2002L0024 — SL — 11.12.2008 — 005.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA 2002/24/ES z dne 18. marca 2002 o homologaciji dvo- in trikolesnih motornih vozil in o razveljavitvi Direktive Sveta 92/61/EGS (Besedilo velja za EGP) (UL L 124, 9.5.2002, p.1)

spremenjena z:





spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA 2002/24/ES

z dne 18. marca 2002

o homologaciji dvo- in trikolesnih motornih vozil in o razveljavitvi Direktive Sveta 92/61/EGS

(Besedilo velja za EGP)







EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 95 Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 2 ), v skladu s postopkom, določenim v členu 251 Pogodbe ( 3 ), ob upoštevanju naslednjega: (1) Direktiva Sveta 92/61/EGS z dne 30. junija 1992 o homologaciji dvo- in trikolesnih motornih vozil ( 4 ) je določila postopek ES-homologacije dvo- ali trikolesnih motornih vozil, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, izdelanih skladno s tehničnimi zahtevami, določenimi v posamičnih direktivah. (2) Sprejete so bile vse posamične direktive, navedene v popolnem seznamu sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, ki morajo biti urejeni na ravni Skupnosti. (3) Začetek uporabljanja Direktive 97/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. junija 1997 o določenih sestavnih delih in značilnostih dvo- ali trikolesnih motornih vozil ( 5 ) omogoča izvedbo homologacijskega postopka v celoti. (4) Zaradi pravilnega delovanja sistema homologacije je treba podrobneje določiti določene upravne določbe in dopolniti določbe iz prilog k Direktivi 92/61/EGS. V ta namen je treba uvesti usklajene določbe, zlasti v zvezi s številčenjem certifikatov o homologaciji in tudi z izvzetjem vozil zaključka serije ter vozil, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, izdelanih po tehnologijah, ki še niso bile upoštevane v predpisih Skupnosti, podobno kakor to določajo ustrezne določbe Direktive Sveta 70/156/EGS z dne 6. februarja 1970 o približevanju zakonodaje držav članic o homologaciji motornih in priklopnih vozil ( 6 ). (5) Na podlagi preverjanja sestavnih delov in značilnosti navedenih vozil so bili ob upoštevanju trenutno uveljavljenih tehnologij obdržani le tisti, navedeni v Prilogi I k tej direktivi, saj so vsi ostali neprimerni za normativne namene. Glede na napredek in razvoj tehnologij bo treba preveriti tudi druge sestavne dele in značilnosti, zlasti tiste, povezane s sekundarno varnostjo, in jih dodati navedenim v Prilogi I. (6) Namen postopka ES-homologacije je omogočiti vsaki državi članici, da ugotovi, ali so na vsakem tipu vozil opravljena preverjanja, predvidena v posamičnih direktivah in navedena v certifikatu o homologaciji. Namen tega postopka je tudi omogočiti proizvajalcem izdajanje potrdila o skladnosti za vsa vozila, ki ustrezajo tipu, za katerega je bila podeljena homologacija. Vozilo, ki mu je priloženo takšno potrdilo, se lahko da na trg, proda in registrira za uporabo na celotnem območju Skupnosti. (7) Ker izboljšanja delovanja sistema ES-homologacije vozil ni mogoče doseči v zadostni meri na ravni posameznih držav članic,marveč jih je zaradi obsega in učinka predloženih ukrepov lažje doseči na ravni Skupnosti, lahko Skupnost sprejme ukrepe skladno z načelom subsidiarnosti, določenim v členu 5 Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti. Skladno z načelom sorazmernosti, določenim v navedenem členu, ta direktiva ne presega tistega, kar je potrebno za doseganje navedenih ciljev. (8) Ukrepe, potrebne za izvajanje te direktive, je treba sprejeti skladno s Sklepom Sveta 1999/468/ES z dne 28. junija 1999 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil ( 7 ). (9) Zaradi razlogov jasnosti je priporočljivo Direktivo Sveta 92/61/EGS razveljaviti in jo nadomesti s to direktivo – ob upoštevanju naslednjega: SPREJELA NASLEDNJO DIREKTIVO:







POGLAVJE I

Področje uporabe in opredelitev pojmov

Člen 1

1. Ta direktiva se uporablja za vsa dvo- in trikolesna motorna vozila, z dvojnimi kolesi ali brez njih, namenjena za vožnjo po cesti, in tudi za njihove sestavne dele ali samostojne tehnične enote.

Ta direktiva se ne uporablja za naslednja vozila:

(a) vozila, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 6 km/h;

(b) vozila, ki jih upravljajo pešci;

(c) vozila, ki jih uporabljajo telesno prizadete osebe;

(d) vozila za uporabo na športnih tekmovanjih na cesti ali na terenu;

(e) vozila, ki so bila v uporabi že pred začetkom uporabe Direktive 92/61/EGS;

(f) traktorje in stroje, ki se uporabljajo v kmetijstvu ali za podobne namene;

(g) vozila, namenjena predvsem za rekreacijske namene izven javnih cest, s tremi simetrično nameščenimi kolesi, in sicer z enim sprednjim kolesom in dvema zadnjima kolesoma;

(h) kolesa s pedali, opremljena s pomožnim električnim motorjem z največjo trajno nazivno močjo 0,25 kW, katerega moč se progresivno zmanjšuje in končno prekine, ko vozilo doseže hitrost 25 km/h ali prej, če voznik preneha poganjati pedala,

niti za njihove sestavne dele ali samostojne tehnične enote, razen če so ti namenjeni za vgradnjo na vozila, za katera velja ta direktiva.

Ta direktiva se ne uporablja za posamične odobritve vozil; države članice, ki podeljujejo takšne odobritve, morajo homologacijo za sestavne dele in samostojne tehnične enote, podeljeno na podlagi te direktive, upoštevati namesto homologacije na podlagi ustreznih nacionalnih zahtev.

