2011R0543 — SL — 16.11.2015 — 020.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 543/2011

z dne 7. junija 2011

o določitvi podrobnih pravil za uporabo Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave







EVROPSKA KOMISIJA JE – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije, ob upoštevanju Uredbe Sveta (ES) št. 1234/2007 z dne 22. oktobra 2007 o vzpostavitvi skupne ureditve kmetijskih trgov in o posebnih določbah za nekatere kmetijske proizvode (Uredba o enotni SUT) ( 1 ) ter zlasti drugega pododstavka člena 3, členov 103h, 121(a), 127, 134, 143(b), 148, 179, 192(2), 194 in 203a(8) v povezavi s členom 4 Uredbe, ob upoštevanju naslednjega: (1) Uredba (ES) št. 1234/2007 vzpostavlja skupno ureditev kmetijskih trgov, ki vključuje sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave. (2) Izvedbena pravila za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave določa Uredba Komisije (ES) št. 1580/2007 z dne 21. decembra 2007 o določitvi izvedbenih pravil za uredbe Sveta (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96 in (ES) št. 1182/2007 v sektorju sadja in zelenjave ( 2 ). Navedena uredba je bila večkrat spremenjena. Zaradi jasnosti je primerno, da se vsa izvedbena pravila vključijo v novo uredbo, skupaj s spremembami, ki so potrebne na podlagi izkušenj, in razveljavi Uredba (ES) št. 1580/2007. (3) Treba je določiti tržna leta za vse proizvode iz sektorjev sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave. Ker v sektorju ni več shem pomoči, ki bi sledile proizvodnemu ciklu zadevnih proizvodov, se vsa tržna leta uskladijo s koledarskim letom. (4) Člen 113(1)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 1234/2007 pooblašča Komisijo, da določa tržne standarde za sveže sadje in zelenjavo ter predelano sadje in zelenjavo. Na podlagi člena 113a(1) navedene uredbe se lahko sadje in zelenjava, ki se sveži prodajajo potrošnikom, tržijo samo, če so zdravi, neoporečni in tržne kakovosti ter če je navedena država porekla. Zaradi uskladitve izvajanja navedene določbe je primerno opredeliti podrobnosti, da se omogoči splošni tržni standard za vse sveže sadje in zelenjavo. (5) Sprejeti je treba posebne tržne standarde za tiste proizvode, za katere se zdi potrebno sprejeti standard na podlagi ocene njegove ustreznosti, pri čemer je treba zlasti upoštevati, kateri proizvodi se v smislu vrednosti največ tržijo glede na podatke iz referenčne baze podatkov Evropske komisije Comext o mednarodni trgovini. (6) Da bi se izognili nepotrebnim oviram v trgovini v primeru posameznih proizvodov, za katere je treba določiti posebne tržne standarde, morajo biti ti standardi enaki tistim, ki jih je sprejela Ekonomska komisija Združenih narodov za Evropo (UNECE). Če ni bil sprejet noben posebni tržni standard na ravni Unije, za proizvode velja, da so v skladu s splošnim tržnim standardom, kadar lahko imetnik dokaže, da so proizvodi v skladu s katerim koli veljavnim standardom UNECE. (7) Določiti je treba izjeme in izvzetja od uporabe tržnih standardov za določene dejavnosti, ki so ali zelo obrobne in/ali posebne ali potekajo na začetku distribucijske verige, ali za posušeno sadje in zelenjavo ter proizvode za predelavo. Ker se nekateri proizvodi biološko razvijajo in so nagnjeni k pokvarljivosti, je treba dovoliti, da kaže rahlo pomanjkanje svežosti in čvrstosti, razen če so uvrščeni v razred „ekstra“. Določene proizvode, ki se običajno ne prodajajo celi, je treba izvzeti iz splošnega tržnega standarda, v skladu s katerim bi se sicer zahtevalo, da