1989L0173 — SL — 01.05.2004 — 004.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B DIREKTIVA SVETA z dne 21. decembra 1988 o približevanju zakonodaje držav članic o določenih sestavnih delih in značilnostih kmetijskih ali gozdarskih traktorjev na kolesih (89/173/EGS) (UL L 067, 10.3.1989, p.1)

spremenjena z:





spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA SVETA

z dne 21. decembra 1988

o približevanju zakonodaje držav članic o določenih sestavnih delih in značilnostih kmetijskih ali gozdarskih traktorjev na kolesih

(89/173/EGS)







SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti in zlasti člena 100a Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije, ( 1 ) v sodelovanju z Evropskim parlamentom, ( 2 ) ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora, ( 3 ) ker je pomembno, da se sprejmejo ukrepi za postopno vzpostavitev notranjega trga do 31. decembra 1992, in ker notranji trg obsega območje brez notranjih meja, na katerem je zagotovljen prosti pretok blaga, oseb, storitev in kapitala; ker se tehnične zahteve, ki jih morajo po nacionalni zakonodaji izpolnjevati traktorji, med drugim nanašajo na mere in mase, regulatorje vrtilne frekvence, zaščito pogonskih sklopov, štrlečih delov in koles, upravljanje zaviranja vlečenih vozil, vetrobranska stekla in druge zasteklitve, mehanske priklope med traktorjem in vlečenim vozilom ter prostor za zakonsko določene registrske tablice in oznake na traktorju in na način njihove pritrditve; ker se te zahteve med državami članicami razlikujejo in ker je zato nujno, da vse države članice sprejmejo enake zahteve bodisi poleg svojih obstoječih predpisov ali namesto njih, zlasti zato, da bi bilo mogoče za vsak tip traktorja uvesti postopek EGS-homologacije na podlagi Direktive Sveta 74/150/EGS z dne 4. marca 1974 o približevanju zakonodaje držav članic o homologaciji kmetijskih ali gozdarskih traktorjev na kolesih, ( 4 ) kakor je bila nazadnje spremenjena z Direktivo 82/890/EGS; ( 5 ) ker je glede na tehnične zahteve za zaščitno steklo - vetrobranska stekla in druge zasteklitve - primerno privzeti nekatere spremembe, ki jih je sprejela Gospodarska komisija ZN za Evropo v svojem Pravilniku št. 43 (Enotne določbe za homologacijo varnostnih stekel in materialov za zasteklitev) 20. marca 1958 kot dopolnilo sporazuma o sprejemu enotnih pogojev za homologacijo in o medsebojnem priznavanju homologacije opreme in delov motornih vozil, ( 6 ) SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:







Člen 1

1. (Kmetijski ali gozdarski) traktor pomeni katerokoli motorno vozilo, ki je opremljeno s kolesi ali gosenicami in ima vsaj dve osi, katerega glavna funkcija je njegova vlečna moč in ki je posebej namenjeno za vleko, potiskanje, prevažanje ali pogon določenih orodij, strojne opreme ali priklopnikov, namenjenih za uporabo v kmetijstvu ali gozdarstvu. Lahko je opremljeno tudi za prevažanje tovora in potnikov.

2. Ta direktiva se uporablja samo za traktorje, določene v prejšnjem odstavku, ki imajo kolesa s pnevmatiko, dve osi in največjo konstrukcijsko določeno hitrost med 6 in ►M1 40 km/h ◄ .

Člen 2

1. Nobena država članica ne sme zavrniti podelitve EGS-homologacije ali nacionalne homologacije traktorja, ne sme zavrniti ali prepovedati prodaje, registracije, začetka uporabe ali uporabe traktorja iz razlogov, ki se nanašajo na:

— mere in vlečene mase,

— regulatorje vrtilne frekvence in zaščito pogonskih sklopov za vožnjo, štrlečih delov in koles,

— vetrobranska stekla in druge zasteklitve,

— mehanski priklop med traktorjem in vlečenim vozilom, vključno z navpično obremenitvijo na točki priklopa,

— prostor in način pritrjevanja tablic proizvajalca in napisov na traktorju,

— upravljanje zavor vlečenega vozila,

kadar ti izpolnjujejo zahteve prilog, ki se nanašajo na to, in če imajo vetrobranska stekla in druge steklene površine ali mehanske spojne naprave oznako EGS-homologacije sestavnega dela.

2. Države članice lahko zaradi vlečenih mas odstopajo od določb odstavka 1, ki se nanaša na uporabo traktorja, in še vedno uporabljajo nacionalne določbe, ki upoštevajo zlasti posebne zahteve, povezane z reliefnimi značilnostmi njihovega ozemlja, v mejah vlečenih mas, ki so naštete v točki 2.2 Priloge I, če to ne vključuje sprememb na traktorju ali dodatne nacionalne homologacije.

Člen 3

1. Vsaka država članica podeli EGS-homologacijo sestavnega dela za katerikoli tip vetrobranskega stekla ali druge plošče za zasteklitev in/ali mehanskega priklopa, ki ustreza zahtevam konstrukcije in preskušanja, ki so določene v Prilogi III in/ali IV.

2. Država članica, ki je podelila EGS-homologacijo sestavnega dela, sprejme po potrebi ukrepe, ki so potrebni za preverjanje, ali proizvedeni izdelki ustrezajo homologiranemu tipu, če je treba tudi v sodelovanju s pristojnimi organi v drugih državah članicah. Takšno preverjanje je omejeno na naključne vzorce.

Člen 4

Države članice za vsak tip vetrobranskega stekla, druge steklene površine ali mehanskega priklopa, ki ga homologirajo v skladu s členom 3, proizvajalcu traktorja, vetrobranskega stekla, mehanskega priklopa ali njegovemu pooblaščenemu zastopniku izdajo oznako EGS-homologacije sestavnega dela, ki ustreza vzorcem v Prilogi III ali IV.

Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe, da preprečijo uporabo označb, ki bi lahko povzročile zmedo med tipom opreme, ki mu je bila skladno s členom 3 podeljena EGS-homologacija sestavnega dela, in med opremo drugih tipov.

Člen 5

1. Nobena država članica ne sme prepovedati dajanja vetrobranskih stekel ali drugih steklenih površin ali mehanskih priklopov v promet zaradi njihove konstrukcije, če imajo oznako EGS-homologacije sestavnega dela.

2. Države članice lahko prepovejo dajanje vetrobranskih stekel ali mehanskih priklopov v promet, če imajo ti oznako EGS-homologacije sestavnega dela, vendar ne ustrezajo homologiranemu tipu.

Takšna država o sprejetih ukrepih takoj obvesti druge države članice in Komisijo ter navede razloge za svojo odločitev.

Člen 6

Pristojni organi vsake države članice v enem mesecu pošljejo pristojnim organom drugih držav članic izvod certifikata o homologaciji sestavnega dela. Primeri teh certifikatov so v Prilogi III ali IV. Certifikat se izpolni za vsak tip vetrobranskega stekla ali mehanskega priklopa, ki se mu homologacija podeli ali zavrne.

Člen 7

1. Če država članica, ki je podelila EGS-homologacijo sestavnega dela, ugotovi, da določeno število vetrobranskih stekel ali mehanskih priklopov, ki imajo enak znak EGS-homologacije sestavnega dela, ne ustreza homologiranemu tipu, sprejme potrebne ukrepe, da zagotovi, da proizvedeni izdelki ustrezajo homologiranemu tipu. Pristojni organi te države članice obvestijo pristojne organe drugih držav članic o sprejetih ukrepih, ki lahko v primeru resnega in večkrat ponovljenega odstopanja vključujejo tudi preklic EGS-homologacije sestavnega dela. Omenjeni organi sprejmejo enake ukrepe, če jih na taka odstopanja od skladnosti opozorijo pristojni organi drugih držav članic.

2. Pristojni organi držav članic v enem mesecu obvestijo drug drugega o katerem koli preklicu EGS-homologacije sestavnega dela in o razlogih za tak ukrep.

Člen 8

V kakršnikoli odločitvi, sprejeti v skladu z določbami, ki so bile sprejete pri izvajanju te direktive, za zavrnitev ali preklic EGS- homologacije sestavnega dela za vetrobransko steklo ali mehanski priklop ali za prepoved njihovega dajanja v promet ali uporabe, morajo biti podrobno navedeni razlogi, na katerih temelji. O takšni odločitvi je treba obvestiti prizadeto stranko in jo sočasno obvestiti o pravnih sredstvih, ki jih ima na voljo po zakonih, ki veljajo v državah članicah, in o rokih za njihovo uveljavljanje.

Člen 9

Vse spremembe, ki so potrebne za prilagoditev zahtev v prilogah tehničnemu napredku, se sprejmejo v skladu s postopkom, določenim v členu 13 Direktive 74/150/EGS.

Člen 10

1. Države članice sprejmejo predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, do 31. decembra 1989. O tem takoj obvestijo Komisijo.

2. Države članice Komisijo uradno obvestijo o besedilih temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 11

Ta direktiva je naslovljena na države članice.









SEZNAM PRILOG







PRILOGA I: Mere in vlečene mase Dodatek: Priloga k certifikatu o EGS-homologaciji PRILOGA II: Regulator vrtilne frekvence in zaščita pogonskih sklopov, štrlečih delov in koles Dodatek: Priloga k certifikatu o EGS-homologaciji PRILOGA III A: Vetrobransko steklo in druge zasteklitve - Zahteve za opremljanje, opis pojmov, vloga za homologacijo sestavnega dela, homologacija sestavnega dela, oznake, splošne zahteve, preskusi in skladnost proizvodnje Dodatek: Primeri oznak EGS-homologacije sestavnega dela PRILOGA III B: Sporočilo o EGS-homologaciji sestavnega dela, zavrnitvi EGS-homologacije sestavnega dela, razširitvi EGS-homologacije sestavnega dela in preklicu EGS-homologacije sestavnega dela Dodatek 1: Vetrobranska stekla iz kaljenih steklenih plošč Dodatek 2: Druga (ne vetrobranska) stekla iz enakomerno kaljenih steklenih plošč Dodatek 3: Vetrobranska stekla iz lepljenih steklenih plošč Dodatek 4: Druga (ne vetrobranska) stekla iz lepljenih steklenih plošč Dodatek 5: Vetrobranska stekla iz stekleno-plastičnih plošč Dodatek 6: Druga (ne vetrobranska) stekla iz stekleno-plastičnih plošč Dodatek 7: Dvojna stekla Dodatek 8: Vsebina seznama vetrobranskih stekel PRILOGA III C: Splošni preskusni pogoji PRILOGA III D: Vetrobranska stekla iz kaljenih steklenih plošč PRILOGA III E: Druga (ne vetrobranska) stekla iz enakomerno kaljenih steklenih plošč PRILOGA III F: Vetrobranska stekla iz navadnih lepljenih steklenih plošč PRILOGA III G. Druga (ne vetrobranska) stekla iz lepljenih steklenih plošč PRILOGA III H: Vetrobranska stekla iz obdelanih steklenih plošč PRILOGA III I: Varnostne steklene plošče, na notranji strani prevlečene s plastičnim materialom PRILOGA III J: Vetrobranska stekla iz stekleno-plastičnih plošč PRILOGA III K: Druga (ne vetrobranska) stekla iz stekleno-plastičnih plošč PRILOGA III L: Dvojna stekla PRILOGA III M: Razvrstitev vetrobranskih stekel za preskušanje v postopku homologacije sestavnega dela PRILOGA III N: Mere višin segmentov in mesto udara PRILOGA III O: Preverjanje skladnosti proizvodnje PRILOGA III P: Priloga k certifikatu o EGS-homologaciji PRILOGA IV: Mehanska priključna naprava med traktorjem in vlečenim vozilom ter navpična obremenitev priključne točke Dodatek 1: Risbe sestavnih delov priključne naprave Dodatek 2: Dinamična preskusna metoda Dodatek 3: Priključna naprava, statična preskusna metoda Dodatek 4: Oznaka homologacije sestavnega dela Dodatek 5: Vzorec certifikata o EGS-homologaciji sestavnega dela Dodatek 6: Pogoji za podelitev EGS-homologacije Dodatek 7: Priloga k certifikatu o EGS-homologaciji PRILOGA V: Mesta in načini pritrditve predpisanih ploščic proizvajalca in napisov na ogrodje traktorja Dodatek: Priloga k certifikatu o EGS-homologaciji PRILOGA VI: Upravljanje zavor vlečenih vozil in povezava zavor med traktorjem in vlečenimi vozili Dodatek: Priloga k certifikatu o EGS-homologaciji









PRILOGA I

MERE IN VLEČENE MASE

1. POMEN IZRAZOV

1.1 Izraz „dolžina“ pomeni: — dolžino traktorja, merjeno med navpičnima ravninama, ki sta pravokotni na vzdolžno os traktorja in potekata skozi njegovi skrajni zunanji točki, vendar brez upoštevanja: — — vseh zrcal, — vseh ročic za zaganjanje, — vseh prednjih ali stranskih pozicijskih svetilk.

1.2 Izraz „širina“ pomeni: — širino traktorja, merjeno med navpičnima ravninama, ki sta vzporedni z vzdolžno osjo traktorja in potekata skozi njegovi skrajni zunanji točki, vendar brez upoštevanja: — — vseh zrcal, — vseh smernih svetilk, — vseh prednjih, stranskih ali zadnjih pozicijskih svetilk ali parkirnih svetilk, — vseh izboklin pnevmatik, ki jih povzroča masa traktorja, — vseh zložljivih naprav, kakršne so zložljive stopnice ali upogljive zavesice koles.

1.3 Izraz „višina“ pomeni: — navpično razdaljo med tlemi in od njih najbolj oddaljeno točko traktorja, brez upoštevanja radijske antene. Pri določanju te višine mora biti traktor: — — opremljen z novimi pnevmatikami z največjim kotalnim polmerom, ki ga je predpisal proizvajalec.

1.4 Izraz „dovoljena vlečena masa“ pomeni maso, ki jo lahko vleče določen tip traktorja. Ta masa lahko obsega npr. en ali več priklopnikov ali kmetijskih ali gozdarskih priključnih strojev. Razlikujemo med tehnično dovoljeno vlečeno maso, ki jo navaja proizvajalec, in dovoljeno vlečeno maso, ki je opisana v točki 2.2 spodaj.

1.5 Izraz „vlečna naprava“ pomeni sestavni del traktorja, namenjen za mehansko zvezo med traktorjem in vlečenim vozilom.

1.6 Izraz„masa neobremenjenega traktorja v voznem stanju (Mt)“ pomeni maso, opredeljeno v točki 2.4. Priloge I Direktive 74/150/EGS.

