2014R1322 — SL — 14.10.2016 — 001.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

►B DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1322/2014 z dne 19. septembra 2014 o dopolnitvi in spremembi Uredbe (EU) št. 167/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevami za konstrukcijo vozil ter splošnimi zahtevami za odobritev kmetijskih in gozdarskih vozil (Besedilo velja za EGP) (UL L 364 18.12.2014, str. 1)

spremenjena z:









▼B

DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 1322/2014

z dne 19. septembra 2014

o dopolnitvi in spremembi Uredbe (EU) št. 167/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevami za konstrukcijo vozil ter splošnimi zahtevami za odobritev kmetijskih in gozdarskih vozil

(Besedilo velja za EGP)







POGLAVJE I

PREDMET UREJANJA IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Predmet urejanja

Ta uredba določa podrobne tehnične zahteve in preskusne postopke glede zasnove, konstrukcije in sestavljanja vozil za homologacijo kmetijskih in gozdarskih vozil ter njihovih sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, podrobne ureditve in zahteve glede homologacijskih postopkov, virtualnega preskušanja in skladnosti proizvodnje, tehnične specifikacije glede dostopa do informacij o popravilu in vzdrževanju ter standarde uspešnosti in merila za ocenjevanje tehničnih služb v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013.

Člen 2

Opredelitev pojmov

Uporabljajo se naslednje opredelitve pojmov:

1. „referenčna točka sedeža“ (S) pomeni sečišče v vzdolžni srednji ravnini sedeža med tangencialno ravnino na spodnjem delu oblazinjenega hrbtnega naslona in vodoravno ravnino. Ta vodoravna ravnina seka spodnjo ploskev sedeža 150 mm pred referenčno točko sedeža (S), kot je opredeljeno v Dodatku 8 k Prilogi XIV;

2. „krmilna naprava“ pomeni vsako napravo, katere neposredni vklop omogoči spremembo stanja ali delovanja traktorja ali nanj priklopljenega stroja;

3. „okrov“ pomeni varovalno napravo, ki je nameščena neposredno pred nevarnim mestom in ki sama po sebi ali skupaj z drugimi deli stroja z vseh strani varuje pred stikom z nevarnim mestom;

4. „varovalo“ pomeni varovalno napravo, ki z ograjo, rešetko ali podobno konstrukcijo zagotavlja potrebno varnostno oddaljenost za preprečitev stika z nevarnim mestom;

5. „pokrov“ pomeni varovalno napravo, ki je nameščena pred nevarnim mestom in ki s pokrite strani varuje pred stikom z njim;

6. „trdna pritrditev“ pomeni, da se take naprave lahko odstranijo izključno z uporabo orodij;

7. „vroča površina“ pomeni vsako kovinsko površino traktorja, ki pri normalni uporabi, kot jo predvidi proizvajalec, doseže temperaturo, višjo od 85 °C, ali vsako plastično površino, ki doseže temperaturo, višjo od 100 °C.







POGLAVJE II

ZAHTEVE ZA KONSTRUKCIJO IN SPLOŠNE ZAHTEVE ZA HOMOLOGACIJO VOZILA

Člen 3

Splošne obveznosti proizvajalca glede konstrukcije vozila

1. Sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote, s katerimi proizvajalci opremijo kmetijska in gozdarska vozila ter ki vplivajo na varnost pri delu, so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da vozilu, ki se normalno uporablja in vzdržuje ob upoštevanju navodil proizvajalca, omogočajo, da ustreza podrobnim tehničnim zahtevam in preskusnim postopkom, določenim v členih 4 do 32.

2. Proizvajalci s fizičnim demonstracijskim preskušanjem homologacijskemu organu dokažejo, da kmetijska in gozdarska vozila, ki se dajo na voljo na trgu, registrirajo ali začnejo uporabljati v Uniji, ustrezajo podrobnim tehničnim zahtevam in preskusnim postopkom, določenim v členih 4 do 32.

3. Proizvajalci zagotovijo, da rezervni deli in oprema, ki so dani na trg ali se začnejo uporabljati v Uniji, ustrezajo podrobnim tehničnim zahtevam in preskusnim postopkom iz te uredbe. Homologirano kmetijsko in gozdarsko vozilo, ki je opremljeno s takim rezervnim delom ali opremo, izpolnjuje iste preskusne zahteve in mejne vrednosti učinkovitosti kot vozilo, opremljeno z originalnim delom.

4. Proizvajalci zagotovijo, da se upoštevajo homologacijski postopki za preverjanje skladnosti proizvodnje v zvezi s podrobnimi zahtevami za konstrukcijo vozil, ki so določene v tej uredbi.

Člen 4

Uporaba pravilnikov UN/ECE

Za homologacijo kmetijskih in gozdarskih vozil se pod pogoji iz te uredbe uporabljajo pravilniki UN/ECE in njihove spremembe, določeni v Prilogi I k tej uredbi.

Člen 5

Priznavanje poročil o preskusih, izdanih na podlagi kodeksov OECD, za namene EU-homologacije

V skladu s členom 50 Uredbe (EU) št. 167/2013 se poročila o preskusih, ki so izdana na podlagi kodeksov OECD, določenih v Prilogi II k tej uredbi, priznavajo za namene EU-homologacije namesto poročil o preskusih, izdanih na podlagi te uredbe.

Člen 6

Ureditev glede homologacijskih postopkov, vključno z zahtevami glede virtualnega preskušanja

Ureditev glede homologacijskih postopkov iz člena 20(8) Uredbe (EU) št. 167/2013 in zahteve glede virtualnega preskušanja iz člena 27(6) navedene uredbe so določene v Prilogi III k tej uredbi.

Člen 7

Ureditev glede skladnosti proizvodnje

Ureditev glede skladnosti proizvodnje iz člena 28(6) Uredbe (EU) št. 167/2013 je določena v Prilogi IV k tej uredbi.

Člen 8

Zahteve glede dostopa do informacij o popravilu in vzdrževanju

Zahteve glede dostopa do informacij o popravilu in vzdrževanju iz člena 53(12) Uredbe (EU) št. 167/2013 so določene v Prilogi V k tej uredbi.

Člen 9

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (dinamično preskušanje)

Preskusni postopki in zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi v zvezi z dinamičnim preskušanjem vozil kategorij T1, T4.2 in T4.3 iz člena 18(2)(a) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VI k tej uredbi.

Člen 10

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (gosenični traktorji)

Preskusni postopki in zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi v zvezi z goseničnimi traktorji kategorij C1, C2, C4.2 in C4.3 iz člena 18(2)(a) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VII k tej uredbi.

Člen 11

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (statično preskušanje)

Namesto izpolnjevanja zahtev, določenih v členih 9 in 10, se lahko proizvajalci odločijo za izpolnjevanje zahtev iz tega člena, kadar tip vozila spada na področje uporabe, določeno v Prilogi VIII k tej uredbi. Preskusni postopki in zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi v zvezi s statičnim preskušanjem vozil kategorij T1/C1, T4.2/C4.2 in T4.3/C4.3 iz člena 18(2)(a) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VIII k tej uredbi.

Člen 12

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (spredaj nameščene zaščitne strukture pri prevrnitvi na ozkokolotečnih traktorjih)

Preskusni postopki in zahteve za spredaj nameščene zaščitne strukture pri prevrnitvi v zvezi z ozkokolotečnimi traktorji kategorij T2, T3 in T4.3 iz člena 18(2)(a) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo IX k tej uredbi.

Člen 13

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (zadaj nameščene zaščitne strukture pri prevrnitvi na ozkokolotečnih traktorjih)

Preskusni postopki in zahteve za zadaj nameščene zaščitne strukture pri prevrnitvi v zvezi z ozkokolotečnimi traktorji kategorij T2/C2, T3/C3 in T4.3/C4.3 iz člena 18(2)(a) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo X k tej uredbi.

Člen 14

Zahteve za strukture za zaščito pred padajočimi predmeti

Preskusni postopki in zahteve za strukture za zaščito pred padajočimi predmeti za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(b) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XI k tej uredbi.

Člen 15

Zahteve za potniške sedeže

Preskusni postopki in zahteve za potniške sedeže za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(c) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XII k tej uredbi.

Člen 16

Zahteve za izpostavljenost voznika ravni hrupa

Preskusni postopki in zahteve za izpostavljenost voznika ravni hrupa za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(d) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIII k tej uredbi.

Člen 17

Zahteve za vozniški sedež

Preskusni postopki in zahteve za vozniški sedež za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(e) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIV k tej uredbi.

Člen 18

Zahteve za delovni prostor in dostop do vozniškega mesta

Preskusni postopki in zahteve za delovni prostor in dostop do vozniškega mesta za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(f) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XV k tej uredbi.

Člen 19

Zahteve za priključne gredi

Preskusni postopki in zahteve za priključne gredi za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(g) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XVI k tej uredbi.

Člen 20

Zahteve za zaščito pogonskega sklopa

Preskusni postopki in zahteve za zaščito pogonskega sklopa za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(h) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XVII k tej uredbi.

Člen 21

Zahteve za pritrdišča varnostnih pasov

Preskusni postopki in zahteve za pritrdišča varnostnih pasov za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(i) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XVIII k tej uredbi.

Člen 22

Zahteve za varnostne pasove

Preskusni postopki in zahteve za varnostne pasove za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(j) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIX k tej uredbi.

Člen 23

Zahteve za zaščito pred vdorom predmetov

Preskusni postopki in zahteve za zaščito pred vdorom predmetov za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(k) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XX k tej uredbi.

Člen 24

Zahteve za izpušne sisteme

Preskusni postopki in zahteve za izpušne sisteme za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(l) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXI k tej uredbi.

Člen 25

Zahteve za navodila za uporabo

Zahteve za navodila za uporabo, vključno z vidiki glede zaščite pred nevarnimi snovmi ter delovanja in vzdrževanja vozil, za vozila kategorij T, C, R in S iz člena 18(2)(l), (n) in (q) Uredbe (EU) št. 167/2013 so določene v Prilogi XXII k tej uredbi.

Člen 26

Zahteve za krmilne naprave, vključno z varnostjo in zanesljivostjo nadzornih sistemov ter naprav za izklop v sili ali za avtomatični izklop

Preskusni postopki in zahteve za krmilne naprave, vključno z varnostjo in zanesljivostjo nadzornih sistemov ter naprav za izklop v sili ali za avtomatični izklop, za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(o) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXIII k tej uredbi.

Člen 27

Zahteve za varovanje pred drugimi mehanskimi nevarnostmi

Preskusni postopki in zahteve za varovanje pred mehanskimi nevarnostmi – vključno z vidiki glede zaščite pred hrapavimi površinami, ostrimi robovi in koti, prelomom cevi, ki vsebujejo tekočine, in nenadzorovanim premikom vozila, razen tistih, navedenih v členih 9 do 14, 19 in 23 – za vozila kategorij T, C, R in S iz člena 18(2)(p) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXIV k tej uredbi.

Člen 28

Zahteve za varovala in varovalne naprave

Preskusni postopki in zahteve za varovala in varovalne naprave za vozila kategorij T, C, R in S iz člena 18(2)(r) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXV k tej uredbi.

Člen 29

Zahteve za informacije, opozorila in oznake

Preskusni postopki in zahteve za informacije, opozorila in oznake, vključno z vidiki glede opozorilnih signalov v zvezi z zaviranjem ter delovanja in vzdrževanja vozila, za vozila kategorij T, C, R in S iz člena 18(2)(s) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXVI k tej uredbi.

Člen 30

Zahteve za materiale in proizvode

Preskusni postopki in zahteve za materiale in proizvode za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(t) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXVII k tej uredbi.

Člen 31

Zahteve za akumulatorje

Preskusni postopki in zahteve za akumulatorje za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(u) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXVIII k tej uredbi.

Člen 32

Zahteve za zaščito pred nevarnimi snovmi

Preskusni postopki in zahteve za zaščito pred nevarnimi snovmi za vozila kategorij T in C iz člena 18(2)(l) Uredbe (EU) št. 167/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XXIX k tej uredbi.







POGLAVJE III

ZAHTEVE GLEDE TEHNIČNIH SLUŽB

Člen 33

Standardi učinkovitosti in ocenjevanje tehničnih služb

Tehnične službe morajo izpolnjevati standarde učinkovitosti iz člena 61 Uredbe (EU) št. 167/2013 in prestati postopek za njihovo oceno iz navedenega člena, kar se preverja v skladu s Prilogo XXX k tej uredbi.

Člen 34

Dopustnost samopreskušanja

Samopreskušanje, ki ga izvajajo interne tehnične službe iz člena 60(1) Uredbe (EU) št. 167/2013, se lahko izvaja le, če je dovoljeno v Prilogi III k tej uredbi.







POGLAVJE IV

NACIONALNA HOMOLOGACIJA VOZIL, SISTEMOV, SESTAVNIH DELOV ALI SAMOSTOJNIH TEHNIČNIH ENOT

Člen 35

Nacionalna homologacija vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot

Nacionalni organi ne zavrnejo podelitve nacionalne homologacije za tip vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote iz razlogov, povezanih z zahtevami za konstrukcijo, kadar vozilo, sistem, sestavni del ali samostojna tehnična enota izpolnjuje zahteve, določene v tej uredbi.







POGLAVJE V

KONČNE DOLOČBE

Člen 36

Spremembe Priloge I k Uredbi (EU) št. 167/2013

Priloga I k Uredbi (EU) št. 167/2013 se spremeni:

1. v vrstici št. 39 se vnosa, ki se nanašata na kategoriji vozil Ca in Cb, nadomestita z „X“;

2. v vrstici št. 41 se vnosa, ki se nanašata na kategoriji vozil T2a in T2b, nadomestita z „X“;

3. v vrstici št. 43 se vnosa, ki se nanašata na kategoriji vozil Ca in Cb, nadomestita z „X“;

4. v vrstici št. 44 se vnosa, ki se nanašata na kategoriji vozil Ca in Cb, nadomestita z „X“.

Člen 37

Začetek veljavnosti in uporaba

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Uporablja se od 1. januarja 2016.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.