2. Vozila, navedena v prvem odstavku, se dalje delijo na:

(a) mopede, tj. dvokolesna vozila (kategorije L1e) ali trikolesna vozila (kategorije L2e), katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 45 km/h in z naslednjimi značilnostmi: (i) pri dvokolesnih vozilih z motorjem, katerega: — delovna prostornina ne presega 50 cm3 pri motorju z notranjim zgorevanjem ali — največja trajna nazivna moč ne presega 4 kW pri elektromotorju; (ii) pri trikolesnih vozilih z motorjem, katerega: — delovna prostornina ne presega50 cm3 pri motorju na prisilni vžig ali — največja nazivna moč ne presega 4 kW pri drugih motorjih z notranjim zgorevanjem ali — največja trajna nazivna moč ne presega 4 kW pri elektromotorju;

(b) motorna kolesa, tj. dvokolesna vozila brez stranske prikolice (kategorije L3e) ali s stransko prikolico (kategorija L4e), opremljena z motorjem, katerega delovna prostornina presega 50 cm3, če je to motor z notranjim zgorevanjem, in/ali katerih največja konstrukcijsko določena hitrost presega 45 km/h;

(c) motorna trikolesa, tj. vozila s tremi simetrično nameščenimi kolesi (kategorije L5e), opremljena z motorjem z delovno prostornino večjo od 50 cm3, če je to motor z notranjim zgorevanjem, in/ali z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo, ki presega 45 km/h;

3. Ta direktiva se uporablja tudi za štirikolesa, tj. motorna vozila s štirimi kolesi, ki imajo naslednje značilnosti:

(a) lahka štirikolesa z maso neobremenjenega vozila manjšo od 350 kg (kategorije L6e), brez mase baterij pri električnih vozilih, katerih največja konstrukcijsko določena hitrost ne presega 45 km/h; in (i) katerih delovna prostornina motorja ne presega 50 cm3 pri motorjih na prisilni vžig ali (ii) katerih največja nazivna moč motorja ne presega 4 kW pri drugih motorjih z notranjim zgorevanjem ali (iii) katerih največja trajna nazivna moč ne presega 4 kW pri elektromotorjih. Ta vozila morajo izpolnjevati tehnične zahteve za trikolesne mopede kategorije L2e, razen če v posamičnih direktivah ni določeno drugače;

(b) štirikolesa, razen navedenih v odstavku (a), z maso neobremenjenega vozila, ki ne presega 400 kg (kategorija L7e) (550 kg za vozila za prevoz blaga), brez mase baterij pri električnih vozilih, katerih največja nazivna moč motorja ne presega 15 kW. Ta vozila se štejejo za motorne tricikle in morajo izpolnjevati tehnične zahteve za motorne tricikle kategorije L5e, razen če v posamičnih direktivah ni določeno drugače.

Člen 2

V tej direktivi:

1. „tip vozila“ pomeni vozilo ali skupino vozil (variante), ki: (a) sodijo v eno samo kategorijo (dvokolesni moped L1e, trikolesni moped L2e itd., kakor je določeno v členu 1); (b) jih je izdelal isti proizvajalec; (c) imajo enako šasijo, okvir, pomožni okvir, pod ali konstrukcijo, na katero se pritrdijo glavni sestavni deli; (d) pogonski motor z enakim načinom delovanja (z notranjim zgorevanjem, elektromotor, hibridni itd.); (e) enako oznako tipa, ki jo je dal proizvajalec. Tip vozila lahko vključuje variante in izvedenke;

2. „varianta“ pomeni vozilo ali skupino vozil (izvedenke) istega tipa, če: (a) imajo isto obliko nadgradnje (osnovne značilnosti); (b) razlika med najnižjo in najvišjo vrednostjo mase vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, znotraj skupine vozil (izvedenk) ne presega 20 % najnižje vrednosti; (c) razlika med najnižjo in najvišjo vrednostjo največje tehnično dovoljene mase znotraj skupine vozil (izvedenk) ne presega 20 % najnižje vrednosti; (d) imajo enako vrsto motorja (dvotaktni, štiritaktni, na prisilni vžig, na kompresijski vžig); (e) razlika med najnižjo in najvišjo vrednostjo delovne prostornine motorja (pri motorjih z notranjim zgorevanjem) znotraj skupine vozil (izvedenk) ne presega 30 % najnižje vrednosti; (f) imajo enako število in namestitev valjev; (g) razlika med najnižjo in najvišjo vrednostjo moči motorja znotraj skupine vozil (izvedenk) ne presega 30 % najnižje vrednosti; (h) imajo motorji enak način obratovanja (elektromotorji); (i) imajo isti tip menjalnika (ročni, avtomatski itd.);

3. „izvedenka“ pomeni vozila istega tipa in variante, ki pa imajo lahko vgrajeno katero koli opremo, sestavne dele ali sisteme, navedene v opisnem listu iz Priloge II, če je: (a) samo ena vrednost navedena za: (i) maso v stanju, pripravljenem za vožnjo; (ii) največjo tehnično dovoljeno maso; (iii) moč motorja; (iv) delovno prostornino motorja in (b) navedena samo ena serija rezultatov preskusa po Prilogi VII;

4. „sistem“ pomeni vse sisteme vozila, kot npr. zavore, opremo za kontrolo emisij itd., ki morajo ustrezati zahtevam, določenim v posamičnih direktivah;

5. „samostojna tehnična enota“ pomeni napravo, kot npr. nadomestni glušnik izpušnega sistema, ki mora izpolnjevati zahteve posamične direktive in je namenjena, da tvori sestavni del vozila; homologacija se ji lahko podeli ločeno, vendar le v povezavi z enim ali več določenimi tipi vozila, če je to izrecno določeno v posamični direktivi;

6. „sestavni del“ pomeni napravo, kot npr. svetilo, ki mora izpolnjevati zahteve posamične direktive in je namenjena, da tvori del vozila; homologacija se ji lahko podeli neodvisno od vozila, če je to izrecno določeno v posamični direktivi;

7. „homologacija“ pomeni postopek, s katerim država članica potrdi, da določen tip vozila, sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela izpolnjuje tehnične zahteve, določene v tej direktivi ali v posamičnih direktivah, in da ustreza preverjenim podatkom, kakor jih je vpisal proizvajalec skladno s seznamom v Prilogi I;

8. „dvojno kolo“ pomeni dve kolesi, nameščeni na isti osi, pri katerih sta središči površin stika s podlago oddaljeni manj kot 460 mm. Dvojno kolo šteje za eno kolo;

9. „vozila z dvojnim pogonom“ pomeni vozila, ki imajo dva različna pogonska sistema, na primer električni in termični sistem;

10. „proizvajalec“ pomeni fizično ali pravno osebo, ki je homologacijskemu organu odgovorna za vse vidike postopka homologacije in za zagotovitev skladnosti proizvodnje. Ta oseba ni nujno neposredno vključena v vse faze izdelave vozila, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ki je predmet homologacijskega postopka;

11. „tehnična služba“ pomeni organizacijo ali organ, ki je v imenu homologacijskega organa države članice določen za preskuševalni laboratorij za opravljanje preskusov ali nadzora. Te naloge lahko opravlja tudi homologacijski organ sam.







