iz Priloge V uporabljajo zgoščeni grozdni mošt, vključno s prečiščenim zgoščenim grozdnim moštom, da bi povečali naravni volumenski delež alkohola proizvodov, se lahko odobri do 31. julija 2012.

2. Višina pomoči se določi na vol. % potencialnega deleža alkohola in na hektoliter mošta, uporabljenega za obogatitev.

3. Najvišja stopnja pomoči za ta ukrep v različnih vinorodnih conah se določi v skladu s postopkom iz člena 113(1).

Člen 20

Navzkrižna skladnost

Kadar se za kmeta ugotovi, da na svojem kmetijskem gospodarstvu kadar koli v obdobju treh let od izplačila sredstev iz podpornih programov za prestrukturiranje in preusmeritve ali kadar koli v obdobju enega leta od izplačila sredstev iz podpornih programov za zeleno trgatev ni izpolnjeval predpisanih zahtev ravnanja ter dobrih kmetijskih in okoljskih pogojev iz členov 3 do 7 Uredbe (ES) št. 1782/2003, se znesek plačila, kadar je neskladnost posledica dejanja ali opustitve, ki jo je mogoče neposredno pripisati kmetu, zmanjša ali prekliče, delno ali v celoti, odvisno od resnosti, obsega, trajnosti in ponavljanja ugotovljene neskladnosti, in se mu po potrebi odredi, da vrne plačilo pod pogoji iz navedenih določb.







Oddelek 4

Splošne določbe

Člen 21

Poročanje in ocenitev

1. Države članice najpozneje do 1. marca vsako leto, prvič pa najpozneje do 1. marca 2010, predložijo Komisiji poročilo o izvajanju ukrepov, ki so jih določile v svojih podpornih programih v predhodnem finančnem letu.

V teh poročilih se navedejo in opišejo ukrepi, za katere je bila odobrena pomoč Skupnosti po podpornih programih, predvsem pa se podrobno opiše izvajanje promocijskega ukrepa iz člena 10.

2. Države članice predložijo Komisiji do 1. marca 2011 in drugič do 1. marca 2014 oceno stroškov in koristi podpornih programov ter navedejo, kako bi se lahko povečala njihova učinkovitost.

Komisija do 31. decembra 2011 predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo o izvajanju promocijskih ukrepov iz člena 10.

Člen 22

Izvedbeni ukrepi

Ukrepi za izvajanje tega poglavja se sprejmejo po postopku iz člena 113(1).

Ti ukrepi lahko vključujejo zlasti:

(a) obliko predstavitve podpornih programov;

(b) pravila za spremembe podpornih programov, potem ko so se že začeli uporabljati;

(c) podrobna pravila za izvedbo ukrepov iz členov 10 do 19;

(d) pogoje, pod katerimi se pomoč s sredstvi Skupnosti sporoči in objavi;

(e) podrobnosti o poročanju.







POGLAVJE II

Finančni prenos

Člen 23

Finančni prenos na razvoj podeželja

1. Od proračunskega leta 2009 naprej bodo zneski, določeni v odstavku 2, ki temeljijo na preteklih izdatkih na podlagi Uredbe (ES) št. 1493/1999 za intervencijske ukrepe za urejanje kmetijskih trgov iz člena 3(1)(b) Uredbe (ES) št. 1290/2005, na voljo kot dodatna sredstva Skupnosti za ukrepe v vinorodnih regijah v okviru programa razvoja podeželja, ki se financira na podlagi Uredbe (ES) št. 1698/2005.

2. Naslednji zneski bodo na voljo v naslednjih koledarskih letih:

— 2009: 40,5 milijona EUR,

— 2010: 80,9 milijona EUR,

— od leta 2011 naprej: 121,4 milijona EUR.

3. Zneski iz odstavka 2 se razporedijo med države članice v skladu s Prilogo III.

Države članice, za katere v razpredelnici iz Priloge III zneski niso vneseni zaradi majhnosti sicer izhajajočih zneskov, določenih v skladu s finančnim ključem, uporabljenim za določitev zneskov za Prilogo III (manj kot 2,5 milijona EUR za prenos v letu 2009), se lahko odločijo, da bodo te zneske, trenutno vključene v Prilogo II, v celoti ali delno prenesle v Prilogo III za uporabo v svojih programih za razvoj podeželja. V takšnem primeru zadevna država članica Komisijo uradno obvesti o prenosu do 30. junija 2008, Komisija pa odstavek 2 ter prilogi II in III ustrezno spremeni.







NASLOV III

UREDITVENI UKREPI







POGLAVJE I

Splošna pravila

Člen 24

Razvrščanje sort vinske trte

1. Ob upoštevanju odstavka 2 države članice razvrstijo sorte vinske trte, ki se smejo zasaditi, ponovno zasaditi ali cepiti na njihovem ozemlju za pridelavo vina.

Države članice smejo razvrstiti le sorte vinske trte, ki izpolnjujejo naslednje pogoje:

(a) sorta spada v vrsto Vitis vinifera ali nastane s križanjem vrste Vitis vinifera z drugimi vrstami rodu Vitis;

(b) sorta ni ena od naslednjih: Noah, Othello, Isabelle, Jacquez, Clinton in Herbemont.

Kadar je sorta vinske trte izločena iz razvrstitve iz prvega pododstavka, jo je treba izkrčiti v 15 letih po izločitvi.

2. Države članice, v katerih pridelava vina ne presega 50 000 hektolitrov na vinsko leto, izračunano na podlagi povprečne pridelave v zadnjih petih vinskih letih, se izvzamejo iz obveznosti razvrstitve iz odstavka 1.

Vendar pa se smejo za pridelavo vina tudi v državah članicah iz prvega pododstavka zasaditi, ponovno zasaditi ali cepiti le sorte vinske trte skladne s točkama (a) in (b) odstavka 1.

3. Z odstopanjem od prvega in drugega pododstavka odstavka 1 in drugega pododstavka odstavka 2 se za znanstvene raziskave in poskuse dovoli zasaditev, ponovna zasaditev ali cepitev naslednjih sort vinske trte:

(a) sorte vinske trte, ki niso razvrščene, če gre za države članice iz odstavka 1;

(b) sorte vinske trte, ki niso skladne s točkama (a) in (b) odstavka 1, če gre za države članice iz odstavka 2.

4. Površine, zasajene s sortami vinske trte za pridelavo vina, ki so bile zasajene v nasprotju z odstavki 1 do 3, je treba izkrčiti.

Vendar pa takšnih površin ni treba izkrčiti, če je zadevna pridelava namenjena izključno za porabo v gospodinjstvu pridelovalca vina.

5. Države članice sprejmejo ukrepe, potrebne za preverjanje, ali pridelovalci izpolnjujejo odstavke 1 do 4.

Člen 25

Pridelava in trženje

1. Proizvodi, navedeni v Prilogi IV in pridelani v Skupnosti, se pridelajo iz sort vinske trte, ki jih je mogoče razvrstiti v skladu s členom 24(1).

2. Poimenovanje kategorije proizvoda vinske trte v skladu s prilogo IV se lahko uporablja v Skupnosti le za trženje proizvoda, ki izpolnjuje ustrezne pogoje iz navedene priloge.

Vendar pa lahko države članice ne glede na člen 59(1)(a) dovolijo uporabo izraza „vino“, če:

(a) je v sestavljenem imenu navedeno tudi ime sadja in se sestavljeno ime uporablja za trženje proizvodov, pridobljenih z vretjem sadja, ki ni grozdje, ali

(b) je del sestavljenega imena.

Treba se je izogibati zamenjavanju s proizvodi, ki spadajo v kategorije vina iz Priloge IV.