1.7 Tehnično dovoljena(e) vlečena(e) masa(e): — nezavirana vlečena masa, — neodvisno zavirana vlečena masa (kot je opredeljena v točki 1.12 Priloge I Direktive Sveta 76/432/EGS ( 7 )), — naletno zavirana vlečena masa (kot je opredeljena v točki 1.14 Priloge I Direktive Sveta 76/432/EGS), — vlečena masa, opremljena s hidravličnimi ali pnevmatskimi zavorami: delovanje takih zavor je lahko povezanega ali polpovezanega tipa ali neodvisna zavorna naprava s tujo silo, kakor je opredeljeno v točkah 1.9., 1.10. oziroma 1.11 Priloge I Direktive Sveta 76/432/EGS.

2. ZAHTEVE

2.1 Mere

Največje mere traktorja so naslednje:

2.1.1 dolžina : 12 m,

2.1.2 širina : ►M2 2,55 m (brez upoštevanja izbočenja dela plašča, ki je v stiku s tlemi) ◄ ,

2.1.3 višina : 4 m.

2.1.4 Meritve za preverjanje teh mer se izvajajo, kakor sledi: — na neobremenjenem traktorju v voznem stanju, kakor je navedeno v točki 1.6, — na gladki vodoravni podlagi, — na mirujočem traktorju z nedelujočim motorjem, — z novimi pnevmatikami, napolnjenimi z normalnim tlakom, ki ga priporoča proizvajalec, — pri zaprtih oknih in vratih, — pri volanskem obroču, naravnanem v položaju za vožnjo naravnost naprej, — brez izmenljivih gozdarskih ali kmetijskih priključnih strojev.

2.2 Dovoljena vlečena masa

2.2.1 Dovoljena vlečena masa ne sme preseči: 2.2.1.1 tehnično dovoljene vlečene mase, opredeljene v točki 1.7, kot jo poda proizvajalec traktorja, 2.2.1.2 vlečene mase, določene za vlečno napravo v EGS-homologaciji sestavnega dela,

2.2.2 Če država članica uporablja člen 2(2), mora(jo) biti vlečena(e) masa(e) označena(e) v registracijskem dokumentu traktorja.









Dodatek

VZOREC









PRILOGA II

REGULATOR VRTILNE FREKVENCE IN ZAŠČITA POGONSKIH SKLOPOV, ŠTRLEČIH DELOV IN KOLES

1. REGULATOR VRTILNE FREKVENCE

1.1 Če je regulator vrtilne frekvence tovarniško vgrajen v traktor kot standardna oprema, mora biti vgrajen in zasnovan tako, da je traktor v skladu z Direktivo 74/152/EGS ( 8 ) o največji konstrukcijsko določeni hitrosti.

2. ZAŠČITA POGONSKIH SKLOPOV, ŠTRLEČIH DELOV IN KOLES

2.1 Splošno

2.1.1 Sestavni deli pogonskih sklopov, štrleči deli in traktorska kolesa morajo biti konstruirani, vgrajeni in zavarovani tako, da pri normalni uporabi ne predstavljajo nevarnosti za poškodbe oseb.

2.1.2 Zahteve iz točke 2.1.1 so izpolnjene, če so izpolnjene zahteve, ki so predpisane v točki 2.3. Dovoljene so tudi drugačne rešitve od tistih, opisanih v točki 2.3, če proizvajalec predloži dokazila, da so take rešitve najmanj enakovredne zahtevam iz točke 2.3.

2.1.3 Varnostne naprave morajo biti trdno pritrjene na traktor. „Trdna pritrditev“ pomeni, da se take naprave lahko odstranijo izključno z uporabo orodij.

2.1.4 Okrovi, pokrovi in lopute, ki bi lahko, če se zaloputnejo, povzročili telesne poškodbe, morajo biti skonstruirani tako, da jih ni mogoče nehote zapreti (npr. opremljeni z varovali ali varnostno oblikovani).

2.1.5 Ena sama varnostna naprava lahko varuje več nevarnih mest. Če pa je pod isto varnostno napravo nameščenih več naprav za nastavljanje, vzdrževanje ali preprečevanje radijskih motenj - ki jih je mogoče upravljati le pri delujočem motorju - morajo biti vgrajene še dodatne varnostne naprave.

2.1.6 Varovalne naprave (npr. vzmetne sponke ali preklopna zatikala) — za varovanje sestavnih delov, ki jih je mogoče hitro sprostiti (npr. zatiči), — in — za varnostne naprave, ki jih je mogoče odpreti brez uporabe orodij (npr. pokrov motorja), morajo biti trdno pritrjene bodisi na vgradno mesto na traktorju ali na zaščitno napravo.

2.2 Pomen izrazov

2.2.1 Izraz „varnostna naprava“ pomeni napravo, namenjeno za varovanje nevarnih mest. V tej direktivi varnostne naprave vključujejo okrove, pokrove in varovala. 2.2.1.1 Izraz „okrov“ pomeni varnostno napravo, ki je nameščena neposredno pred nevarnim mestom in ki sama po sebi ali skupaj z drugimi deli stroja z vseh strani varuje pred stikom z nevarnim mestom. 2.2.1.2 Izraz „pokrov“ pomeni varnostno napravo, ki je neposredno nameščena pred nevarnim mestom in ki s pokrite strani varuje pred stikom z nevarnim mestom. 2.2.1.3 Izraz „varovalo“ pomeni varnostno napravo, ki z ograjo, rešetko ali podobno konstrukcijo zagotavlja potrebno varnostno oddaljenost za preprečitev stika z nevarnim mestom.

2.2.2 Izraz „nevarno mesto“ pomeni vsako tako točko, ki zaradi razporeditve ali oblike mirujočih ali premikajočih se delov traktorja lahko povzroči telesne poškodbe. Vrste nevarnih mest so: mesto stiskanja, mesto striženja, mesto rezanja, vbadanja, udarjanja, mesto zgrabitve, in mesto uvlečenja. 2.2.2.1 Izraz „mesto stiskanja“ pomeni vsako nevarno mesto, kjer se premikajoči deli stroja gibljejo medsebojno ali glede na mirujoče dele traktorja tako, da lahko stisnejo ali zmečkajo osebo ali kak del njenega telesa. 2.2.2.2 Izraz „mesto striženja“ pomeni vsako nevarno mesto, kjer se premikajoči deli stroja gibljejo medsebojno ali glede na mirujoče dele traktorja tako, da lahko prestrižejo ali povzročijo strižne poškodbe osebe ali kakega dela njenega telesa. 2.2.2.3 Izraz „mesto rezanja, vbadanja ali udarjanja“ pomeni vsako nevarno mesto, kjer lahko kak premikajoč se ali mirujoč del, ostrorob, koničast ali top, poškoduje osebo ali kak del njenega telesa. 2.2.2.4 Izraz „mesto zgrabitve“ pomeni vsako nevarno mesto, kjer se ostrorobi nastavki, zobje, zatiči, vijaki, mazalni nastavki, gredi, konci gredi in drugi podobni deli gibljejo tako, da lahko zgrabijo in povlečejo za sabo osebo, kak del njenega telesa ali oblačil. 2.2.2.5 Izraz „mesto uvlečenja“ pomeni vsako nevarno mesto, kjer lahko deli s svojim gibanjem zožijo odprtino, v katero se lahko ujame oseba, kak del njenega telesa ali oblačil.

2.2.3 Izraz „doseg“ pomeni največjo oddaljenost, ki jo lahko doseže oseba ali kak del njenega telesa navzgor, navzdol, navznoter, preko, okoli in skozi brez pomoči kakega predmeta (slika 1).

2.2.4 Izraz „varnostna razdalja“ pomeni oddaljenost, ki ustreza vsoti dosega ali telesne mere in varnostnega odmika (slika 1).

2.2.5 Izraz „naprava za upravljanje“ pomeni vsako napravo, katere neposredni vklop omogoči spremembo stanja ali delovanja traktorja ali nanj priklopljenega stroja.

2.3 Varnostne razdalje za preprečevanje stikov z nevarnimi mesti

2.3.1 Varnostno razdaljo merimo od mest, ki jih je mogoče doseči pri upravljanju, vzdrževanju in pregledovanju traktorja ali pa tudi s tal. „Vzdrževanje in pregledovanje traktorja“ pomeni samo tista dela, ki jih običajno opravlja voznik sam v skladu z navodili za uporabo. Pri ugotavljanju varnostnih razdalj je osnovno načelo, da je traktor v stanju, za kakršno je zasnovan, in da za doseganje nevarnega mesta ni uporabljen noben pripomoček. Varnostne razdalje so predpisane v točkah od 2.3.2.1. do 2.3.2.5. Na določenih območjih ali pri določenih sestavnih delih je zagotovljena ustrezna raven varnosti s tem, da traktor ustreza zahtevam, predpisanim v točkah od 2.3.2.6. do 2.3.2.14.

2.3.2 Zaščita nevarnih mest Navzgor Varnostna razdalja v smeri navzgor je 2 500 mm (glej sliko 1) pri stoječih osebah. Slika 1 2.3.2.2 Navzdol, preko Varnostni odmik za poseg preko roba je: a = od tal navzgor do nevarnega mesta, b = višina roba ali varnostne naprave, c = vodoravna oddaljenost med nevarnim mestom in robom (glej sliko 2). Slika 2 Pri seganju hkrati navzdol in preko morajo biti zagotovljene varnostne razdalje iz tabele 1.



(mm) a: Oddaljenost nevarnega mesta od tal Višina roba varnostne naprave b 2 400 2 200 2 000 1 800 1 600 1 400 1 200 1 000 Vodoravna oddaljenost c od nevarnega mesta 2 400 — 100 100 100 100 100 100 100 2 200 — 250 350 400 500 500 600 600 2 000 — — 350 500 600 700 900 1 100 1 800 — — — 600 900 900 1 000 1 100 1 600 — — — 500 900 900 1 000 1 300 1 400 — — — 100 800 900 1 000 1 300 1 200 — — — — 500 900 1 000 1 400 1 000 — — — — 300 900 1 000 1 400 800 — — — — — 600 900 1 300 600 — — — — — — 500 1 200 400 — — — — — — 300 1 200 200 — — — — — — 200 1 100 2.3.2.3 Doseg okoli Da določen del telesa ne more doseči nevarnega mesta, morajo biti zagotovljene vsaj varnostne razdalje, navedene v tabeli 2 spodaj. Glede varnostnega odmika se domneva, da je glavni sklep obravnavanega telesnega dela trdno pritisnjen ob rob varnostne naprave. Varnostni odmik ni zagotovljen, dokler se ne ugotovi, da se del telesa nikakor ne more pomakniti naprej ali prodreti globlje. 2.3.2.4 Doseg skozi odprtino Če je mogoče prodreti ali seči v odprtine ali skozi njih do nevarnih delov, je treba zagotoviti varnostne razdalje, predpisane v tabelah 3 in 4. Deli, ki se premikajo med seboj ali glede na trdne dele, niso nevarni, če niso med seboj oddaljeni več kot 8 mm. a je manjša mera odprtine. b je varnostna razdalja od nevarnega mesta. a je premer ali stranica odprtine. b je varnostna razdalja od nevarnega mesta. 2.3.2.5 Varnostne razdalje območja stiskanja Območje stiskanja ni nevarno mesto za prikazane dele telesa, če varnostne razdalje niso manjše od tistih, prikazanih v tabeli 5, in če je poskrbljeno, da sosednji, širši del telesa ne more zaiti v tako mesto. 2.3.2.6 Naprava za upravljanje Špranja med dvema pedaloma ali odprtine, skozi katere gredo upravljalni vzvodi, ne štejejo kot mesta stiskanja ali striženja. 2.3.2.7 Zadnje tritočkovno priključno drogovje 2.3.2.7.1 Za ravnino, ki poteka skozi srednjo ravnino vrtljivih točk dvižnih drogov pri tritočkovnem priključnem drogovju, mora biti zagotovljen varnostni odmik najmanj 25 mm med gibajočimi se deli v vsaki točki giba n dvigalne naprave razen v skrajni gornji in skrajni spodnji legi 0,1 n, in pri delih, ki izvajajo strižna gibanja (spreminjanje kotov) mora biti zagotovljen kot najmanj 30° oziroma varnostni odmik najmanj 25 mm (glej sliko 3). Hod n', zmanjšan za 0,1 n na gornjem in spodnjem koncu, je opredeljen, kot sledi (glej sliko 4). ►M2 Če spodnje zgibe aktivira neposredno dvižni mehanizem, se referenčno ravnino določi s srednjo prečno navpično ravnino teh zglobov: ◄ ▼M2 Silka 3 ▼B Slika 4 2.3.2.7.2 Pri hodu n tritočkovnega drogovja je spodnji položaj A priključne točke spodnjega droga omejena z mero „14“ v skladu s prvim delom standarda ISO 730, zgornji položaj B pa je omejen z največjim hodom tritočkovnega drogovja. Hod n' ustreza hodu n, zmanjšanemu navzgor in navzdol za 0,1 n, in pomeni navpično razdaljo med točkama A' in B'. 2.3.2.7.3 V območju dviga n' je treba okoli dvižnih drogov napram sosednjim delom zagotoviti varnostni odmik najmanj 25 mm. 2.3.2.7.4 Če so pri tritočkovnem priključnem drogovju uporabljene take priklopne naprave, ki ne zahtevajo navzočnost uporabnika med traktorjem in priključkom (npr. pri hitrih priklopih), določbe točke 2.3.2.7.3 ne veljajo. 2.3.2.7.5 Navodila za uporabo morajo vsebovati ustrezne informacije o nevarnih mestih, ki se nahajajo pred ravnino, opredeljeno v prvem stavku točke 2.3.2.7.1. 2.3.2.8 Prednje tritočkovno priključno drogovje 2.3.2.8.1 V vsaki točki giba n tritočkovnega priključnega drogovja, razen v skrajnem gornjem in skrajnem spodnjem odseku 0,1 n, mora biti zagotovljen varnostni odmik najmanj 25 mm med gibajočimi se deli, in pri delih, ki izvajajo strižna gibanja (spreminjanje kotov) mora biti zagotovljen kot najmanj 30° oziroma varnostni odmik najmanj 25 mm. Hod n', zmanjšan za 0,1 n na gornjem in spodnjem koncu, je opredeljen, kot sledi (glej tudi sliko 4): 2.3.2.8.2 Pri hodu n tritočkovnega drogovja je skrajna spodnja lega A priklopne točke spodnjega droga omejena z mero „14“ v skladu z drugim delom standarda ISO 8759, skrajna zgornja lega B pa je omejena z največjim hodom tritočkovnega priključnega drogovja. Hod n' ustreza hodu n, zmanjšanemu navzgor in navzdol za 0,1 n, in pomeni navpično razdaljo med točkama A' in B'. 2.3.2.8.3 Če so na spodnjih drogovih prednjega tritočkovnega priključnega drogovja uporabljene take priključne naprave, ki ne zahtevajo navzočnosti uporabnika med traktorjem in priključkom (npr. pri hitrih priklopih), določbe točke 2.3.2.8.1 ne veljajo v polmeru 250 mm okoli točk, v katerih je spodnji drog pritrjen na traktor. Vendar mora v vsakem primeru biti zagotovljen okoli dvižnih drogov oziroma delovnih valjev varnostni odmik najmanj 25 mm od sosednjih delov na območju opredeljenega hoda n'. 2.3.2.9 Voznikov sedež in okolica Kadar voznik sedi na sedežu, morajo biti vsa mesta stiskanja in striženja zunaj dosega njegovih rok ali nog. Ta zahteva je izpolnjena, če so izpolnjeni naslednji pogoji: 2.3.2.9.1 Voznikov sedež je postavljen v srednji legi območja nastavljanja po dolžini in višini. Voznikov doseg je razdeljen na območji A in B. Krogelno središče teh dveh območij je točka 60 mm pred indeksno točko sedeža in 580 mm nad njo (glej sliko 5). Območje A tvori krogla s polmerom 550 mm, območje B pa je prostor med to kroglo in kroglo polmera 1 000 mm. Slika 5 2.3.2.9.2 Okoli mest stiskanja in striženja na območju A mora biti zagotovljena varnostna razdalja 120 mm, v območju B pa 25 mm, pri delih, ki bi lahko s spremembami medsebojnih kotov povzročila striženje, pa morajo biti zagotovljeni koti najmanj 30o. 2.3.2.9.3 Na območju A je treba upoštevati le tista mesta stiskanja in striženja, ki jih povzroča gibanje delov, ki jih spravi v pogon zunanji vir energije. 2.3.2.9.4 Če nevarno mesto povzroča navzočnost konstrukcijskih delov okoli sedeža, mora biti med takim konstrukcijskim delom in sedežem zagotovljena varnostna razdalja najmanj 25 mm. Med hrbtnim naslonjalom sedeža in sosednjimi konstrukcijskimi deli za hrbtnim naslonjalom ni nevarnih mest, če so ti sosednji konstrukcijski deli gladki, hrbtno naslonjalo pa je zaokroženo in nima ostrih robov v okolici teh delov. 2.3.2.10 Sopotnikov sedež (če je) 2.3.2.10.1 Če so kaki deli lahko nevarni za noge, je treba zagotoviti varnostne naprave na območju krogle polmera 800 mm od prednjega roba sedežne blazine navzdol. 2.3.2.10.2 Nevarna mesta na območjih A in B morajo biti zavarovana, kakor je opisano v točki 2.3.2.9, na območju krogle, katere središče je 670 mm nad sredino prednjega roba sopotnikovega sedeža (glej sliko 6). Slika 6 2.3.2.11 Traktorji z ozkim kolotekom (traktorji s kolotekom, opredeljenim v drugi alinei člena 1 Direktive 87/402/EGS) 2.3.2.11.1 Pri traktorjih z ozkim kolotekom zahteve iz točke 2.3.2.9 ne veljajo za območje pod ravnino, nagnjeno 45o nazaj in prečno na smer vožnje, potekajočo skozi točko, ki leži 240 mm za indeksno točko sedeža (glej sliko 7). Če je na tem območju kako nevarno mesto, morajo biti na traktorju pritrjena ustrezna opozorila. Slika 7 2.3.2.11.2 Za dostop do voznikovega sedeža veljajo zahteve iz točk II.1 in II.2 Priloge I Direktive 80/720/EGS. 2.3.2.11.3 Za naprave za upravljanje velja točka I.6 Priloge I Direktive 80/720/EGS. 2.3.2.11.4 Pred navpično referenčno ravnino, ki poteka pravokotno na vzdolžno os vozila in skozi središče normalno sproščenega pedala (sklopka in/ali delovna zavora), morajo biti vroči deli izpušnega sistema zavarovani, če ležijo bližje kot 300 mm na zgornjem območju (700 mm nad tlemi) oziroma bližje kot 150 mm na spodnjem območju (glej sliko 8). V prečni smeri pa območje, kjer je potrebna zaščita, omejujeta zunanji obris traktorja in zunanji obris izpušnega sistema. Vroči deli izpušnega sistema, ki potekajo pod dostopno stopnico, morajo biti v navpični projekciji pokriti od zgoraj ali kako drugače toplotno zavarovani. Slika 8 2.3.2.12 Razpored in označevanje gibkih hidravličnih cevi 2.3.2.12.1 Gibke hidravlične cevi morajo biti razporejene tako, da so njihove mehanske in toplotne poškodbe preprečene. 2.3.2.12.2 Gibke hidravlične cevi morajo biti jasno razločne in neizbrisno označene z naslednjimi podatki: — znak proizvajalca gibke cevi, — datum proizvodnje (leto in mesec proizvodnje), — največji dovoljeni dinamični nadtlak med delovanjem. 2.3.2.12.3 Gibke hidravlične cevi v bližini voznikovega ali sopotnikovega sedeža morajo biti razporejene ali zavarovane tako, da ob odpovedi ne morejo povzročiti nevarnosti za osebe. 2.3.2.13 Krmilje in nihajna os Deli, ki se premikajo med seboj ali glede na toge dele, morajo biti zavarovani, če ležijo na območju, opredeljenem v točkah 2.3.2.9 in 2.3.2.10. Če je vgrajeno zgibno krmilje, morajo biti na obeh straneh traktorja na območju pregibanja neizbrisne in razumljive oznake, ki s sliko ali z besedami opozarjajo, da zadrževanje na območju pregibanja ni dovoljeno. Ustrezne oznake morajo biti navedene tudi v priročniku za uporabo. 2.3.2.14 Kardanske gredi Kardanske gredi (npr. za štirikolesni pogon), ki se lahko vrtijo samo takrat, ko je traktor v gibanju), morajo biti zavarovane, če ležijo na območju, opredeljenem v točkah 2.3.2.9 in 2.3.2.10. 2.3.2.15 Prosto območje okoli pogonskih koles 2.3.2.15.1 Prosto območje okoli kolesnih varoval mora izpolnjevati naslednje zahteve. 2.3.2.15.2 „Prosto območje“ pomeni prostor, ki mora biti zagotovljen kot prazen med pnevmatikami pogonskih koles in sosednjimi deli vozila. Prosto območje okoli pogonskih koles mora pri nameščenih pnevmatikah največjih mer ustrezati meram, predpisanim na sliki 9 in v tabeli 6. Slika 9