POGLAVJE II

Postopki za podelitev homologacije

Člen 3

Vlogo za podelitev homologacije vloži proizvajalec v posamezni državi članici. Vlogi mora priložiti opisni list, katerega vzorec je za homologacijo vozila podan v Prilogi II, za homologacijo sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela pa v prilogi ali dopolnilu k direktivi za ustrezni sistem, samostojno tehnično enoto ali sestavni del, in tudi druge dokumente, navedene v opisnem listu. Vloga za posamezni tip vozila, sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela se lahko vloži samo v eni državi članici.

Člen 4

1. Vsaka država članica podeli homologacijo vsem tipom vozil,sistemov, samostojnih tehničnih enot ali sestavnih delov, če ti izpolnjujejo naslednjapogoja:

(a) tip vozila izpolnjuje tehnične zahteve posamičnih direktiv ter ustreza opisu proizvajalca na podlagi podatkov, navedenih v seznamu v Prilogi I;

(b) sistem, samostojna tehnična enota ali sestavni delizpolnjuje tehnične zahteve ustrezne posamične direktive in ustreza opisu proizvajalca na podlagi podatkov, navedenih v seznamu v Prilogi I.

2. Pristojni organi v državi članici, po potrebi v sodelovanju s pristojnimi organi države članice, kjer poteka proizvodnja ali uvoz izdelka v Skupnost, pred začetkom postopka homologacije sprejmejo potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo skladnost z določbami Priloge VI, da bi nova vozila, sistemi, samostojne tehnične enote ali sestavni deli, ki so bili proizvedeni, dani na trg, ponujeni v prodajo ali so se začeli uporabljati, ustrezali homologiranemu tipu.

3. Pristojni organi, navedeni v drugem odstavku, morajo, po potrebi v sodelovanju s pristojnimi organi države članice, kjer poteka proizvodnja ali uvoz proizvoda v Skupnost, zagotoviti, da se določbe iz Priloge VI trajno upoštevajo.

4. Če je vlogi za homologacijo določenega tipa vozila priložen en ali več certifikatov o homologaciji sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, ki jih je izdala ena ali več držav članic, jih je država članica, ki podeljuje homologacijo, dolžna upoštevati in za sisteme, samostojne tehnične enote in/ali sestavne dele, ki jim je bila podeljena homologacija, ne sme opravljati preverjanj iz odstavka 1(b).

5. Vsaka država članica je odgovorna za homologacijo sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, ki jo podeli. Pristojni organi države članice, ki podelijo homologacijo posameznemu tipu vozila, preverjajo skladnost proizvodnje, po potrebi v sodelovanju s pristojnimi organi v drugih državah članicah, ki so izdale certifikate o homologaciji sistemov, samostojnih tehničnih enot ali sestavnih delov.

6. Če pa neka država članica ugotovi, da vozilo, sistem, samostojna tehnična enota ali sestavni del, ki ustreza določilom prvega odstavka, vendarle predstavlja resno nevarnost za varnost v cestnem prometu, lahko zavrne podelitev homologacije. O tem takoj obvesti druge države članice in Komisijo ob navedbi razlogov, na katerih temelji njena odločitev.

Člen 5

1. Pristojni organ države članice izpolni obrazec certifikata o homologaciji iz Priloge III za vse tipe vozil, za katere podeljuje homologacijo, rezultate preskusov pa vpiše v ustrezne rubrike obrazca, ki je priložen certifikatu o homologaciji in je njegov vzorec podan v Prilogi VII.

2. Pristojni organ države članice izpolni obrazec certifikata o homologaciji iz priloge ali dopolnila k ustrezni posamični direktivi za vsak tip sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, na podlagi katere podeljuje homologacijo.

3. Certifikati o homologaciji vozila, sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela se številčijo po postopku iz Priloge V, del A.

Člen 6

1. Pristojni organ vsake države članice posreduje v enem mesecu pristojnim organom drugih držav članic kopijo certifikata o homologaciji skupaj s prilogami za vsak tip vozila, ki mu je podelil homologacijo ali zavrnil podelitev homologacije.

2. Pristojni organ v vsaki državi članici vsak mesec pošlje pristojnim organom v drugih državah članicah seznam homologacij za sisteme, samostojne tehnične enote ali sestavne dele, ki jih je podelil ali zavrnil podelitev v tem mesecu.

Pristojni organ na zahtevo pristojnega organa druge države članice takoj pošlje kopijo certifikata o homologaciji skupaj s prilogami za vsak tip sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela.

Člen 7

1. Proizvajalec za vsako vozilo, izdelano skladno s homologiranim tipom, izpolni potrdilo o skladnosti, katerega vzorec je podan v Prilogi IV-A. Tako potrdilo mora biti priloženo vsakemu vozilu. Države članice lahko zaradi obdavčenja vozila ali izdaje dokumentov o registraciji zahtevajo potem, ko so najmanj tri mesece vnaprej obvestile Komisijo in druge države članice, da potrdilo o skladnosti poleg podatkov, navedenih v Prilogi IV-A, vsebuje še druge podatke, če so ti podatki izrecno navedeni v opisnem listu.

Potrdilo o skladnosti mora biti izdelano tako, da ga ni mogoče ponarediti. Zato mora biti natisnjeno na papir, ki je zaščiten bodisi z barvnimi grafikami ali pa ima kot vodni znak oznako proizvajalca vozila.

2. Za vsako samostojno tehnično enoto ali sestavni del, ki ni originalna oprema, a je bil izdelan skladno s homologiranim tipom, proizvajalec izda potrdilo o skladnosti na podlagi vzorca v Prilogi IV-B. To potrdilo ni potrebno za originalne samostojne tehnične enote ali sestavne dele.

3. Če samostojna tehnična enota ali sestavni del, ki naj bi mu bila podeljena homologacija, deluje ali ima posebne lastnosti samo v povezavi z drugimi sestavnimi deli vozila in se zato izpolnjevanje ene ali več zahtev lahko preveri samo, če ta samostojna tehnična enota ali sestavni del deluje v povezavi z drugimi sestavnimi deli vozila, bodisi dejansko ali simulirano, je treba ustrezno omejiti veljavnost njegove homologacije. V tem primeru je treba v certifikatu o homologaciji samostojne tehnične enote ali sestavnega dela navesti omejitve glede uporabe in morebitna navodila za vgradnjo. Pri podelitvi homologacije za vozilo je treba preveriti upoštevanje teh omejitev in zahtev.