3. Kategorije proizvodov vinske trte, naštete v Prilogi IV, se lahko spremenijo v skladu s postopkom iz člena 113(2).

4. Razen ustekleničenih vin, za katera je mogoče dokazati, da so bila ustekleničena pred 1. septembrom 1971, se vina, pridelana iz sort vinske trte, vključenih v razvrstitve, sestavljene v skladu s prvim pododstavkom člena 24(1), ki pa ne ustrezajo nobeni od razvrstitev iz Priloge IV, uporabijo samo za porabo v gospodinjstvu posameznega pridelovalca vina, za pridelavo vinskega kisa ali za destilacijo.







POGLAVJE II

Enološki postopki in omejitve

Člen 26

Področje uporabe

To poglavje se nanaša na dovoljene enološke postopke in veljavne omejitve, ki se uporabljajo pri pridelavi in komercializaciji proizvodov, ki jih zajema ta uredba, in postopek odločanja o teh postopkih in omejitvah.

Člen 27

Enološki postopki in omejitve

1. V Skupnosti se za pridelavo in shranjevanje proizvodov, ki jih zajema ta uredba, uporabljajo le enološki postopki, dovoljeni v skladu z zakonodajo Skupnosti, kot so določeni v Prilogi V ali so bili sprejeti v skladu členoma 28 in 29.

Prvi pododstavek se ne uporablja za:

(a) grozdni sok in zgoščeni grozdni sok;

(b) grozdni mošt in zgoščeni grozdni mošt, namenjen za pripravo grozdnega soka.

2. Dovoljeni enološki postopki se lahko uporabljajo samo za zagotavljanje ustrezne vinifikacije, ustreznega ohranjanja ali ustreznega prečiščenja proizvoda.

3. Proizvodi, ki jih zajema ta uredba, so v Skupnosti pridelani v skladu z ustreznimi omejitvami iz Priloge VI.

4. Proizvodi, ki jih zajema ta uredba in pri katerih so bili uporabljeni enološki postopki, ki niso dovoljeni na ravni Skupnosti, ali če je primerno, enološki postopki, ki niso dovoljeni na nacionalni ravni, ali ki so v nasprotju z omejitvami iz Priloge VI, se v Skupnosti ne smejo tržiti.

Člen 28

Strožja pravila, ki jih določijo države članice

Države članice lahko omejijo ali izključijo uporabo nekaterih enoloških postopkov in določijo strožje omejitve za vina, ki jih dovoljuje zakonodaja Skupnosti in se pridelujejo na njihovem ozemlju, da bi izboljšale ohranjanje osnovnih lastnosti vin z zaščiteno označbo porekla ali z zaščiteno geografsko označbo ter penečih vin in likerskih vin.

Države članice te omejitve in izključitve sporočijo Komisiji, ki o njih obvesti druge države članice.

Člen 29

Odobritev enoloških postopkov in omejitev

1. O odobritvi enoloških postopkov in omejitev glede proizvodnje in shranjevanja proizvodov, ki jih zajema ta uredba, se odloča po postopku iz člena 113(2), razen v primeru enoloških postopkov za obogatitev, dokisanje in razkisanje, določenih v Prilogi V za posebne proizvode, ki jih ta priloga zajema, in omejitev iz Priloge VI.

2. Države članice lahko dovolijo poskusno uporabo nedovoljenih enoloških postopkov pod pogoji, ki se določijo po postopku iz člena 113(2).

Člen 30

Merila za dovolitev

Pri dovoljevanju enoloških postopkov po postopku iz člena 113(2) Komisija:

(a) izhaja iz enoloških postopkov, ki jih priporoči in objavi Mednarodna organizacija za vinske trta in vina (OIV), ter izsledkov poskusne uporabe doslej nedovoljenih enoloških postopkov;

(b) upošteva varovanje človekovega zdravja;

(c) upošteva možna tveganja za potrošnike, ki so jih zavedla njihova pričakovanja in dojemanja, ob upoštevanju razpoložljivosti in uporabnosti načinov obveščanja, ki bi izključili taka tveganja;

(d) omogoči ohranitev naravnih in osnovnih lastnosti vina in ne povzroči bistvenih sprememb sestave zadevnega proizvoda;

(e) zagotovi najnižjo sprejemljivo raven skrbi za okolje;

(f) upošteva splošna pravila glede enoloških postopkov in omejitev, ki so navedeni v prilogah V in VI.

Člen 31

Analizne metode

Analizne metode za določanje sestave proizvodov, zajetih v tej uredbi, in pravila, po katerih se lahko ugotovi, ali so bili na teh proizvodih uporabljeni nedovoljeni enološki postopki, so tista, ki jih priporoči in objavi OIV.

V primerih, ko OIV ne priporoči in objavi nikakršnih metod in pravil, se takšne metode in pravila sprejmejo po postopku iz člena 113(2).

Do sprejetja zadevnih pravil se uporabljajo metode in pravila, ki jih dovoli zadevna država članica.

Člen 32

Izvedbeni ukrepi

Ukrepi za izvajanje tega poglavja in prilog V in VI se, razen če ni drugače predvideno v teh prilogah, sprejmejo po postopku iz člena 113(2).

Ti ukrepi lahko vključujejo zlasti:

(a) določbe, po katerih štejejo enološki postopki Skupnosti, našteti v Prilogi IV k Uredbi (ES) št. 1493/1999, za dovoljene enološke postopke;

(b) dovoljene enološke postopke in omejitve, tudi obogatitev, dokisanje in razkisanje penečih vin, kakovostnih penečih vin in kakovostnih aromatičnih penečih vin;

(c) dovoljene enološke postopke in omejitve pri likerskih vinih;

(d) določbe, ki urejajo tipiziranje in rezanje mošta in vina, ob upoštevanju točke C Priloge VI;

(e) kadar ne obstajajo ustrezna pravila Skupnosti, specifikacijo čistosti in določanja snovi, ki so bile uporabljene v enoloških postopkih;

(f) upravna pravila za izvajanje dovoljenih enoloških postopkov;

(g) pogoje za posest, promet in uporabo proizvodov, ki niso v skladu s členom 27, možna odstopanja od zahtev navedenega člena in merila za izogibanje težavam v posameznih primerih;

(h) pogoje, pod katerimi lahko države članice odobrijo posest, promet in uporabo proizvodov, ki niso v skladu s tem poglavjem, razen s členom 27, ali z izvedbenimi določbami tega poglavja.







POGLAVJE III

Označbe porekla, geografske označbe in tradicionalni izrazi

Člen 33

Področje uporabe

1. Pravila glede označb porekla, geografskih označb in tradicionalnih izrazov iz poglavij IV in V se uporabljajo za proizvode iz odstavkov 1, 3 do 6, 8, 9, 11, 15 in 16 Priloge IV.

2. Pravila iz odstavka 1 temeljijo na:

(a) varstvu zakonitih interesov: (i) potrošnikov in (ii) proizvajalcev;

(b) zagotovitvi nemotenega delovanja skupnega trga za zadevne proizvode;

(c) spodbujanju proizvodnje kakovostnih proizvodov, pri čemer se lahko sprejmejo tudi ukrepi v okviru nacionalne politike kakovosti.