Standardni traktorji Traktorji z ozkim kolotekom a mm h mm a mm h mm ►M2 40 ◄ 60 15 30 Prosto območje, manjše od območja, prikazanega na sliki 9 in v tabeli 6, je dopustno poleg območij, omenjenih v točkah 2.3.2.9 in 2.3.2.10 pri traktorjih z ozkim kolotekom, pri katerih so blatniki uporabljeni tudi za strganje sprijete zemlje s koles.

2.4 Metoda ugotavljanja indeksne točke sedeža

2.4.1 Splošno

Spodaj sta opisani metoda in priprava za ugotavljanje indeksne točke oblazinjenih sedežev vseh tipov.

2.4.2. Definicije

Indeksna točka sedeža (SIP):

Točka na navpični sredinski ravnini priprave za določanje indeksne točke sedeža, prikazane na sliki 10, ko je ta priprava položena na voznikov sedež v skladu s točkama 2.4.4 in 2.4.6.

Indeksna točka sedeža je določena glede na vozilo in se ne premika pri nastavljanju in/ali nihanju sedeža.

2.4.3 Priprava za ugotavljanje indeksne točke sedeža (SIP)

Priprava za ugotavljanje indeksne točke sedeža mora biti taka, kot je prikazana na sliki 10. Masa te priprave je 6 ± 1 kg, njena spodnja površina mora biti ploska in polirana.

2.4.4 Nastavitev sedeža za ugotavljanje indeksne točke (SIP)

Če je mogoče sedež in njegovo vzmetenje nastavljati, je treba sedež pred ugotavljanjem indeksne točke nastaviti, kakor sledi:

(a) vse nastavitve - naprej/nazaj, višina in nagib - morajo biti v svojih srednjih položajih. Če to ni mogoče, morajo biti vse nastavitve v legah, najbližjih srednjim legam, nižje ali višje od srednjih leg;

(b) nastavljivo vzmetenje sedeža mora biti nastavljeno tako, da je, pri nameščeni in obremenjeni pripravi za ugotavljanje indeksne točke sedeža, v srednjem položaju nihanja. Vzmetenje je lahko v tej točki med ugotavljanjem indeksne točke (SIP) mehansko blokirano;

(c) nenastavljivo vzmetenje se blokira v navpični smeri v položaju, v katerega se postavi po namestitvi in obremenitvi priprave za ugotavljanje indeksne točke sedeža;

(d) če je zgoraj navedeno nastavljanje v nasprotju z izrecnimi navodili proizvajalca, je treba po teh navodilih prilagoditi vzmetenje sedeža za voznika mase 75 kg.

Opomba: Približek vozniku mase 75 kg se doseže s pripravo za ugotavljanje indeksne točke, nameščeno na sedež in obremenjeno s 65 kg.

2.4.5 Ugotavljanje treh referenčnih osi x', y' in z' za indeksno točko sedeža

Koordinate je treba določiti tako:

(a) mesto zadnje pritrdilne izvrtine na eni strani podnožja sedeža;

(b) če je os te izvrtine vzporedna z zgibno osjo priprave, se os te izvrtine vzame kot os y' (ki poteka z leve proti desni strani glede na voznikov sedež - glej sliko 11);

(c) če je os te izvrtine vzporedna z navpično ravnino, ki poteka skozi srednjico sedeža, se vzame kot os y' premica, ki poteka vzporedno z omenjeno zgibno osjo priprave skozi presečišče podporne ravnine sedeža in osi zgoraj omenjene pritrdilne izvrtine (glej sliko 12);

(d) v vseh drugih primerih se os y' določi v skladu s parametri merjenega sedeža;

(e) osi x' in z' sta opredeljeni kot presečnici navpične ravnine in vodoravne ravnine, ki potekata skozi premico y', z navpično ravnino skozi srednjico sedeža. Osi x' in z' sta usmerjeni naprej oziroma navzgor (glej sliki 11 in 12).

2.4.6 Metoda ugotavljanja indeksne točke sedeža (SIP)

Indeksna točka sedeža (SIP) se ugotovi s pripravo, prikazano na sliki 10, po naslednjem postopku:

(a) sedež se pokrije s kosom tkanine, da se lažje namesti priprava;

(b) priprava se namesti na sedežno blazino (brez dodatne mase) in pritisne nazaj proti hrbtnemu naslonjalu;

(c) dodajo se uteži, tako da se skupna masa poveča s 6 ± 1 kg na 26 ± 1 kg. Težišče navpične sile mora biti 40 mm pred znakom indeksne točke sedeža na vodoravnem delu priprave (glej sliko 10);

(d) na pripravo je treba dvakrat pritisniti z vodoravno silo približno 100 N v indeksni točki sedeža, kakor je prikazano na sliki 10;

(e) dodajo se še druge uteži, tako da se skupna masa poveča s 26 ± 1 kg na 65 ± 1 kg. Težišče navpične sile mora biti 40 mm pred znakom indeksne točke sedeža na vodoravnem delu priprave (glej sliko 10);

(f) na obeh straneh sedeža se morajo v dveh navpičnih ravninah, enako oddaljenih od vzdolžne sredine sedeža, z natančnostjo ± 1 mm izmeriti koordinate, opredeljene v točki 2.4.5, presečišč teh ravnin z osjo indeksne točke sedeža, ki jo označuje priprava. Aritmetične srednje vrednosti meritev, opravljenih v dveh ravninah, se zabeležijo kot koordinate indeksne točke sedeža;

(g) lahko se navedejo pogoji, ki izhajajo iz postopka ugotavljanja indeksne točke sedeža, če postopek odstopa od predpisanega v tej prilogi, oziroma ki lahko pripeljejo do napak v rezultatu, prav tako pa tudi vzroki zanje.

Slika 10

Priprava za ugotavljanje indeksne točke sedeža (SIP)

Slika 11

Ugotavljanje referenčnih osi indeksne točke sedeža

(Os pritrdilne izvrtine vzporedna z zgibno osjo hrbta in sedala)

Slika 12

Ugotavljanje treh referenčnih osi indeksne točke sedeža

(Os pritrdilne izvrtine, vzporedna z navpično ravnino, ki poteka skozi sredino sedeža)









Dodatek

VZOREC









PRILOGA III A

VETROBRANSKO STEKLO IN DRUGE ZASTEKLITVE

ZAHTEVE ZA OPREMLJANJE, OPIS POJMOV, VLOGA ZA HOMOLOGACIJO SESTAVNEGA DELA, HOMOLOGACIJA SESTAVNEGA DELA, OZNAKE, SPLOŠNE ZAHTEVE, PRESKUSI IN SKLADNOST PROIZVODNJE

1. ZAHTEVE ZA OPREMLJANJE

1.1 Kmetijski in gozdarski traktorji so lahko po izbiri proizvajalca opremljeni z: 1.1.1 vetrobranskim steklom in drugimi stekli, na katera se nanašajo določbe te priloge, 1.1.2 vetrobranskim steklom, ki ustrezajo zahtevam za druga stekla te priloge, razen zahteve iz točke 9.1.4.2 Priloge III C te direktive (steklene plošče z normalno prepustnostjo svetlobe manjšo od 70 %).