4. Brez poseganja v odstavek 2 je imetnik homologacije samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, podeljene na podlagi člena 4, dolžan vsako takšno samostojno tehnično enoto ali sestavni del, izdelan skladno s homologiranim tipom, opremiti s svojo tovarniško oznako ali blagovno znamko, oznako tipa, ter če je to predpisano v posamični direktivi, homologacijsko oznako skladno s členom 8. V tem primeru mu ni treba izpolniti potrdila, navedenega v odstavku 2.

5. Imetnik certifikata o homologaciji samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, ki vsebuje omejitve uporabe na podlagi odstavka 3, mora za vsako izdelano samostojno tehnično enoto ali sestavni del posredovati podrobne podatke o teh omejitvah, in če je potrebno, navodila za vgradnjo.

6. Imetnik certifikata o homologaciji samostojne tehnične enote, ki ni originalni del, izdanega v povezavi z enim ali več tipi vozil, mora za vsako tako tehnično enoto posredovati podrobne podatke, ki omogočajo identifikacijo teh vozil.

Člen 8

1. Vsako vozilo, izdelano skladno s tipom, ki mu je bila podeljena homologacija, mora biti označeno s homologacijsko oznako skladno z delom 1, 3 in 4 homologacijske številke, prikazane v Prilogi V, del A.

2. Vsaka samostojna tehnična enota in vsak sestavni del, izdelan skladno s tipom, ki mu je bila podeljena homologacija, mora biti označen, če je to predvideno v ustrezni posamični direktivi, s homologacijsko oznako, ustrezno zahtevam, določenim v Prilogi V, del B. Homologacijska številka, navedena v Prilogi V, del B, odstavek 1.2, mora biti sestavljena skladno z delom 4 homologacijske številke, prikazane v Prilogi V, del A.

Podatki v tej homologacijski oznaki se lahko dopolnijo tudi z dodatnimi podatki, ki omogočajo identifikacijo posameznih značilnosti zadevne samostojne tehnične enote ali sestavnega dela. Ti dodatni podatki morajo biti, če je potrebno, opredeljeni v posamičnih direktivah za te samostojne tehnične enote ali sestavne dele.

Člen 9

1. Proizvajalec je odgovoren, da je vsako izdelano vozilo ali vsak sistem, samostojna tehnična enota ali sestavni del skladen s homologiranim tipom. Imetnik homologacije mora obvestiti pristojne organe v državi članici, ki so podelili to homologacijo, o dokončnem prenehanju proizvodnje ali o vsaki spremembi podatkov v opisnem listu.

2. Če pristojni organi države članice, navedeni v odstavku 1, menijo, da zaradi spremembe tega tipa ni treba spremeniti obstoječega certifikata o homologaciji ali pa izdati novega certifikata o homologaciji, o tem obvestijo proizvajalca.

3. Če pristojni organi države članice iz odstavka 1 ugotovijo, da so zaradi spremembe podatkov v opisnem listu upravičena nova preverjanja ali novi preskusi, o tem obvestijo proizvajalca in opravijo takšne preskuse. Če preverjanja ali preskusi terjajo spremembe obstoječega certifikata o homologaciji ali izdajo novega certifikata, ti organi obvestijo pristojne organe v drugih državah članicah skladno s členom 6.

4. Če so bili spremenjeni podatki, navedeni v opisnem listu za homologacijo vozila, proizvajalec predloži homologacijskemu organu popravljene strani, iz katerih sta jasno razvidna vrsta spremembe in datum ponovne izdaje. Referenčnaštevilka opisnega lista se spremeni le v primeru, če spremembe podatkov v opisnem listu zahtevajo spremembo enega ali več vpisov, navedenih v potrdilu o skladnosti iz Priloge IV (z izjemo točk 19.1 ter 45 do vključno 51).

5. Če zaradi dokončnega prenehanja proizvodnje tipa vozila, ki mu je bila podeljena homologacija, ali sistema ali samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, ki mu je bila podeljena homologacija, certifikat o homologaciji preneha veljati, pristojni organi države članice, ki je podelila homologacijo, o tem v enem mesecu obvestijo pristojne organe drugih držav članic.

Člen 10

1. Če država članica, ki je podelila homologacijo, ugotovi, da vozila, sistemi, samostojne tehnične enote ali sestavni deli niso skladni s homologiranim tipom, sprejme potrebne ukrepe, da ponovno zagotovi skladnost proizvodnje s homologiranimi tipi. Pristojni organi v tej državi članici obvestijo pristojne organe v drugih državah članicah o sprejetih ukrepih, ki lahko, če je potrebno, vključijo preklic homologacije.

2. Če država članica ugotovi, da vozila, sistemi, samostojne tehnične enote ali sestavni deli niso skladni s homologiranim tipom, lahko od države članice, ki je podelila homologacijo, zahteva, da preveri ugotovljena odstopanja. Država članica, ki je podelila homologacijo, opravi potrebna preverjanja v šestih mesecih od datuma prejema te zahteve. Pristojni organi države članice, ki je podelila homologacijo, ob ugotovitvi neskladnosti sprejmejo ukrepe, določene v odstavku 1.

3. Pristojni organi držav članic se v enem mesecu medsebojno obvestijo o preklicu podeljene homologacije in o razlogih za takšen ukrep.

4. Če država članica, ki je podelila homologacijo, oporeka obstoj neskladnosti, o kateri je bila obveščena, si zadevni državi članici prizadevata rešiti spor. O tem stalno obveščata Komisijo, ki, če je potrebno, opravi ustrezna posvetovanja, da se doseže rešitev spora.

Člen 11

V okviru večstranskih ali dvostranskih sporazumov med Skupnostjo in tretjimi državami lahko Svet na predlog Komisije s kvalificirano večino prizna enakovrednost pogojev ali določb za homologacijo vozil, sistemov, samostojnih tehničnih enot in sestavnih delov, ki jih ureja ta direktiva skupaj s posamičnimi direktivami, s postopki, ki jih urejajo mednarodni predpisi ali predpisi tretjih držav.

Člen 12

Če država članica ugotovi, da vozila, sistemi, samostojne tehnične enote ali sestavni deli homologiranega tipa ogrožajo varnost v cestnem prometu, lahko za največ šest mesecev prepove njihovo prodajo, začetek uporabe ali uporabo na svojem ozemlju. O tem takoj obvesti druge države članice in Komisijo, pri tem pa navede razloge za svojo odločitev.