POGLAVJE IV

Označbe porekla in geografske označbe







Oddelek 1

Opredelitve

Člen 34

Opredelitev pojmov

1. V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve:

(a) „označba porekla“ pomeni ime regije, določenega kraja ali izjemoma države, ki se uporablja za opis proizvodov iz člena 33(1), ki ustrezajo naslednjim zahtevam: (i) kakovost in značilnosti so pretežno ali v celoti odvisne od določenega geografskega okolja in naravnih in človeških dejavnikov, ki izvirajo iz tega okolja; (ii) grozdje, iz katerega so pridelani, izvira izključno s tega geografskega območja; (iii) pridelano je na tem geografskem območju; (iv) pridobljeni so iz sort vinske trte vrste Vitis vinifera;

(b) „geografska označba“ pomeni označbo, ki se nanaša na regijo, določen kraj ali izjemoma državo, ki se uporablja za opis proizvodov iz člena 33(1), ki ustrezajo naslednjim zahtevam: (i) imajo določeno kakovost, ugled ali druge lastnosti, ki jih je mogoče pripisati temu geografskemu poreklu; (ii) vsaj 85 % grozdja, iz katerega je pridelano, izvira izključno s tega geografskega območja; (iii) pridelano je na tem geografskem območju; (iv) pridobljeno je iz sort vinske trte vrste Vitis vinifera ali s križanjem vrste Vitis vinifera z drugimi vrstami rodu Vitis.

2. Določena tradicionalno uporabljana imena predstavljajo označbo porekla, če:

(a) označujejo vino;

(b) se nanašajo na geografsko ime;

(c) izpolnjujejo zahteve iz odstavka 1(a)(i) do (iv);

(d) se za njih izvede postopek zaščite označbe porekla in geografske označbe iz tega poglavja.

3. Označbe porekla in geografske označbe, tudi tiste, ki se nanašajo na geografska območja v tretjih državah, so upravičene do zaščite v Skupnosti v skladu s pravili iz tega poglavja.







Oddelek 2

Vloga za zaščito

Člen 35

Vsebina vlog za zaščito

1. Vloge za zaščito imen kot označb porekla ali geografskih označb vključujejo tehnično dokumentacijo, ki vsebuje:

(a) ime, ki naj se zaščiti;

(b) ime in naslov vlagatelja;

(c) specifikacijo proizvoda iz odstavka 2;

(d) enotni dokument, ki povzema specifikacijo proizvoda iz odstavka 2.

2. Specifikacija proizvoda zainteresiranim stranem omogoča, da preverijo ustrezne proizvodne lastnosti, potrebne za označbo porekla ali geografsko označbo.

Sestavljena je vsaj iz:

(a) imena, ki naj se zaščiti;

(b) opisa vin(-a): (i) za vina z označbo porekla, glavnih analitskih in organoleptičnih lastnosti; (ii) za vina z geografsko označbo, glavnih analitskih lastnosti ter ocene ali navedbe organoleptičnih lastnosti;

(c) po potrebi posebnih enoloških postopkov pridelave vina ter ustreznih omejitev pri pridelavi vina;

(d) razmejitve zadevnega geografskega območja;

(e) največji hektarski donos;

(f) navedbe sorte ali sort vinske trte, iz katerih je pridobljeno vino;

(g) podrobnosti o povezavi iz člena 34(1)(a)(i) oziroma člena 34(1)(b)(i);

(h) veljavne zahteve, določene v določbah Skupnosti ali nacionalnih določbah ali, če so tako predvidele države članice, ki jih je določila organizacija, ki upravlja zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo, ob upoštevanju, da morajo biti take zahteve objektivne in nediskriminatorne ter skladne s pravom Skupnosti;

(i) ime in naslov organov ali teles, ki preverjajo skladnost z določbami iz specifikacije proizvoda, in njihove posebne naloge.

Člen 36

Vloga za zaščito za geografsko območje v tretji državi

1. Kadar se vloga za zaščito nanaša na geografsko območje v tretji državi, vsebuje poleg elementov iz člena 35 tudi dokazilo, da je zadevno ime zaščiteno v državi porekla.

2. Vlagatelj pošlje vlogo Komisiji neposredno ali prek organov zadevne tretje države.

3. Vloga za zaščito je vložena v enem od uradnih jezikov Skupnosti ali pa ji je priložen overjeni prevod v enega od teh jezikov.

Člen 37

Vlagatelji

1. Vlogo za zaščito označbe porekla ali geografske označbe lahko vloži katera koli zainteresirana skupina pridelovalcev, v izjemnih primerih pa tudi en sam pridelovalec. Ostale zainteresirane strani lahko sodelujejo pri vlogi.

2. Pridelovalci lahko vložijo vlogo za zaščito le za vina, ki jih pridelujejo.

3. Pri imenih, ki označujejo čezmejno geografsko območje, ali tradicionalnih poimenovanjih, povezanih s čezmejnim geografskim območjem, se lahko vloži skupna vloga.







Oddelek 3

Postopek zaščite

Člen 38

Predhodni nacionalni postopek

1. Vloge za zaščito označbe porekla ali geografske označbe vin v skladu s členom 34, ki izvirajo iz Skupnosti, so predmet predhodnega nacionalnega postopka v skladu s tem členom.

2. Vloga za zaščito se vloži v državi članici, z ozemlja katere izvira označba porekla ali geografska označba.

3. Država članica preveri, če vloga za zaščito izpolnjuje pogoje iz tega poglavja.

Država članica izvede nacionalni postopek ter zagotovi, da je vloga ustrezno objavljena in da imajo fizične in pravne osebe z zakonitim interesom, ki imajo sedež ali prebivališče na njenem ozemlju, na voljo vsaj dva meseca, da v državi članici predložijo ustrezno utemeljeno izjavo in tako ugovarjajo predlagani zaščiti.

4. Če država članica meni, da označba porekla ali geografska označba ne izpolnjuje ustreznih zahtev, vključno z možnostjo neskladnosti z zakonodajo Skupnosti na splošno, zavrne vlogo.

5. Če država članica meni, da so ustrezne zahteve izpolnjene:

(a) objavi enotni dokument in specifikacijo proizvoda vsaj na internetu in

(b) Komisiji pošlje vlogo za zaščito, ki vsebuje naslednje informacije: (i) ime in naslov vlagatelja; (ii) enotni dokument iz člena 35(1)(d); (iii) izjavo države članice, da šteje vlogo vlagatelja za skladno s pogoji te uredbe; (iv) napotilo na objavo, kakor je določeno v točki (a).

Te informacije se pošljejo v enem od uradnih jezikov Skupnosti ali pa jim je priložen overjeni prevod v enega od teh jezikov.

6. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s tem členom, do 1. avgusta 2009.

7. Če država članica nima nacionalne zakonodaje o zaščiti označb porekla in geografskih označb, lahko, vendar le prehodno, ime na nacionalni ravni zaščiti v skladu s pogoji iz tega poglavja; zaščita začne učinkovati z dnem predložitve vloge Komisiji. Taka prehodna nacionalna zaščita se konča na dan sprejetja odločbe o registraciji ali zavrnitvi v skladu s tem poglavjem.

Člen 39

Preučitev Komisije

1. Komisija objavi datum vloge za zaščito označbe porekla ali geografske označbe.

2. Komisija preveri, ali vloge za zaščito iz člena 38(5) izpolnjujejo pogoje, določene v tem poglavju.

3. Če Komisija meni, da so pogoji iz tega poglavja izpolnjeni, v Uradnem listu Evropske unije objavi enotni dokument iz člena 35(1)(d) in napotilo na objavo specifikacije proizvoda iz člena 38(5).

V nasprotnem primeru se po postopku iz člena 113(2) sprejme odločitev, da se vloga zavrne.

Člen 40

Postopek ugovora

Vsaka država članica ali tretja država ali vsaka fizična ali pravna oseba z zakonitim interesom, ki ima sedež ali prebivališče v državi članici, ki ni vložila vloge za zaščito, ali v tretji državi, lahko v dveh mesecih od dneva objave iz prvega pododstavka člena 39(3) ugovarja predlagani zaščiti, tako da Komisiji predloži ustrezno utemeljeno izjavo o pogojih za upravičenost iz tega poglavja.