POVZETEK







Številka priloge Naslov priloge Zahteve za konstrukcijo in splošne zahteve za homologacijo vozila I Uporaba pravilnikov UN/ECE II Priznavanje poročil o preskusih, izdanih na podlagi kodeksov OECD, za namene EU-homologacije III Ureditev glede homologacijskih postopkov, vključno z zahtevami glede virtualnega preskušanja IV Ureditev glede skladnosti proizvodnje V Zahteve glede dostopa do informacij o popravilu in vzdrževanju VI Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (dinamično preskušanje) VII Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (gosenični traktorji) VIII Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (statično preskušanje) IX Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (spredaj nameščene zaščitne strukture pri prevrnitvi na ozkokolotečnih traktorjih) X Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (zadaj nameščene zaščitne strukture pri prevrnitvi na ozkokolotečnih traktorjih) XI Zahteve za strukture za zaščito pred padajočimi predmeti XII Zahteve za potniške sedeže XIII Zahteve za izpostavljenost voznika ravni hrupa XIV Zahteve za vozniški sedež XV Zahteve za delovni prostor in dostop do vozniškega mesta XVI Zahteve za priključne gredi XVII Zahteve za zaščito pogonskega sklopa XVIII Zahteve za pritrdišča varnostnih pasov XIX Zahteve za varnostne pasove XX Zahteve za zaščito pred vdorom predmetov XXI Zahteve za izpušne sisteme XXII Zahteve za navodila za uporabo XXIII Zahteve za krmilne naprave, vključno z varnostjo in zanesljivostjo nadzornih sistemov ter naprav za izklop v sili ali za avtomatični izklop XXIV Zahteve za varovanje pred drugimi mehanskimi nevarnostmi XXV Zahteve za varovala in varovalne naprave XXVI Zahteve za informacije, opozorila in oznake XXVII Zahteve za materiale in proizvode XXVIII Zahteve za akumulatorje XXIX Zahteve za zaščito pred nevarnimi snovmi Zahteve glede tehničnih služb XXX Standardi učinkovitosti in ocenjevanje tehničnih služb









PRILOGA I







Uporaba pravilnikov UN/ECE Pravilnik UN/ECE št. Predmet Spremembe Sklic na UL Uporaba 14 Pritrdišča varnostnih pasov, pritrdilni sistemi ISOFIX in pritrdišča za zgornje privezi ISOFIX Dodatek 1 k spremembam 07 UL L 109, 28.4.2011, str. 1 T in C 16 Varnostni pasovi, sistemi za zadrževanje potnikov in sistemi za zadrževanje otrok Dodatek 1 k spremembam 06 UL L 233, 9.9.2011, str. 1 T in C 43 Varnostna zasteklitev Dodatek 12 k spremembam 00 UL L 230, 31.8.2010, str. 119 T in C 60 Naprave za upravljanje, s katerimi upravlja voznik – označevanje naprav za upravljanje ter kontrolnih in opozorilnih svetilk (mopedi/motorna kolesa) UL L 95, 31.3.2004, str. 10 T in C 79 Krmilje Dodatek 3 k spremembam 01 in popravek z dne 20. januarja 2006 UL L 137, 27.5.2008, str. 25 T in C

Pojasnilo:

čeprav je sestavni del naveden na tem seznamu, to ne pomeni, da je njegova vgradnja obvezna. Vendar so za nekatere sestavne dele obvezne zahteve za vgradnjo določene v drugih prilogah k tej uredbi.









PRILOGA II







Priznavanje poročil o preskusih, izdanih na podlagi kodeksov OECD, za namene EU-homologacije Poročilo o preskusu na podlagi kodeksa OECD št. Predmet Izdaja Uporaba Lahko se uporabi namesto poročila o preskusu EU na podlagi 3 Uradni preskusi zaščitnih struktur za kmetijske in gozdarske traktorje (dinamično preskušanje) Izdaja 2015 (julij 2014) T1, T4.2 in T4.3 Priloga VI in Priloga XVIII (če so bila preskušena pritrdišča varnostnih pasov) 4 Uradni preskusi zaščitnih struktur za kmetijske in gozdarske traktorje (statično preskušanje) Izdaja 2015 (julij 2014) T1/C1, T4.2/C4.2 in T4.3/C4.3 Priloga VIII in Priloga XVIII (če so bila preskušena pritrdišča varnostnih pasov) 5 Uradne meritve hrupa na vozniškem mestu za kmetijske in gozdarske traktorje Izdaja 2015 (julij 2014) T in C Priloga XIII 6 Uradni preskusi spredaj nameščenih zaščitnih struktur pri prevrnitvi za kmetijske in gozdarske kolesne ozkokolotečne traktorje Izdaja 2015 (julij 2014) T2, T3 in T4.3 Priloga IX in Priloga XVIII (če so bila preskušena pritrdišča varnostnih pasov) 7 Uradni preskusi zadaj nameščenih zaščitnih struktur pri prevrnitvi za kmetijske in gozdarske kolesne ozkokolotečne traktorje Izdaja 2015 (julij 2014) T2/C2, T3/C3 in T4.3/C4.3 Priloga X in Priloga XVIII (če so bila preskušena pritrdišča varnostnih pasov) 8 Uradni preskusi zaščitnih struktur za kmetijske in gozdarske gosenične traktorje Izdaja 2015 (julij 2014) C1, C2, C4.2 in C4.3 Priloga VII in Priloga XVIII (če so bila preskušena pritrdišča varnostnih pasov) 10 Uradni preskusi struktur za zaščito pred padajočimi predmeti za kmetijske in gozdarske traktorje Izdaja 2015 (julij 2014) T in C Priloga XI Del C









PRILOGA III

Ureditev glede homologacijskih postopkov, vključno z zahtevami glede virtualnega preskušanja

1. Homologacijski postopek

Homologacijski organ po prejemu vloge za homologacijo vozila:

1.1 preveri, ali vsa potrdila o EU-homologaciji in poročila o preskusih, izdana v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, ki so bili sprejeti na podlagi navedene uredbe in se uporabljajo za homologacijo vozil, zajemajo tip vozila in ustrezajo predpisanim zahtevam;

1.2 s preučitvijo dokumentacije preveri, ali so specifikacije vozila in podatki iz opisnega lista vozila vključeni med podatke v opisni dokumentaciji in potrdilih o EU-homologaciji, ki so bili izdani v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi navedene uredbe;

1.3 na izbranem vzorcu tipa vozil, ki ga je treba homologirati, pregleda sestavne dele in sisteme vozila ali organizira tak pregled, da se zagotovi, da so vozila izdelana skladno z ustreznimi podatki iz overjene opisne dokumentacije v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi navedene uredbe;

1.4 po potrebi pregleda vgradnjo samostojnih tehničnih enot ali organizira ustrezen pregled;

1.5 izvede ali organizira potrebne preglede v zvezi s prisotnostjo predmetov, določenih v Prilogi I k Uredbi (EU) št. 167/2013.

2. Kombinacija tehničnih specifikacij

Predložiti je treba dovolj vozil, da se lahko ustrezno preverijo različne kombinacije, ki bodo homologirane, v skladu z naslednjimi merili:

2.1 pogonski sistem;

2.2 menjalnik;

2.3 pogonske osi (število, lega, medsebojna povezava);

2.4 krmiljene osi (število in lega);

2.5 zaviralni sistem in zaviralne osi (število);

2.6 zaščitna struktura pri prevrnitvi;

2.7 zaščita pred nevarnimi snovmi.

3. Posebne določbe

Kadar v zvezi s predmeti, ki jih zajemajo Uredba (EU) št. 167/2013 ali delegirani in izvedbeni akti, sprejeti na podlagi navedene uredbe, niso na voljo potrdila o homologaciji ali poročila o preskusih, homologacijski organ:

3.1 poskrbi za potrebne preskuse in preglede, kot se zahteva v Uredbi (EU) št. 167/2013 ter delegiranih in izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi navedene uredbe;

3.2 preveri, ali je vozilo skladno s podatki v opisni mapi vozila in ali izpolnjuje tehnične zahteve iz Uredbe (EU) št. 167/2013 ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi navedene uredbe;

3.3 po potrebi pregleda vgradnjo sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot ali organizira ustrezen pregled.

4. Postopki med večstopenjsko EU-homologacijo

4.1 Splošno

4.1.1 Za uspešno delovanje postopka večstopenjske EU-homologacije je potrebno sodelovanje vseh udeleženih proizvajalcev. Zato se homologacijski organ pred izdajo prve in naslednje stopnje homologacije prepriča o obstoju ustreznih dogovorov za dobavo ter izmenjavo dokumentov in informacij med zadevnimi proizvajalci, tako da tip dodelanega vozila izpolnjuje tehnične zahteve iz Uredbe (EU) št. 167/2013 ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi navedene uredbe. Te informacije vsebujejo podrobnosti iz podeljenih homologacij za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote ter tudi o delih vozila, ki so vgrajeni v nedodelano vozilo, a še niso homologirani.

4.1.2 EU-homologacije v skladu s točko 4 se podelijo na podlagi trenutne stopnje dodelave tipa vozila in vsebujejo vse homologacije, podeljene na prejšnjih stopnjah.

4.1.3 Vsak proizvajalec v postopku večstopenjske EU-homologacije je odgovoren za homologacijo in skladnost proizvodnje vseh sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki jih je izdelal ali dodal prejšnji stopnji dodelave. Ni pa odgovoren za predmete, ki so bili homologirani na prejšnjih stopnjah, razen za tiste, ki jih je spremenil do te mere, da prejšnja homologacija ni več veljavna.

4.2 Postopki

Homologacijski organ:

4.2.1 preveri, ali vsa potrdila o EU-homologaciji in poročila o preskusih, izdana v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, ki so bili sprejeti na podlagi navedene uredbe in se uporabljajo za homologacijo vozil, zajemajo tip vozila na stopnji njegove dodelave in ustrezajo predpisanim zahtevam;

4.2.2 se prepriča, da so vsi potrebni podatki, upoštevajoč stopnjo dodelave vozila, vključeni v opisno mapo;

4.2.3 s preučitvijo dokumentacije preveri, ali so specifikacije vozila in podatki iz opisne mape vozila vključeni med podatke v opisni dokumentaciji in potrdilih o EU-homologaciji v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ali delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi navedene uredbe, in v primeru dodelanih vozil, če določena številka elementa iz opisne mape ni vključena v nobeno opisno dokumentacijo, preveri, ali je zadevni del lastnosti v skladu s podatki v opisni mapi;

4.2.4 na izbranem vzorcu tipa vozil, ki ga je treba homologirati, pregleda sestavne dele in sisteme vozila ali organizira tak pregled, da se zagotovi, da so vozila izdelana skladno z ustreznimi podatki iz overjene opisne dokumentacije v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi navedene uredbe;

4.2.5 po potrebi pregleda vgradnjo samostojnih tehničnih enot ali organizira ustrezen pregled.

4.3 Število vozil, ki bodo pregledana za namene točke 4.2.4, je dovolj veliko, da omogoča ustrezen nadzor različnih kombinacij, ki jim je treba podeliti EU-homologacijo, glede na stopnjo dodelave vozila in merila, določena v točki 2.

5. Pogoji, pod katerimi je treba izvajati virtualno preskušanje, in zahteve, ki lahko veljajo za virtualno preskušanje

5.1 Cilji in področje uporabe

V točki 5 so določene ustrezne določbe v zvezi z virtualnim preskušanjem v skladu s členom 27(6) Uredbe (EU) št. 167/2013. Ta točka se ne uporablja za drugi pododstavek člena 27(3) navedene uredbe.

5.2 Seznam zahtev, ki lahko veljajo za virtualno preskušanje

▼M1







Preglednica 1 Seznam zahtev, ki lahko veljajo za virtualno preskušanje Sklic na delegirani akt Priloga št. Zahteve Omejitve/pripombe Uredba (EU) št. 1322/2014 IX Večkratno ali prekinjeno prevračanje ozkokolotečnega traktorja z zaščitnim lokom, nameščenim pred vozniškim sedežem, pri bočni prevrnitvi Oddelek B4 Uredba (EU) št. 1322/2014 XV Zahteve za delovni prostor in dostop do vozniškega mesta Samo zahteve glede mer in položaja Uredba (EU) 2015/208 VII Zahteve za vidno polje in brisalnike vetrobranskega stekla Samo zahteve glede mer, položaja in vidnosti Uredba (EU) 2015/208 IX Zahteve za vzvratna ogledala Samo zahteve glede mer, položaja in vidljivosti Uredba (EU) 2015/208 XII Zahteve za vgradnjo svetil Samo zahteve glede mer, položaja in vidljivosti v točkah 5 in 6 (z izjemo kolorimetričnih ali fotometričnih zahtev) Uredba (EU) 2015/208 XIII Zahteve za zaščito oseb v vozilu, vključno z notranjo opremo, nasloni za glavo, varnostnimi pasovi in vrati vozila Del 2 Samo zahteve glede mer, vključno z natančno obliko, in položaja Uredba (EU) 2015/208 XIV Zahteve za zunanjost vozila in dodatno opremo Samo zahteve glede mer, vključno z natančno obliko, in položaja

▼B

6. Pogoji, pod katerimi je treba izvajati virtualno preskušanje

6.1 Virtualni preskusni model

Za opis in izvedbo virtualnega preskušanja se kot osnovna struktura uporabi naslednji sistem:

6.1.1 namen;

6.1.2 strukturni model;

6.1.3 robni pogoji;

6.1.4 predvidene obremenitve;

6.1.5 izračun;

6.1.6 presoja;

6.1.7 dokumentacija.

6.2 Temelji računalniške simulacije in izračuna

6.2.1 Matematični model

Matematični model predloži proizvajalec. Izraža zapletenost konstrukcije vozila, sistema in sestavnih delov, ki se preskušajo glede na zahteve. Iste določbe se smiselno uporabljajo za preskušanje sestavnih delov ali tehničnih enot neodvisno od vozila.