2. POMEN IZRAZOV

V tej direktivi:

2.1 Izraz „kaljena steklena plošča“ pomeni stekleno ploščo iz enega sloja stekla, ki je bila posebej obdelana za povečanje mehanske trdnosti in za zagotovitev posebnih lastnosti drobljenja ob razbitju;

2.2 Izraz „lepljena steklena plošča“ pomeni stekleno ploščo iz dveh ali več slojev stekla, ki jih drži skupaj en ali več vmesnih slojev iz plastičnega materiala; tako steklo je lahko: 2.2.1 „navadno“, pri katerem noben od steklenih slojev ni bil obdelan, ali 2.2.2 „obdelano“, pri katerem je bil vsaj eden od sestavnih steklenih slojev posebej obdelan za povečanje mehanske trdnosti in za zagotovitev posebnih lastnosti drobljenja ob razbitju;

2.3 Izraz „varnostno steklo, prevlečeno s plastičnim materialom“ pomeni stekleno ploščo, kot je opredeljena v točki 2.1 ali 2.2, na notranji površini prevlečeno s slojem plastičnega materiala;

2.4 Izraz „stekleno-plastično varnostno steklo“ pomeni ploščo lepljenega stekla, sestavljeno iz enega sloja stekla in enega ali več slojev plastičnega materiala, od katerih je vsaj eden vmesni sloj. Ko je steklena plošča nameščena na traktorju, morajo biti plastični sloji na notranji površini stekla;

2.5 Izraz „skupina vetrobranskih stekel“ pomeni skupino, sestavljeno iz vetrobranskih stekel različnih velikosti in oblik, na kateri se opravlja pregled mehanskih lastnosti, načina drobljenja ob razbitju in vedenja pri preskusih odpornosti proti vplivom okolja; 2.5.1 Izraz „ravno vetrobransko steklo“ pomeni vetrobransko steklo, ki nima nobene take imenske ukrivljenosti, pri kateri bi višina krožnega odseka na meter dolžine presegala 10 mm; 2.5.2 Izraz „ukrivljeno vetrobransko steklo“ pomeni vetrobransko steklo, ki ima tako imensko ukrivljenost, pri kateri višina krožnega odseka na meter dolžine presega 10 mm;

2.6 Izraz „dvojno okno“ pomeni okno, pri katerem sta v isto odprtino na traktorju ločeno nameščeni dve stekleni plošči;

2.7 Izraz „dvojno steklo“ pomeni celoto, ki jo sestavljata dve tovarniško trajno sestavljeni stekleni plošči z enakomernim medsebojnim razmakom; 2.7.1 Izraz „simetrično dvojno steklo“ pomeni dvojno steklo, pri kateri sta sestavni plošči istega tipa (kaljeno ali lepljeno steklo itd.) in imata iste osnovne in sekundarne značilnosti; 2.7.2 Izraz „asimetrično dvojno steklo“ pomeni dvojno steklo, pri kateri sta sestavni plošči različnega tipa (kaljeno ali lepljeno steklo itd.) in imata različne osnovne in/ali sekundarne značilnosti;

2.8 Izraz „glavna značilnost“ pomeni značilnost, ki pomembno spreminja optične in/ali mehanske lastnosti steklene plošče glede na funkcijo, ki jo ima steklena plošča na traktorju. Ta izraz zajema tudi trgovsko oznako ali znak;

2.9 Izraz „sekundarna značilnost“ pomeni značilnost, ki lahko spreminja optične in/ali mehanske lastnosti steklene plošče glede na funkcijo, ki jo ima steklena plošča na traktorju. Obseg take spremembe se ugotavlja glede na indekse težavnosti;

2.10 Izraz „indeksi težavnosti“ pokrivajo dvostopenjski ocenjevalni sistem, ki se nanaša na spremembe, opažene v praksi, glede vsake sekundarne značilnosti. Prehod z „indeksa 1“ na „indeks 2“ narekuje potrebo po dodatnih preskusih;

2.11 Izraz „razvita površina vetrobranskega stekla“ pomeni najmanjšo pravokotno ploskev stekla, iz katere je mogoče izdelati vetrobransko steklo;

2.12 Izraz „kot nagiba vetrobranskega stekla“ pomeni kot med navpičnico in premico skozi skrajno zgornjo in spodnjo točko vetrobranskega stekla, pri čemer obe premici ležita na navpični ravnini skozi vzdolžno os traktorja. 2.12.1 Merjenje kota nagiba se opravi na neobremenjenem traktorju, ki stoji na ravni podlagi. 2.12.2 Pri traktorjih, opremljenih s hidropnevmatskim, hidravličnim ali pnevmatskim vzmetenjem ali z napravo za avtomatsko prilagajanje oddaljenosti od tal glede na obremenitev, se opravi meritev v normalnem obratovalnem stanju, ki ga je predpisal proizvajalec;

2.13 Izraz „višina odseka, h“ pomeni največjo razdaljo, izmerjeno približno pod pravim kotom na stekleno ploščo, med notranjo površino steklene plošče in ravnino, ki poteka skozi vogale steklene plošče (glej sliko 1 Priloge III N),

2.14 Izraz „tip steklene plošče“ pomeni stekleno ploščo, opredeljeno v točkah od 2.1 do 2.4, ki ne kaže nobenih bistvenih razlik zlasti glede glavnih in sekundarnih značilnosti, omenjenih v prilogah od III D do III L. 2.14.1 Čeprav sprememba glavnih značilnosti pomeni, da gre za nov tip izdelka, velja, da v določenih primerih sprememba velikosti in mer ne zahteva nujno vnovične izvedbe vseh preskusov. Za določene preskuse, predpisane v posameznih prilogah, so lahko steklene plošče združene v skupine, če je razvidno, da imajo podobne glavne značilnosti. 2.14.2 Steklene plošče, ki se razlikujejo le po sekundarnih značilnostih, so lahko steklene plošče istega tipa; določeni preskusi so lahko opravljeni na vzorcih takih plošč, če so ti preskusi izrecno predpisani v preskusnih pogojih;

2.15 Izraz „krivina, r“ pomeni približno vrednost najmanjšega polmera loka vetrobranskega stekla, merjenega na območju največje ukrivljenosti.

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO SESTAVNEGA DELA

3.1 Vlogo za EGS-homologacijo sestavnega dela za tip steklene plošče vloži proizvajalec varnostne steklene plošče ali njegov pooblaščeni zastopnik za vsak tip varnostnega stekla. Vloga se lahko vloži le v eni državi članici.

3.2 Za vsak tip varnostnega stekla morajo biti vlogi priloženi spodaj navedena dokumentacija v treh izvodih in naslednji podatki: 3.2.1 tehnični opis z vsemi glavnimi in sekundarnimi značilnostmi, in 3.2.1.1 pri drugih steklih kot za vetrobranska stekla risbe, ne večje od formata A4, ali risbe, zložene na ta format, ki prikazujejo: — največjo površino, — najmanjši kot med sosednjima robovoma steklene plošče, in — najvišjo višino odseka, če je; 3.2.1.2 pri vetrobranskih steklih: 3.2.1.2.1 seznam vzorcev vetrobranskih stekel, za katere se zahteva homologacija sestavnega dela, z navedbami imena proizvajalcev traktorjev in tipa(ov) traktorjev, 3.2.1.2.2 risbe v merilu 1: 10 in diagrami vetrobranskih stekel in njihove vgradnje v traktor, dovolj podrobni, da so razvidni: 3.2.1.2.2.1 položaj vetrobranskega stekla glede na točko R, kot je opredeljena v točki 2.1 Priloge „Vidno polje“ Direktive Sveta 74/347/EGS z dne 25. junija 1974 o približevanju zakondaje držav članic o vidnem polju in brisalcih vetrobranskih stekel za kmetijske ali gozdarske traktorje na kolesih. 3.2.1.2.2.2 kot nagiba vetrobranskega stekla; 3.2.1.2.2.2 kot nagiba hrbtnega naslonjala sedeža; 3.2.1.2.2.3 položaj in velikost območja, na katerem so preverjene optične lastnosti, in če pride v poštev, površine, na kateri je bilo izvedeno diferencirano utrjevanje; 3.2.1.2.2.4 razvita površina vetrobranskega stekla; 3.2.1.2.2.5 najvišja višina odseka vetrobranskega stekla; in 3.2.1.2.2.6 krivina vetrobranskega stekla (samo zaradi združevanja vetrobranskih stekel v skupine); 3.2.1.3 pri dvojnem steklu risbe, ne večje od formata A4, ali risbe, zložene na ta format, ki poleg podatkov, omenjenih v točki 3.2.1.1, prikazujejo še: — tip vsake od sestavnih steklenih plošč, — tip spajanja (organsko, steklo-steklo ali steklo-kovina), — imensko širino reže med steklenima ploščama.

3.3 Poleg tega mora vlagatelj predati zadostno število preskušancev in vzorcev izdelanih steklenih plošč obravnavanih modelov; po potrebi se o tem številu dogovori s tehničnim oddelkom za opravljanje preskusov.

3.4 Pristojni organ mora preveriti obstoj ustreznih ukrepov za zagotavljanje učinkovitega nadzora skladnosti proizvodnje, preden podeli homologacijo sestavnega dela.

4. OZNAKE

4.1 Vsaka varnostna steklena plošča, tudi preskušanci in vzorci, predloženi v homologacijo sestavnega dela, mora imeti blagovno znamko ali znak proizvajalca. Oznaka mora biti čitljiva in neizbrisna.

5. HOMOLOGACIJA SESTAVNEGA DELA

5.1 Če vzorci, predloženi v homologacijo sestavnega dela, izpolnjujejo zahteve, navedene v točkah od 5 do 7 spodaj, se homologacija zadevnega tipa varnostnega stekla podeli.

5.2 Vsakemu tipu, kot je določeno v prilogah III E, III G, III K in III L, se dodeli številka homologacije sestavnega dela, pri vetrobranskih steklih pa se ta številka dodeli vsaki homologirani skupini. Prva dva znaka te številke (zdaj 00 za to direktivo v izvorni obliki) označujeta serijo dopolnitev, ki vsebuje najnovejše glavne tehnične dopolnitve te direktive v času podelitve homologacije. Država članica ne sme podeliti iste številke drugemu tipu ali skupini varnostnih steklenih plošč.

5.3 O homologaciji sestavnega dela, razširitvi ali zavrnitvi homologacije varnostne steklene plošče po določbah te direktive se obvestijo druge države članice s sporočilom, sestavljenim v skladu z vzorcem iz Priloge III B te direktive in iz njenih dodatkov. 5.3.1 Pri vetrobranskih steklih je treba obvestilu o homologaciji sestavnega dela priložiti dokument s seznamom vseh vzorcev vetrobranskih stekel v homologirani skupini skupaj z značilnostmi skupine, v skladu z Dodatkom 8 Priloge III B.

5.4 Poleg oznak, opredeljenih v točki 4.1, mora biti na vse varnostne steklene plošče in enote dvojnega steka, ki so skladne s tipom, homologiranim po določbah te direktive, vidno nameščena tudi oznaka EGS-homologacije sestavnega dela. Lahko je nameščena tudi vsaka druga oznaka homologacije sestavnega dela, podeljena vsaki stekleni plošči enote dvojnega stekla. To oznako homologacije sestavnega dela sestavljajo: 5.4.1 s pravokotnikom obkroženi mala črka „e“ in številčna ali črkovna oznaka države, ki je podelila homologacijo; ( 9 ) 5.4.2 številka EGS-homologacije sestavnega dela desno od pravokotnika, predpisanega v točki 5.4.1.

5.5 Poleg oznake EGS-homologacije sestavnega dela so nameščeni naslednji dodatni simboli: 5.5.1 pri vetrobranskih steklih: I : za kaljeno steklo (I/P, če je prevlečeno), ( 10 ) II : za navadno lepljeno steklo (II/P, če je prevlečeno), (10) III : za obdelano lepljeno steklo (III/P, če je prevlečeno), (10) IV : za stekleno-plastična stekla; 5.5.2 V : pri drugih steklenih ploščah (ne vetrobranskih steklih), ki jih zajemajo določbe točke 9.1.4.2 Priloge III C; 5.5.3 VI : pri enotah dvojnega stekla; 5.5.4 T : pri vetrobranskih steklih, ki izpolnjujejo zahteve za druge steklene plošče (ne za vetrobranska stekla), razen pri steklih, ki spadajo pod določbe točke 9.1.4.2 Priloge III C te direktive (steklene plošče z normalno prepustnostjo svetlobe manjšo od 70 %). Vendar pa je vetrobransko steklo, ki izpolnjuje zahteve za druge steklene plošče (ne vetrobranska stekla), lahko označeno s simbolom „T“ šele po izvedbi preskusa z udarcem z maketo glave, opredeljenega v točki 3.3.2 Priloge III G te direktive, pri višini padca 4,0 m + 25/- 0 mm.

5.6 Oznaka EGS-homologacije sestavnega dela in simbol morata biti čitljiva in neizbrisna.

5.7 V Dodatku I te priloge so primeri oznak EGS-homologacije sestavnega dela.

6. SPLOŠNE ZAHTEVE

6.1 Vse steklene plošče, še posebej tiste, ki so namenjene za proizvodnjo vetrobranskih stekel, morajo biti primerno kakovostne, da čimbolj zmanjšajo nevarnost telesnih poškodb pri razbitju stekla. Steklo mora biti dovolj odporno proti nesrečam, ki se lahko zgodijo v normalnem prometu ter proti vremenskim in temperaturnim vplivom, kemijskim učinkom, ognju in odrgnenju.

6.2 Varnostno steklo mora poleg tega biti dovolj prozorno in ne sme povzročati opaznih popačenj predmetov, pri gledanju skozenj; ne sme povzročati nobene zamenjave barv prometnih znakov in signalizacije. Pri razbitju vetrobranskega stekla mora voznik še vedno videti cesto dovolj jasno, da lahko varno zavira in ustavi traktor.

7. POSEBNE ZAHTEVE

Vsi tipi varnostnih stekel morajo, odvisno od kategorije, v katero spadajo, izpolnjevati naslednje posebne zahteve:

7.1 kar zadeva vetrobranska stekla iz kaljenega stekla, zahteve iz Priloge III D;

7.2 kar zadeva enakomerno kaljena druga (ne vetrobranska) stekla, zahteve iz Priloge III E;

7.3 kar zadeva vetrobranska stekla iz navadnega lepljenega stekla, zahteve iz Priloge III F;

7.4 kar zadeva druga (ne vetrobranska) stekla iz navadnega lepljenega stekla, zahteve iz Priloge III G;

7.5 kar zadeva vetrobranska stekla iz obdelanega lepljenega stekla, zahteve iz Priloge III H;

7.6 kar zadeva s plastičnim materialom prevlečena varnostna stekla, poleg zgoraj navedenih zahtev še zahteve iz Priloge III I;

7.7 kar zadeva vetrobranska stekla iz stekleno-plastičnih plošč, zahteve iz Priloge III J;

7.8 kar zadeva druga (ne vetrobranska) stekla iz stekleno-plastičnih plošč, zahteve iz Priloge III K;

7.9 kar zadeva enote dvojnega stekla, zahteve iz Priloge III L.