Fizične ali pravne osebe, ki imajo sedež ali prebivališče v tretji državi, predložijo to izjavo bodisi neposredno bodisi prek organov zadevne tretje države v roku dveh mesecev, kot je določeno v prvem odstavku.

Člen 41

Odločitev o zaščiti

Komisija na podlagi informacij, ki jih ima na voljo, po postopku iz člena 113(2) odloči, ali bo zaščitila označbo porekla ali geografsko označbo, ki izpolnjuje pogoje iz tega poglavja in je skladna z zakonodajo Skupnosti, ali bo vlogo zavrnila, če ti pogoji niso izpolnjeni.







Oddelek 4

Posebni primeri

Člen 42

Enakozvočnice

1. Če je vložena vloga za ime, ki je popolna ali delna enakozvočnica imena, ki je že bilo registrirano v skladu s to uredbo, se pri registraciji imena ustrezno upošteva lokalna in tradicionalna raba ter možnost zamenjave.

Enakozvočnica, zaradi katere potrošnik napačno meni, da proizvodi prihajajo z drugega ozemlja, se ne registrira, čeprav ime točno ustreza zadevnemu ozemlju, regiji ali kraju porekla zadevnih proizvodov.

Uporaba registrirane enakozvočnice je dovoljena samo, če se pozneje registrirana enakozvočnica v praksi dovolj razlikuje od že registriranega imena, pri čemer se upošteva, da je treba zagotoviti enako obravnavo pridelovalcev in preprečiti zavajanje potrošnika.

2. Odstavek 1 se smisleno uporablja tudi, če je vloga vložena za ime, ki je popolna ali delna enakozvočnica geografske označbe, zaščitene v skladu z zakonodajo držav članic.

Države članice ne registrirajo neidentičnih geografskih označb kot zaščitenih po svoji zakonodaji o geografskih označbah, če je označba porekla ali geografska označba v Skupnosti zaščitena po zakonodaji Skupnosti o označbah porekla ali geografskih označbah.

3. Če ni drugače določeno v izvedbenih ukrepih Komisije, se ime sorte vinske trte, ki vsebuje zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo ali je sestavljena iz nje, ne uporablja za označevanje proizvodov, za katere velja ta uredba.

4. Zaščita označb porekla in geografskih označb proizvodov iz člena 34 ne posega v zaščitene geografske označbe žganih pijač iz Uredbe (ES) št. 110/2008 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. januarja 2008 o opredelitvi, opisu, predstavitvi, označevanju in zaščiti geografskih označb žganih pijač ( 18 ) in obratno.

Člen 43

Razlogi za zavrnitev zaščite

1. Imena, ki so postala generična, se ne zaščitijo kot označbe porekla ali geografske označbe.

V tem poglavju pomeni „ime, ki je postalo generično“ ime vina, ki je postalo obče ime vina v Skupnosti, čeprav se nanaša na kraj ali regijo, kjer je bil ta proizvod prvotno pridelan ali tržen.

Da bi ugotovili, ali je ime postalo generično, se upoštevajo vsi ustrezni dejavniki, zlasti pa:

(a) stanje v Skupnosti, zlasti na območjih potrošnje;

(b) ustrezna nacionalna zakonodaja ali zakonodaja Skupnosti.

2. Ime se ne zaščiti kot označba porekla ali geografska označba, če je zaradi ugleda in slovesa blagovne znamke verjetno, da bi taka zaščita zavedla potrošnika glede resničnega porekla vina.

Člen 44

Razmerje do blagovnih znamk

1. Če je označba porekla ali geografska označba zaščitena po tej uredbi, je vloga za registracijo blagovne znamke, ki ustreza kateremu od primerov iz člena 45(2) in se nanaša na proizvod iz ene od kategorij iz Priloge IV, zavrnjena, če je vloga za registracijo blagovne znamke vložena po dnevu predložitve vloge za zaščito označbe porekla ali geografske označbe Komisiji in je označba porekla ali geografska označba nato zaščitena.

Blagovne znamke, registrirane v nasprotju s prvim pododstavkom, so nične.

2. Brez poseganja v člen 43(2) se lahko v katerem od primerov iz člena 45(2) blagovna znamka, ki je bila prijavljena, registrirana ali – če to možnost predvideva zadevna zakonodaja – pridobljena z dobronamerno uporabo na ozemlju Skupnosti pred dnem predložitve vloge za zaščito označbe porekla ali geografske označbe Komisiji, še naprej uporablja in obnovi kljub zaščiti označbe porekla ali geografske označbe, če ne obstajajo razlogi za ničnost ali razveljavitev blagovne znamke, določeni v Prvi direktivi Sveta 89/104/EGS dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z blagovnimi znamkami ( 19 ) ali Uredbi Sveta (ES) št. 40/94 z dne 20. decembra 1993 o znamki Skupnosti ( 20 ).

V teh primerih je dovoljena uporaba označbe porekla ali geografske označbe skupaj z ustreznimi blagovnimi znamkami.







Oddelek 5

Zaščita in nadzor

Člen 45

Zaščita

1. Zaščitene označbe porekla in geografske označbe lahko uporablja vsak gospodarski subjekt, ki trži vino, pridelano v skladu z ustrezno specifikacijo proizvoda.

2. Zaščitene označbe porekla in geografske označbe ter vino, za katerega se uporabljajo ta zaščitena imena v skladu s specifikacijo proizvoda, so zaščiteni pred:

(a) vsakim neposrednim ali posrednim gospodarskim izkoriščanjem zaščitenega imena: (i) za primerljive proizvode, ki niso v skladu s specifikacijo proizvoda za zaščiteno ime, ali (ii) če se pri tem izkorišča ugled označbe porekla ali geografske označbe;

(b) vsako zlorabo, posnemanje ali prikazovanje, tudi če je resnično poreklo proizvoda ali storitve navedeno, če je zaščiteno ime prevedeno ali če mu je dodan izraz, kot so „stil“, „tip“, „metoda“, „kot se prideluje v“, „posnetek“, „okus“, „kot“ ali podobno;

(c) vsako drugo napačno ali zavajajočo označbo izvora, porekla, vrste ali bistvenih lastnosti proizvoda na notranji ali zunanji embalaži, v reklamnem gradivu ali dokumentih, ki se nanašajo na zadevni vinski proizvod, ter pakiranjem proizvoda v embalažo, ki lahko ustvari napačen vtis o poreklu proizvoda;

(d) vsemi drugimi praksami, ki lahko potrošnika zavajajo glede resničnega porekla proizvoda.

3. Zaščitene označbe porekla ali zaščitene geografske označbe v Skupnosti ne morejo postati generične v smislu člena 43(1).

4. Države članice sprejmejo potrebne ukrepe, da ustavijo nezakonito uporabo zaščitenih označb porekla in geografskih označb iz odstavka 2.

Člen 46

Register

Komisija vzpostavi in vzdržuje elektronski register zaščitenih označb porekla in geografskih označb za vino, ki je javno dostopen.

Člen 47

Določitev pristojnega nadzornega organa

1. Države članice določijo pristojni organ ali organe, odgovorne za nadzor v zvezi z obveznostmi iz tega poglavja v skladu z merili iz člena 4 Uredbe (ES) št. 882/2004.

2. Države članice zagotovijo, da je vsak gospodarski subjekt, ki deluje v skladu s tem poglavjem, upravičen do vključitve v sistem nadzora.

3. Države članice obvestijo Komisijo o pristojnem organu ali organih iz odstavka 1. Komisija objavi njihova imena in naslove ter jih redno posodablja.