so celi. (8) Podatki, ki se zahtevajo v skladu s tržnimi standardi, morajo biti jasno navedeni na embalaži in/ali etiketi. Za preprečevanje prevar in primerov zavajanja potrošnikov morajo biti potrošnikom pred nakupom na voljo podatki, ki jih zahtevajo standardi, kar še zlasti velja za prodajo na daljavo, kjer so izkušnje pokazale, da obstaja tveganje goljufije in izogibanja varstvu potrošnikov, ki ga zagotavljajo standardi. (9) Embalaža, ki vsebuje različne vrste sadja in zelenjave, je zaradi povpraševanja nekaterih potrošnikov vse pogostejša na trgu. Pravično trgovanje zahteva, da sta sadje in zelenjava, ki sta v isti enoti pakiranja, enake kakovosti. Za proizvode, za katere niso bili sprejeti standardi Unije, se lahko to zagotovi z uporabo splošnih določb. Določiti je treba zahteve glede označevanja za mešanice različnih vrst sadja in zelenjave v istih enotah pakiranja. Te zahteve morajo biti manj stroge od tistih, določenih s tržnimi standardi, zlasti ob upoštevanju razpoložljivega prostora na etiketi. (10) Da bi zagotovili pravilno in učinkovito izvajanje pregledov, morajo biti na računih in spremljajoči dokumentaciji, ki ni namenjena potrošnikom, navedene določene osnovne informacije, ki jih vsebujejo tržni standardi. (11) Za namene selektivnih preverjanj na podlagi analize tveganja iz člena 113a(4) Uredbe (ES) št. 1234/2007 je treba določiti natančna pravila takšnih pregledov. Poudariti bi bilo treba zlasti vlogo ocene tveganja pri izbiri proizvodov, ki se pregledujejo. (12) Vsaka država članica mora imenovati inšpekcijske organe, ki so odgovorni za preverjanje skladnosti na vsaki stopnji trženja. Eden od teh organov mora biti odgovoren za stike in usklajevanje med vsemi imenovanimi organi. (13) Ker je poznavanje trgovcev in njihovih osnovnih značilnosti nepogrešljivo orodje za analizo držav članic, je treba v vsaki državi članici oblikovati zbirko podatkov o trgovcih s sadjem in zelenjavo. Da bi zagotovili vključenost vseh udeležencev v tržni verigi in zaradi pravne varnosti, je treba sprejeti natančno opredelitev pojma „trgovec“. (14) Preverjanje skladnosti se mora izvajati z vzorčenjem in se mora osredotočiti na trgovce, pri katerih je najbolj verjetno, da njihovo blago ni skladno s standardi. Glede na značilnosti njihovega nacionalnega trga morajo države članice določiti pravila, ki dajejo prednost preverjanju določenih kategorij trgovcev. Zaradi preglednosti je treba ta pravila sporočiti Komisiji. (15) Države članice morajo zagotoviti, da je izvoz sadja in zelenjave v tretje države v skladu s tržnimi standardi, in potrditi skladnost v skladu z Ženevskim protokolom o standardizaciji svežega sadja in zelenjave ter suhega in posušenega sadja, sklenjenim v okviru Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UNECE), in sheme Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (OECD) za uporabo mednarodnih standardov za sadje in zelenjavo. (16) Uvoz sadja in zelenjave iz tretjih držav mora biti v skladu s tržnimi standardi ali standardi, ki so jim enakovredni. Preverjanje skladnosti je torej treba opraviti, preden to blago vstopi na carinsko ozemlje Unije, razen v primerih majhnih serij, pri katerih po mnenju inšpekcijskih organov obstaja le majhno tveganje. V nekaterih tretjih državah, ki zagotovijo zadovoljiva jamstva za skladnost, lahko preglede pred izvozom opravijo inšpekcijski organi teh tretjih držav. Kadar se uporabi ta možnost, morajo države članice redno preverjati učinkovitost in kakovost pregledov pred izvozom, ki jih izvajajo inšpekcijski organi