8. PRESKUSI

8.1 Predpisani so naslednji preskusi: 8.1.1 Drobljenje Namen tega preskusa je: 8.1.1.1 preveriti, ali so deli razbitega stekla in drobci, ki nastanejo pri razbitju steklene plošče, taki, da čim bolj zmanjšajo nevarnost poškodb, in 8.1.1.2 pri vetrobranskih steklih preveriti vidljivost skozi steklo po njegovem razbitju. 8.1.2 Mehanska trdnost 8.1.2.1 Udarni preskus s kroglo Ta preskus se opravli v dveh oblikah, pri eni se uporabi krogla z 227 g, pri drugi pa z 2 260 g. 8.1.2.1.1 Preskus z 227-gramsko kroglo: namen tega preskusa je ugotoviti adhezijo vmesnega sloja pri lepljenem steklu in mehansko trdnost enakomerno kaljenega stekla. 8.1.2.1.2 Preskus z 2 260-gramsko kroglo: namen tega preskusa je ugotoviti odpornost lepljenega stekla proti preboju s kroglo. 8.1.2.2 Udarni preskus z maketo glave Namen tega preskusa je preveriti skladnost steklene plošče z zahtevami, ki se nanašajo na omejevanje poškodb pri udarcih z glavo ob vetrobransko steklo ali ob drugo steklo (ne vetrobransko) iz lepljene steklene plošče ali stekleno-plastične plošče, pa tudi ob stranska okna z dvojnim steklom. 8.1.3 Odpornost proti vplivom okolja 8.1.3.1 Preskus odrgnjenja Namen tega preskusa je ugotoviti, ali odpornost varnostne steklene plošče proti odrgnjenju presega predpisano vrednost. 8.1.3.2 Preskus z visoko temperaturo Namen tega preskusa je preveriti, ali pri izpostavitvi lepljene steklene plošče ali stekleno-plastične plošče visoki temperaturi za daljši čas v vmesnem sloju nastanejo mehurčki ali druge napake. 8.1.3.3 Preskus odpornosti proti sevanju Namen tega preskusa je ugotoviti, ali pri lepljeni stekleni plošči, stekleno-plastični plošči ali s plastiko prevlečeni stekleni plošči po daljši izpostavitvi sevanju pride do bistvenega zmanjšanja svetlobne prepustnosti ali pomembnega razbarvanja stekla. 8.1.3.4 Preskus odpornosti proti vlagi Namen tega preskusa je ugotoviti, ali lepljena steklena plošča, stekleno-plastična plošča ali s plastiko prevlečena steklena plošča brez pomembnih okvar prenese daljšo izpostavitev atmosferski vlagi. 8.1.3.5 Preskus odpornosti proti temperaturnim spremembam Namen tega preskusa je ugotoviti, ali plastični material(i), uporabljen(i) za varnostne steklene plošče, kot je opredeljeno v točkah 2.3 in 2.4, brez pomembnih okvar prenesejo učinke daljše izpostavitve skrajnim temperaturam. 8.1.4 Optične lastnosti 8.1.4.1 Preskus prepuščanja svetlobe Namen tega preskusa je ugotoviti, ali normalna prepustnost svetlobe varnostnih steklenih plošč presega predpisano vrednost. 8.1.4.2 Preskus optičnega popačenja Namen tega preskusa je preveriti, ali je popačenje predmetov pri opazovanju skozi vetrobransko steklo morda tolikšno, da lahko zmede voznika. 8.1.4.3 Preskus odmika sekundarne slike Namen tega preskusa je preveriti, ali morda kotni odmik sekundarne slike od osnovne slike ne presega predpisane vrednosti. 8.1.4.4 Preskus ugotavljanja barv Namen tega preskusa je preveriti, ali obstaja nevarnost zamenjave barv pri opazovanju skozi vetrobransko steklo. 8.1.5 Preskus odpornosti proti ognju Namen tega preskusa je preveriti, ali ima notranja površina varnostne steklene plošče, kot je opredeljena v točkah 2.3 in 2.4, zadosti majhno gorljivost. 8.1.6 Odpornost proti kemičnim sredstvom Namen tega preskusa je ugotoviti, ali notranja površina varnostne steklene plošče, kot je opredeljena v točkah 2.3 in 2.4, brez okvar zdrži učinke izpostavitve kemikalijam, ki bodo verjetno navzoče ali uporabljane na traktorju (npr. čistilne spojine itd.).

8.2 Preskusi, predpisani za steklene plošče kategorij, opredeljenih v točkah od 2.1 do 2.4. 8.2.1 Na varnostnih steklenih ploščah se opravijo preskusi, našteti v naslednji tabeli:



VETROBRANSKA STEKLA DRUGA (NE VETROBRANSKA) STEKLA Kaljeno steklo Navadno lepljeno steklo Obdelano lepljeno steklo Steko-plastika Kaljeno steklo Lepljeno steklo Steklo plastika I I/P II II/P III III/P IV Drobljenje D/2 D/2 — — H/4 H/4 — E/2 — — Mehanska trdnost: - 227-gramska krogla — — F/4.3 F/4.3 F/4.3 F/4.3 F/4.3 E/3.1 G/4 G/4 - 2 260-gramska krogla — — F/4.2 F/4.2 F/4.2 F/4.2 — — — — Udarni preskus z maketo glave (1) D/3 D/3 F/3 F/3 F/3 F/3 J/3 — G/3 (3) K/3 (3) Odrgnjenje: - zunanja površina — — F/5.1 F/5.1 F/5.1 F/5.1 F/5.1 — F/5.1 F/5.1 – notranja površina — I/2 — I/2 — I/2 I/2 I/2 (2) I/2 (2) I/2 Visoka temperatura — — C/5 C/5 C/5 C/5 C/5 — C/5 C/5 Sevanje — C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 C/6 — C/6 C/6 Vlaga — C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 C/7 (2) C/7 C/7 Svetlobna prepustnost C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 C/9.1 Optično popačenje C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 C/9.2 — — — Sekundarna slika C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 C/9.3 — — — Zaznavanje barv C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 C/9.4 — — — Odpornost proti temperaturnim spremembam — C/8 — C/8 — C/8 C/8 C/8 (2) C/8 (2) C/8 Odpornost proti ognju — C/10 — C/10 — C/10 C/10 C/10 (2) C/10 (2) C/10 Odpornost proti kemikalijam — C/11 — C/11 — C/11 C/11 C/11 (2) C/11 (2) C/11 (1) Razen tega mora biti ta preskus opravljen na enotah dvojnega stekla v skladu s točko 3 Priloge I. (2) Če je na notranji strani prevlečeno s plastičnim materialom. (3) Kadar je steklena plošča uporabljana kot traktorsko vetrobransko steklo, mora biti ta preskus opravljen s padcem 4 m + 25/- 0 mm namesto 1,5 m + 25/- 0 mm. Opomba:Oznaka, kot npr. K3/3 v gornji tabeli, pomeni Prilogo III K in točko 3 v tej prilogi, v kateri je opisan zadevni preskus in so predpisana merila sprejemljivosti. 8.2.2 Za določeno varnostno stekleno ploščo se podeli homologacija sestavnega dela, če ta plošča izpolnjuje zahteve, predpisane v zadevnih določbah, omenjenih v gornji tabeli.

9. SPREMEMBA ALI RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE VARNOSTNE STEKLENE PLOŠČE

9.1 O vseh spremembah tipa varnostne steklene plošče ali, pri vetrobranskih steklih, o vseh vključitvah novih vetrobranskih stekel v skupino, je treba obvestiti homologacijski organ, ki je homologiral tip varnostne steklene plošče. Ta organ lahko po obvestilu: 9.1.1 meni, da opravljene spremembe verjetno ne bodo imele občutnih škodljivih učinkov, pri vetrobranskih steklih pa, da se novi tip sklada z odobreno skupino vetrobranskih stekel in da torej steklene plošče še vedno izpolnjujejo zahteve, ali 9.1.2 od tehnične službe, odgovorne za opravljanje preskusov, zahteva dodatno poročilo o preskusih.

9.2 Obveščanje 9.2.1 O podelitvah, zavrnitvah ali razširitvah homologacije sestavnega dela je treba obveščati države članice v skladu s postopkom, predpisanim v točki 5.3. 9.2.2 Pristojni organ, ki je podelil razširitev homologacije sestavnega dela, mora vsa obvestila o razširitvi opremiti z zaporedno številko.

10. SKLADNOST PROIZVODNJE

10.1 Varnostne steklene plošče, za katere je bila podeljena homologacija po določbah te in naslednjih prilog, morajo biti izdelane tako, da so skladne s homologiranim tipom in izpolnjujejo zahteve, določene v točkah 6, 7 in 8.

10.2 Za dokazovanje izpolnjevanja zahtev iz točke 10.1 so potrebna stalna preverjanja proizvodnje.

10.3 Imetnik homologacije sestavnega dela mora še posebej: 10.3.1 zagotoviti izvajanje postopkov nadzora kakovosti izdelkov, 10.3.2 zagotoviti si dostop do opreme za preverjanje skladnosti za vsakega od homologiranih tipov, 10.3.3 zapisovati si rezultate preskusa in zagotavljati razpoložljivost pomožne dokumentacije ( 11 ) za čas, ki je določen sporazumno s homologacijskim organom, 10.3.4 analizirati rezultate vsakega tipa preskusa, zato da zagotovi doslednost značilnosti izdelkov tudi pri dopustnih odstopanjih v industrijski proizvodnji, 10.3.5 zagotoviti, da so za vsak tip izdelkov opravljeni vsaj preskusi, predpisani v Prilogi III O, in 10.3.6 če se pri kakem vzorcu ali preskušancu izkaže neskladnost pri tipu zadevnega preskusa, je potrebno zagotoviti odvzem in preskus dodatnih vzorcev. Ob ugotovitvi neskladnosti je treba izvesti vse potrebne ukrepe za vnovično vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

10.4 Pristojni organ lahko kadarkoli preveri metode preverjanja skladnosti, ki veljajo za določeno proizvodno enoto (glej točko 1.3 Priloge III O). 10.4.1 Pri vsakem nadzoru morajo biti kontrolorju predloženi podatki o preskusih in proizvodnji. 10.4.2 Kontrolor lahko vzame naključne vzorce za preskus v proizvajalčevem laboratoriju. Najmanjše število vzorcev se določi glede na rezultate proizvajalčevih lastnih preverjanj. 10.4.3 Če je nivo kakovosti videti nezadovoljiv ali če se kaže potreba po preveritvi veljavnosti preskusov, opravljenih po določbah točke 10.4.2, lahko kontrolor določi, da se vzorci pošljejo v tehnično službo, ki je opravila preskus za homologacijo sestavnega dela. 10.4.4 Pristojni organ lahko opravi kateregakoli od preskusov, predpisanih v tej direktivi. 10.4.5 Normalna pogostost nadzora je dva na leto. Če so pri enem od teh nadzorov ugotovljeni nezadovoljivi rezultati, mora pristojni organ zagotoviti izvedbo vseh potrebnih ukrepov za čim hitrejšo vnovično vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

11. UKREPI PRI NESKLADNOSTI PROIZVODNJE

11.1 Če niso izpolnjene zahteve iz točke 10.1, se lahko prekliče po tej direktivi podeljena homologacija sestavnega dela za zadevni tip varnostnih steklenih plošč.

11.2 Če država članica prekliče prej podeljeno homologacijo, mora o tem nemudoma obvestiti druge države članice, tako da jim pošlje izvod certifikata o homologaciji sestavnega dela z na dnu certifikata z velikimi črkami dopisanim, podpisanim in datiranim stavkom: „HOMOLOGACIJA SESTAVNEGA DELA PREKLICANA“.

12. DOKONČNA USTAVITEV PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije sestavnega dela popolnoma ustavi proizvodnjo tipa varnostne steklene plošče, homologiranega po določbah te direktive, mora o tem obvestiti organ, ki je homologacijo podelil. Ta organ mora nato o tem obvestiti druge države članice z izvodom sestavljenega obvestila o homologaciji, skladnim z vzorcem v Prilogi III B te direktive.

13. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA IZVAJANJE PRESKUSOV ZA HOMOLOGACIJO SESTAVNEGA DELA, TER IMENA IN NASLOVI HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV, KI PODELJUJEJO TAKE HOMOLOGACIJE

Vsaka država članica mora sporočiti drugim državam članicam imena in naslove tehničnih služb, odgovornih za izvajanje preskusov za homologacijo sestavnega dela, ter imena in naslove homologacijskih organov, ki podeljujejo EGS-homologacije sestavnega dela, na katere je treba pošiljati certifikate o homologaciji sestavnega dela in certifikate o zavrnitvah ali preklicih homologacij sestavnega dela, izdanih v drugih državah članicah.









Dodatek

PRIMERI OZNAK HOMOLOGACIJE SESTAVNEGA DELA

(Glej točko 5.5 Priloge III A)

Vetrobranska stekla iz kaljene steklene plošče:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na vetrobransko steklo iz kaljene steklene plošče, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Vetrobranska stekla iz kaljene steklene plošče, prevlečene s plastičnim materialom:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na vetrobransko steklo iz kaljene steklene plošče, prevlečene s plastičnim materialom, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Vetrobranska stekla iz navadne lepljene steklene plošče:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na vetrobransko steklo iz navadne lepljene steklene plošče, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Vetrobranska stekla iz lepljene steklene plošče, prevlečene s plastičnim materialom:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na vetrobransko steklo iz lepljene steklene plošče, prevlečene s plastičnim materialom, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Vetrobranska stekla iz obdelane lepljene steklene plošče:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na vetrobransko steklo iz obdelane lepljene steklene plošče, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Vetrobranska stekla iz stekleno-plastične plošče:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na vetrobransko steklo iz stekleno-plastične plošče, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Druga (ne vetrobranska) stekla z normalno prepustnostjo svetlobe manjšo od 70 %:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na stekleno ploščo, za katero veljajo zahteve iz točke 9.1.4.2 Priloge III C, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Enote dvojne zasteklitve z normalno prepustnostjo svetlobe manjšo od 70 %:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na enoto dvojnega stekla, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Druga (ne vetrobranska) stekla, namenjena za vetrobranska stekla na traktorju:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na stekleno ploščo, kaže, da je bil zadevni sestavni del, namenjen za vetrobranska stekla na traktorju, homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.

Druga (ne vetrobranska) stekla z normalno prepustnostjo svetlobe 70 % ali več:

Gornja oznaka homologacije sestavnega dela, nameščena na stekleno ploščo, za katero veljajo zahteve iz točke 9.1.4.1 Priloge III C, kaže, da je bil zadevni sestavni del homologiran v Franciji (e2) po tej direktivi pod številko homologacije sestavnega dela 001247.









PRILOGA III B









Dodatek 1

VETROBRANSKA STEKLA IZ KALJENIH STEKLENIH PLOŠČ

(Glavne in sekundarne značilnosti, kot so opredeljene v Prilogi III D ali III I)









Dodatek 2

DRUGA (NE VETROBRANSKA) STEKLA IZ ENAKOMERNO KALJENIH STEKLENIH PLOŠČ

(Glavne in sekundarne značilnosti, kot so opredeljene v Prilogi III E ali III I)









Dodatek 3

VETROBRANSKA STEKLA IZ LEPLJENIH STEKLENIH PLOŠČ

(navadna, obdelana ali prevlečena s plastiko)

(Glavne in sekundarne značilnosti, kot so opredeljene v Prilogi III F, III H ali III I)









Dodatek 4

DRUGA (NE VETROBRANSKA) STEKLA IZ LEPLJENIH STEKLENIH PLOŠČ

(Glavne in sekundarne značilnosti, kot so opredeljene v Prilogi III G ali III I)









Dodatek 5

VETROBRANSKA STEKLA IZ STEKLENO-PLASTIČNIH PLOŠČ

(Glavne in sekundarne značilnosti, kakor so opredeljene v Prilogi III J)









Dodatek 6

DRUGA (NE VETROBRANSKA) STEKLA IZ STEKLENO-PLASTIČNIH PLOŠČ

(Glavne in sekundarne značilnosti, kakor so opredeljene v Prilogi III K)









Dodatek 7

DVOJNA STEKLA

(Glavne in sekundarne značilnosti, kot so opredeljene v Prilogi III L)









Dodatek 8

VSEBINA SEZNAMA VETROBRANSKIH STEKEL ( 12 )









PRILOGA III C

SPLOŠNI PRESKUSNI POGOJI

1. PRESKUSI DROBLJENJA

1.1 Preskušana steklena plošča ne sme biti trdno vpeta, lahko pa je z lepilnim trakom po celotnem obodu pritrjena na drugo enako stekleno ploščo.