Člen 48

Preverjanje skladnosti s specifikacijami

1. Glede zaščitenih označb porekla in geografskih označb, povezanih z geografskim območjem v Skupnosti, letno preverjanje skladnosti s specifikacijo proizvoda med pridelavo in polnjenjem vina ali po njem, zagotavlja:

(a) pristojni organ ali organi iz člena 47(1); ali

(b) eden ali več nadzornih organov v skladu s točko 5 drugega pododstavka člena 2 Uredbe (ES) št. 882/2004, ki delujejo kot certifikacijsko telo za proizvode v skladu z merili iz člena 5 navedene uredbe.

Stroške takega preverjanja krijejo gospodarski subjekti, ki so predmet preverjanja.

2. Letno preverjanje skladnosti zaščitenih označb porekla in geografskih označb, povezanih z geografskim območjem v tretji državi, s specifikacijami proizvoda, med proizvodnjo in med polnjenjem vina ali po njem, zagotavlja:

(a) en ali več javnih organov, ki jih določi tretja država, ali

(b) eno ali več certifikacijskih teles.

3. Certifikacijska telesa iz odstavkov 1(b) in 2(b) ravnajo v skladu z Evropskim standardom EN 45011 ali Vodilom ISO/IEC 65 (Splošne zahteve za organe, ki upravljajo sisteme certificiranja proizvodov) in so od 1. maja 2010 akreditirana v skladu s tem.

4. Kadar organ ali organi iz odstavkov 1(a) in 2(a) preverjajo skladnost s specifikacijami proizvodov, zagotovijo ustrezna jamstva za objektivnost in nepristranskost ter imajo na voljo usposobljeno osebje in vire, potrebne za izvajanje nalog.

Člen 49

Spremembe specifikacij proizvoda

1. Vlagatelj, ki izpolnjuje pogoje iz člena 37, lahko zaprosi za odobritev spremembe specifikacije označbe porekla ali geografske označbe, zlasti zaradi upoštevanja novih znanstvenih in tehničnih dognanj ali zaradi nove opredelitve geografskega območja iz točke (d) drugega pododstavka člena 35(2). V vlogah so opisane predlagane spremembe in navedeni razlogi zanje.

2. Kadar predlagana sprememba vključuje eno ali več sprememb enotnega dokumenta iz člena 35(1)(d), se za vlogo za spremembo smiselno uporabljajo členi 38 do 41. Če pa so predlagane le manjše spremembe, se po postopku iz člena 113(2) odloči, ali se vloga odobri brez postopka iz členov 39(2) in 40, Komisija pa v primeru odobritve objavi podatke iz člena 39(3).

3. Kadar predlagana sprememba ne vključuje spremembe enotnega dokumenta, se uporabljajo naslednja pravila:

(a) če je geografsko območje v eni od držav članic, se ta država članica izreče o spremembi in če spremembo podpre, objavi spremenjeno specifikacijo in Komisijo obvesti o odobrenih spremembah in razlogih zanje;

(b) če je geografsko območje v tretji državi, o odobritvi predlagane spremembe odloči Komisija.

Člen 50

Preklic

Po postopku iz člena 113(2) je na pobudo Komisije ali na podlagi ustrezno utemeljene zahteve države članice, tretje države ali fizične ali pravne osebe z zakonitim interesom lahko odločeno, da je zaščita za označbo porekla ali geografsko označbo preklicana, če skladnost z ustrezno specifikacijo proizvoda ni več zagotovljena.

Smiselno se uporabljajo členi 38 do 41.

Člen 51

Obstoječa zaščitena imena vin

1. Imena vin, ki so zaščitena v skladu s členoma 51 in 54 Uredbe (ES) št. 1493/1999 in členom 28 Uredbe (ES) št. 753/2002, so samodejno zaščitena po tej uredbi. Komisija jih vključi v register iz člena 46 te uredbe.

2. Glede obstoječih zaščitenih imen vin iz odstavka 1 države članice pošljejo Komisiji:

(a) tehnično dokumentacijo, določeno v členu 35(1);

(b) nacionalne sklepe o odobritvi.

3. Imena vin iz odstavka 1, za katera informacije iz odstavka 2 ne bodo predložene do 31. decembra 2011, bodo izgubila zaščito po tej uredbi. Komisija bo ustrezno uradno odstranila taka imena iz registra iz člena 46.

4. Člen 50 te uredbe se ne uporablja za obstoječa zaščitena imena vin iz odstavka 1.

Na pobudo Komisije in po postopku iz člena 113(2) se lahko do 31. decembra 2014 odloči o preklicu zaščite obstoječih zaščitenih imen vin iz odstavka 1, če ne izpolnjujejo pogojev iz člena 34.







Oddelek 6

Splošne določbe

Člen 52

Izvedbeni ukrepi

Ukrepi za izvajanje tega poglavja se sprejmejo po postopku iz člena 113(1).

Ti ukrepi lahko vključujejo zlasti odstopanja od uporabe pravil in zahtev iz tega poglavja:

(a) v primeru nerešenih vlog za zaščito označb porekla ali geografskih označb;

(b) v primeru pridelave določenih vin z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo na geografskem območju, ki je v bližini geografskega območja, iz katerega izvira grozdje;

(c) v primeru tradicionalnih postopkov pridelave določenih vin z zaščiteno označbo porekla.

Člen 53

Takse

Države članice lahko zaračunavajo takse za kritje stroškov, tudi stroškov, nastalih pri pregledu vlog za zaščito, izjav o ugovoru, vlog za spremembe in zahtev za preklic po tej uredbi.







POGLAVJE V

Tradicionalni izrazi

Člen 54

Opredelitev pojmov

1. „Tradicionalni izraz“ pomeni izraz, ki ga države članice tradicionalno uporabljajo za proizvode iz člena 33(1), in sicer za označevanje:

(a) da ima proizvod zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo v skladu z zakonodajo Skupnosti ali države članice;

(b) postopka pridobivanja ali staranja ali kakovosti, barve, vrste kraja ali posebnega dogodka iz zgodovine, povezanih s proizvodom z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo.

2. Tradicionalni izrazi so priznani, opredeljeni in zaščiteni po postopku iz člena 113(1).

Člen 55

Zaščita

1. Zaščiteni tradicionalni izraz se sme uporabljati samo za proizvod, pridelan v skladu z opredelitvijo iz člena 54(2).

Tradicionalni izrazi so zaščiteni pred nezakonito uporabo.

Države članice sprejmejo potrebne ukrepe za preprečitev nezakonite uporabe zaščitenih tradicionalnih izrazov.

2. Zaščiteni izrazi v Skupnosti ne bodo postali generični.

Člen 56

Izvedbeni ukrepi

Ukrepi za izvajanje tega poglavja se sprejmejo po postopku iz člena 113(1), predvsem za

(a) postopek zaščite;

(b) določeno stopnjo zaščite.







POGLAVJE VI

Označevanje in predstavljanje

Člen 57

Opredelitev pojmov

Za namene te uredbe:

(a) „označevanje“ pomeni vse besede, navedbe, blagovne znamke, zaščitne znake, slikovno gradivo ali simbole na kakršni koli embalaži, dokumentu, obvestilu, etiketi, obročku ali vratni etiketi, ki spremlja ali se nanaša na zadevni proizvod;

(b) „predstavljanje“ pomeni vse informacije, ki se potrošniku zagotovijo na embalaži zadevnega proizvoda, vključno z obliko in vrsto steklenic.