tretjih držav. (17) Sadju in zelenjavi za predelavo ni treba izpolnjevati tržnih standardov, zato je treba zagotoviti, da se ne prodajajo na trgu za sveže proizvode. Take proizvode je treba ustrezno označiti. (18) Pri sadju in zelenjavi, pri katerih se preverja skladnost s tržnimi standardi, je treba na vseh stopnjah trženja izvajati iste vrste pregledov. Za ta namen je treba uporabljati smernice za inšpekcijski nadzor, ki jih je priporočila UNECE, skupaj z ustreznimi priporočili OECD. Vendar je treba za preglede na stopnji trgovine na drobno določiti posebno ureditev. (19) Določiti je treba, da se organizacijam proizvajalcev priznajo proizvodi, ki jih zahtevajo. Kadar se zahteva priznanje proizvodov, namenjenih le predelavi, je treba zagotoviti, da so dejansko dostavljeni za predelavo. (20) Da se pomagajo doseči cilji ureditev v sektorju sadja in zelenjave ter se zagotovi, da organizacije proizvajalcev opravljajo svoje delo vztrajno in učinkovito, je v organizacijah proizvajalcev potrebna čim večja stabilnost. Članstvo proizvajalca v organizaciji proizvajalcev mora zato trajati najkrajšo mogočo dobo. Državam članicam mora biti prepuščeno, da določijo odpovedni rok in datum, ko izstop postane veljaven. (21) Glavne in bistvene dejavnosti organizacije proizvajalcev se morajo nanašati na koncentracijo ponudbe in trženje. Vendar morajo imeti organizacije proizvajalcev možnost, da se z določenimi omejitvami ukvarjajo tudi z drugimi dejavnostmi, ne glede na to, ali so te komercialne ali ne. (22) Spodbujati je treba sodelovanje med organizacijami proizvajalcev, tako da se dovoli, da se trženje sadja in zelenjave, kupljenih izključno od neke druge priznane organizacije proizvajalcev, ne upošteva pri izračunu glavne dejavnosti niti drugih dejavnosti. Če je organizacija proizvajalcev priznana za proizvod, ki zahteva zagotavljanje tehničnih sredstev, je treba dovoliti, da navedena sredstva zagotovi prek svojih članov, odvisnih družb ali najame podizvajalce. (23) Organizacije proizvajalcev lahko imajo delnice v odvisnih družbah, ki pomagajo povečati dodano vrednost proizvodnje njihovih članov. Določiti je treba pravila za izračun vrednosti takšne tržne proizvodnje. Glavne dejavnosti teh odvisnih družb morajo biti po odobritvi prehodnega obdobja za prilagoditev enake kot pri organizacijah proizvajalcev. (24) Določiti je treba podrobna pravila o priznanju in delovanju združenj organizacij proizvajalcev, nadnacionalnih organizacij proizvajalcev in nadnacionalnih združenj organizacij proizvajalcev iz Uredbe (ES) št. 1234/2007. Da se zagotovi skladnost, morajo biti čim bolj podobna pravilom za organizacije proizvajalcev. (25) Da se izboljša koncentracija ponudbe, je treba spodbujati združevanje obstoječih organizacij proizvajalcev v nove organizacije z določitvijo pravil za združevanje operativnih programov združenih organizacij. (26) Ob spoštovanju načel, v skladu s katerimi mora biti organizacija proizvajalcev ustanovljena na lastno pobudo proizvajalcev, ki jo morajo tudi nadzorovati, mora biti prepuščeno državam članicam, da določijo pogoje, v skladu s katerimi so druge fizične ali pravne osebe sprejete kot člani organizacije proizvajalcev in/ali združenja organizacij proizvajalcev. (27) Za zagotovitev, da organizacije proizvajalcev dejansko predstavljajo najmanjše mogoče število proizvajalcev, morajo države članice sprejeti ukrepe, da se ne zgodi, da bi manjšina članov, ki morda zagotavljajo večji del proizvodnje v organizaciji proizvajalcev, neupravičeno upravljala in usmerjala delovanje