▼M1

6.2.2 Postopek potrditve matematičnega modela

Matematični model se potrdi v primerjavi z dejanskimi preskusnimi pogoji. Za namen preverjanja rezultatov, dobljenih z matematičnim modelom, se izvede fizični preskus. Dokaže se primerljivost rezultatov preskusov. Za ta namen proizvajalci predložijo tehničnim službam korelacijsko poročilo z informacijami o matematičnem modelu in ujemanjem med rezultati, dobljenimi s takim modelom, ter rezultati, dobljenimi pri fizičnih preskusih v skladu s shemo iz točke 6.1. Poročilo o potrditvi, ki potrjuje skladnost matematičnega modela, pripravi proizvajalec ali tehnična služba in ga predloži homologacijskem organu. O vseh spremembah matematičnega modela ali programske opreme, zaradi katerih se lahko poročilo o potrditvi razveljavi, se obvesti homologacijski organ, ki lahko zahteva, da se opravi nov postopek potrditve. Shematski prikaz postopka potrditve je prikazan na sliki 1 v točki 7.

▼B

6.2.3 Dokumentacija

Proizvajalec da na razpolago podatke in pomožna orodja, ki se uporabijo za simulacijo in izračun, ter jih ustrezno dokumentira.

6.2.4 Orodja in podpora

Proizvajalec na zahtevo tehnične službe zagotovi potrebna orodja, vključno z ustrezno programsko opremo, ali omogoči dostop do njih.

6.2.5 Poleg tega proizvajalec tehnični službi zagotovi ustrezno podporo.

6.2.6 Zagotavljanje dostopa in podpore tehnični službi tehnične službe ne odveže obveznosti v zvezi z usposobljenostjo njenega osebja, plačilom licenčnih pravic in spoštovanjem zaupnosti.

▼M1

6.2.7 Postopek potrditve za virtualno preskušanje Skladnost z zahtevami iz preglednice 1 iz točke 5.2 se lahko prikaže s postopki virtualnega preskušanja samo, če se ti izvedejo v skladu z matematičnim modelom, potrjenim v skladu z zahtevami iz točke 6.2.2. O uporabi in omejitvah modela se je treba dogovoriti s tehničnimi službami, odobriti pa jih mora homologacijski organ.

6.2.8 Poročilo o preskusu virtualnega preskušanja Poročilo o preskusu rezultatov virtualnega preskušanja pripravi tehnična služba. Poročilo o preskusu mora biti skladno s korelacijskim poročilom in poročilom o potrditvi ter vključuje vsaj naslednje elemente: konstrukcijo virtualnega prototipa, vhodne podatke za simulacijo in rezultate simulacije, povezane s tehničnimi zahtevami.

▼B

7. Postopek potrditve za virtualno preskušanje

Slika 1

Shematski prikaz postopka potrditve za virtualno preskušanje









PRILOGA IV

Ureditev glede skladnosti proizvodnje

1. Opredelitev pojmov

V tej prilogi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

1.1 „sistem vodenja kakovosti“ pomeni nabor med seboj povezanih ali medsebojno delujočih elementov, ki jih organizacije uporabljajo za usmerjanje in nadzor načinov izvajanja politik kakovosti in doseganja ciljev kakovosti;

1.2 „revizija“ pomeni postopek zbiranja dokazov, katerega namen je oceniti, kako dobro se uporabljajo revizijska merila; revizija mora biti objektivna, nepristranska in neodvisna, revizijski postopek pa sistematičen in dokumentiran;

1.3 „korektivni ukrepi“ pomenijo postopek za reševanje problemov, v katerem se sprejmejo nadaljnji koraki za odpravo vzrokov neskladnosti ali nezaželenega stanja, ki so zasnovani tako, da se prepreči njihov ponovni pojav.

2. Namen

2.1 Cilj postopka za nadzor skladnosti proizvodnje je zagotoviti, da so vsa izdelana vozila, sistemi, sestavni deli, samostojne tehnične enote, deli ali oprema skladni z zahtevami glede specifikacij, zmogljivosti in označevanja za homologirani tip.

2.2 Postopki neločljivo vključujejo presojo sistemov vodenja kakovosti (v nadaljnjem besedilu: začetna presoja), določeno v oddelku 3, ter preverjanje in s proizvodnjo povezan nadzor (v nadaljnjem besedilu: ukrepi za skladnost proizvoda), določena v oddelku 4.

3. Začetna presoja

3.1 Pred podelitvijo homologacije homologacijski organ preveri obstoj zadovoljivih ukrepov in postopkov, ki jih izvaja proizvajalec, da se zagotovi učinkovit nadzor skladnosti vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot v proizvodnji s homologiranim tipom.

3.2 Za začetno presojo se uporabljajo Smernice za presojanje sistemov vodenja kakovosti in/ali sistemov ravnanja z okoljem, določene v standardu EN ISO 19011:2011.

3.3 Homologacijski organ, ki podeli homologacijo, preveri, ali so izpolnjene zahteve iz točke 3.1. Homologacijski organ se zadovolji z začetno presojo in ukrepi za skladnost proizvoda iz oddelka 4 ob upoštevanju, po potrebi, enega od ukrepov, opisanih v točkah 3.3.1 do 3.3.3, ali delne oziroma celotne kombinacije teh ukrepov.

3.3.1 Začetno presojo in/ali preverjanje ukrepov za skladnost proizvodov opravi homologacijski organ, ki podeli homologacijo, ali organ, imenovan za delovanje v imenu homologacijskega organa.

3.3.1.1 Homologacijski organ lahko pri opredeljevanju obsega začetne presoje, ki jo je treba opraviti, upošteva razpoložljive podatke: 3.3.1.1.1 o potrdilu proizvajalca, opisanem v točki 3.3.3, ki ni bilo kvalificirano ali priznano na podlagi navedene točke; 3.3.1.1.2 če gre za homologacije sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, o ocenah sistemov kakovosti, ki jih v prostorih proizvajalca sestavnega dela ali samostojne tehnične enote izvedejo proizvajalci vozil v skladu z eno ali več specifikacijami panožnega sektorja, ki ustrezajo zahtevam iz harmoniziranega standarda EN ISO 9001:2008.

3.3.2 Začetno presojo in/ali preverjanje ukrepov za skladnost proizvoda lahko opravi tudi homologacijski organ druge države članice ali organ, ki ga homologacijski organ imenuje v ta namen.

3.3.2.1 Homologacijski organ druge države članice v takem primeru pripravi izjavo o skladnosti, v kateri navede področja in proizvodne obrate, ki jih je obravnaval kot relevantne za vozila, sisteme, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki jih je treba homologirati.

3.3.2.2 Na zahtevo homologacijskega organa države članice, ki podeljuje homologacijo, homologacijski organ druge države članice nemudoma pošlje izjavo o skladnosti ali sporoči, da te izjave ne more izdati.

3.3.2.3 Izjava o skladnosti vsebuje najmanj naslednje podatke: 3.3.2.3.1 skupino ali družbo (npr. avtomobilska družba XYZ); 3.3.2.3.2 določeno organizacijo (npr. enota za Evropo); 3.3.2.3.3 obrate/proizvodna mesta (npr. tovarna motorjev 1 (Združeno kraljestvo) – tovarna vozil 2 (Nemčija)); 3.3.2.3.4 obseg vozil/sestavnih delov (npr. vsi modeli kategorije T1); 3.3.2.3.5 ocenjena področja (npr. izdelava motorja, izdelava in montaža karoserije, izdelava vozila); 3.3.2.3.6 pregledane dokumente (npr. poslovnik za kakovost in postopki kakovosti podjetja in zadevnega obrata); 3.3.2.3.7 datum presoje (npr. revizija se je izvajala od 18. do 30. 5. 2013); 3.3.2.3.8 načrtovan kontrolni obisk (npr. oktobra 2014).

3.3.3 Homologacijski organ prizna izpolnjevanje zahtev začetne presoje iz točke 3.3 tudi na podlagi ustreznega potrdila, ki ga je proizvajalec pridobil po harmoniziranem standardu EN ISO 9001:2008 ali enakovrednem harmoniziranem standardu. Proizvajalec zagotovi podatke o potrdilu in se zaveže, da bo homologacijski organ obvestil o vseh spremembah glede njegove veljavnosti ali področja uporabe.

3.4 Za homologacijo vozila ni treba ponavljati začetnih presoj, opravljenih zaradi podelitve homologacije za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote vozila, vendar jih je treba dopolniti s presojo, ki se nanaša na proizvodna mesta in dejavnosti v zvezi z izdelavo celotnega vozila, ki ni bila zajeta v prejšnjih presojah.

4. Ukrepi za skladnost proizvodnje

4.1 Vsa vozila, sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote, homologirani v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi navedene uredbe, v skladu s pravilnikom UN/ECE, priloženim Revidiranemu sporazumu iz leta 1958, ali v skladu s popolnim poročilom o preskusu, izdanim na podlagi kodeksov OECD iz Priloge II k tej uredbi, so izdelani v skladu s homologiranim tipom, tako da izpolnjujejo zahteve iz te priloge, Uredbe (EU) št. 167/2013 ter delegiranih in izvedbenih aktov, sprejetih na podlagi navedene uredbe, ter iz zadevnih pravilnikov UN/ECE in kodeksov OECD.

4.2 Pred podelitvijo homologacije v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013 ter delegiranimi in izvedbenimi akti, sprejetimi na podlagi navedene uredbe, v skladu s pravilnikom UN/ECE, priloženim Revidiranemu sporazumu iz leta 1958, ali v skladu s kodeksom OECD homologacijski organ države članice preveri, ali obstajajo primerni ukrepi in dokumentirani nadzorni načrti – ki morajo biti dogovorjeni s proizvajalcem za vsako homologacijo –, da se v opredeljenih časovnih razmikih opravijo preskusi ali povezani pregledi, potrebni za preverjanje stalne skladnosti s homologiranim tipom, vključno po potrebi s preskusi, določenimi v Uredbi (EU) št. 167/2013, pravilniku UN/ECE in kodeksu OECD.

4.3 Imetnik homologacije zlasti: 4.3.1 zagotovi, da obstajajo in se uporabljajo postopki za učinkovit nadzor skladnosti proizvodov (vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot) s homologiranim tipom; 4.3.2 dostopa do preskusne ali druge ustrezne opreme, potrebne za preverjanje skladnosti z vsakim homologiranim tipom; 4.3.3 poskrbi za evidentiranje rezultatov preskusov ali pregledov in za to, da pripadajoča dokumentacija ostane na voljo za obdobje do 10 let, ki se določi skupaj s homologacijskim organom; 4.3.4 analizira rezultate vseh vrst preskusov ali pregledov, da se potrdi in zagotovi stabilnost lastnosti proizvoda ob upoštevanju običajnih odstopanj pri serijski proizvodnji; 4.3.5 zagotovi, da se za vsak tip proizvoda opravijo vsaj pregledi in preskusi, predpisani v Uredbi (EU) št. 167/2013 ter delegiranih in izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi navedene uredbe, ter pregledi in preskusi, določeni v zadevnem pravilniku UN/ECE ali kodeksu OECD; 4.3.6 zagotovi, da se za vsako serijo vzorcev ali preskusnih delov, glede katerih se pri zadevni vrsti preskusa pokaže neskladnost, opravijo dodatno vzorčenje in preskus ali pregled. Sprejmejo se vsi potrebni ukrepi, da se znova vzpostavi skladnost proizvodnega postopka s homologiranim tipom. 4.3.7 Pri homologaciji vozil pregledi iz točke 4.3.5 vključujejo vsaj preverjanje specifikacij o pravilni izdelavi, povezanih s homologacijo, in informacij, zahtevanih za potrdila o skladnosti.

4.4 Pri homologacijah po delih, mešanih homologacijah ali večstopenjskih homologacijah lahko homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, zahteva posebne podatke glede izpolnjevanja zahtev za skladnost proizvodnje, določenih v tej prilogi, od vsakega homologacijskega organa, ki je podelil homologacijo katerega koli relevantnega sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote.

4.5 Če homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, ni zadovoljen s prejetimi informacijami iz točke 4.4 ter je o tem pisno obvestil zadevnega proizvajalca in homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo za sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto, homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, zahteva, da se v poslovnih prostorih proizvajalcev navedenih sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot izvedejo dodatne revizije ali pregledi skladnosti proizvodnje, pri čemer se rezultati takoj dajo na voljo zadevnemu homologacijskemu organu.

4.6 Če se uporabljata točki 4.4 in 4.5 ter rezultati dodatnih revizij ali pregledov po mnenju homologacijskega organa, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, niso zadovoljivi, proizvajalec zagotovi, da se s korektivnimi ukrepi čim prej znova vzpostavi skladnost proizvodnje, tako da bo zadovoljiva za homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, in homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo za sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto.

5. Ukrepi za nadaljnje preverjanje

5.1 Organ, ki je podelil homologacijo, lahko z rednimi revizijami kadar koli preveri metode za nadzor skladnosti proizvodnje, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu. Proizvajalec za ta namen omogoči dostop do proizvodnih, nadzornih in preskusnih obratov ter prostorov za skladiščenje in distribucijo ter zagotovi vse potrebne informacije v zvezi z dokumentacijo in evidencami sistema vodenja kakovosti.

5.1.1 Običajno se pri takih rednih revizijah preverja, ali je učinkovitost postopkov, določenih v oddelkih 3 in 4 (začetna presoja in ukrepi za skladnost proizvoda) te priloge, nespremenjena.

5.1.1.1 Nadzor, ki ga izvajajo tehnične službe (kvalificirane ali priznane, kot je določeno v točki 3.3.3), se prizna kot izpolnjevanje zahtev iz točke 5.1.1 v zvezi s postopki, uvedenimi pri začetni presoji.

5.1.1.2 Glede pogostosti teh preverjanj, ki jih opravi homologacijski organ (razen tistih, navedenih v točki 5.1.1.1), se zagotovi, da se ustrezna preverjanja skladnosti proizvodnje, izvedena v skladu z oddelkoma 3 in 4, ponovijo po obdobju, ki ga glede na ugotovljeno stopnjo zaupanja določi homologacijski organ.

5.2 Pri vsakem preverjanju se inšpektorju dajo na voljo evidence o preskusih, pregledih in proizvodnji, zlasti evidence o tistih preskusih ali pregledih, ki so potrebni v skladu s točko 4.2.