1.2 Drobljenje se doseže s kladivom mase približno 75 g ali kako drugo pripravo z enakim učinkom. Polmer ukrivljenosti konice je 0,2 ± 0,05 mm.

1.3 Na vsakem predpisanem mestu udarca je treba opraviti en preskus.

1.4 Pregled drobcev je treba opraviti s kontaktnim fotografskim papirjem, osvetlitev se mora začeti najpozneje 10 sekund po udarcu in končati najpozneje tri minute po njem. Preučijo se samo najtemnejše črte, ki pomenijo izvorne razpoke. Laboratorij mora hraniti fotografske reprodukcije ugotovljenega drobljenja.

2. UDARNI PRESKUSI S KROGLO

2.1 Preskus s kroglo 227g

2.1.1 Preskusna oprema

2.1.1.1 Kaljena jeklena krogla mase 227 ± 2 g in premera približno 38 mm.

2.1.1.2 Naprava za zagotovitev prostega pada krogle s predpisane višine ali zagotovitev iste hitrosti krogle, kakršno bi dosegla pri prostem padu. Če je uporabljena naprava za izstrelitev krogle, mora biti hitrost krogle v tolerančnem območju ± 1 % odstopanja od hitrosti, ki bi jo krogla dosegla pri prostem padu.

2.1.1.3 Podporna naprava, kakršna je prikazana na sliki 1, sestavljena iz jeklenih okvirov s strojno obdelanimi robovi širine 15 mm, nameščenih drug na drugega in obloženih z gumijastimi trakovi debeline približno 3 mm, širine 15 mm in trdote 50 IRHD. Spodnji okvir leži na jekleni škatli višine približno 150 mm. Preskušanec drži gornji okvir, katerega masa je približno 3 kg. Podporni okvir je privarjen na jekleno ploščo debeline približno 12 mm, ki stoji na tleh, podložena z gumijasto ploščo debeline približno 3 mm in trdote 50 IRHD. Slika 1 Podporna naprava za preskuse s kroglo

2.1.2 Preskusni pogoji

— Temperatura: 20 ± 5o C.

— Tlak: od 860 do 1 060 mbar.

— Relativna vlažnost: 60 ± 20 %.

2.1.3 Preskušanec

Preskušanec mora biti raven kvadrat s stranico 300 + 10/- 0 mm.

2.1.4 Postopek

Preskušanec mora biti na predpisani temperaturi najmanj štiri ure neposredno pred preskusom.

Preskušanec se namesti na podporno napravo (2.1.1.3). Ravnina preskušanca mora biti pravokotna (z odstopanjem največ 3o) na vpadno smer krogle.

Mesto udarca mora biti na območju do 25 mm od geometrijskega središča preskušanca pri padcih krogle z višine do 6 m oziroma na območju do 50 mm od središča preskušanca pri padcih krogle z višine nad 6 m. Krogla mora udariti na tisto površino preskušanca, ki je zunanja površina varnostnega stekla pri vgradnji na traktor. Krogla sme udariti samo enkrat.

2.2 Preskus z kroglo 2 260g

2.2.1 Priprava

2.2.1.1 Utrjena jeklena krogla mase 2 260 ± 20 g in premera približno 82 mm.

2.2.1.2 Naprava za zagotovitev prostega pada krogle s predpisane višine ali zagotovitev iste hitrosti krogle, kakršno bi dosegla pri prostem padu. Če je uporabljena naprava za izstrelitev krogle, mora biti hitrost krogle v tolerančnem območju ± 1 % odstopanja od hitrosti, ki bi jo krogla dosegla pri prostem padu.

2.2.1.3 Podporna naprava, kakršna je prikazana na sliki 1 in opisana v točki 2.1.1.3.

2.2.2 Preskusni pogoji

— Temperatura: 20 ± 5o C.

— Tlak: od 860 do 1 060 mbar.

— Relativna vlažnost: 60 ± 20 %.

2.2.3 Preskušanec

Preskušanec mora biti raven kvadrat s stranico 300 + 10/- 0 mm ali izrezan iz najmanj ukrivljenega dela vetrobranskega stekla ali drugega ukrivljenega varnostnega stekla.

Alternativno pa je lahko preskus opravljen na vsem vetrobranskem steklu ali drugi ukrivljeni stekleni plošči. Tedaj je treba poskrbeti za zadosten stik med stekleno ploščo in podporo.

2.2.4 Postopek

Preskušanec mora biti na predpisani temperaturi najmanj štiri ure neposredno pred preskusom.

Preskušanec se namesti na podporno napravo (2.1.1.3). Ravnina preskušanca mora biti pravokotna (z odstopanjem največ 3o) na vpadno smer krogle.

Če je preskušanec stekleno-plastična plošča, ga na podporno napravo pritrdite s skobami.

Mesto udarca mora biti na območju do 25 mm od geometrijskega središča preskušanca. Krogla mora udariti na tisto površino preskušanca, ki je notranja površina varnostnega stekla pri vgradnji na traktor. Krogla sme udariti samo enkrat.

3. UDARNI PRESKUS Z MAKETO GLAVE

3.1 Preskusna oprema

3.1.1 Utež v obliki glave, izdelana kot krogelna ali polkrogelna maketa glave iz vezanega trdega lesa in obložena z nadomestljivo klobučevinasto oblogo ter z lesenim prečnim nosilcem ali brez njega. Med (pol)krogelno maketo glave in prečnim nosilcem je lesen kos v obliki vratu, na drugem koncu prečnega nosilca pa pritrdilni drog. Mere uteži so v skladu s sliko 2. Skupna masa priprave je 10 ± 0,2 kg. Slika 2 Utež v obliki glave

3.1.2 Naprava za zagotovitev prostega pada uteži s predpisane višine ali zagotovitev iste hitrosti uteži, kakršno bi dosegla pri prostem padu. Če je uporabljena naprava za izstrelitev uteži, mora biti hitrost uteži v tolerančnem območju ± 1 % odstopanja od hitrosti, ki bi jo utež dosegla pri prostem padu.

3.1.3 Podporna naprava, kakršna je prikazana na sliki 3, za preskušanje ravnih preskušancev. Naprava je sestavljena iz dveh jeklenih okvirov s strojno obdelanimi robovi širine 50 mm, nameščenih drug na drugega in obloženih z gumijastimi trakovi debeline približno 3 mm, širine 15 ± 1 mm in trdote 70 IRHD. Zgornji okvir je pritisnjen na spodnji okvir z najmanj osmimi vijaki.

3.2 Preskusni pogoji

3.2.1 — Temperatura: 20 ± 5o C.

3.2.2 — Tlak: od 860 do 1 060 mbar.

3.2.3 — Relativna vlažnost: 60 ± 20 %.

Slika 3

Podpora za udarne preskuse z maketo glave

3.3 Postopek

3.3.1 Preskus ravnega preskušanca

Ravni preskušanec dolžine 1 100 + 5/2 mm in širine 500 + 5/- 2 mm mora biti na stalni temperaturi 20 ± 5o C najmanj štiri ure neposredno pred preskusom. Preskušanec se pritrdi med podporna okvira (3.1.3); vijaki se pritegnejo, tako da se preskušanec med preskusom ne more premakniti za več kot 2 mm. Ravnina preskušanca mora biti pravokotna na vpadno smer uteži. Mesto udarca uteži mora biti na območju do 40 mm od geometrijskega središča, na tisti površini steklene plošče, ki je notranja površina varnostnega stekla pri vgradnji na traktor. Utež sme udariti samo enkrat.

Klobučevinasto oblogo uteži je treba zamenjati po 12 preskusih.

3.3.3 Preskus celotnega vetrobranskega stekla (uporabljen le pri padcih uteži z višine 1,5 m ali manj)

Vetrobransko steklo se prosto položi na podporo, na podložni gumijasti trak trdote 70 IRHD in debeline približno 3 mm, širina naleganja stekla na trak po vsem obodu naj bo približno 15 mm. Podporo tvori tog predmet, po obliki enak vetrobranskemu steklu, tako da utež udari na notranjo površino. Po potrebi se mora podpora položiti na togo stojalo, podloženo z vmesno gumijasto ploščo trdote 70 IRHD in debeline približno 3 mm.

Ravnina vetrobranskega stekla mora biti pravokotna na vpadno smer uteži.

Mesto udarca uteži mora biti na območju do 40 mm od geometrijskega središča vetrobranskega stekla na tisti površini, ki je notranja površina varnostnega stekla pri vgradnji na traktor. Utež sme udariti samo enkrat.

Klobučevinasto oblogo uteži je treba zamenjati po 12 preskusih.

4. PRESKUS ODRGNJENJA

4.1 Preskusna oprema

4.1.1 Pripravo za odrgnjenje ( 14 ), shematsko prikazano na sliki 4, sestavljajo: — vodoravna vrtilna miza, s spono v središču, ki se vrti v nasprotni smeri urinih kazalcev s hitrostjo od 65 do 75 vrt/min in — Slika 4 Shema priprave za odrgnjenje — dve obteženi vzporedni roki, od katerih vsaka nosi posebno kolo za odrgnjenje, ki se prosto vrti na kroglično uležajenem vodoravnem vretenu; vsako kolo pritiska na preskušanec z maso 500 g. Vrtilna miza se mora vrteti enakomerno in v eni ravnini (odklon od te ravnine ne sme presegati ± 0,05 mm na razdalji 1,6 mm od roba mize). Kolesi morata biti nameščeni tako, da sta v stiku s preskušancem in da se vrtita v nasprotnih smereh, tako da se nanj pritisneta in odrgneta dvakrat na obrat vzdolž krivulj, ki očrtujejo kolobar površine približno 30 cm2.

4.1.2 Kolesa za odrgnjenje ( 15 ) premera od 45 do 50 mm in debeline 12,5 mm so izdelana iz posebej fino presejanega brusilnega materiala, ulitega v srednje trdo gumo. Trdota koles mora biti 72 ± 5 IRHD, izmerjeno na štirih med seboj enako oddaljenih točkah vzdolž srednjice oboda kolesa pod silo, delujočo pravokotno na obod kolesa in odčitana 10 sekund po polni obremenitvi s silo. Kolesa za odrgnjenje je treba pripraviti za uporabo s počasnim kotaljenjem po ravni stekleni ploskvi, tako da nastane popolnoma ravna površina koles.

4.1.3 Izvor svetlobe z žarnico na žarilno nitko v ohišju v paralelepipedu z merami 1,5 mm x 1,5 mm x 3 mm. Napetost mora biti stabilizirana v mejah ± 1/1 000. Instrument za preverjanje napetosti mora imeti zadostno točnost.

4.1.4 Optični sistem sestavlja leča z goriščno razdaljo f najmanj 500 mm in s korekcijo kromatske aberacije. Celotna odprtina leče ne sme presegati f/20. Razdalja med lečo in izvorom svetlobe se nastavi tako, da nastane skoraj vzporeden snop žarkov. Snop se omeji z vstavljeno zaslonko na premer 7 mm ± 1 mm. Ta zaslonka mora biti postavljena na razdalji 100 ± 50 mm od leče, na nasprotni strani od izvora svetlobe.

4.1.5 Opremo za merjenje razpršene svetlobe (glej sliko 5) sestavljajo fotoelektrična celica z zbiralno kroglo premera od 200 do 250 mm. Krogla ima vstopno in izstopno odprtino za svetlobo. Vstopna odprtina mora biti okrogla in imeti premer vsaj dvakrat večji od premera svetlobnega žarka. Izstopna odprtina krogle je opremljena z lovilcem svetlobe ali refleksijskim standardom, v skladu s točko 4.4.3 spodaj. Lovilec svetlobe absorbira vso svetlobo, kadar v svetlobnem žarku ni preskušanca. Os svetlobnega žarka mora potekati skozi središče vstopne in izstopne odprtine. Premer izstopne odprtine b mora biti 2a tg 4o, pri čemer je a premer krogle. Fotoelektrična celica mora biti nameščena tako, da je ne more doseči svetloba, ki prihaja neposredno skozi vstopno odprtino ali, ki je odbita od refleksijskega standarda. Površina notranjosti zbiralne krogle in refleksijskega standarda mora imeti enako svetlobno odbojnost ter biti matirana in neselektivna. Izhodni signal fotoelektrične celice mora biti linearen v mejah ± 2 % na območju uporabljenih svetlobnih jakosti. Zasnova instrumenta mora biti taka, da se pri temni krogli galvanometer ne odkloni. Celotno pripravo je treba v rednih intervalih preverjati s kalibracijskimi etaloni opredeljene prosojnosti. Če je merjenje prosojnosti opravljeno z opremo ali po metodah, različnih od zgoraj opredeljenih, je treba rezultate po potrebi korigirati, tako da se uskladijo z rezultati, dobljenimi z zgoraj opisano pripravo. Slika 5 Naprava za merjenje razpršene svetlobe

4.2 Preskusni pogoji

4.2.1 Temperatura: 20 ± 5o C.

4.2.2 Tlak: od 860 do 1 060 mbar.

4.2.3 Relativna vlažnost: 60 ± 20 %.

4.3 Preskušanci

Preskušanci morajo biti ravni stekleni kvadrati s stranico 100 mm, z ravnima in vzporednima površinama, po potrebi morajo imeti na sredini izvrtano okroglo pritrdilno izvrtino premera 6,4 + 0,2/- 0 mm.

4.4 Postopek

Preskus odrgnjenja se izvaja na tisti površini preskušanca, ki je po vgradnji steklene plošče na vozilo zunanja površina, pri steklenih ploščah s plastično prevleko pa tudi na notranji površini.

4.4.1 Neposredno pred odrgnjenjem in po njem se preskušanec očisti tako: (a) obriše z bombažno krpo pod tekočo čisto vodo; (b) opere z destilirano ali demineralizirano vodo; (c) posuši s curkom kisika ali dušika; (d) z rahlim brisanjem z vlažno bombažno krpo se odstranijo morebitni sledovi vode. Če je treba, se posuši z rahlim obojestranskim drgnjenjem med bombažnima krpama. Izogibati se je treba vsake obdelave z ultrazvočno opremo. Po čiščenju se lahko preskušanec prijema le na robovih, shranjen pa mora biti tako, da se njegove površine ne poškodujejo ali onesnažijo.