Člen 58

Uporaba horizontalnih pravil

Če ni v tej uredbi drugače določeno, se za označevanje in predstavljanje proizvodov, ki spadajo v njihovo področje uporabe, uporabljajo Direktiva 89/104/EGS, Direktiva Sveta 89/396/EGS z dne 14. junija 1989 o označbah ali znakih za identifikacijo serije, v katero spada živilo ( 21 ), Direktiva 2000/13/ES in Direktiva 2007/45/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. septembra 2007 o določitvi predpisov v zvezi z nazivnimi količinami predpakiranih proizvodov ( 22 ).

Člen 59

Obvezne navedbe

1. Označevanje in predstavljanje proizvodov iz odstavkov 1 do 11, 13, 15 in 16 Priloge IV, ki so namenjeni za trženje v Skupnosti ali za izvoz, vsebujejo naslednje obvezne navedbe:

(a) navedbo kategorije proizvoda vinske trte v skladu s Prilogo IV;

(b) za vina z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo: (i) izraz „zaščitena označba porekla“ ali „zaščitena geografska označba“ in (ii) ime zaščitene označbe porekla ali geografske označbe;

(c) dejanski volumenski delež alkohola;

(d) označbo izvora;

(e) navedbo polnilca oziroma ime pridelovalca ali prodajalca pri penečem vinu, gaziranem penečem vinu, kakovostnem penečem vinu ali kakovostnem aromatičnem penečem vinu;

(f) navedbo uvoznika pri uvoženem vinu;

(g) navedbo vsebnosti sladkorja pri penečem vinu, gaziranem penečem vinu, kakovostnem penečem vinu ali kakovostnem aromatičnem penečem vinu.

2. Z odstopanjem od odstavka 1(a) se navedba kategorije proizvoda iz vinske trte lahko izpusti za vina, če je na njihovi etiketi navedeno zaščiteno ime označbe porekla ali geografske označbe.

3. Z odstopanjem odstavka 1(b) se lahko navedba izraza „zaščitena označba porekla“ ali „zaščitena geografska označba“ izpusti v naslednjih primerih:

(a) če je na etiketi naveden tradicionalni izraz iz člena 54(1)(a);

(b) če je v izjemnih okoliščinah, ki se določijo po postopku iz člena 113(1), na etiketi navedeno ime zaščitene označbe porekla ali zaščitene geografske označbe.

Člen 60

Neobvezne navedbe

1. Označevanje in predstavljanje proizvodov iz člena 59(1) lahko vsebuje zlasti naslednje neobvezne navedbe:

(a) letnik trgatve;

(b) ime ene ali več sort vinske trte;

(c) pri vinih, ki niso navedena v členu 59(1)(g), izraze za vsebnost sladkorja;

(d) za vina z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo, tradicionalne izraze, kot so navedeni v členu 54(1)(b);

(e) simbol Skupnosti, ki prikazuje zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo;

(f) izraze, ki se nanašajo na nekatere postopke pridelave;

(g) za vina z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo ime drugega geografskega območja, ki je manjše ali večje od območja, iz katerega izhaja označba porekla ali geografska označba.

2. Brez poseganja v člen 42(3) v zvezi z uporabo navedb iz odstavka 1(a) in (b) za vina brez zaščitene označbe porekla ali geografske označbe:

(a) države članice uvedejo zakone in druge predpise za zagotovitev postopkov certificiranja, odobritve in nadzora, tako da je zajamčena verodostojnost zadevnih informacij, ter

(b) države članice lahko na podlagi nediskriminatornih in objektivnih meril in ob ustreznem upoštevanju lojalne konkurence za vino, pridelano iz sort vinske trte na njihovem ozemlju, sestavijo sezname izključenih sort vinske trte, še zlasti če: (i) obstaja možnost zavajanja potrošnikov glede resničnega izvora vina, ker je zadevna sorta vinske trte sestavni del obstoječe zaščitene označbe porekla ali geografske označbe; (ii) zadevni nadzor ne bi bil stroškovno učinkovit, ker zadevna sorta vinske trte predstavlja le majhen del vinogradov v državi članici;

(c) pri mešanicah vina iz različnih držav članic se sorta oziroma sorte vinske trte ne navaja(-jo), razen če se zadevne države članice ne dogovorijo drugače in zagotovijo izvedljivost ustreznih postopkov certificiranja, odobritve in nadzora.

Člen 61

Jeziki

1. Če so obvezne in neobvezne navedbe iz členov 59 in 60 izražene z besedami, so navedene v enem ali več uradnih jezikih Skupnosti.

2. Ne glede na odstavek 1 je ime zaščitene označbe porekla ali geografske označbe ali tradicionalnega izraza iz člena 54(1)(a) navedeno na etiketi v jeziku ali jezikih, za katere velja zaščita.

Če se za zaščitene označbe porekla ali geografske označbe ali posebne nacionalne označbe ne uporablja latinska abeceda, je lahko ime navedeno tudi v enem ali več uradnih jezikih Skupnosti.

Člen 62

Uveljavitev

Pristojni organi držav članic sprejmejo ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se proizvod iz člena 59(1), ki ni označen v skladu s tem poglavjem, ne da na trg ali se umakne s trga.

Člen 63

Izvedbeni ukrepi

Ukrepi, potrebni za izvajanje tega poglavja, se sprejmejo v skladu s postopkom iz člena 113(1).

Ti ukrepi lahko vključujejo zlasti:

(a) podrobnosti o navedbi izvora ustreznega proizvoda;

(b) pogoje za uporabo neobveznih navedb iz člena 60;

(c) posebne zahteve za navajanje letnika in sorte vinske trte na etiketah iz člena 60(2);

(d) nadaljnja odstopanja poleg tistih, navedenih v členu 59(2), po katerih ni treba navajati kategorije proizvoda vinske trte;

(e) pravila o varstvu, ki se zagotovi v zvezi s predstavitvijo določenega proizvoda.







POGLAVJE VII

Organizacije proizvajalcev in medpanožne organizacije

Člen 64

Organizacije proizvajalcev

1. Države članice lahko priznajo organizacije proizvajalcev, ki:

(a) jih sestavljajo pridelovalci proizvodov, zajetih v tej uredbi;

(b) so ustanovljene na pobudo pridelovalcev;

(c) si prizadevajo predvsem doseči enega ali več naslednjih ciljev: (i) skupaj prilagoditi pridelavo zahtevam trga in izboljšati proizvod; (ii) pospeševati koncentracijo ponudbe in dajanja na trg proizvodov, ki jih pridelujejo njihovi člani; (iii) pospeševati racionalizacijo in izboljšanje pridelave in predelave; (iv) zmanjšati stroške pridelave in stroške upravljanja trga ter stabilizirati cene pridelave; (v) pospeševati in zagotavljati tehnično pomoč za uporabo okolju prijaznih postopkov gojenja in pridelave; (vi) pospeševati pobude za ravnanje s stranskimi proizvodi pridelave vina in ravnanje z odpadki, zlasti za varovanje kakovosti vode, tal in krajine ter za ohranjanje ali spodbujanje biotske raznovrstnosti; (vii) izvajati raziskave trajnostnih postopkov pridelave in razvoja trga; (viii) prispevati k vzpostavljanju podpornih programov iz poglavja I naslova II;

(d) uporabljajo statut, po katerem morajo njihovi člani predvsem: (i) uporabljati sprejeta pravila organizacije proizvajalcev za poročanje o pridelavi, pridelavo, trženje in varovanje okolja; (ii) zagotavljati informacije, ki jih zahtevajo organizacije proizvajalcev za statistične namene, zlasti o vinogradniških površinah in razvoju trga; (ii) plačati kazen za kršenje obveznosti iz statuta;

(e) so vložile vlogo za priznanje organizacije proizvajalcev pri zadevni državi članici in vloga vsebuje naslednje: (i) dokazilo, da subjekt izpolnjuje zahteve iz točk (a) do (d); (ii) dokazilo, da ima minimalno število članov, ki ga določi zadevna država članica; (iii) dokazilo, da ima organizacija na območju svojega delovanja minimalni obseg pridelave za trženje, ki ga določi zadevna država članica; (iv) dokazilo, da lahko primerno izvaja svoje dejavnosti tako glede trajanja kot glede učinkovitosti in koncentracije dobave; (v) dokazilo, da svojim članom učinkovito omogoča, da dobijo tehnično pomoč, potrebno za okolju prijazne postopke gojenja.