5.3 Inšpektor lahko naključno izbere vzorce, ki se preskusijo v proizvajalčevem laboratoriju ali prostorih tehnične službe, v takem primeru pa se izvede samo fizični preskus. Najmanjše število vzorcev se lahko določi glede na rezultate preverjanj, ki jih opravi proizvajalec.

5.4 Če se kakovost nadzora pokaže za nezadovoljivo ali če se zdi, da je treba preveriti veljavnost preskusov, opravljenih v skladu s točko 5.2, inšpektor izbere vzorce, ki se pošljejo tehnični službi, da izvede fizične preskuse v skladu z zahtevami, določenimi v oddelku 4 ter v Uredbi (EU) št. 167/2013, delegiranih in izvedbenih aktih, sprejetih na podlagi navedene uredbe, zadevnem pravilniku UN/ECE ali kodeksu OECD.

5.5 Če so rezultati nadzora oziroma spremljanja nezadovoljivi, homologacijski organ poskrbi, da se sprejmejo vsi potrebni ukrepi za čim hitrejšo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

5.6 Kadar se z Uredbo (EU) št. 167/2013 zahteva skladnost s pravilniki UN/ECE ali omogoča, da se namesto zahtev iz delegiranih aktov, sprejetih na podlagi navedene uredbe, uporabijo popolna poročila o preskusih, izdana na podlagi standardnih kodeksov OECD, se lahko proizvajalec namesto zahtev za skladnost proizvodnje iz zadevnih pravilnikov UN/ECE ali kodeksov OECD odloči uporabiti določbe te priloge. Toda če se uporabljata točki 4.5 ali 4.6, je treba zadovoljivo izpolnjevati vse ločene zahteve za skladnost proizvodnje iz pravilnikov UN/ECE ali kodeksov OECD, kot to zahteva homologacijski organ, dokler ta ne odloči, da je bila skladnost proizvodnje ponovno vzpostavljena.









PRILOGA V

Zahteve glede dostopa do informacij o popravilu in vzdrževanju

SEZNAM DODATKOV







Številka dodatka Naslov dodatka 1 Dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila 2 Informacije, ki omogočajo razvoj generičnih diagnostičnih orodij

1. Opredelitev pojma

V tej prilogi se uporablja naslednja opredelitev pojma: „dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila“ pomeni razpoložljivost vseh informacij o vgrajenem sistemu za diagnostiko (on-board diagnostic – OBD) ter popravilu in vzdrževanju, ki so potrebne za pregled, diagnostiko, servisiranje ali popravilo vozila.

2. Izpolnjevanje zahtev za dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila v homologacijskem postopku

2.1 Proizvajalec zagotovi izpolnjevanje tehničnih zahtev iz te priloge glede dostopa do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila.

2.2 Homologacijski organi podelijo homologacijo šele, ko proizvajalec predloži potrdilo o dostopu do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila.

2.3 Potrdilo o dostopu do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila se šteje za dokazilo o skladnosti s poglavjem XV Uredbe (EU) št. 167/2013.

2.4 Potrdilo o dostopu do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila se sestavi v skladu z vzorcem iz tretjega pododstavka člena 53(8) Uredbe (EU) št. 167/2013.

3. Pristojbine za dostop

Poleg dostopa na časovni osnovi iz člena 55 Uredbe (EU) št. 167/2013 lahko proizvajalci zagotavljajo dostop na podlagi transakcij, za katerega se pristojbine zaračunajo na transakcijo in ne temeljijo na trajanju obdobja, za katerega se zagotovi dostop. Proizvajalci lahko zagotovijo sisteme dostopa na časovni osnovi in na podlagi transakcij, neodvisni serviserji pa si izberejo le en sistem dostopa, bodisi dostop na časovni osnovi bodisi dostop na podlagi transakcij.

4. Servisni deli, diagnostična orodja in preskusna oprema

4.1 V okviru člena 53(6) Uredbe (EU) št. 167/2013 proizvajalec poleg kontaktnih podatkov, ki jih navede na svoji spletni strani, zainteresiranim stranem na podlagi posameznih dogovorov, za katere velja načelo iz člena 55 navedene uredbe, zagotovi naslednje informacije: 4.1.1 pomembne informacije, ki omogočajo razvoj nadomestnih sestavnih delov, nujno potrebnih za pravilno delovanje sistema OBD; 4.1.2 informacije, ki omogočajo razvoj generičnih diagnostičnih orodij in so navedene v Dodatku 2.

4.2 Za namene točke 4.1.1 razvoj nadomestnih sestavnih delov ni omejen z: 4.2.1 nerazpoložljivostjo ustreznih informacij; 4.2.2 tehničnimi zahtevami, ki se nanašajo na strategije za javljanje napak, če so presežene mejne vrednosti sistema OBD ali če sistem OBD ne more izpolniti osnovnih zahtev za nadzor sistema OBD iz te uredbe; 4.2.3 posebnimi spremembami pri obravnavi informacij o sistemu OBD glede različne obravnave pogona vozila na tekoče gorivo ali plin; 4.2.4 homologacijo vozil s pogonom na plin, ki imajo omejeno število manjših pomanjkljivosti.

4.3 Za namene točke 4.1.2, kadar proizvajalci v franšiznih omrežjih uporabljajo diagnostična in preskusna orodja v skladu s standardom ISO 22900-2:2009 Modular Vehicle Communication Interface – MVCI (modularni komunikacijski vmesnik za vozila) in standardom ISO 22901-2:2011 Open Diagnostic Data Exchange – ODX (odprta izmenjava diagnostičnih podatkov), so datoteke ODX dostopne neodvisnim izvajalcem na spletni strani proizvajalca.

▼M1

4.4 Točka 4.1.2 se uporablja od 1. julija 2021. Vendar so proizvajalci vozil kategorij R in S, ki ne uporabljajo diagnostičnega orodja oziroma fizične ali brezžične komunikacije z vgrajeno elektronsko krmilno enoto (ali enotami) za namene diagnostike ali reprogramiranja svojih vozil, izvzeti iz obveznosti iz točke 4.1.2.

▼B

5. Večstopenjska homologacija

5.1 Pri večstopenjski homologaciji, kakor je opredeljena v členu 20 Uredbe (EU) št. 167/2013, je končni proizvajalec odgovoren za zagotavljanje dostopa do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila v zvezi z lastno stopnjo proizvodnje in povezavo s predhodnimi stopnjami.

5.2 Poleg tega končni proizvajalec neodvisnim izvajalcem na svoji spletni strani zagotovi naslednje informacije: 5.2.1 spletni naslov proizvajalcev, odgovornih za predhodne stopnje; 5.2.2 ime in naslov vseh proizvajalcev, odgovornih za predhodne stopnje; 5.2.3 homologacijske številke predhodnih stopenj; 5.2.4 številko motorja.

5.3 Proizvajalec, odgovoren za posamezno stopnjo ali stopnje homologacije, je odgovoren za zagotavljanje dostopa na svoji spletni strani do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila v zvezi s stopnjami homologacije, za katere je odgovoren, in povezavo s predhodnimi stopnjami.

5.4 Proizvajalec, odgovoren za posamezno stopnjo ali stopnje homologacije, proizvajalcu, odgovornemu za naslednjo stopnjo, zagotovi naslednje informacije: 5.4.1 potrdilo o skladnosti v zvezi s stopnjami, za katere je odgovoren; 5.4.2 potrdilo o dostopu do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila, vključno z dodatki k potrdilu; 5.4.3 homologacijsko številko, ki ustreza stopnjam, za katere je odgovoren; 5.4.4 dokumente iz točk 5.4.1, 5.4.2 in 5.4.3, ki so jih zagotovili proizvajalci iz predhodnih stopenj.

5.5 Vsak proizvajalec pooblasti proizvajalca, odgovornega za naslednjo stopnjo, da posreduje dokumente proizvajalcem, odgovornim za poznejše stopnje in končno stopnjo.

5.6 Poleg tega proizvajalec, odgovoren za posamezno stopnjo ali stopnje homologacije, na pogodbeni podlagi: 5.6.1 proizvajalcu, odgovornemu za naslednjo stopnjo, zagotovi dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju ter informacij o vmesniku, ki ustrezajo posameznim stopnjam, za katere je odgovoren; 5.6.2 na zahtevo proizvajalca, odgovornega za poznejšo stopnjo homologacije, zagotovi dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila ter informacij o vmesniku, ki ustrezajo posameznim stopnjam, za katere je odgovoren.

5.7 Proizvajalec, vključno s končnim proizvajalcem, lahko zaračuna pristojbine v skladu s členom 55 Uredbe (EU) št. 167/2013 samo za posamezne stopnje, za katere je odgovoren.

5.8 Proizvajalec, vključno s končnim proizvajalcem, ne zaračuna pristojbin za zagotovitev informacij o spletnem naslovu ali kontaktnih podatkov katerega koli drugega proizvajalca.

6. Proizvajalci majhnih serij

6.1 Proizvajalci v skladu s členom 53(13) Uredbe (EU) št. 167/2013 zagotovijo nezapleten in hiter dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju, ki ni diskriminatoren v primerjavi z določbami ali dostopom, predvidenimi za pooblaščene trgovce in serviserje, če je svetovna letna proizvodnja tipa vozila, zajetega z navedeno uredbo, manjša od: (a) za kategorijo T: 200 vozil; (b) za kategorijo C: 80 vozil; (c) za kategorijo R: 400 vozil; (d) za kategorijo S: 200 vozil. Za tip sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ki jih zajema navedena uredba, je obseg proizvodnje, ki se upošteva za namene te določbe, 250 enot.

▼M1

6.2 Vozila, sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote iz točke 6.1 se navedejo na proizvajalčevi spletni strani z informacijami o popravilu in vzdrževanju.

▼B

6.3 Homologacijski organ Komisijo obvesti o vsaki homologaciji, podeljeni proizvajalcem majhnih serij.

7. Izpolnjevanje obveznosti glede dostopa do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila

7.1 Homologacijski organ lahko kadar koli na lastno pobudo ali na podlagi pritožbe ali ocene, ki jo izvede tehnična služba, preveri, ali proizvajalec izpolnjuje obveznosti, ki izhajajo iz Uredbe (EU) št. 167/2013, te uredbe in pogojev potrdila o dostopu do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila.

7.2 Kadar homologacijski organ ugotovi, da proizvajalec ne izpolnjuje svojih obveznosti glede dostopa do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila, homologacijski organ, ki je podelil zadevno homologacijo, sprejme ustrezne ukrepe za popravo tega stanja.

7.3 Taki ukrepi lahko vključujejo preklic ali začasno razveljavitev homologacije, globo ali druge ukrepe, ki se sprejmejo v skladu z Uredbo (EU) št. 167/2013.

7.4 Če neodvisni izvajalec ali trgovinsko združenje, ki zastopa neodvisne izvajalce, vloži pritožbo pri homologacijskem organu, ta izvede revizijo, s katero preveri, ali proizvajalec izpolnjuje svoje obveznosti glede dostopa do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila.

7.5 Pri izvajanju revizije lahko homologacijski organ zaprosi tehnično službo ali katerega koli drugega neodvisnega strokovnjaka, naj preveri, ali so te obveznosti izpolnjene.

7.6 Če informacije o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila ob vložitvi vloge za homologacijo niso na voljo, proizvajalec zagotovi te informacije v roku šestih mesecev od podelitve homologacije.

7.7 Kadar je vozilo dano na trg več kot šest mesecev po homologaciji, se informacije zagotovijo na dan, ko se vozilo da na trg.

7.8 Homologacijski organ lahko na podlagi izpolnjenega potrdila o dostopu do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila domneva, da je proizvajalec sprejel zadovoljive ukrepe in postopke glede dostopa do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila, če ni bila vložena nobena pritožba in če je proizvajalec potrdilo predložil v rokih iz točke 7.7.

7.9 Če se potrdilo o skladnosti ne predloži v navedenem roku, homologacijski organ sprejme ustrezne ukrepe za zagotovitev skladnosti.

8. Zahteve za informacije za podelitev dostopa neodvisnim izvajalcem do nezaščitenih območij

8.1 Za dostop do vseh informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju, ki se ne nanašajo na zaščitena območja vozila, se za registracijo neodvisnega izvajalca za uporabo proizvajalčeve spletne strani zahtevajo samo informacije, ki so potrebne za potrditev načina plačila informacij.

9. Zahteve za informacije za podelitev dostopa neodvisnim izvajalcem do zaščitenih območij

9.1 Za dostop do vseh informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju, ki se nanašajo na zaščitena območja vozila, se neodvisnemu izvajalcu podelita dostop in pooblastilo zanj na podlagi dokumentov, ki dokazujejo, da opravlja zakonito poslovno dejavnost in ni bil obsojen zaradi s tem povezane kriminalne dejavnosti.

9.2 Dostop do zaščitenih funkcij vozila, ki jih uporabljajo pooblaščeni trgovci in serviserji, se zagotovi neodvisnim izvajalcem, ki so zaščiteni z varnostno tehnologijo v zvezi z izmenjavo podatkov, da se zagotovijo zaupnost, neoporečnost in zaščita pred ponovitvami.

9.3 Forum o dostopu do informacij o vozilu iz člena 56 Uredbe (EU) št. 167/2013 določi parametre za izpolnjevanje navedenih zahtev v skladu z najnovejšo tehnologijo.

9.4 Za informacije glede dostopa do zaščitenih območij vozila neodvisni izvajalec predloži potrdilo v skladu s standardom ISO 20828:2006, s katerim identificira sebe in organizacijo, ki ji pripada. Proizvajalec odgovori z lastnim potrdilom v skladu s standardom ISO 20828:2006, s katerim neodvisnemu izvajalcu potrdi, da dostopa do prave strani zadevnega proizvajalca. Obe stranki vodita evidenco vseh takih transakcij, ki vsebuje podatke o vozilih in spremembah na njih v skladu s to določbo.









Dodatek 1

Dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila

1. Uvod

1.1 Ta dodatek določa tehnične zahteve za dostop do informacij o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila.