Člen 13

Vsako odločitev o zavrnitvi ali preklicu homologacije, prepovedi prodaje ali uporabe vozila, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, ki je bila sprejeta skladno s predpisi, sprejetimi za izvajanje te direktive, je treba podrobno obrazložiti. O njej je treba uradno obvestiti zainteresirano stranko, pri tem pa je treba navesti pravna sredstva na podlagi veljavne zakonodaje v državah članicah ter roke za uveljavljanje teh pravnih sredstev.

Člen 14

1. Države članice posredujejo Komisiji in drugim državam članicam uradno obvestilo o imenih in naslovih:

(a) homologacijskih organov, in kjer je to potrebno, področja, za katera so ti organi pristojni;

(b) tehničnih služb, ki jih je ta organ imenoval, pri tem pa morajo navesti tudi preskusne postopke, za katerih izvajanje je vsaka od tehničnih služb imenovana. Priglašene službe morajo ustrezati harmoniziranim standardom o delovanju preskuševalnih laboratorijev (EN 45001) ob upoštevanju naslednjih pogojev: (i) proizvajalec ne more biti imenovan za tehnično službo, razen če je tako izrecno dovoljeno v posamični direktivi; (ii) za to direktivo se ne šteje za nesprejemljivo, če tehnična služba s privolitvijo homologacijskega organa uporablja tujo opremo.

2. Šteje se, da priglašena tehnična služba izpolnjuje harmonizirani standard, vendar lahko Komisija po potrebi od države članice zahteva ustrezna dokazila.

Službe v tretjih državah ne morejo biti priglašene kot imenovane tehnične službe, razen v okviru dvostranskih ali večstranskih sporazumov med Skupnostjo in tretjimi državami.







POGLAVJE III

Pogoji za prosti pretok blaga, začasna ureditev, izjeme in alternativni postopki

Člen 15

1. Države članice ne smejo prepovedati dajanja na trg, prodaje, začetka uporabe ali uporabe novih vozil, ki so skladna s to direktivo. Prvič je mogoče registrirati samo vozila, skladna s to direktivo.

2. Države članice ne smejo prepovedati dajanja na trg, prodaje ali uporabe novih samostojnih tehničnih enot ali novih sestavnih delov, ki so skladni s to direktivo. Prvič se lahko dajo na trg in v prodajo v državah članicah samo samostojne tehnične enote in sestavni deli, skladni s to direktivo.

3. Ne glede na odstavka 1 in 2:

(a) lahko države članice izvzamejo vozila, sisteme, samostojne tehnične enote in sestavne dele, ki so namenjeni: (i) za proizvodnjo v majhnih serijah po največ 200 enot na leto določenega tipa vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot; (ii) za oborožene sile, organe za vzdrževanje javnega reda, služb civilne zaščite, gasilske brigade ali organe za javna dela, iz obveze po skladnosti s katero koli zahtevo posamičnih direktiv. O teh izjemah je treba obvestiti druge države članice v enem mesecu od datuma podelitve. V treh mesecih te države članice odločijo, ali sprejmejo homologacijo za vozila, ki jih je treba registrirati na njihovem ozemlju. Certifikat o taki homologaciji ne sme imeti naslova „Certifikat o ES-homologaciji“;

(b) certifikati o homologaciji, izdani na nacionalni ravni pred 17. junijem 1999, ostanejo veljavni v državah članicah, ki so jih izdale, še štiri leta od datuma, ko mora biti nacionalna zakonodaja usklajena z ustreznimi direktivami. Enako obdobje se uporablja tudi za tipe vozil, sistemov, sestavnih delov ali tehničnih enot, ustrezne nacionalnim predpisom tistih držav članic, ki so pred izvajanjem ustreznih direktiv uporabljale drugačno zakonodajo, kakor je ta o homologaciji vozil. Vozila, ki so predmet te izjeme, se lahko v tem obdobju dajejo na trg, prodajajo in začnejo uporabljati brez časovne omejitve. Dajanje na trg, prodaja in uporaba sistemov, samostojnih tehničnih enot in sestavnih delov, namenjenih za ta vozila, ne smejo biti časovno omejeni.

4. Ta direktiva ne vpliva na pravico držav članic, da skladno s Pogodbo o ustanovitvi Evropske skupnosti določijo zahteve, ki jih štejejo za potrebne za zagotovitev varstva uporabnikov med uporabo zadevnih vozil, če zato niso potrebne spremembe na vozilih.

Člen 16

1. Z odstopanjem od člena 15(1) in (2) ter v mejah, določenih v Prilogi VIII, države članice lahko za omejeno obdobje registrirajo in dovolijo prodajo alizačetek uporabe novih vozil, ki so skladna s tipom vozila, katerega homologacija ni več veljavna. Ta možnost je omejena na obdobje 12 mesecev od datuma prenehanja veljavnosti navedene homologacije.

Prvi pododstavek se uporablja samo za vozila, ki so bila na ozemlju Skupnosti in so imela veljavno potrdilo o skladnosti, izdano v času veljavnosti homologacije zadevnega vozila, ki pa niso bila registrirana ali se niso začela uporabljati pred prenehanjem veljavnosti navedene homologacije.

2. Preden se prvi odstavek lahko uporabi za enega ali več tipov vozil določene kategorije, mora proizvajalec predložiti zahtevo pristojnemu organu vsake države članice, v kateri želi prodajati taka vozila. V zahtevi je treba navesti tehnične in/ali gospodarske razloge, ki to upravičujejo.

V roku treh mesecev te države članice odločijo, ali in kolikšno število zadevnega tipa vozil bodo sprejele za registracijo na svojem ozemlju. Vsaka država članica, ki sprejme taka vozila, mora zagotoviti, da je proizvajalec izpolnil zahteve iz Priloge VIII. Države članice vsako leto pošljejo Komisiji seznam podeljenih izjem.

3. Za vozila, sestavne dele ali samostojne tehnične enote, ki zaradi uporabljenih tehnologij alidoločenih konstrukcijskihzasnov ne morejo izpolnjevati ene ali več zahtev ene ali več posamičnih direktiv, se uporablja točka (c) člena 8(2) Direktive 70/156/EGS.







POGLAVJE IV

Postopek za prilagajanje tehničnemu napredku

▼M4

Člen 17

Komisija lahko priloge k tej direktivi ali določbe posebnih direktiv iz Priloge I k tej direktivi prilagodi tehničnemu napredku. Ti ukrepi, namenjeni spreminjanju nebistvenih določb te direktive ali posebnih direktiv, se sprejmejo v skladu z regulativnim postopkom s pregledom iz člena 18(2).