2. Organizacije proizvajalcev, priznane v skladu z Uredbo (ES) št. 1493/1999, se štejejo za priznane organizacije proizvajalcev po tem členu.

Člen 65

Medpanožne organizacije

1. Države članice lahko priznajo medpanožne organizacije, ki:

(a) jih sestavljajo predstavniki gospodarskih dejavnosti na področju pridelave, trgovine ali predelave proizvodov, ki jih zajema ta uredba;

(b) so ustanovljene na pobudo vseh ali nekaterih predstavnikov iz točke (a);

(c) ob upoštevanju javnega zdravja in interesov potrošnikov izvajajo enega ali več naslednjih ukrepov v eni ali več regijah Skupnosti: (i) za izboljšanje poznavanja in preglednosti pridelave in trga; (ii) za pomoč pri boljšem usklajevanju načina dajanja proizvodov na trg, zlasti z raziskavami in tržnimi analizami; (iii) za pripravo standardnih oblik pogodb, skladnih s pravili Skupnosti; (iv) za boljše izkoriščanje vinogradniških površin; (v) za zagotavljanje informacij in izvedbo potrebnih raziskav za prilagajanje proizvodnje tistim proizvodom, ki bolj ustrezajo zahtevam trga ter okusu in pričakovanju potrošnikov, zlasti glede kakovosti proizvodov in varstva okolja; (vi) za zagotavljanje informacij o posebnih lastnostih vina z zaščiteno označbo porekla ali geografsko označbo; (vii) za iskanje načinov za omejevanje uporabe fitofarmacevtskih sredstev in drugih vnosov ter za zagotavljanje kakovosti proizvodov in varstvo kakovosti tal in vode; (viii) za pospeševanje integrirane pridelave ali drugih okolju prijaznih postopkov pridelave; (ix) za spodbujanje zmernega in odgovornega uživanja vina in obveščanje o škodljivosti nevarnih vzorcev pitja; (x) za promocijo vina, zlasti v tretjih državah; (xi) za razvoj postopkov in načinov za izboljšanje kakovosti proizvodov na vseh stopnjah pridelave, vinifikacije in trženja; (xii) za izkoriščanje, varovanje in spodbujanje možnosti ekološkega kmetijstva; (xiii) za izkoriščanje, varovanje in spodbujanje označb kakovosti in zaščitenih označb porekla in geografskih označb;

(d) so vložile vlogo za priznanje pri zadevni državi članici in vloga vsebuje naslednje: (i) dokazilo, da subjekt izpolnjuje zahteve iz točk (a) do (c); (ii) dokazilo, da subjekt izvaja svoje dejavnosti v eni ali več regijah na zadevnem ozemlju; (iii) dokazilo, da subjekt predstavlja pomemben delež pridelave ali trgovanja s proizvodi, zajetimi v tej uredbi; (iv) dokazilo, da subjekt ne prideluje ali predeluje ali trži proizvodov, zajetih v tej uredbi.

2. Šteje se, da so organizacije, ki izpolnjujejo merila iz odstavka 1 in so jih države članice priznale, priznane medpanožne organizacije po tem členu.

Člen 66

Postopek priznanja

1. Vloga za priznanje organizacije proizvajalcev ali medpanožne organizacije je vložena v državi članici, v kateri je sedež organizacije in ki vlogo tudi pregleda.

2. Države članice sprejmejo odločitev za priznanje ali za zavrnitev priznanja v štirih mesecih od vložitve vloge.

Člen 67

Pravila trženja

1. Za izboljšanje in stabilizacijo delovanja skupnega trga vina, tudi grozdja, mošta in vina, iz katerih je pridobljeno, lahko države članice pridelovalke predvsem z uresničevanjem odločitev medpanožnih organizacij določijo pravila trženja za urejanje ponudbe.

Takšna pravila se skladajo z zastavljenim ciljem in:

(a) se ne nanašajo na kakršen koli posel po prvem trženju zadevnega proizvoda;

(b) ne omogočajo določanja cen, tudi okvirnih ali priporočljivih cen;

(c) ne omogočajo zadrževanja prevelikega deleža letnega pridelka, ki bi sicer bil na voljo;

(d) ne omogočajo zavrnitve izdaje nacionalnih potrdil in potrdil Skupnosti, ki so potrebna za promet in trženje vina, če je tako trženje v skladu z navedenimi pravili.

2. Pravila iz odstavka 1 je treba v celoti objaviti v uradni publikaciji zadevne države članice, tako da se lahko gospodarski subjekti z njimi seznanijo.

Člen 68

Spremljanje

Države članice:

(a) opravljajo redne preglede, da preverijo, ali organizacije proizvajalcev in medpanožne organizacije izpolnjujejo zahteve in pogoje za priznanje iz členov 64 in 65;

(b) prekličejo priznanje, če organizacija proizvajalcev ali medpanožna organizacija ne izpolnjuje več ustreznih zahtev, ter pri neizpolnjevanju ali nepravilnostih takim organizacijam naložijo kazni.

Člen 69

Obveščanje

Države članice vsako leto do 1. marca, prvič pa do marca 2009, poročajo Komisiji o odločitvah in ukrepih, ki so jih v skladu s členi 66, 67 in 68 sprejele v preteklem koledarskem letu.







NASLOV IV

TRGOVINA S TRETJIMI DRŽAVAMI







POGLAVJE I

Skupne določbe

Člen 70

Splošna načela

1. Če ni drugače določeno v tej uredbi, veljajo za proizvode, ki jih zajema ta uredba, carinske stopnje, določene v skupni carinski tarifi.

2. Če ni drugače določeno v tej uredbi ali določbah, sprejetih v skladu z njo, je v trgovini s tretjimi državami prepovedano:

(a) obračunavanje vsakršnih dajatev z enakim učinkom kot carinske dajatve;

(b) uporaba vsakršne količinske omejitve ali ukrepa z enakim učinkom.

Člen 71

Kombinirana nomenklatura

Splošna pravila za razlago kombinirane nomenklature in posebna pravila za njeno uporabo se uporabljajo za uvrščanje proizvodov, zajetih v tej uredbi. Tarifna nomenklatura, ki izhaja iz uporabe te uredbe, ter opredelitve oziroma kategorije iz prilog I in IV, je vključena v skupno carinsko tarifo.







POGLAVJE II

Uvozna in izvozna dovoljenja

Člen 72

Uvozna in izvozna dovoljenja

1. Po postopku iz člena 113(1) je lahko odločeno, da je treba za uvoz v Skupnost ali izvoz iz nje enega ali več proizvodov, ki se uvrščajo v oznake KN 2009 61, 2009 69 in 2204, predložiti uvozno ali izvozno dovoljenje.

2. Pri uporabi odstavka 1 je treba upoštevati, da so dovoljenja potrebna za upravljanje zadevnih trgov, pri uvoznih dovoljenjih pa zlasti za spremljanje uvoza zadevnih proizvodov.