2. Zahteve

2.1 Proizvajalec zagotovi informacije o popravilu in vzdrževanju vozil samo v obliki odprtega besedila in grafičnih formatov ali formatov, ki si jih je mogoče ogledati in natisniti samo z uporabo standardnih vtičnikov za programsko opremo, ki so prosto dostopni, se preprosto namestijo in delujejo na pogosto uporabljenih operacijskih sistemih računalnikov.

2.1.1 Informacije o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila, ki so na voljo na spletnih straneh, morajo upoštevati skupni standard iz člena 53(2) Uredbe (EU) št. 167/2013.

2.1.2 Kadar je mogoče, so ključne besede v metapodatkih skladne s standardom ISO 15031-2:2010. Take informacije so vedno na voljo, razen ko se vzdržuje spletna stran.

2.1.3 Osebe, ki potrebujejo pravico do kopiranja ali ponovne objave informacij, se pogajajo neposredno z zadevnim proizvajalcem.

2.1.4 Na voljo so tudi informacije za učno gradivo, vendar so lahko namesto na spletnih straneh predstavljene z drugimi mediji.

2.2 Informacije o vseh delih vozila, s katerimi je proizvajalec vozila opremil vozilo, kot je opredeljeno s številko modela in serijsko številko ali z identifikacijsko številko vozila (VIN) in drugimi merili, kot so medosna razdalja, moč motorja, paket opreme ali možnosti, in ki jih je mogoče zamenjati z rezervnimi deli, ki jih proizvajalec vozila zagotavlja pooblaščenim serviserjem ali trgovcem ali tretjim osebam s sklicem na številko dela originalne opreme (OE), se zagotovijo v zbirki podatkov, ki je zlahka dostopna neodvisnim izvajalcem.

2.3 Ta zbirka podatkov oziroma v drugačnem formatu dostopne informacije vsebujejo VIN, številke delov OE, poimenovanje delov OE, podatke o veljavnosti (veljavno od/do), navodila za vgradnjo in po potrebi strukturne lastnosti.

2.4 Informacije v zbirki podatkov ali drugačnem dostopnem formatu se redno posodabljajo. Posodobitve vključujejo zlasti vse spremembe posameznih vozil po njihovi izdelavi, če so te informacije na voljo pooblaščenim trgovcem.

▼M1

2.5 Pri reprogramiranju in diagnostiki krmilnih enot za ponovno umerjanje po popravilu, namestitev programske opreme na nadomestno krmilno enoto motorja (ECU) ali za prekodiranje ali ponastavitev nadomestnih ali sestavnih delov mora biti mogoče uporabiti nelastniško strojno opremo.

2.5.1 Reprogramiranje in diagnostika (komunikacijski vmesnik PC-VCI) se izvajata v skladu s standardom ISO 22900-2, SAE J2534 ali TMC RP1210 od 1. julija 2021; vendar se prvi odstavek za naslednje proizvajalce uporablja od 1. julija 2023: (a) proizvajalce vozil kategorij R in S; (b) proizvajalce vozil kategorij T in C, katerih obseg proizvodnje je manjši od omejitev, določenih v točki 6.1. te priloge; (c) proizvajalce sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, katerih obseg proizvodnje je manjši od omejitev, določenih v točki 6.1. te priloge.

2.5.2 Uporabijo se lahko tudi eternet, serijski kabel ali vmesnik lokalnega omrežja (LAN) ter drugi mediji, kot so zgoščenka (CD), digitalni večstranski disk (DVD) ali polprevodniška pomnilniška naprava, vendar le, če za to ni potrebna lastniška komunikacijska programska (npr. gonilniki ali vtičniki) in strojna oprema. Za potrjevanje združljivosti aplikacij, specifičnih za proizvajalca, in komunikacijskih vmesnikov vozila (VCI), skladnih s standardom ISO 22900-2, SAE J2534 ali TMC RP1210, proizvajalec ponudi bodisi vrednotenje neodvisno razvitih VCI bodisi informacije ter da na voljo morebitno posebno strojno opremo, ki jo proizvajalec VCI potrebuje za samostojno izvedbo takega vrednotenja. Pogoji iz člena 55 Uredbe (EU) št. 167/2013 se uporabljajo za pristojbine za tako vrednotenje ali informacije in strojno opremo.

2.5.3 Soobstoj programske opreme proizvajalcev vozil se zagotavlja od 1. julija 2021; vendar se prvi odstavek za naslednje proizvajalce uporablja od 1. julija 2023: (a) proizvajalce vozil kategorij R in S; (b) proizvajalce vozil kategorij T in C, katerih obseg proizvodnje je manjši od omejitev, določenih v točki 6.1. te priloge; (c) proizvajalce sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, katerih obseg proizvodnje je manjši od omejitev, določenih v točki 6.1. te priloge.

2.5.4 Za zagotovitev komunikacije med vozilom in diagnostičnimi orodji se uporabljajo naslednji standardi za fizične diagnostične konektorje med VCI in vozilom: SAE J1939-13, ISO 11783-2, ISO 15031-3 in ISO 13400-4.

▼B

2.5.5 Kadar proizvajalec priporoča kombinacijo tipa traktorja s tipom vozila kategorije R ali S oziroma obratno, neodvisnim izvajalcem zagotovi informacije o sistemu OBD ter popravilu in vzdrževanju vozila, ki se nanašajo na medsebojno povezljivost obeh vozil. Te informacije se lahko zagotovijo na spletni strani, ki jo skupaj pripravi več proizvajalcev ali konzorcij proizvajalcev, če je ta spletna stran v skladu z določbami te uredbe, kot je navedeno v uvodni izjavi 23 Uredbe (EU) št. 167/2013.

2.6 Proizvajalci na svojih spletnih straneh z informacijami o popravilu navedejo homologacijske številke po modelih.

2.7 Proizvajalci določijo primerne in sorazmerne pristojbine za dostop do njihovih spletnih strani z informacijami o popravilu in vzdrževanju na urni, dnevni, mesečni in letni osnovi ter po potrebi za dostop na posamezno transakcijo.









Dodatek 2

Informacije, ki omogočajo razvoj generičnih diagnostičnih orodij

1. Informacije, ki so potrebne za izdelavo diagnostičnih orodij

Da se olajša zagotovitev generičnih diagnostičnih orodij za serviserje več znamk, proizvajalci vozil na spletnih straneh z informacijami o popravilu omogočijo dostop do informacij iz točk 1.1, 1.2 in 1.3. Navedene informacije vključujejo vse funkcije diagnostičnih orodij in vse povezave do informacij o popravilu ter navodila za odpravljanje težav. Proizvajalec lahko za dostop do informacij zaračuna primerno pristojbino.

1.1 Informacije o komunikacijskih protokolih

Naslednje zahtevane informacije so razdeljene po znamki, modelu in varianti vozila ali po drugi uporabni opredelitvi, na primer po VIN ali identifikaciji vozila in sistema:

(a) morebitni dodatni informacijski sistem za spremljanje protokolov, ki je potreben za izvedbo popolne diagnostike, poleg standardov iz točke 4.7.3 Priloge 9B k Pravilniku UN/ECE št. 49, vključno z morebitnimi dodatnimi informacijami o protokolih strojne ali programske opreme, prepoznavanjem parametrov, funkcijami prenosa, zahtevami za ohranjevanje povezave („keep alive“) ali stanji napake;

(b) podatki, kako pridobiti ali razumeti vse kode okvar, ki niso skladne s standardi iz točke 4.7.3 Priloge 9B k Pravilniku UN/ECE št. 49;

(c) seznam vseh razpoložljivih parametrov podatkov v živo, vključno z informacijami o primerjanju in dostopu;

(d) seznam vseh razpoložljivih preskusov delovanja, vključno z vključitvijo ali upravljanjem naprave in načinom za njihovo izvajanje;

(e) podrobnosti o pridobivanju vseh informacij o sestavnih delih in stanju, časovnih oznak, DTC (kod diagnostičnih napak) in zamrznjenih nizov;

(f) ponastavitev prilagodljivih parametrov učenja, nastavitev kodiranja variant in nadomestnih sestavnih delov ter izbirne nastavitve strank;

(g) identifikacija ECU in kodiranje variant;

(h) podrobnosti o ponastavitvi servisnih lučk;

(i) položaj diagnostičnega konektorja in podrobnosti o konektorju;

(j) identifikacija kode motorja.

1.2 Preskus in diagnosticiranje sestavnih delov, ki jih spremlja sistem OBD

Zahtevajo se naslednji podatki:

(a) opis preskusov, s katerimi se potrdi delovanje na sestavnem delu ali kabelskem snopu;

(b) preskusni postopek, vključno s preskusnimi parametri in informacijami o sestavnih delih;

(c) podrobnosti o povezavi, vključno z najmanjšimi in največjimi vhodnimi in izhodnimi vrednostmi ter vrednostmi pri vožnji in obremenitvi;

(d) vrednosti, ki so pričakovane v določenih voznih razmerah, vključno s prostim tekom;

(e) električne vrednosti za sestavni del v mirujočem in delujočem stanju;

(f) vrednosti pri okvari za vsakega od zgoraj navedenih primerov;

(g) diagnostična zaporedja pri okvarah, vključno z drevesno strukturo okvar, in vodeno diagnostično izključevanje.

1.3 Podatki, ki so potrebni za izvedbo popravila

Zahtevajo se naslednji podatki:

(a) inicializacija ECU in sestavnih delov (če se namesti nadomestni del);

(b) inicializacija novih ali nadomestnih ECU, kadar je to primerno, s tehnikami prepustnega (re)programiranja.









PRILOGA VI

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (dinamično preskušanje)

A. SPLOŠNA DOLOČBA

1. Zahteve Unije za zaščitne strukture pri prevrnitvi (dinamično preskušanje) so določene v točki B.

B. ZAHTEVE ZA ZAŠČITNE STRUKTURE PRI PREVRNITVI (DINAMIČNO PRESKUŠANJE) ( 1 )

1. Opredelitev pojmov

1.1. [Se ne uporablja.]

1.2. Zaščitna struktura pri prevrnitvi (roll-over protection structure – ROPS) Zaščitna struktura pri prevrnitvi (zaščitna kabina ali lok; v nadaljnjem besedilu: zaščitna struktura) pomeni strukturo na traktorju, katere bistveni namen je preprečiti ali zmanjšati nevarnost za voznika zaradi prevrnitve traktorja med normalno uporabo. Značilnost zaščitne strukture pri prevrnitvi je zagotovitev varnega prostora, ki je dovolj velik, da zaščiti voznika, ki sedi znotraj obrisa zaščitne strukture ali v prostoru, omejenem z več daljicami od zunanjih robov strukture do katerega koli dela traktorja, ki lahko pride v stik z ravnimi tlemi in lahko podpre traktor v tem položaju, če bi se prevrnil.

1.3. Kolotek 1.3.1. Predhodna opredelitev: srednja ravnina kolesa Srednja ravnina kolesa je enako oddaljena od dveh ravnin, ki vključujeta obode kolesnih obročev na njihovih zunanjih robovih. 1.3.2. Opredelitev koloteka Navpična ravnina skozi os kolesa seka njegovo srednjo ravnino po premici, ki se v neki točki stika s podlago. Če sta A in B tako določeni točki za kolesi na isti osi traktorja, je širina koloteka razdalja med točkama A in B. Kolotek se lahko torej določi za sprednja in zadnja kolesa. Pri dvojnih kolesih je kolotek razdalja med ravninama, ki sta srednji ravnini parov koles. Za gosenične traktorje je kolotek razdalja med srednjima ravninama gosenic. 1.3.3. Dodatna opredelitev: srednja ravnina traktorja Upoštevati je treba skrajne položaje točk A in B za zadnjo os traktorja, kar pomeni največjo mogočo vrednost za kolotek. Navpična ravnina, ki je pravokotna na daljico AB v njenem središču, je srednja ravnina traktorja.

1.4. Medosna razdalja Razdalja med navpičnima ravninama, ki potekata skozi daljici AB, kot je opredeljeno zgoraj, tj. skozi daljico za sprednji kolesi in daljico za zadnji kolesi.

1.5. Določitev indeksne točke sedeža; položaj in nastavitev sedeža za preskus 1.5.1. Indeksna točka sedeža (seat index point – SIP) ( 2 ) Indeksna točka sedeža se določi po standardu ISO 5353:1995. 1.5.2 Položaj in nastavitev sedeža za preskus 1.5.2.1 Če je nagib hrbtnega naslona sedeža in sedala nastavljiv, ju je treba nastaviti tako, da je indeksna točka sedeža v skrajnem zadnjem najvišjem položaju. 1.5.2.2 Če je sedež opremljen z vzmetenjem, je treba vzmetenje blokirati v sredinskem položaju, razen če je to v nasprotju z navodili, ki jih je jasno določil proizvajalec sedeža. 1.5.2.3 Če je položaj sedeža nastavljiv le po dolžini in navpično, mora biti vzdolžna os, ki poteka skozi indeksno točko sedeža, vzporedna z navpično vzdolžno ravnino traktorja, ki poteka skozi središče volana, in ne več kot 100 mm od te ravnine.