▼B

Člen 18

1. Komisiji pomaga Odbor za prilagajanje tehničnemu napredku, ustanovljen po členu 13 Direktive 70/156/EGS (v nadaljevanju „Odbor“).

▼M4

2. Pri sklicevanju na ta odstavek se uporabljata člen 5a(1) do (4) in člen 7 Sklepa 1999/468/ES, ob upoštevanju določb člena 8 Sklepa.

▼M4 —————

▼B







POGLAVJE V

Končne določbe

Člen 19

Direktiva Sveta 92/61/EGS se razveljavi z 9. novembrom 2003. Sklicevanja na Direktivo 92/61/EGS se razumejo kot sklicevanja na to direktivo in se berejo skladno s tabelo ujemanja iz Priloge IX.

Člen 20

1. Države članice do 9. maja 2003 sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo. O tem takoj obvestijo Komisijo.

Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

2. Države članice uporabljajo predpise iz odstavka 1, prvi pododstavek, od 9. novembra 2003. Vendar se na zahtevo proizvajalca prejšnji vzorec potrdila o skladnosti lahko uporablja še 12 mesecev po tem datumu.

3. Od 9. maja 2003 države članice ne smejo prepovedati prve uporabe vozil, ki so skladna s to direktivo.

4. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva.

Člen 21

Ta direktiva ne razveljavlja homologacij, podeljenih pred 9. novembrom 2003, niti ne preprečuje razširitev takih homologacij po pogojih direktive, na podlagi katere so bile podeljene. Od 9. novembra 2004 pa morajo biti potrdila o skladnosti, ki jih izda proizvajalec, skladna z vzorcem iz Priloge IV.

Člen 22

Do uskladitve sistemov registracije in obdavčenja, ki trenutno obstajajo v državah članicah za vozila, ki jih ureja ta direktiva, lahko države članice zaradi poenostavitve registracije in obdavčenja na svojem ozemlju uporabljajo sistem nacionalnih kod. Države članice lahko tudi zahtevajo, da se potrdilo o skladnosti dopolni s številko nacionalne kode.

Člen 23

Ta direktiva začne veljati z dnem objave v Uradnem listu Evropskih skupnosti.

Člen 24

Ta direktiva je naslovljena na države članice.









SEZNAM PRILOG







Priloga I: Seznam zahtev za homologacijo vozila Priloga II: Opisni list Priloga III: Certifikat o ES-homologaciji Priloga IV: Potrdilo o skladnosti Priloga V: Številčenje certifikatov in homologacijske oznake Priloga VI: Določbe o preverjanju skladnosti proizvodnje Priloga VII: Rezultati preskusov Priloga VIII: Vozila zaključka serije Priloga IX: Tabela ujemanja









PRILOGA I

SEZNAM ZAHTEV ZA HOMOLOGACIJO VOZILA

Na spodnjem seznamu so sestavni deli in tehnične značilnosti vozila označeni s „P“, če je treba preveriti njihovo skladnost s podatki proizvajalca, ali z „D“, če je treba preveriti njihovo skladnost z zakonodajo Skupnosti.

(Kjer pride v poštev, je treba upoštevati področje uporabe in zadnje spremembe vsake od spodaj naštetih posamičnih direktiv)







Št. Opis Oznaka Direktiva (če pride v poštev) 1 Znamka P 2 Tip/varianta/izvedenka P 3 Ime in naslov proizvajalca vozila P 4 Ime in naslov pooblaščenega zastopnika proizvajalca vozila, če obstaja P 5 Kategorija vozila (1) P 2002/24/ES 6 Število koles in njihova razmestitev za trikolesna vozila P 7 Pregledna risba okvirja P 8 Ime in naslov proizvajalca motorja (če ni isti kot proizvajalec vozila P 9 Znamka in oznaka motorja P 10 Vrsta vžiga motorja P 11 Delovni cikel motorja (2) P 12 Tip hlajenja motorja P 13 Tip mazanja motorja (2) P 14 Število in namestitev valjev ali komor v motorju (za motor z vrtljivim batom) (2) P 15 Vrtina, gib bata, delovna prostornina valjev ali prostornina zgorevalnih komor v motorju (za motor z vrtljivim batom) (2) P 16 Popolni krmilni diagram motorja (2) P 17 Kompresijsko razmerje motorja (2) P 18 Največji navor in največja moč motorja: D 95/1/ES — pri motorjih na prisilni vžig ali na kompresijski vžig ali — pri elektromotorjih P 19 Ukrepi, ki preprečujejo nedovoljene posege na mopedih in motornih kolesih D 97/24/ES, poglavje 7 20 Posoda za gorivo (2) D 97/24/ES, poglavje 6 21 Pogonske baterije D 22 Uplinjač ali drug sistem oskrbe motorja z gorivom (tip in znamka) (3) P 23 Električni sistem (nazivna napetost) P 24 Alternator (tip in nazivna moč) (3) P 25 Največja konstrukcijsko določena hitrost vozila D 95/1/ES 26 Mase in mere D 93/93/EGS 27 Naprave za vleko prikolice in njihova pritrditev D 97/24/ES, poglavje 10 28 Ukrepi proti onesnaževanju zraka (3) D 97/24/ES, poglavje 5 29 Pnevmatike D 97/24/ES, poglavje 1 30 Prenos moči P 31 Zavorni sistem D 93/14/EGS 32 Vgradnja svetlobne in svetlobno-signalne opreme na vozilu D 93/92/EGS 33 Svetlobna in svetlobno-signalna oprema na vozilu, katere obvezna ali neobvezna vgradnja je določena v predpisih o vgradnji v rubriki št. 32 D 97/24/ES, poglavje 2 34 Zvočna opozorilna naprava D 93/30/EGS 35 Namestitev zadnje registrske tablice D 93/94/EGS 36 Elektromagnetna združljivost D 97/24/ES, poglavje 8 37 Nivo hrupa in izpušni sistem (3) D 97/24/ES, poglavje 9 38 Vzvratno ogledalo (vzvratna ogledala) D 97/24/ES, poglavje 4 39 Zunanji štrleči deli D 97/24/ES, poglavje 3 40 Stojalo (razen pri vozilih s tremi ali več kolesi) D 93/31/EGS 41 Naprave za preprečevanje nedovoljene uporabe vozila D 93/33/EGS 42 Stekla; brisalci vetrobranskega stekla; pranje vetrobranskega stekla; naprave za odleditev in sušenje stekla za trikolesne mopede, motorne tricikle in štirikolesa s kabino D 97/24/ES, poglavje 12 43 Ročaji za potnika na dvokolesnih vozilih D 93/32/EGS 44 Pritrdišča za varnostne pasove in varnostni pasovi za trikolesne mopede, motorne tricikle in štirikolesa s kabino D 97/24/ES, poglavje 11 45 Merilnik hitrosti D 2000/7/ES 46 Označevanje upravljalnih elementov, opozorilnih in kontrolnih svetilk D 93/29/EGS 47 Predpisane oznake (vsebina, namestitev in način pritrditve) D 93/34/EGS (1) Če sta pri vozilih z dvojnim pogonom oba pogonska sistema takšna, da vozilo lahko spada bodisi v opredelitev mopeda ali motornega kolesa, trikolesa ali štirikolesa, se za to vozilo uporabljajo zadnje opredelitve. (2) Za vozila z električnim pogonom ne veljajo zahteve, ki se nanašajo na to postavko. To ne velja za vozila z dvojnim pogonom, kjer je eden od pogonskih sistemov električni, drugi pa termični. (3) Za vozila z električnim pogonom ne veljajo zahteve, ki se nanašajo na to postavko. To ne velja za vozila z dvojnim pogonom, kjer je eden od pogonskih sistemov električni, drugi pa termični.