4.4.2 Preskušanec mora biti vsaj 48 ur na temperaturi 20 ± 5o C in relativni vlažnosti 60 ± 20 %.

4.4.3 Preskušanec se položi neposredno ob vstopno odprtino zbiralne krogle. Kot med normalo na površino preskušanca in osjo svetlobnega žarka ne sme presegati 8o. Naredi se štiri odčitke po naslednji tabeli:



Odčitek S pre-skušancem Z lovilcem svetlobe Z refleksijskim standardom Odčitana veličina T1 ne ne da Vstopajoča svetloba T2 da ne da Vsa svetloba, ki jo prepušča preskušanec T3 ne da ne Svetloba, ki se razpršuje na pripravi T4 da da ne Svetloba, ki jo razpršuje priprava in preskušanec Odčitke T1, T2, T3 in T4 se ponovi na drugih predpisanih točkah preskušanca, da se ugotovi enakomernost. Izračuna se celotna prepustnost Tt = T2/T1. Izračuna se difuzna prepustnost Td, kakor sledi: Izračuna se odstotek razpršene svetlobe ali odstotek motnosti svetlobe ali obeh, kakor sledi: Po gornjih enačbah se izračuna začetno motnost preskušanca na najmanj štirih, med seboj enako oddaljenih mestih na neodrgnjenem delu. Za vsak preskušanec se izračuna povprečne vrednosti rezultatov. Namesto s štirimi meritvami se lahko povprečna vrednost dobi z enakomernim sukanjem preskušanca s hitrostjo 3 vrt/min ali več. Za vsako varnostno steklo se opravi tri preskuse z enako obremenitvijo. Motnost se uporabi kot merilo površinske odrgnjenosti po odrgnjenju preskušanca s preskusom odrgnjenja. Po gornjih enačbah se izračuna svetlobo, razpršeno na odrgnjeni progi, na najmanj štirih, med seboj enako oddaljenih mestih vzdolž proge. Za vsak preskušanec se izračuna povprečne vrednosti rezultatov. Namesto s štirimi meritvami se lahko povprečna vrednost dobi z enakomernim sukanjem preskušanca s hitrostjo 3 vrt/min ali več.

4.5 Preskus odpornosti proti odrgnjenju se opravi samo, če preskuševalni laboratorij ob upoštevanju razpoložljivih podatkov tako presodi, npr. sprememba zgolj vmesnega sloja ali debeline plošče praviloma ne zahteva vnovičnega preskusa odpornosti proti odrgnjenju, razen pri uporabi stekleno-plastičnih plošč.

4.6 Indeksi težavnosti sekundarnih značilnosti Nobena sekundarna značilnost se ne upošteva.

5. PRESKUS Z VISOKO TEMPERATURO

5.1 Postopek

Tri preskusne vzorce ali tri preskušance z merami najmanj 300 x 300 mm, ki jih laboratorij odvzame s treh vetrobranskih stekel ali drugih steklenih plošč, pri čemer ena stranica vzorca ali preskušanca ustreza gornjemu robu steklene plošče, se segreje do 100 o C.

To temperaturo se vzdržuje dve uri, nato naj se preskušanec(-i) ohladi(-jo) na sobno temperaturo. Če sta oba površinska sloja preskušanca iz neorganskega materiala, se lahko preskus opravi tako, da se preskušanec navpično potopi v vrelo vodo za predpisani čas, pri tem pa je treba paziti, da se ga ne izpostavlja prevelikim toplotnim šokom. Če so preskušanci izrezani iz vetrobranskega stekla, mora po ena stranica vsakega preskušanca biti del roba vetrobranskega stekla.

5.2 Indeksi težavnosti sekundarnih značilnosti







Brezbarvno steklo Obarvano steklo Obarvanost vmesnega sloja: 1 2

Drugih sekundarnih značilnosti se ne upošteva.

5.3 Vrednotenje rezultatov

5.3.1 Rezultat preskusa z visoko temperaturo je zadovoljiv, če se dlje kot 15 mm od neodrezanega roba ali dlje kot 25 mm od odrezanega roba ali dlje kot 10 mm od razpoke, ki morda nastane med preskusom, na preskušancu ali preskusnem vzorcu ne pojavi noben mehurček ali druga napaka.

5.3.2 Serija preskušancev ali vzorcev, predložena v homologacijo sestavnega dela, je zadovoljiva z vidika preskusa odpornosti proti visoki temperaturi, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev: 5.3.2.1 vsi preskusi dajo zadovoljive rezultate, 5.3.2.2 če je en preskus dal nezadovoljiv rezultat, dodatne serije preskusov, opravljenih na novi seriji preskušancev ali vzorcev, dajo zadovoljive rezultate.

6. PRESKUS ODPORNOSTI PROTI SEVANJU

6.1 Preskusna metoda

6.1.1 Preskusna oprema

6.1.1.1 Izvor sevanja, ki ga sestavljajo obločna srednjetlačna žarnica z živosrebrno paro z valjastim ohišjem iz brezozonskega kremenčevega stekla; os ohišja žarnice je navpična. Imenski meri žarnice sta: dolžina 360 mm in premer 9,5 mm. Dolžina obloka je 300 ± 4 mm. Žarnica mora delovati z močjo 750 ± 50 W. Lahko se uporabi tudi poljuben drug izvor sevanja, ki deluje enako kot zgoraj opisana žarnica. Enakost delovanja drugega izvora sevanja se preveri s primerjavo energije, sevane na območju valovnih dolžin od 300 do 450 nm, potem ko so bile z ustreznimi filtri izločene vse druge valovne dolžine. Tak alternativni izvor sevanja se nato uporabi s temi filtri. Pri varnostnih steklih, pri katerih ni zadovoljive korelacije med tem preskusom in pogoji uporabe, je treba znova preučiti preskusne pogoje.

6.1.1.2 Napajalni transformator in kondenzator, ki omogočata napajanje žarnice (točka 6.1.1.1) z zagonsko napetostjo najmanj 1 100 V in delovno napetostjo 500 ± 50 V.

6.1.1.3 Naprava za namestitev in vrtenje preskušancev s hitrostjo od 1 do 5 vrt/min okoli središčno nameščenega izvora sevanja, tako da se zagotovi enakomerna izpostavljenost sevanju.

6.1.2 Preskušanci

6.1.2.1 Mere preskušancev so 76 mm x 300 mm.

6.1.2.2 Laboratorij izreže preskušance iz gornjega dela steklenih plošč tako, da: — pri drugih (ne vetrobranskih) steklih gornji robovi preskušancev sovpadajo z gornjimi robovi steklenih plošč, — pri vetrobranskih steklih gornji robovi preskušancev sovpadajo z gornjimi mejami območij, za katera je treba preveriti in ugotoviti normalno prepustnost v skladu s točko 9.1.2.2 te priloge.

6.1.3 Postopek

Preveri se normalno prepustnost svetlobe, ugotovljeno v skladu s točkama 9.1.1 in 9.1.2 te priloge, na treh preskušancih pred izpostavitvijo sevanju. Del vsakega preskušanca se zavaruje pred sevanjem, nato se položi preskušanec na preskusno napravo, 230 mm stran in vzporedno z osjo žarnice. Med preskusom naj ima preskušanec temperaturo 45 ± 5 o C. Proti žarnici mora gledati tista površina preskušanca, ki bo po vgradnji na vozilo zunanja površina stekla. Pri uporabi žarnice tipa, kakršen je opisan v točki 6.1.1.1, je čas izpostavitve 100 ur. Po izpostavitvi sevanju na izpostavljeni površini vsakega preskušanca se znova izmeri normalna prepustnost za svetlobo.

6.1.4 Vsak preskušanec ali vzorec (skupaj trije) je v skladu z zgoraj opisanim postopkom izpostavljen sevanju, tako da sevanje na vsaki točki preskušanca ali vzorca povzroči na uporabljenem vmesnem sloju enake učinke, kakršne bi povzročilo sončno sevanje jakosti 1 400 W/m2 v 100 urah.

6.2 Indeksi težavnosti sekundarnih značilnosti







Brezbarvno Obarvano Obarvanost stekla 2 1 Obarvanost vmesnega sloja 1 2

Drugih sekundarnih značilnosti se ne upošteva.

6.3 Vrednotenje rezultatov

6.3.1 Rezultat preskusa odpornosti proti sevanju je zadovoljiv, če so izpolnjeni naslednji pogoji: 6.3.1.1 skupna prepustnost svetlobe, izmerjena v skladu s točkami od 9.1.1 do 9.1.2 te priloge, ni manjša od 95 % izhodiščne vrednosti, izmerjene pred izpostavitvijo sevanju, nikakor pa ni manjša od: 6.3.1.1.1 70 % pri drugih (ne vetrobranskih) steklih, ki morajo izpolnjevati zahteve, ki se nanašajo na voznikov razgled v vseh smereh; 6.3.1.1.2 75 % pri vetrobranskih steklih na območju, na katerem je treba izmeriti normalno prepustnost po določbah točke 9.1.2.2 v nadaljevanju. 6.3.1.2 Preskušanec ali vzorec lahko po izpostavitvi sevanju kaže rahlo spremembo barve, če se opazuje na belem ozadju; ne sme pa priti do nobene druge napake.

6.3.2 Serija preskušancev ali vzorcev, predložena v homologacijo sestavnega dela, je zadovoljiva z vidika preskusa odpornosti proti sevanju, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev: 6.3.2.1 vsi preskusi dajo zadovoljive rezultate ali 6.3.2.2 če je en preskus dal nezadovoljiv rezultat, dodatne serije preskusov, opravljenih na novi seriji preskušancev ali vzorcev, dajo zadovoljive rezultate.

7. PRESKUS ODPORNOSTI PROTI VLAGI

7.1 Postopek

Tri preskušance ali tri vzorce v obliki kvadrata vsaj 300 x 300 mm se za dva tedna položi navpično obrnjene v zaprto posodo, v kateri se vzdržuje temperatura 50 ± 2o C in relativna vlažnost 95 ± 4 % ( 16 ).

Preskušanci se pripravijo tako, da:

— je ena stranica vsakega preskušanca del roba vetrobranskega stekla,

— če se sočasno preskuša več preskušancev, mora biti med njimi zagotovljena zadostna razdalja.

Poskrbeti je treba, da kondenzat s stropa in sten preskusne posode ne kaplja na preskušance.

7.2 Indeksi težavnosti sekundarnih značilnosti







Brezbarvno Obarvano Obarvanost vmesnega sloja: 1 2

Drugih sekundarnih značilnosti se ne upošteva.

7.3 Vrednotenje rezultatov

7.3.1 Varnostna stekla so ustrezna z vidika odpornosti proti vlagi, če se ne opazi nobena bistvena sprememba dlje kot 10 mm od neodrezanega roba ali dlje kot 15 mm od odrezanega roba preskušanca po dveurni izpostavljenosti temperaturi okolice pri navadnih in obdelanih lepljenih steklih ali po oseminštirideseturni izpostavljenosti temperaturi okolice pri steklenih ploščah s plastično prevleko in plastičnih ploščah.

7.3.2 Serija preskušancev ali vzorcev, predložena v homologacijo sestavnega dela, je zadovoljiva z vidika preskusa odpornosti proti vlagi, če je izpolnjen eden od naslednjih pogojev: 7.3.2.1 vsi preskusi dajo zadovoljive rezultate; 7.3.2.2 če je en preskus dal nezadovoljiv rezultat, dodatne serije preskusov, opravljenih na novi seriji preskušancev ali vzorcev, dajo zadovoljive rezultate.

8. PRESKUS ODPORNOSTI PROTI TEMPERATURNIM SPREMEMBAM

8.1 Preskusna metoda

Dva preskušanca z merami 300 x 300 mm se za šest ur položita v zaprto posodo s temperaturo -40 ± 5o C; nato sta eno uro izpostavljena normalni temperaturi okolice 23 ± 2o C ali dokler preskušanec ne doseže stabilne temperature. Potem se za tri ure postavita v zračni tok temperature 72 ± 2o C. Preskušanca se pregledata po vnovični ohladitvi na temperaturo okolice 23 ± 2o C.

8.2 Indeks težavnosti sekundarnih značilnosti







Brezbarvno Obarvano Obarvanost vmesnega plastičnega sloja ali prevleke 1 2

Drugih sekundarnih značilnosti se ne upošteva.

8.3 Vrednotenje rezultatov

Rezultat preskusa odpornosti proti temperaturnim spremembam je zadovoljiv, če na preskušancih ni opaziti razpok, motnosti, luščenja ali drugih napak.

9. OPTIČNE LASTNOSTI

9.1 Preskus prepuščanja svetlobe

9.1.1 Oprema

9.1.1.1 Izvor svetlobe, ki ga sestavlja žarnica z žarilno nitko v paralelepipedu mer 1,5 mm x 1,5 mm x 3 mm. Napetost na žarilni nitki mora biti taka, da oddaja svetlobo temperature 2 856 K ± 50 K. Ta napetost mora biti stabilizirana v mejah . Priprava, uporabljena za preverjanje napetosti, mora imeti zadostno točnost.

9.1.1.2 Optični sistem, ki ga sestavlja leča z goriščno razdaljo najmanj 500 mm in s korekcijo kromatske aberacije. Polna odprtina leče ne sme presegati f/20. Razdalja med lečo in izvorom svetlobe mora biti nastavljena tako, da nastane vzporeden snop žarkov. Snop se omeji z vstavljeno zaslonko na premer 7 mm ± 1 mm. Ta zaslonka mora biti postavljena na razdalji 100 ± 50 mm od leče, na nasprotni strani od izvora svetlobe. Merjenje poteka v središču svetlobnega snopa.

9.1.1.3 Merilna oprema. Sprejemnik mora imeti relativno spektralno občutljivost, skladno z relativno spektralno svetlobno učinkovitostjo standardnega fotometričnega opazovalca ICI ( 17 ) za fotooptični vid. Občutljiva površina sprejemnika je prevlečena z difuzivno snovjo, ki svetlobo razprši in mora imeti površino najmanj dvakrat večjo od prereza žarka, ki ga oddaja optični sistem. Če je uporabljena zbiralna krogla, mora biti površina odprtine krogle vsaj dvakrat večja od vzporednega dela žarka. Linearnost sprejemnika in priključene prikazovalne priprave mora biti pod 2 % efektivnega dela merilne lestvice.

9.1.2 Postopek

Priprava za prikaz odziva sprejemnika se nastavi tako, da kaže 100 razdelkov, ko varnostna steklena plošča ni vstavljena v svetlobno pot. Kadar na sprejemnik ne pada nič svetlobe, mora priprava kazati vrednost nič.

Varnostno stekleno ploščo se postavi pred sprejemnik na razdaljo približno pet premerov sprejemnika. Varnostno stekleno ploščo se vstavi med zaslonko sprejemnika in jo naravna tako, da je vpadni kot svetlobe v območju 0o ± 5o. Izmeri se normalna prepustnost varnostne steklene plošče in za vsako merilno mesto odčita število razdelkov n s prikazovalne priprave. Normalna prepustnost svetlobe τr je enaka n/100.

9.1.2.1 Pri vetrobranskih steklih se lahko uporabijo alternativne preskusne metode, pri katerih se uporabi preskušanec, izrezan iz najbolj ravnega dela vetrobranskega stekla, ali posebej pripravljen ravni preskušanec z istimi značilnostmi gradiva in debelino kot pri dejanskem vetrobranskem steklu, meritve se opravijo pravokotno na stekleno ploščo.

9.1.2.2 Preskus se izvede na območju I, določenem v točki 9.2.5.2 te priloge.

9.1.2.3 Pri traktorjih, pri katerih ni mogoče opredeliti območja I, se preskus izvede na območju I', določenem v točki 9.2.5.3 te priloge.