1.6. Varni prostor 1.6.1. Referenčna ravnina Varni prostor je prikazan na slikah 3.8 do 3.10 in opisan v preglednici 3.3. Opredeljen je glede na referenčno ravnino in indeksno točko sedeža. Referenčna ravnina je navpična ravnina, ki je običajno vzdolžna na traktor ter poteka skozi indeksno točko sedeža in središče volana. Referenčna ravnina se običajno ujema z vzdolžno srednjo ravnino traktorja. Šteje se, da se ta referenčna ravnina med obremenitvijo premika vodoravno s sedežem in volanom, vendar ostane pravokotna na traktor ali tla zaščitne strukture pri prevrnitvi. Varni prostor se določi na podlagi točk 1.6.2 in 1.6.3. 1.6.2. Določitev varnega prostora za traktorje z neobrnljivim sedežem Varni prostor za traktorje z neobrnljivim sedežem je opredeljen v točkah 1.6.2.1 do 1.6.2.10 ter ga pri traktorju na vodoravni podlagi s sedežem, če je nastavljiv, nastavljenim v skrajni zadnji najvišji položaj (2) , in volanom, če je nastavljiv, nastavljenim v sredinski položaj za vožnjo v sedečem položaju, omejujejo naslednje ravnine: 1.6.2.1 vodoravna ravnina A1 B1 B2 A2, (810 + av) mm nad indeksno točko sedeža (SIP), pri čemer je daljica B1B2 (ah – 10) mm za SIP; 1.6.2.2 nagnjena ravnina G1 G2 I2 I1, ki je pravokotna na referenčno ravnino ter vključuje točko, ki je 150 mm za daljico B1B2, in skrajno zadnjo točko hrbtnega naslona sedeža; 1.6.2.3 valjasta površina A1 A2 I2 I1, ki je pravokotna na referenčno ravnino, ima polmer 120 mm ter je tangencialna na ravnini iz točk 1.6.2.1 in 1.6.2.2; 1.6.2.4 valjasta površina B1 C1 C2 B2, ki je pravokotna na referenčno ravnino, ima polmer 900 mm, sega 400 mm naprej in je tangencialna na ravnino iz točke 1.6.2.1 po daljici B1B2; 1.6.2.5 nagnjena ravnina C1 D1 D2 C2, ki je pravokotna na referenčno ravnino, se stika s površino iz točke 1.6.2.4 in poteka 40 mm od sprednjega zunanjega roba volana. Če je položaj volana visok, ta ravnina sega naprej, in sicer od daljice B1B2 tangencialno na površino iz točke 1.6.2.4; 1.6.2.6 navpična ravnina D1 E1 E2 D2, ki je pravokotna na referenčno ravnino na črti, ki leži 40 mm pred zunanjim robom volana; 1.6.2.7 vodoravna ravnina E1 F1 F2 E2, ki poteka skozi točko, ki leži (90 – av) mm pod SIP; 1.6.2.8 površina G1 F1 F2 G2, ki je po potrebi ukrivljena od spodnje meje ravnine iz točke 1.6.2.2 do vodoravne ravnine iz točke 1.6.2.7, je pravokotna na referenčno ravnino ter se dotika hrbtnega naslona sedeža po njegovi celotni dolžini; 1.6.2.9 navpični ravnini J1 E1 F1 G1 H1 in J2 E2 F2 G2 H2. Ti navpični ravnini segata 300 mm navzgor od ravnine E1 F1 F2 E2; razdalji E1 E0 in E2 E0 znašata 250 mm; 1.6.2.10 vzporedni ravnini A1 B1 C1 D1 J1 H1 I1 in A2 B2 C2 D2 J2 H2 I2, ki sta nagnjeni tako, da je zgornji rob ravnine na strani, na katero deluje sila, vsaj 100 mm od navpične referenčne ravnine. 1.6.3 Določitev varnega prostora za traktorje z obrnljivim vozniškim mestom Za traktorje z obrnljivim vozniškim mestom (obrnljiva sedež in volan) je varni prostor zunanji obris obeh varnih prostorov, ki ju določata različna položaja volana in sedeža. 1.6.4 Dodatni sedeži 1.6.4.1 Pri traktorjih, ki jih je mogoče opremiti z dodatnimi sedeži, se pri preskusih upošteva zunanji obris, ki vključuje indeksne točke sedeža za vse ponujene možnosti. Zaščitna struktura ne sega v širši varni prostor, v katerem so upoštevane te različne indeksne točke sedeža. 1.6.4.2 Če se po izvedbi preskusa ponudi nov mogoč položaj sedeža, se ugotovi, ali je varni prostor okrog nove SIP v mejah prej določenega zunanjega obrisa. Če ni, je treba opraviti nov preskus. 1.6.4.3 Dodatni sedež ne vključuje sedeža za dodatno osebo poleg voznika, s katerega ni mogoče upravljati traktorja. SIP se ne določi, ker se opredelitev varnega prostora nanaša na vozniški sedež.

1.7. Masa brez obtežil Masa traktorja brez obtežilnih naprav in, pri traktorjih s pnevmatikami, brez tekočin za obtežitev v pnevmatikah. Traktor je v stanju, pripravljenem za vožnjo, ima polne posode, krogotoke in hladilnik ter je opremljen z zaščitno strukturo z zaščitnimi oblogami in morebitno opremo za gosenice ali dodatnimi sestavnimi deli za pogon na sprednji kolesi, ki so potrebni za normalno uporabo. Upravljavec ni vključen.

1.8. Dovoljena odstopanja pri meritvah Razdalja: ± 0,5 mm Sila: ± 0,1 % (obsega skale tipala) Masa: ± 0,2 % (obsega skale tipala) Tlak v pnevmatikah: ± 5,0 % Kot: ± 0,1°

1.9. Simboli



ah (mm) Polovica vodoravne nastavitve sedeža av (mm) Polovica navpične nastavitve sedeža E (J) Vhodna energija med preskusom F (N) Statična sila obremenitve H (mm) Višina dviga težišča nihalnega udarnega telesa I (kgm2) Vztrajnostni moment okrog zadnje osi brez koles, ki se uporablja za izračun energije udara od zadaj. L (mm) Medosna razdalja, ki se uporablja za izračun energije udara od zadaj. M (kg) Masa, ki se uporablja za izračun energije in tlačnih sil.

2. Področje uporabe

2.1 Ta priloga se uporablja za traktorje, ki imajo najmanj dve osi za kolesa s pnevmatikami, bodisi z nastavki za gosenice bodisi brez takih nastavkov, in katerih masa brez obtežil je večja od 600 kg, vendar običajno manjša od 6 000 kg.

2.2 Najmanjša širina koloteka zadnjih koles bi morala biti na splošno večja od 1 150 mm. Priznava se, da so mogoče zasnove traktorjev, na primer kosilnice za travo, ozki vinogradniški traktorji, nizki traktorji, ki se uporabljajo v stavbah z omejeno razdaljo med tlemi in stropom ali v sadovnjakih, traktorji z visoko prehodnostjo ter posebni gozdarski stroji, kot so zgibni polprikoličarji in zgibni traktorji, za katere se ta priloga ne uporablja.

3. Pravila in smernice

3.1. Splošni predpisi

3.1.1 Zaščitno strukturo lahko izdela bodisi proizvajalec traktorja bodisi neodvisno podjetje. V obeh primerih je preskus veljaven samo za tisti model traktorja, na katerem se izvede. Zaščitno strukturo je treba ponovno preskusiti za vsak model traktorja, na katerega bo pritrjena. Vendar lahko preskuševalni centri potrdijo, da so preskusi trdnosti veljavni tudi za modele traktorjev, ki so izpeljani iz prvotnega modela s spremembami motorja, prenosa moči in krmilja ter sprednjega vzmetenja (glej točko 3.6: Razširitev na druge modele traktorjev). Po drugi strani se lahko več zaščitnih struktur preskusi za kateri koli posamezen model traktorja.

3.1.2 Zaščitno strukturo, ki se predloži za dinamični preskus, je treba dostaviti normalno pritrjeno na model traktorja, v povezavi s katerim se preskuša. Predloženi traktor je kompleten in v stanju, pripravljenem za vožnjo.

3.1.3 Pri „tandemskih“ traktorjih se upošteva masa standardne izvedenke tistega dela, na katerega je pritrjena zaščitna struktura.

3.1.4 Zaščitna struktura je lahko zasnovana samo za zaščito voznika v primeru, da se traktor prevrne. Na to strukturo je včasih mogoče pritrditi zaščito voznika pred vremenskimi vplivi, ki je bolj ali manj začasne narave. Voznik to zaščito ob toplem vremenu navadno odstrani. Obstajajo pa tudi zaščitne strukture, pri katerih so tovrstne obloge stalne in se prezračevanje ob toplem vremenu zagotavlja z okni ali loputami. Ker lahko te obloge prispevajo k trdnosti strukture in je mogoče, da, če so odstranljive, ob nesreči niso nameščene na vozilu, je treba vse dele, ki jih lahko voznik odstrani, odstraniti tudi za preskus. Vrata, strešne lopute in okna, ki se lahko odprejo, se za preskus bodisi odstranijo bodisi pritrdijo v odprtem položaju, tako da ne prispevajo k trdnosti zaščitne strukture. Ugotovi se, ali bi navedeni elementi v tem položaju lahko pomenili nevarnost za voznika v primeru prevrnitve. Ta pravila se bodo v nadaljevanju nanašala samo na preskušanje zaščitne strukture. Zavedati se je treba, da to vključuje le obloge, ki niso začasne narave. Opis vsake dostavljene začasne obloge je treba vključiti v specifikacije. Vse steklo ali podoben krhek material se pred preskusom odstrani. Sestavni deli traktorja in zaščitne strukture, ki bi lahko bili pri preskusu po nepotrebnem poškodovani in ne vplivajo na trdnost zaščitne strukture ali na njene mere, se lahko pred preskusom odstranijo, če proizvajalec to želi. Med preskusom niso dovoljena popravila ali nastavitve.

3.1.5 Vsak sestavni del traktorja, ki prispeva k trdnosti zaščitne strukture, kot so blatniki, ki jih je proizvajalec okrepil, je treba ob navedbi njegovih mer opisati v poročilu o preskusu.

3.2. Preskusna naprava in preskusni pogoji

3.2.1 V strukturo se udarja z udarnim telesom, ki deluje kot nihalo, in izvede se tlačni preskus spredaj in zadaj.

3.2.2 Masa nihalnega udarnega telesa (slika 3.1) je 2 000 kg. Njegova udarna ploskev meri 680 × 680 mm ± 20 mm. Izdelano je tako, da je položaj njegovega težišča nespremenljiv (na primer iz betona, armiranega z železnimi palicami). Obesi se na tečaj, ki je približno 6 m nad tlemi, tako da je mogoče višino nihalnega udarnega telesa primerno in varno prilagajati.

3.2.3 Pri traktorjih z manj kot 50 % mase na sprednjih kolesih se prvi udar strukture izvede od zadaj. Temu sledi tlačni preskus, prav tako na zadnjem delu strukture. Drugi udar se izvede od spredaj, tretji pa s strani. Nazadnje se izvede še drugi tlačni preskus na sprednjem delu. Pri traktorjih s 50 % mase na sprednjih kolesih ali več se prvi udar izvede od spredaj, drugi pa s strani. Temu sledita tlačna preskusa, najprej na zadnjem in nato na sprednjem delu strukture.

3.2.4 Pri traktorjih z obrnljivim vozniškim mestom (obrnljiva sedež in volan) je prvi udar vzdolžen na težjem koncu (z več kot 50 % mase traktorja). Temu sledi tlačni preskus na istem koncu. Drugi udar se izvede na nasprotnem koncu, tretji pa s strani. Nazadnje se izvede še drugi tlačni preskus na lažjem koncu.

3.2.5 Nastavitev širine koloteka zadnjih koles se izbere tako, da struktura med preskusom nikakor ni podprta s pnevmatikami. Ta določba se lahko prezre, če je struktura podprta na ta način, ko so kolesa nastavljena na najširšo možno nastavitev koloteka.

3.2.6 Udar s strani se izvede na tisti strani traktorja, na kateri je po mnenju preskuševalnega centra verjetna največja deformacija. Udar od zadaj se izvede na robu, ki je nasproti mesta udara s strani, udar od spredaj pa na robu, ki je bližje mesta udara s strani. Udar od zadaj se usmeri na mesto, ki je na dveh tretjinah razdalje od srednje ravnine traktorja do navpične ravnine, ki se dotika skrajnega zunanjega dela strukture. Če pa se krivina na zadnji strani strukture začne na mestu, ki je na manj kot dveh tretjinah razdalje od sredine, se udar usmeri na začetek krivine, tj. na točko, v kateri se ta krivina dotika premice, ki je pravokotna na srednjo ravnino traktorja.

3.2.7 Če se med preskusom pritrdilne vrvi, podporni drogovi ali podstavki strgajo, zlomijo ali premaknejo, je treba preskus ponoviti.

3.3. Udarni preskusi

3.3.1 Udar od zadaj (sliki 3.2.a in 3.2.b)

3.3.1.1 Udar od zadaj ni potreben pri traktorjih z manj kot 50 % mase (kot je opredeljeno zgoraj) na sprednjih kolesih.

3.3.1.2 Traktor se glede na nihalno udarno telo postavi tako, da to udari v strukturo, ko udarna ploskev in nosilne verige oklepajo kot 20° z navpičnico, razen če struktura na točki udara med deformacijo oklepa večji kot z navpičnico. V tem primeru se udarna ploskev naravna z dodatnimi nosilnimi vezmi, da je vzporedna s stranjo strukture na točki udara v trenutku največje deformacije, pri čemer nosilne verige z navpičnico še vedno oklepajo kot 20°. Točka udara je tisti del strukture, ki bo verjetno prvi udaril ob tla, če se traktor prevrne nazaj, običajno je to zgornji rob. Višina nihalnega udarnega telesa se prilagodi tako, da telo nima težnje po tem, da bi se zavrtelo okoli točke udara.

3.3.1.3 Traktor se pritrdi s pritrdilnimi vrvmi. Pritrdilna mesta za pritrdilne vrvi so približno 2 m za zadnjo osjo in 1,5 m pred sprednjo osjo. Za vsako os se uporabita dve pritrdilni vrvi, in sicer po ena na vsaki strani srednje ravnine traktorja. Pritrdilne vrvi so jeklenice s premerom 12,5–15 mm in natezno trdnostjo 1 100 –1 260 MPa. Pnevmatike traktorja se napolnijo in pritrdilne vrvi napnejo tako, da sta tlak v pnevmatikah in njihova stisnjenost tolikšna, kot je navedeno v preglednici 3.1. Ko so pritrdilne vrvi napete, se pred zadnja kolesa tesno obnje pritrdi lesen tram velikosti 150 × 150 mm.

3.3.1.4. Nihalno udarno telo se potegne nazaj, tako da je višina H njegovega težišča od točke udara tolikšna, kot se izračuna z eno od naslednjih formul, ki sta na voljo proizvajalcu: ali

3.3.1.5 Nihalno udarno telo se sprosti, da udari v strukturo. Mehanizem za hitro sprostitev je treba namestiti tako, da v trenutku sprostitve ne povzroči nagiba nihalnega udarnega telesa glede na nosilne verige.