Opomba

V posamičnih direktivah bodo določene posebne zahteve za nizkozmogljive mopede, tj. za mopede s pedali, s pomožnim motorjem z močjo, ki ne presega 1 kW, in z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo,ki ne presega 25 km/h. Te posebne zahteve se bodo nanašale zlasti na sestavne dele in značilnosti, ki so podane v postavkah št. 18, 19, 29, 32, 33, 34, 41, 43 in 46 v tej prilogi.









PRILOGA II

►(1) M2









PRILOGA III









PRILOGA IV

►(1) M3









PRILOGA V

ŠTEVILČENJE IN OZNAKE

A. SISTEM ŠTEVILČENJA CERTIFIKATOV O HOMOLOGACIJI

Člen 5(3)

1. Homologacijska številka sestoji iz: — štirih delov pri homologacijah za vozila in — petih delov pri homologacijah sistemov, sestavnih delov ter samostojnih tehničnih enot, kakor je navedeno spodaj. V vsakem primeru so deli ločeni z znakom „*“. — Del 1 : ►A1 mala tiskana črka „e“, ki ji sledi številčna oznaka države članice, ki je izdala homologacijo: 1 za Nemčijo; 2 za Francijo; 3 za Italijo; 4 za Nizozemsko; 5 za Švedsko; 6 za Belgijo; 7 za Madžarsko; 8 za Češko; 9 za Španijo; 11 za Združeno kraljestvo; 12 za Avstrijo; 13 za Luksemburg; 17 za Finsko; 18 za Dansko; ►M3 19 za Romunijo; ◄ 20 za Poljsko; 21 za Portugalsko; 23 za Grčijo; 24 za Irsko; 26 za Slovenijo; 27 za Slovaško; 29 za Estonijo; 32 za Latvijo; ►M3 34 za Bolgarijo; ◄ 36 za Litvo; ►M2 49 za Ciper ◄ ; ►M2 50 za Malto ◄ . ◄ Del 2 : številka osnovne direktive. Del 3 : številka zadnje spreminjajoče direktive, na podlagi katere je bila podeljena homologacija. Pri homologacijah za vozila to pomeni zadnjo direktivo, ki spreminja neki člen (ali člene) te direktive. Pri homologaciji sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot to pomeni zadnjo posamično direktivo z določbami, s katerimi so skladni sistemi, sestavni deli ali samostojne tehnične enote. Če osnovna direktiva ni bila spremenjena, se njena številka ponovi v delu 3. Če direktiva vsebuje za posamezne tehnične predpise različne datume uveljavitve, je treba dodati črko, ki določa, po katerem predpisu je bila podeljena homologacija. Če je homologacijo sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote mogoče podeliti na podlagi poglavij ali delov iste posamične direktive, je treba zaradi navedbe predmeta homologacije za številko posamične direktive navesti številko poglavja (1), priloge (2) in dodatka (3). V vsakem primeru je te številke treba ločiti z znakom „/“. (1) : z arabskimi številkami (2) : z rimskimi številkami (3) : z arabskimi številkami in velikimi črkami, kjer je to potrebno. Del 4 : štirimestna zaporedna številka (pred katero so ničle, če pride v poštev), ki pomeni osnovno homologacijsko številko. Zaporedje se začne s številko 0001 za vsako osnovno direktivo. Del 5 : dvomestna zaporedna številka (pred katero so ničle, če pride v poštev), ki pomeni razširitev. Zaporedje se začne s številko 00 za vsako osnovno homologacijsko številko.

2. Pri ES-homologaciji celotnega vozila se del 2 izpusti.

3. Del 5 se izpusti samo na predpisanih tablicah proizvajalca.

4. Primer za drugo homologacijo, ki je bila podeljena na Nizozemskem po Direktivi 97/24/ES, poglavje 5, Priloga II: e4*97/24*97/24/5/II*0002*00

5. Primer za tretjo homologacijo (razširitev 1), ki je bila podeljena v Italiji po Direktivi 95/1/ES, Priloga I: e3*95/1*95/1/I*0003*01

6. Primer za deveto homologacijo (razširitev 4), ki je bila podeljena v Združenem kraljestvu po Direktivi 93/29/EGS, spremenjeni z Direktivo 2000/74/ES: e11*93/29*2000/74*0009*04

7. Primer za četrto homologacijo vozila (razširitev 2), ki je bila podeljena v Nemčiji po Direktivi 92/61/EGS: e1*92/61*0004*02

8. Primer homologacijske številke vozila na predpisani tablici proizvajalca: e1*92/61*0004

B. HOMOLOGACIJSKA OZNAKA

1. Homologacijska oznaka sestavnega dela ali samostojne tehnične enote sestoji iz: 1.1 pravokotnika okrog male črke „e“ in številčne oznake države članice, ki je izdala homologacijo, in sicer: 1 za Nemčijo 2 za Francijo 3 za Italijo 4 za Nizozemsko 5 za Švedsko 6 za Belgijo ▼A1 7 za Češko 8 za Madžarsko ▼B 9 zaŠpanijo 11 za Združeno kraljestvo 12 za Avstrijo 13 za Luksemburg 17 za Finsko 18 za Dansko ▼M3 19 za Romunijo ▼A1 20 za Poljsko ▼B 21 za Portugalsko 23 za Grčijo 24 za Irsko. ▼A1 26 za Slovenijo 27 za Slovaško 29 za Estonijo 32 za Latvijo ▼M3 34 za Bolgarijo ▼A1 36 za Litvo 49 za Ciper 50 za Malto ◄ . ▼B 1.2 štirimestne številke iz dela 4 homologacijske številke, navedene v homologacijskem obrazcu, izpolnjenem za zadevno samostojno tehnično enoto ali sestavni del. Ta številka se nahaja tik pod pravokotnikom, navedenim v točki 1.1. Vsa števila homologacijske številke so na isti strani črke „e“ in obrnjena v isto smer. Da bi se izognili zmedi z drugimi simboli, se v homologacijski številki ne smejo uporabljati rimske številke.