9.1.3 Indeksi težavnosti drugotnih značilnosti







Brezbarvno Obarvano Obarvanost stekla 1 2 Obarvanost vmesnega sloja (pri laminiranih vetrobranskih steklih) 1 2







Ni vključeno Vključeno Sence in/ali pasovi zatemnitve 1 2

Drugih sekundarnih značilnosti se ne upošteva.

9.1.4 Vrednotenje rezultatov

9.1.4.1 Normalna prepustnost svetlobe, izmerjena v skladu s točko 9.1.2 pri vetrobranskih steklih, ne sme biti manjša od 75 %, pri drugih (ne vetrobranskih) steklih pa manjša od 70 %.

9.1.4.2 Pri oknih, vgrajenih na tistih mestih, ki niso bistvena za voznikovo vidno polje (na primer steklena streha), je lahko faktor normalne svetlobne prepustnosti steklene plošče manjši od 70 %. Okna, katerih normalna prepustnost svetlobe je manjša od 70 %, morajo biti ustrezno označena.

9.2 Preskus optičnega popačenja

9.2.1 Področje uporabe

Predpisana metoda je metoda projiciranja, ki omogoča ovrednotenje optičnega popačenja varnostne steklene plošče.

9.2.1.1 Pomen izrazov

9.2.1.1.1 Optični odklon: kot med dejansko in navidezno smerjo točke, prikazane skozi varnostno stekleno ploščo; velikost kota je funkcija vpadnega kota smeri opazovanja, debeline in nagiba steklene plošče ter polmera ukrivljenosti na mestu vpada žarka.

9.2.1.1.2 Optično popačenje v smeri MM': algebraična razlika kotnih odklonov Δα, izmerjenih na dveh točkah M in M' na površini varnostne steklene plošče, pri čemer je razdalja med točkama taka, da je razdalja med njunima projekcijama na ravnino, pravokotnima na ravnino pogleda, enaka dani razdalji Δx (glej sliko 6). Popačenje v nasprotni smeri urinih kazalcev je pozitivno, negativno pa popačenje v smeri urinih kazalcev.

9.2.1.1.3 Optično popačenje na točki M: največje optično popačenje od vseh smeri MM' za točko M.

9.2.1.2 Priprava

Ta metoda zahteva projiciranje ustreznega diapozitiva (rastrske slike) na prikazni zaslon skozi preskušano varnostno stekleno ploščo. Sprememba projicirane slike ob vstavitvi varnostne steklene plošče v pot svetlobe pomeni merilo popačenja. Priprava obsega naslednje naprave, razporejene, kakor kaže slika 9:

Slika 6

Shematski prikaz optičnega popačenja

Opombe:

Δ α = α1 - α2, t. j.: optično popačenje v smeri MM'.

Δx = MC t. j.: razdalja med dvema premicama, vzporednima s smerjo gledanja in potekajočima skozi točki M in M'.

Slika 7

Optična razporeditev projektorja

9.2.1.2.1 Projektor dobre kakovosti, s točkovnim izvorom svetlobe velike jakosti, na primer z naslednjimi značilnostmi: — goriščna razdalja najmanj 90 mm, — odprtina približno 1/2,5, — kremenska halogena žarnica z močjo 150 W (pri uporabi brez filtra), — kremenska halogena žarnica z močjo 250 W (pri uporabi zelenega filtra). Slika 8 Povečan izsek diapozitiva Projektor je shematsko prikazan na sliki 7. Zaslonka premera 8 mm je postavljena približno 10 mm pred izstopno lečo.

9.2.1.2.2 Diapozitivi (rastrske slike), ki jih sestavlja npr. vzorec svetlih krogov na temnem ozadju (glej sliko 8). Diapozitiv mora biti tolikšne kakovosti in imeti tolikšno kontrastnost, da omogoča merjenje z napako, manjšo od 5 %. Mere rastrskih krogov morajo biti take, da brez vstavljene preskušane varnostne steklene plošče njihove projicirane slike tvorijo vzorec krogov premera Δx, pri čemer je Δx = 4 mm (glej sliki 6 in 9). Slika 9 Razporeditev priprave pri preskusu optičnega popačenja

9.2.1.2.3 Podporno stojalo, priporočljivo je tako, ki omogoča navpično in vodoravno pregledovanje ter vrtenje varnostne steklene plošče.

9.2.1.2.4 Kontrolni etalon za merjenje sprememb mer, kadar je potrebno hitro ocenjevanje. Primerna oblika etalona je prikazana na sliki 10. Slika 10 Primerna oblika kontrolnega etalona

9.2.1.3 Postopek

9.2.1.3.1 Splošno

Varnostna steklena plošča se postavi na podporno stojalo (9.2.1.2.3) pod določenim kotom nagiba plošče. Preskusna slika se projicira skozi preskušano območje steklene plošče. Za pregled celotnega predpisanega območja se steklena ploščo nagiba ali premika vodoravno ali navpično.

9.2.1.3.2 Presoja z uporabo kontrolnega etalona

Če zadostuje hitra presoja v mejah napake do 20 %, se izračuna vrednost A (glej sliko 10) iz mejne vrednosti ΔαL za spremembo odklona in vrednost R2, razdaljo varnostne steklene plošče od prikazovalnega zaslona:

Povezavo med spremembo premera projicirane slike Δd in spremembo kotnega odklona Δα podaja enačba:

pri čemer je vrednost:

Δd izražena v milimetrih

A izražena v milimetrih

ΔαL izražena v kotnih minutah

Δα izražena v kotnih minutah in

R2 izražena v metrih.

9.2.1.3.3 Merjenje s fotoelektrično napravo

Če je zahtevano natančno merjenje v mejah napake manj kot 10 % mejne vrednosti, se izmeri Δd na projicirni osi, pri čemer se upošteva širina pege do mesta, kjer je osvetljenost polovica največje osvetljenosti.

9.2.1.4 Prikaz rezultatov

Za ugotovitev Δdmax se ovrednoti optični odklon varnostnih steklenih plošč z meritvami Δd na kateremkoli mestu in v vseh smereh.

9.2.1.5 Alternativna metoda

Kot alternativa projekcijskim metodam je dovoljena tudi strioskopska metoda, če se doseže natančnost meritev, ki je predpisana v točkah 9.2.1.3.2 in 9.2.1.3.3.

9.2.1.6 Razdalja Δx mora biti 4 mm.

9.2.1.7 Vetrobransko steklo mora biti nameščeno pod naklonom, pod katerim bo vgrajeno na traktorju.

9.2.1.8 Os projiciranja se mora v vodoravni ravnini približno pokrivati z pravokotnico na sled vetrobranskega stekla v tej ravnini.

9.2.2 Meritve so opravljene na območju I, kakor je predpisano v točki 9.2.5.2 te priloge. 9.2.2.1 Pri traktorjih, pri katerih ni mogoče ugotoviti območja I, opredeljenega v točki 9.2.5.3 te priloge, se preskus izvede na območju I', kakor je opredeljeno v točki 9.2.5.3 te priloge. 9.2.2.2 Tip traktorja Če bo vetrobransko steklo vgrajeno v traktor, ki ima drugačno vidno polje naprej od traktorja, za katerega je bilo vetrobransko steklo že homologirano, je treba preskus ponoviti.

9.2.3 Indeksi težavnosti sekundarnih značilnosti 9.2.3.1 Vrsta gradiva



Polirano (ravno) steklo Plavljeno steklo Prešano steklo 1 1 2 9.2.3.2 Druge sekundarne značilnosti Drugih sekundarnih značilnosti se ne upošteva.

9.2.4 Število vzorcev Na preskušanje morajo biti predloženi štirje vzorci.

9.2.5 Definicija območja vidnega polja za traktorska vetrobranska stekla 9.2.5.1 Območje vidnega polja je opredeljeno na podlagi: 9.2.5.1.1 referenčne točke, kakor je opredeljena v točki 1.2 priloge „Vidno polje“ Direktive Sveta 74/347/EGS z dne 25. junija 1974 o približevanju zakonodaje držav članic o vidnem polju brisalcev vetrobranskega stekla za kmetijske in gozdarske traktorje na kolesih. Ta točka je v nadaljevanju označena kot O; 9.2.5.1.2 daljice OQ, ki je vodoravna daljica, ki poteka skozi referenčno točko O in pravokotno na vzdolžno sredinsko ravnino traktorja, 9.2.5.2 Območje I je tisto območje vetrobranskega stekla, omejeno s presečnicami vetrobranskega stekla s štirimi spodaj opredeljenimi ravninami: P1 - — navpična ravnina, ki poteka skozi točko O pod kotom 15o levo od vzdolžne sredinske ravnine traktorja, P2 - — navpična ravnina, simetrična ravnini P1 glede na vzdolžno sredinsko ravnino traktorja. Če to ni mogoče (npr. če traktor nima vzdolžne sredinske ravnine), je ravnina P2 simetrična ravnini P1 glede na navpično ravnino, ki poteka skozi referenčno točko O, P3 - — ravnina, ki poteka skozi daljico OQ nagnjeno pod kotom 10o navzgor od vodoravne ravnine, P4 - — ravnina, ki poteka skozi daljico OQ pod kotom 8o navzdol od vodoravne ravnine. 9.2.5.3 Pri traktorjih, pri katerih ni mogoče določiti območja I, kot je opredeljeno v točki 9.2.5.2 te priloge, območje I' obsega celotno površino vetrobranskega stekla.

9.2.6 Vrednotenje rezultatov Tip vetrobranskih stekel je zadovoljiv z vidika optičnega popačenja, če pri štirih vzorcih, predloženih v preskušanje, optično popačenje ne presega največje vrednosti 2' ločnih minut niti na območju I niti na območju I'. 9.2.6.1 Nobena meritev ne sme biti izvedena znotraj območja širine 100 mm od oboda stekla. 9.2.6.2 Pri dvodelnih vetrobranskih steklih se meritve ne smejo izvajati v pasu širokem 35 mm od roba stekla, ki leži ob ločilni opori vetrobranskega stekla.

9.3 Preskus odmika sekundarne slike

9.3.1 Področje uporabe

Priznani sta dve preskusni metodi:

— preskus s tarčo, in

— preskus s kolimacijskim teleskopom.

Ti preskusni metodi se lahko uporabita pri homologaciji sestavnega dela, nadzoru kakovosti ali pri vrednotenju izdelkov, če je primerno.

9.3.1.1 Preskus s tarčo

9.3.1.1.1 Priprava

Ta metoda vključuje opazovanje osvetljene tarče skozi varnostno stekleno ploščo. Tarča je lahko oblikovana tako, da se preskus opravi po preprostem načelu ustreza/ne ustreza.

Tarča mora po možnosti ustrezati enemu od naslednjih tipov:

(a) osvetljena tarča v obliki prstana, katerega zunanji premer D objema kot n ločnih minut na točki, oddaljeni x metrov (slika 11a); ali

(b) osvetljena tarča v obliki prstana in pike takih mer, da razdalja D med točko na obodu pike in najbližjo točko na notranji strani kroga objema kot n ločnih minut na točki, oddaljeni x metrov (slika 11b),

kjer so:

n mejna vrednost odmika sekundarne slike,

x razdalja od varnostne steklene plošče do tarče (ne manjša od 7 m),

D podan z enačbo:

Osvetljeno tarčo sestavlja svetlobna škatla, približno 300 mm x 300 mm x 150 mm, katere prednjo steno je najustrezneje izdelati iz stekla, prekritega z neprozornim črnim papirjem ali pobarvanega z mat črno barvo. Škatla je razsvetljena z ustreznim svetlobnim virom. Notranjost škatle je pobarvana z mat belo barvo. Lahko se uporabijo tudi tarče drugih oblik, kakršna je prikazana na sliki 14. Dopustno je tudi nadomestiti sistem tarče s projicirnim sistemom in opazovati nastale slike na zaslonu.

9.3.1.1.2 Postopek

Varnostna steklena plošča se postavi pod določenim nagibom na ustrezno stojalo tako, da opazovanje poteka v vodoravni ravnini, ki gre skozi središče tarče.

Svetlobno škatlo je treba opazovati v popolnoma ali delno zatemnjeni sobi skozi vsak del preskušanega območja stekla, da se ugotovi navzočnost drugotne slike, povezane z osvetljeno tarčo. Po potrebi se varnostna steklena plošča zasuka, da se zagotovi pravilno smer opazovanja. Pri opazovanju se lahko uporablja monokular.

9.3.1.1.3 Vrednotenje rezultatov

Ugotoviti je treba ali:

— se pri uporabi tarče (a) (glej sliko 11a) ločita osnovna in sekundarne slika kroga, t. j., ali je presežena mejna vrednost n, ali

— se pri uporabi tarče (b) (glej sliko 11b) sekundarna slika pike premakne čez točko dotika z notranjim robom kroga, t. j., ali je presežena mejna vrednost n.

Slika 11

Mere tarč

Slika 12

Razporeditev priprave

1. Žarnica.

2. Kondenzor z odprtino > 8,6 mm.

3. Steklena matirana projekcijska plošča z odprtino, večjo od odprtine kondenzorja.

4. Barvni filter s središčno luknjo premera približno 0,3 mm; premer > 8,6 mm.

5. Plošča s polarnimi koordinatami, premer > 8,6 mm.

6. Akromatska leča f ≥ 86 mm, odprtina 10 mm.

7. Akromatska leča f ≥ 86 mm, odprtina 10 mm.

8. Črna pika premera približno 0,3 mm.

9. Akromatska leča f = 20 mm, odprtina ≤ 10 mm

Slika 13

Priprava za preskus s kolimacijskim teleskopom

9.3.1.2 Preskus s kolimacijskim teleskopom

Po potrebi se uporabi postopek opisan v tem odstavku.

9.3.1.2.1 Priprava

Pripravo sestavljata kolimator in teleskop in se lahko sestavi v skladu s sliko 13. Lahko se uporabi tudi katerikoli enakovreden optični sistem.

9.3.1.2.2 Postopek

Kolimacijski teleskop v neskončnosti tvori sliko polarnega koordinatnega sistema s svetlo točko v središču (glej sliko 14). V goriščni ravnini opazovalnega teleskopa je na optično os postavljena majhna temna pika premera, ki je malo večja od projicirane svetle pike, tako da se ta zatemni.

Slika 14

Prikaz metode opazovanja s kolimacijskim teleskopom

9.3.1.2.2 Ko se postavi preskušanec, ki povzroča sekundarno sliko, med teleskop in kolimator, se pojavi sekundarna, manj svetla pika na določeni razdalji od središča polarnega koordinatnega sistema. Odmik sekundarne slike se lahko odčita kot razdalja med točkama, opaženima skozi opazovalni teleskop (glej sliko 14). (Razdalja med temno in svetlo točko v središču polarnega koordinatnega sistema pomeni optični odklon.)

9.3.1.2.3 Prikaz rezultatov Varnostna steklena plošča se najprej pregleda s preprostim predpregledom, da se ugotovi tisto njeno območje, ki daje najmočnejšo drugotno sliko. To območje se nato pregleda s kolimacijskim teleskopom pri ustreznem kotu padanja svetlobe