Preglednica 3.1 Tlak v pnevmatikah Tlak v pnevmatikah (kPa (1)) Stisnjenost (mm) Traktorji na štirikolesni pogon s sprednjimi in zadnjimi kolesi enake velikosti: Spredaj 100 25 Zadaj 100 25 Traktorji na štirikolesni pogon z manjšimi sprednjimi kolesi od zadnjih: Spredaj 150 20 Zadaj 100 25 Traktorji na dvokolesni pogon: Spredaj 200 15 Zadaj 100 25 (*1) Uporaba vode za obtežitev ni dovoljena.

3.3.2 Udar od spredaj (sliki 3.3.a in 3.3.b)

3.3.2.1. Ta udar se izvede enako kot udar od zadaj. Pritrdilne vrvi so enake, leseni tram pa se pritrdi za zadnja kolesa. Višina pada težišča nihalnega udarnega telesa se izračuna z naslednjo formulo:

3.3.2.2 Točka udara je tisti del strukture, ki bi prvi udaril ob tla, če se traktor prevrne na bok pri vožnji naprej, običajno je to zgornji sprednji rob.

3.3.3 Udar s strani (slika 3.4)

3.3.3.1 Traktor se glede na nihalno udarno telo postavi tako, da to udari v strukturo, ko so udarna ploskev in nosilne verige navpične, razen če struktura na točki udara med deformacijo ni navpična. V tem primeru se udarna ploskev naravna, da je približno vzporedna s strukturo na točki udara v trenutku največje deformacije. To naravnanje se izvede z dodatnimi nosilnimi vezmi, pri čemer nosilne verige v trenutku udara ostanejo navpične. Točka udara je tisti del strukture, ki bo verjetno prvi udaril ob tla, če se traktor prevrne na bok, običajno je to zgornji rob.

3.3.3.2 Razen če je gotovo, da bo ob tla prvi udaril kateri koli drug del tega roba, je točka udara na ravnini, ki je pravokotna na srednjo ravnino traktorja in poteka 60 mm pred indeksno točko sedeža, ki je vzdolžno nastavljen v sredinski položaj. Višina nihalnega udarnega telesa se prilagodi tako, da telo nima težnje po tem, da bi se zavrtelo okoli točke udara.

3.3.3.3 Pri traktorjih z obrnljivim vozniškim mestom je točka udara na ravnini, ki je pravokotna na srednjo ravnino traktorja in je na polovici razdalje med indeksnima točkama sedeža.

3.3.3.4 Zadnje kolo traktorja na strani, ki bo udarjena, se pritrdi s pritrdilnimi vrvmi. Napetost pritrdilnih vrvi se določi enako kot pri udaru od zadaj. Po pritrditvi s pritrdilnimi vrvmi se ob zadnje kolo na strani, nasprotni strani udara, tesno ob pnevmatiko pritrdi tram velikosti 150 x 150 mm. Ob to kolo se nasloni še en tram, ki deluje kot podporni drog, in se pritrdi na tla, tako da med udarom trdno podpira kolo. Dolžina tega trama se izbere tako, da naslonjen na kolo oklepa kot 25–40° z vodoravno podlago. Poleg tega je dolžina trama 20- do 25-kratnik njegove debeline, širina pa 2- do 3-kratnik njegove debeline.

3.3.3.5. Nihalno udarno telo se enako kot pri prejšnjih preskusih potegne nazaj, tako da se višina H njegovega težišča nad višino v trenutku udara izračuna z naslednjo formulo:

3.3.3.6 Med udarnim preskusom s strani se evidentira razlika med največjo trenutno deformacijo in trajno deformacijo na višini (810 + av) mm nad indeksno točko sedeža. To se lahko stori z napravo, pri kateri se na vodoraven drog namesti premičen drsni obroč. En konec droga se pritrdi na zgornji strukturni del zaščitne strukture, drugi pa poteka skozi luknjo v navpični palici, pritrjeni na šasijo traktorja. Obroč se pred udarom nastavi ob navpično palico, pritrjeno na šasijo traktorja, njegova razdalja do palice po udaru pa kaže razliko med največjo trenutno deformacijo in trajno deformacijo.

3.4. Tlačna preskusa

Pri preskusu na zadnjem delu je lahko potrebno, da se sprednji del traktorja pritiska navzdol. Pod osi traktorja se namestijo podstavki, da se tlačna sila ne prenaša na kolesa. Uporabljeni jarem je širok približno 250 mm in je z mehanizmom za ustvarjanje obremenitve povezan s kardanskimi zgibi (slika 3.5).

3.4.1. Tlačni preskus na zadnjem delu (sliki 3.6.a in 3.6.b)

3.4.1.1. Pritisni jarem se namesti preko zadnjih najvišjih strukturnih delov zaščitne strukture, tako da je rezultanta tlačnih sil na navpični referenčni ravnini traktorja. Sproži se delovanje tlačne sile (F), pri čemer je: F = 20 M Ta sila deluje še 5 sekund po tem, ko vizualno ni več mogoče zaznati nobenega gibanja zaščitne strukture.

3.4.1.2. Če zadnji del strehe zaščitne strukture ne prenese celotne tlačne obremenitve (sliki 3.7.a in 3.7.b), sila deluje, dokler se streha ne ukrivi do stopnje, ko se ujema z ravnino, ki povezuje zgornji del zaščitne strukture in tisti zadnji del traktorja, ki lahko podpre traktor, če se ta prevrne. Nato se delovanje sile prekine, pritisni jarem pa se premesti nad tisti del zaščitne strukture, ki bi podpiral traktor, če bi se prevrnil na streho. Sproži se delovanje tlačne sile F.

3.4.2. Tlačni preskus na sprednjem delu (sliki 3.6.a in 3.6.b)

3.4.2.1. Pritisni jarem se namesti preko sprednjih najvišjih strukturnih delov zaščitne strukture, tako da je rezultanta tlačnih sil na navpični referenčni ravnini traktorja. Sproži se delovanje tlačne sile (F), pri čemer je: F = 20 M Ta sila deluje še 5 sekund po tem, ko vizualno ni več mogoče zaznati nobenega gibanja zaščitne strukture.

3.4.2.2. Če sprednji del strehe zaščitne strukture ne prenese celotne tlačne obremenitve (sliki 3.7.a in 3.7.b), sila deluje, dokler se streha ne ukrivi do stopnje, ko se ujema z ravnino, ki povezuje zgornji del zaščitne strukture in tisti sprednji del traktorja, ki lahko podpre traktor, če se ta prevrne. Nato se delovanje sile prekine, pritisni jarem pa se premesti nad tisti del zaščitne strukture, ki bi podpiral traktor, če bi se prevrnil na streho. Sproži se delovanje tlačne sile F.

3.5. Pogoji za sprejemljivost

3.5.1. Po vsakem delu preskusa se struktura in traktor pregledata za lome in razpoke. Da struktura prestane preskus, morajo biti izpolnjeni naslednji pogoji: 3.5.1.1 v strukturnih delih, pritrdilnih sestavnih delih ali delih traktorja, ki prispevajo k trdnosti zaščitne strukture (razen tistih iz točke 3.5.1.3), ni razpok; 3.5.1.2 v zvarih, ki prispevajo k trdnosti zaščitne strukture ali njenih pritrdilnih sestavnih delov, ni razpok. Točkovno ali spenjalno varjenje, ki se uporablja za pritrditev obložnih plošč, je običajno izključeno iz tega pogoja; 3.5.1.3 razpoke v pločevinastih strukturah, nastale zaradi absorpcije energije, so sprejemljive, če preskuševalni center presodi, da niso bistveno zmanjšale odpornosti zaščitne strukture proti deformaciji. Razpoke v pločevinastih sestavnih delih, ki jih povzročijo robovi nihalnega udarnega telesa, se prezrejo; 3.5.1.4 zahtevano silo je treba ohranjati v obeh tlačnih preskusih; 3.5.1.5 razlika med največjo trenutno deformacijo in trajno deformacijo pri uradnem preskusu s strani ne sme presegati 250 mm (slika 3.11); 3.5.1.6 med nobenim delom preskusov ne sme noben del prodreti v varni prostor. Med preskusi ne sme noben del udariti v sedež. Poleg tega varni prostor ne sme biti zunaj zaščite zaščitne strukture. V ta namen se šteje, da je varni prostor zunaj zaščite zaščitne strukture, če bi kateri koli njegov del prišel v stik z ravnimi tlemi, če bi se traktor prevrnil v smer, iz katere med preskusom deluje obremenitev. Za oceno tega se uporabijo najmanjše pnevmatike in najmanjša nastavitev širine koloteka, kot jih je določil proizvajalec; 3.5.1.7 pri zgibno krmiljenih traktorjih se za srednji ravnini obeh delov šteje, da sta poravnani.

3.5.2 Po končnem tlačnem preskusu se evidentira trajna deformacija zaščitne strukture. V ta namen se pred začetkom preskusa evidentira položaj glavnih strukturnih delov glede na indeksno točko sedeža. Nato se evidentirata vsak premik strukturnih delov, ki so bili udarjeni med preskusi, ter vsaka sprememba višine sprednjih in zadnjih strukturnih delov strehe.

3.6. Razširitev na druge modele traktorjev

3.6.1 [Se ne uporablja.]

3.6.2 Tehnična razširitev Ko se v zvezi s traktorjem, zaščitno strukturo ali načinom pritrjevanja zaščitne strukture na traktor pojavijo tehnične spremembe, lahko preskuševalni center, v katerem je bil izveden prvotni preskus, izda „poročilo o tehnični razširitvi“ v naslednjih primerih: 3.6.2.1 Razširitev rezultatov preskusov zaščitne strukture na druge modele traktorjev Udarnih in tlačnih preskusov ni treba izvesti na vsakem modelu traktorja, če zaščitna struktura in traktor izpolnjujeta pogoje iz točk 3.6.2.1.1 do 3.6.2.1.5: 3.6.2.1.1 struktura je popolnoma enaka tisti, ki je bila preskušena; 3.6.2.1.2 zahtevana energija ne presega energije, izračunane za prvotni preskus, za več kot 5 %; ta 5-odstotna meja se uporablja tudi za razširitve v primeru zamenjave gosenic s kolesi na istem traktorju; 3.6.2.1.3 način pritrditve in sestavni deli traktorja, na katere se struktura pritrjuje, so popolnoma enaki; 3.6.2.1.4 vsi sestavni deli, kot so blatniki in pokrov motorja, ki lahko podpirajo zaščitno strukturo, so popolnoma enaki; 3.6.2.1.5 položaj in kritične mere sedeža v zaščitni strukturi ter relativna lega zaščitne strukture na traktorju so taki, da bi varni prostor med vsemi preskusi ostal v okviru zaščite deformirane strukture (to se preveri na podlagi iste reference za varni prostor kot v prvotnem poročilu o preskusu, tj. referenčne točke sedeža (S) ali indeksne točke sedeža (SIP)). 3.6.2.2 Razširitev rezultatov preskusov zaščitne strukture na spremenjene modele zaščitne strukture Ta postopek je treba uporabiti, ko niso izpolnjeni pogoji iz točke 3.6.2.1, vendar se ne sme uporabiti, če način pritrditve zaščitne strukture na traktor ni več istovrsten (če se na primer gumijasti podstavki zamenjajo z vzmetnim mehanizmom): 3.6.2.2.1 spremembe, ki ne vplivajo na rezultate prvotnega preskusa (na primer privaritev pritrdilne plošče za opremo na nekritični del zaščitne strukture), dodajanje sedežev z drugačno lego SIP v zaščitni strukturi (pri čemer je treba zagotoviti, da so novi varni prostori med vsemi preskusi znotraj zaščite deformirane zaščitne strukture); 3.6.2.2.2 spremembe, ki lahko vplivajo na rezultate prvotnega preskusa, vendar ne postavljajo pod vprašaj sprejemljivosti zaščitne strukture (na primer sprememba strukturnega sestavnega dela, sprememba načina pritrjevanja zaščitne strukture na traktor). Izvede se lahko validacijski preskus, rezultati preskusa pa se navedejo v poročilu o razširitvi. Za to vrsto razširitve veljajo naslednje omejitve: 3.6.2.2.2.1 brez validacijskega preskusa se lahko sprejme največ pet razširitev; 3.6.2.2.2.2 rezultati validacijskega preskusa se sprejmejo za razširitev, če so izpolnjeni vsi pogoji za sprejemljivost iz te priloge in če deformacija, izmerjena po vsakem udarnem preskusu, ne odstopa za več kot ± 7 % od deformacije, izmerjene po vsakem udarnem preskusu in navedene v prvotnem poročilu o preskusu; 3.6.2.2.2.3 v eno poročilo o razširitvi se lahko vključi več sprememb zaščitne strukture, če gre za različne možnosti iste zaščitne strukture, vendar se lahko v enem poročilu o razširitvi sprejme le en validacijski preskus. Nepreskušene možnosti se opišejo v posebnem oddelku poročila o razširitvi. 3.6.2.2.3 Povečanje referenčne mase, ki jo proizvajalec določi za že preskušeno zaščitno strukturo. Če želi proizvajalec obdržati isto homologacijsko številko, se lahko poročilo o razširitvi izda po izvedbi validacijskega preskusa (v tem primeru se ne uporabljajo omejitve ± 7 % iz točke 3.6.2.2.2.2).

3.7 [Se ne uporablja.]