2. Homologacijska oznaka mora biti pritrjena na samostojni tehnični enoti ali na sestavnem delu tako, da je neizbrisna in jasno čitljiva tudi, ko je samostojna tehnična enota ali sestavni del vgrajen na vozilu.

3. Primer homologacijske oznake je podan v dodatku k tej prilogi.









Dodatek

Primer homologacijske oznake

Legenda: Zgornja homologacija sestavnega dela ali samostojne tehnične enote je bila izdana na Irskem (e24) pod številko 0676.









PRILOGA VI

DOLOČBE ZA PREVERJANJE SKLADNOSTI PROIZVODNJE

1. Za preverjanje skladnosti proizvedenih vozil, sistemov, samostojnih tehničnih enot in sestavnih delov s homologiranim tipom veljajo naslednje določbe. 1.1 Imetnik certifikata o homologaciji mora: 1.1.1 zagotoviti postopke za učinkovito spremljanje kakovosti proizvodnje; 1.1.2 imeti dostop do ustrezne opreme, potrebne za preverjanje skladnosti vsakega tipa vozila ali vsakega tipa sistema, samostojne tehnične enote ali sestavnega dela, ki mu je bila podeljena homologacija; 1.1.3 zagotoviti, da se beležijo rezultati preskusov in da so jim priloženi dokumenti na voljo še 12 mesecev po prenehanju proizvodnje; 1.1.4 analizirati rezultate vsake vrste preskusov zaradi preverjanja in zagotavljanja stalnosti tehničnih značilnosti proizvodov ob upoštevanju dovoljenih odstopanj pri industrijski proizvodnji; 1.1.5 zagotoviti, da se za vsak tip proizvoda opravijo preskusi, predpisani v ustrezni posamični direktivi; 1.1.6 zagotoviti ponovno vzorčenje in nove preskuse, če se pokaže, da odvzeti vzorci ne ustrezajo zahtevam preskusa, in ukreniti vse potrebno, da bi bila dosežena ponovna skladnost proizvodnje. 1.2 Pristojni organ, ki je izdal certifikat o homologaciji, lahko kadarkoli preveri postopke za kontrolo skladnosti proizvodnje, uporabljane v posameznih obratih. 1.2.1 Pri vsaki kontroli je treba kontrolorju pokazati zapise o preskusih in zapisnike o kontroli proizvodnje. 1.2.2 Kontrolor lahko vzame naključne vzorce, ki se preskusijo v laboratoriju proizvajalca. Najmanjše število vzorcev se lahko določi v skladu z rezultati internih preverjanj pri proizvajalcu. 1.2.3 Kadar se pokaže, da je raven kakovosti nezadovoljiva, ali se zdi, da je treba preveriti veljavnost preskusov, opravljenih skladno s točko 1.2.2, mora kontrolor izbrati vzorce, ki jih je treba poslati preskusnemu laboratoriju, kjer so bili opravljeni preskusi za homologacijo. 1.2.4 Pristojni organ lahko opravi vse preskuse, predpisane v posamičnih direktivah, v zvezi z zadevnimi proizvodi. 1.2.5 Pristojni organ mora odobriti en kontrolni preskus na leto. Kadar je potrebno drugačno število preverjanj, je to določeno v vsaki od posamičnih direktiv. Če so pri enem od kontrolnih preskusov rezultati nezadovoljivi, mora pristojni organ zagotoviti, da bodo storjeni vsi potrebni ukrepi za čim prejšnjo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje.









PRILOGA VII

►(1) M1









PRILOGA VIII

VOZILA ZAKLJUČKA SERIJE

(Člen 16 (1) in (2))

Največje število vozil, ki se dajo v promet v vsaki državi članici po postopku, določenem v členu 16(2), se po izbiri države članice omeji na enega od naslednjih načinov:

(a) največje število vozil enega ali več tipov ne sme presegati 10 % vozil vseh tipov, danih v promet v tej državi članici v preteklem letu. Če je v 10 % vključenih manj kot 100 vozil, država članica lahko dovoli začetek uporabe največ 100 vozilom; ali

(b) število vozil vsakega posameznega tipa se omeji na tista, za katera je bilo izdano veljavno potrdilo o skladnosti na dan izdelave ali po njem in ki je bilo veljavno najmanj tri mesece od datuma izdaje, vendar je njegova veljavnost prenehala zaradi začetka veljavnosti neke posamične direktive.

Pri vozilih, ki so bila dana v uporabo po tem postopku, je treba to navesti posebej v potrdilu o skladnosti.









PRILOGA IX

TABELA UJEMANJA







Direktiva 92/61/EGS Ta direktiva Poglavje I Poglavje I člen 1 člen 1 člen 2 člen 2 Poglavje II Poglavje II člen 3 člen 3 člen 4 člen 4 člen 5 člen 5 člen 6 člen 6 člen 7 člen 7 člen 8 člen 8 člen 9(1) člen 9(1) člen 9(2) člen 9(2) člen 9(3) člen 9(3) – člen 9(4) člen 9(4) člen 9(5) člen 10 člen 10 člen 11 člen 11 člen 12 člen 12 člen 13 člen 13 člen 14 člen 14 Poglavje III Poglavje III člen 15 člen 15 – člen 16 Poglavje IV Poglavje IV člen 16 člen 17 člen 17 – – člen 18 – člen 19 Poglavje V Poglavje V člen 18 člen 20 – člen 21 – člen 22 – člen 23 člen 19 člen 24 Priloga I Priloga I Priloga II Priloga II Priloga III Priloga III Priloga IV Priloga IV Priloga V Priloga V Priloga VI Priloga VI – Priloga VII – Priloga VIII – Priloga IX