Člen 73

Izdaja dovoljenj

Uvozna in izvozna dovoljenja izda država članica kateremu koli prosilcu, ne glede na kraj sedeža v Skupnosti, razen če ni drugače določeno v uredbi Sveta ali drugem aktu Sveta, in brez poseganja v ukrepe za uporabo poglavja IV.

Člen 74

Veljavnost dovoljenj

Uvozna in izvozna dovoljenja veljajo v vsej Skupnosti.

Člen 75

Varščina

1. Če ni drugače določeno po postopku iz člena 113(1), je treba za izdajo uvoznih in izvoznih dovoljenj položiti varščino, ki zagotavlja, da se proizvodi uvažajo ali izvažajo v času veljavnosti dovoljenja.

2. Razen v primerih višje sile varščina zapade v celoti ali deloma, če se v času veljavnosti dovoljenja uvoz ali izvoz ne izvede ali se izvede samo delno.

Člen 76

Posebna varščina

1. Pri soku in moštu, uvrščenih v oznake KN 2009 61, 2009 69 in 2204 30, pri katerih je uporaba skupne carinske tarife odvisna od uvozne cene proizvoda, se dejanski znesek cene preverja s pregledovanjem vsake pošiljke ali s pavšalno uvozno vrednostjo, ki jo izračuna Komisija na podlagi ravni cen za te proizvode v državah porekla.

Kadar je prijavljena vstopna cena pošiljke višja od pavšalne uvozne vrednosti, če se ta uporablja, povečane za maržo, sprejeto po postopku iz člena 113(1), ki ne sme preseči pavšalne vrednosti za več kot 10 %, je treba položiti varščino, ki je enaka uvoznim dajatvam, določenim na podlagi pavšalne uvozne vrednosti.

Če uvozna cena pošiljke ni prijavljena, je uporaba skupne carinske tarife odvisna od pavšalne uvozne vrednosti ali uporabe ustreznih carinskih predpisov pod pogoji, ki se določijo v skladu s postopkom iz člena 113(1).

2. Če se za uvožene proizvode uporabljajo odstopanja Sveta iz točk B.5 ali C Priloge VI, položijo uvozniki v času sprostitve blaga v prosti promet varščino za te proizvode pri določenih carinskih organih. Varščina se sprosti, potem ko uvoznik carinskim organom države članice, v kateri so proizvodi dani v prosti promet, predloži zadosten dokaz, da je bil mošt predelan v grozdni sok, uporabljen za druge proizvode zunaj vinskega sektorja ali ustrezno označen, če je bil predelan v vino.

Člen 77

Izvedbeni ukrepi

Ukrepi, potrebni za izvajanje tega poglavja, se sprejmejo po postopku iz člena 113(1).

Ti ukrepi lahko vključujejo zlasti:

(a) merila, po katerih se določi, katero nadzorno metodo je treba uporabiti;

(b) katere parametre je treba upoštevati pri izračunu pavšalnih uvoznih vrednosti;

(c) višino varščine, navedene v členih 75 in 76, ter pravila za sprostitev varščine;

(d) če je primerno, seznam proizvodov, za katere je potrebno uvozno ali izvozno dovoljenje;

(e) če je primerno, pogoje izdajanja uvoznih in izvoznih dovoljenj in njihov rok veljavnosti.







POGLAVJE III

Zaščitni ukrepi in aktivno in pasivno oplemenitenje

Člen 78

Zaščitni ukrepi

1. Zaščitne ukrepe za uvoz v Skupnost sprejme Komisija ob upoštevanju odstavka 3 tega člena in v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 519/94 z dne 7. marca 1994 o skupnih pravilih za uvoz iz nekaterih tretjih držav ( 23 ) in Uredbe Sveta (ES) št. 3285/94 z dne 22. decembra 1994 o skupnih pravilih za uvoz ( 24 ).

2. Če ni drugače določeno s katerim koli drugim aktom Sveta, zaščitne ukrepe za uvoz v Skupnost, kot so določeni v mednarodnih sporazumih, sklenjenih v skladu s členom 300 Pogodbe, sprejme Komisija v skladu z odstavkom 3 tega člena.

3. Komisija lahko sprejme ukrepe iz odstavkov 1 in 2 na zahtevo države članice ali na lastno pobudo. Kadar Komisija prejme zahtevo države članice, sprejme zadevno odločitev v petih delovnih dneh po prejemu zahtevka.

Države članice so obveščene o teh ukrepih, ki se začnejo takoj uporabljati.

Sklepe, ki jih je sprejela Komisija v skladu z odstavkoma 1 in 2, lahko katera koli država članica predloži v presojo Svetu v petih delovnih dneh po obvestilu. Svet se nemudoma sestane. Svet lahko s kvalificirano večino spremeni ali razveljavi ukrepe v enem mesecu po datumu predložitve v presojo.

4. Če Komisija meni, da je treba preklicati ali spremeniti zaščitni ukrep, sprejet v skladu z odstavkom 1 ali 2:

(a) če je ukrep uvedel Svet, mu Komisija predlaga, da ga prekliče ali spremeni. Svet odloča s kvalificirano večino;

(b) v vseh drugih primerih Komisija spremeni ali prekliče zaščitne ukrepe Skupnosti.

Člen 79

Dodatne uvozne dajatve

1. Če je grozdni sok in grozdni mošt v Sporazumu o kmetijstvu, sklenjenem v Urugvajskem krogu večstranskih trgovinskih pogajanj, označen s posebno zaščitno klavzulo („SSG“), se pri njegovem uvozu, za katerega velja carinska stopnja iz člena 70(1), uporablja dodatna uvozna dajatev, tako da se preprečijo ali odpravijo škodljivi učinki za trg Skupnosti, ki so lahko posledica takega uvoza, če:

(a) so uvoženi proizvodi cenejši od cene, ki jo Skupnost prijavi pri WTO, ali

(b) obseg uvoza v katerem koli letu presega določeno raven.

Obseg iz točke (b) se določi na podlagi možnosti dostopa na trg, ki so opredeljene, če je primerno, kot uvoz, izražen v odstotkih ustrezne domače porabe v treh predhodnih letih.

2. Dodatne uvozne dajatve se ne uvedejo, če ni verjetno, da bi uvoz motil trg Skupnosti, ali če bi bili učinki nesorazmerni glede na želeni cilj.

3. Za namene odstavka 1(a) se uvozne cene določijo na podlagi CIF uvoznih cen zadevne pošiljke.

CIF uvozne cene se preverijo glede na reprezentativne cene za proizvod na svetovnem trgu ali uvoznem trgu Skupnosti.

Člen 80

Opustitev postopkov aktivnega in pasivnega oplemenitenja

1. Kadar aktivno in pasivno oplemenitenje moti ali bi lahko motilo trg Skupnosti, je lahko na zahtevo države članice ali pobudo Komisije po postopku iz člena 113(1) odločeno, da se v celoti ali delno ustavijo postopki aktivnega ali pasivnega oplemenitenja za proizvode, zajete v tej uredbi. Kadar Komisija prejme zahtevo države članice, se odločitev sprejme v petih delovnih dneh po prejemu zahtevka.

Države članice so obveščene o teh ukrepih, ki se začnejo takoj uporabljati.

Ukrepe, sprejete v skladu s prvim pododstavkom, lahko katera koli država članica predloži v presojo Svetu v petih delovnih dneh po obvestilu. Svet se nemudoma sestane. Svet lahko s kvalificirano večino spremeni ali razveljavi ukrepe v enem mesecu po datumu predložitve v presojo.

2. Če je potrebno za pravilno delovanje skupne ureditve trga za vino, lahko Svet po postopku iz člena 37(2) Pogodbe v celoti ali delno prepove uporabo postopkov aktivnega ali pasivnega oplemenitenja za proizv