3.8. Odpornost zaščitne strukture v hladnem vremenu 3.8.1 Če se za zaščitno strukturo navajajo lastnosti, po katerih je odporna proti krhkosti, ki jo lahko povzroči hladno vreme, proizvajalec navede podrobnosti, ki se vključijo v poročilo. 3.8.2 Namen naslednjih zahtev in postopkov je zagotovitev trdnosti in odpornosti proti lomom zaradi krhkosti pri nižjih temperaturah. Predlaga se, naj se pri oceni primernosti zaščitne strukture pri nižji obratovalni temperaturi v državah, ki potrebujejo to dodatno zaščito pri obratovanju, izpolnijo naslednje minimalne zahteve za materiale:



Preglednica 3.2 Najmanjše energije udara pri Charpyjevem udarnem preskusu z V-zarezo Velikost vzorca Energija pri Energija pri – 30 °C – 20 °C (mm) (J) (J ()) 10 × 10 () 11 27,5 10 ×9 10 25 10 × 8 9,5 24 10 × 7,5 () 9,5 24 10 × 7 9 22,5 10 × 6,7 8,5 21 10 × 6 8 20 10 × 5 () 7,5 19 10 × 4 7 17,5 10 × 3,5 6 15 10 × 3 6 15 10 × 2,5 () 5,5 14 (1) Označuje najprimernejšo velikost. Velikost vzorca ne sme biti manjša od največje najprimernejše velikosti, ki jo omogoča material. (2) Zahtevana energija je pri – 20 °C 2,5-krat večja od vrednosti, določene za – 30 °C. Na moč energije udara vplivajo drugi dejavniki, kot so smer valjanja, meja lezenja, usmerjenost zrn in varjenje. Ti dejavniki se upoštevajo pri izbiri in uporabi jekla. 3.8.2.1 Vijaki in matice, ki se uporabljajo za pritrditev zaščitne strukture na traktor in povezovanje strukturnih delov zaščitne strukture, imajo ustrezne lastnosti nadzorovane žilavosti pri nižji temperaturi. 3.8.2.2 Vse varilne elektrode, ki se uporabljajo za proizvodnjo strukturnih in pritrdilnih delov zaščitne strukture, so združljive z materialom zaščitne strukture, kot je določeno v točki 3.8.2.3. 3.8.2.3 Jekleni materiali za strukturne dele zaščitne strukture so materiali nadzorovane žilavosti, ki izpolnjujejo minimalne zahteve glede energije udara za Charpyjev udarni preskus z V-zarezo, kot so navedene v preglednici 3.2. Razred in kakovost jekla se določita po standardu ISO 630:1995, Amd1:2003. Šteje se, da tej zahtevi ustreza jeklo, katerega debelina po valjanju ne presega 2,5 mm in ki ne vsebuje več kot 0,2 % ogljika. Strukturni deli zaščitne strukture, ki niso izdelani iz jekla, temveč iz drugih materialov, so enako odporni proti udarom pri nizki temperaturi. 3.8.2.4 Velikost vzorca pri preverjanju zahtev glede energije udara za Charpyjev udarni preskus z V-zarezo ne sme biti manjša od največje vrednosti, navedene v preglednici 3.2, ki jo material omogoča. 3.8.2.5 Charpyjevi udarni preskusi z V-zarezo se izvajajo v skladu s postopkom iz ASTM A 370-1979, razen za velikosti vzorcev, ki ustrezajo meram iz preglednice 3.2. 3.8.2.6 Druga možnost za ta postopek je uporaba pomirjenega ali polpomirjenega jekla, za katero se določijo ustrezne specifikacije. Razred in kakovost jekla se določita po standardu ISO 630:1995, Amd1:2003. 3.8.2.7 Vzorci morajo biti podolžni in pridobljeni iz ravnih, cevastih ali strukturnih delov pred oblikovanjem ali varjenjem za uporabo v zaščitni strukturi. Vzorci iz cevastih ali strukturnih delov se pridobijo iz sredine največjega stranskega dela in ne vključujejo zvarov.

3.9 [Se ne uporablja.]

Slika 3.1

Nihalno udarno telo in njegove nosilne verige ali jeklenice

Mere so v mm.

Slika 3.2

Metoda udara od zadaj

Slika 3.2.a

Zaščitna kabina

Slika 3.2.b

Zaščitni lok zadaj

Slika 3.3

Metoda udara od spredaj

Slika 3.3.a

Zaščitna kabina

Slika 3.3.b

Zaščitni lok zadaj

Slika 3.4

Metoda udara s strani

Slika 3.5

Primer priprave za tlačne preskuse

Slika 3.6

Položaj jarma za tlačni preskus spredaj in zadaj

Slika 3.6.a

Zaščitna kabina

Slika 3.6.b

Zaščitni lok zadaj

Slika 3.7

Položaj jarma za tlačni preskus spredaj, ko sprednji del ne prenese celotne tlačne sile

Slika 3.7.a

Zaščitna kabina

Slika 3.7.b

Zaščitni lok zadaj







Preglednica 3.3 Mere varnega prostora Mere (mm) Opombe A1 A0 100 najmanj B1 B0 100 najmanj F1 F0 250 najmanj F2 F0 250 najmanj G1 G0 250 najmanj G2 G0 250 najmanj H1 H0 250 najmanj H2 H0 250 najmanj J1 J0 250 najmanj J2 J0 250 najmanj E1 E0 250 najmanj E2 E0 250 najmanj D0 E0 300 najmanj J0 E0 300 najmanj A1 A2 500 najmanj B1 B2 500 najmanj C1 C2 500 najmanj D1 D2 500 najmanj I1 I2 500 najmanj F0 G0 — I0 G0 — odvisno od C0 D0 — traktorja E0 F0 —

Slika 3.8

Varni prostor

Opomba:

za mere glej preglednico 3.3.

1 – Indeksna točka sedeža

Slika 3.9

Varni prostor







Slika 3.9.a Pogled s strani, prerez v referenčni ravnini Slika 3.9.b Pogled od zadaj ali spredaj

1 – Indeksna točka sedeža

2 – Sila

3 – Navpična referenčna ravnina

Slika 3.10

Varni prostor pri traktorju z obrnljivim sedežem in volanom

Slika 3.10.a

Zaščitna kabina

Slika 3.10.b

Zaščitni lok zadaj

Slika 3.11

Primer preskusne naprave za merjenje elastične deformacije

1 – Trajna deformacija

2 – Elastična deformacija

3 – Skupna deformacija (seštevek trajne in elastične deformacije)

Pojasnila k Prilogi VI









PRILOGA VII

Zahteve za zaščitne strukture pri prevrnitvi (gosenični traktorji)

A. SPLOŠNA DOLOČBA

1. Zahteve Unije za zaščitne strukture pri prevrnitvi (gosenični traktorji) so določene v točki B.

B. ZAHTEVE ZA ZAŠČITNE STRUKTURE PRI PREVRNITVI (GOSENIČNI TRAKTORJI)(1)

1. Opredelitev pojmov

1.1 [Se ne uporablja.]

1.2 Zaščitna struktura pri prevrnitvi (roll-over protection structure – ROPS) Zaščitna struktura pri prevrnitvi (zaščitna kabina ali lok; v nadaljnjem besedilu: zaščitna struktura) pomeni strukturo na traktorju, katere bistveni namen je preprečiti ali zmanjšati nevarnost za voznika zaradi prevrnitve traktorja med normalno uporabo. Značilnost zaščitne strukture pri prevrnitvi je zagotovitev varnega prostora, ki je dovolj velik, da zaščiti voznika, ki sedi znotraj obrisa zaščitne strukture ali v prostoru, omejenem z več daljicami od zunanjih robov strukture do katerega koli dela traktorja, ki lahko pride v stik z ravnimi tlemi in lahko podpre traktor v tem položaju, če bi se prevrnil.

1.3 Kolotek 1.3.1 Predhodna opredelitev: srednja ravnina gosenice Srednja ravnina gosenice je enako oddaljena od dveh ravnin, ki vključujeta oboda gosenice na njenih zunanjih robovih. 1.3.2 Opredelitev koloteka Kolotek je razdalja med srednjima ravninama gosenic. 1.3.3 Dodatna opredelitev: srednja ravnina traktorja Navpična ravnina, ki je pravokotna na os v njenem središču, je srednja ravnina traktorja.

1.4 Zaščitna struktura Sistem strukturnih delov, nameščen na traktorju tako, da izpolnjuje svoj glavni namen zmanjševanja verjetnosti, da bo traktor zmečkal upravljavca, če bi se prevrnil. Strukturni deli vključujejo vse pomožne okvire, nosilce, pritrdilne elemente, obojke, vijake, zatiče, vzmetenja ali prožne blažilnike, ki so uporabljeni za pritrditev sistema na okvir traktorja, izključujejo pa pritrdilne elemente, ki so del okvira traktorja.

1.5 Okvir traktorja Glavni okvir ali glavni nosilni deli traktorja, ki segajo skozi večino vozila in na katere se neposredno pritrdi zaščitna struktura.

1.6 Sklop zaščitne strukture in okvira traktorja Sistem, sestavljen iz zaščitne strukture, pritrjene na okvir traktorja.

1.7 Temeljna plošča Zelo tog del preskusne konstrukcije, na katerega se za namene preskusa pritrdi okvir traktorja.

1.8 Indeksna točka sedeža (seat index point – SIP) 1.8.1 Indeksna točka sedeža (SIP) je na vzdolžni srednji ravnini določevalne preskusne naprave, ko je ta nameščena na vozniškem sedežu. SIP je fiksna glede na traktor in se ne premika s sedežem pri njegovem nastavljanju in/ali nihanju. 1.8.2 Pri določanju SIP so vse vzdolžne, višinske in naklonske nastavitve sedeža v sredinskem položaju. Vzmetni sistemi so nastavljeni tako, da je sedež v sredinskem položaju svojega razpona nihanja, ko je na njem nameščena obtežena preskusna naprava za določanje SIP. 1.8.3 SIP se določi s preskusno napravo, prikazano na sliki 8.1. Preskusna naprava se namesti na sedež. Na vodoravni del preskusne naprave 40 mm pred oznako SIP se položi 20-kilogramska utež. Nato se začne na preskusno napravo pri SIP delovati z vodoravno silo približno 100 N (glej Fo na sliki 8.1). Nazadnje se na vodoravni del preskusne naprave 40 mm pred oznako SIP položi še 39-kilogramska utež.

1.9 Mejno področje deformacije (deflection-limiting volume – DLV) Področje oziroma volumen, ki se nanaša na upravljavca ter se uporablja za določitev dovoljenih mej in deformacij pri laboratorijskih ocenah zaščitne strukture (slika 8.2). Gre za ortogonalen približek mer sedečega upravljavca večje postave.

1.10 Navpična referenčna ravnina Navpična ravnina, ki je običajno vzdolžna na traktor ter poteka skozi indeksno točko sedeža in središče volana oziroma krmilnih ročic. Navpična referenčna ravnina se običajno ujema s srednjo ravnino traktorja.

1.11 Simulirana talna ravnina pri prevrnitvi na bok Površina, na kateri bi po predvidevanjih traktor, če bi se prevrnil, obmiroval ležeč na boku. Simulirana talna ravnina je opredeljena z (glej točko 3.5.1.2): (a) zgornjim strukturnim delom, na katerega deluje sila; (b) skrajno zunanjo točko – pri pogledu s strani – strukturnega dela, opredeljenega v točki (a); (c) navpičnico skozi točko, opredeljeno v točki (b);; (d) navpično ravnino, ki je vzporedna z vzdolžno središčnico vozila in vključuje navpičnico iz točke (c);; (e) zasukom ravnine iz točke (d) za 15° vstran od DLV okrog osi, ki je pravokotna na navpičnico iz točke (c) in poteka skozi točko iz točke (b); s tem je določena simulirana talna ravnina; Simulirana talna ravnina se določi na neobremenjeni zaščitni strukturi in se premika s strukturnim delom, na katerega deluje obremenitev.

1.12 Simulirana talna ravnina pri prevrnitvi z zgornjo stranjo navzdol Za stroj, ki obmiruje v položaju z zgornjo stranjo navzdol, je ta ravnina opredeljena z zgornjim prečnim strukturnim delom zaščitne strukture in tistim sprednjim (zadnjim) delom traktorja, ki bo verjetno prišel v stik z ravnimi tlemi sočasno z zaščitno strukturo in lahko podpira traktor v obrnjenem položaju. Simulirana talna ravnina pri prevrnitvi z zgornjo stranjo navzdol se premika z deformirano zaščitno strukturo. Opomba: simulirana talna ravnina pri prevrnitvi z zgornjo stranjo navzdol se uporablja samo za zaščitne strukture z dvema stebroma.

1.13 Masa brez obtežil Masa traktorja brez obtežilnih naprav. Traktor je v stanju, pripravljenem za vožnjo, ima polne posode, krogotoke in hladilnik ter je opremljen z zaščitno strukturo z zaščitnimi oblogami in morebitno opremo za gosenice ali dodatnimi sestavnimi deli za pogon na sprednji kolesi, ki so potrebni za normalno uporabo. Upravljavec ni vključen.

1.14 Dovoljena odstopanja pri meritvah Čas: ± 0,1 s Razdalja: ± 0,5 mm Sila: ± 0,1 % (obsega skale tipala) Kot: ± 0,1° Masa: ± 0,2 % (obsega skale tipala)

1.15 Simboli



D (mm) Deformacija strukture F (N) Sila M (kg) Največja masa traktorja, ki jo priporoča njegov proizvajalec. Ta je enaka masi brez obtežil, opredeljeni v točki 1.13, ali jo presega. U (J) Energija, ki jo absorbira struktura v povezavi z maso traktorja.

2. Področje uporabe

Ta priloga se uporablja za traktorje, ki jih poganjajo in krmilijo gosenice ter ki imajo najmanj dve osi z nastavki za gosenice in:

2.1 maso brez obtežil, ki ni manjša od 600 kg;

2.2 oddaljenost od tal največ 600 mm pod najnižjimi deli sprednjih in zadnjih osi.

3. Pravila in smernice

3.1 Splošni predpisi

3.1.1 Zaščitno strukturo lahko izdela bodisi proizvajalec traktorja bodisi neodvisno podjetje. V obeh primerih je preskus veljaven samo za tisti model traktorja, na katerem se izvede. Zaščitno strukturo je treba ponovno preskusiti za vsak model traktorja, na katerega bo pritrjena. Vendar lahko preskuševalni centri potrdijo, da so preskusi trdnosti veljavni tudi za modele traktorjev, ki so izpeljani iz prvotnega modela s spremembami motorja, prenosa moči in krmilja ter spr