te organizacije. (28) Da se upoštevajo različne proizvodne razmere in razmere trženja v Uniji, morajo države članice določiti nekatere pogoje za dodelitev začasnega priznanja za skupine proizvajalcev, ki predložijo načrt za priznanje. (29) Za spodbujanje ustanavljanja stabilnih organizacij proizvajalcev, ki so sposobne prispevati k uresničevanju ciljev ureditve trga za sadje in zelenjavo, se mora začasno priznanje dodeliti le tistim skupinam proizvajalcev, ki lahko dokažejo, da so sposobne izpolniti vse zahteve za priznanje v določenem roku. (30) Določiti je treba, katere informacije morajo zagotoviti skupine proizvajalcev v načrtu za priznanje. Da se omogoči, da skupine proizvajalcev bolje izpolnjujejo pogoje za priznanje, je treba dovoliti spreminjanje načrtov za priznanje. Zato je treba določiti, da lahko države članice od skupin proizvajalcev zahtevajo popravne ukrepe, s katerimi zagotovijo izvedbo načrta. (31) Skupina proizvajalcev lahko izpolni pogoje pred rokom iz načrta za priznanje. Predvideti je treba določbe, ki bodo takim skupinam omogočale, da vložijo zahtevke za priznanje na podlagi osnutka operativnih programov. Da se zagotovi skladnost, mora dodelitev priznanja skupini proizvajalcev pomeniti zaključek načrta za priznanje, zagotovljeno pomoč pa je treba prekiniti. Da se upošteva večletno financiranje naložb, se lahko naložbe, ki izpolnjujejo pogoje za investicijsko pomoč v skladu s to uredbo, prenesejo na operativne programe. (32) Da se spodbudi pravilna uporaba sheme pomoči za pokritje stroškov ustanavljanja in upravljanja skupin proizvajalcev, se mora ta pomoč dodeliti v obliki pavšalne pomoči. Za to pavšalno pomoč mora biti določena zgornja meja, da se upoštevajo proračunske omejitve. Poleg tega je treba ob upoštevanju različnih finančnih potreb skupin proizvajalcev različnih velikosti to zgornjo mejo prilagoditi glede na tržno proizvodnjo skupin proizvajalcev. (33) Da se zagotovita skladnost in nemoten prehod na status priznane skupine proizvajalcev, morajo za skupine proizvajalcev veljati enaka pravila o glavnih dejavnostih organizacij proizvajalcev in vrednosti tržne proizvodnje. (34) Da se upoštevajo finančne potrebe novih skupin proizvajalcev in se zagotovi pravilna uporaba sheme pomoči je treba v primeru združitve omogočiti dodelitev pomoči tudi skupinam proizvajalcev, ki so nastale z združitvijo. (35) Zaradi lažje uporabe programa podpore za operativne programe je treba jasno določiti tržno proizvodnjo organizacij proizvajalcev, vključno s specifikacijo proizvodov, ki se lahko upoštevajo, in stopnje trženja, na podlagi katere je treba izračunati vrednost proizvodnje. Za namene nadzora in zaradi poenostavitve je primerno uvesti pavšalni znesek za izračun vrednosti sadja in zelenjave, namenjenih za predelavo, ki predstavlja vrednost osnovnega proizvoda, to pomeni sadja in zelenjave, namenjenih za predelavo, in dejavnosti, ki niso del dejanskega procesa predelave. Ker se količine sadja in zelenjave, ki so potrebne za proizvodnjo predelanega sadja zelenjave, med skupinami proizvodov močno razlikujejo, se morajo te razlike odražati v veljavnih pavšalnih zneskih. V primeru sadja in zelenjave, namenjenih za predelavo, ki se predelata v predelana aromatična zelišča in papriko v prahu, je primerno uvesti tudi pavšalni znesek za namene izračuna vrednosti sadja in zelenjave, namenjenih za predelavo, ki predstavlja zgolj vrednost osnovnega proizvoda. Prav tako je treba omogočiti dodatne postopke izračunavanja tržne proizvodnje v primeru letnih nihanj ali pomanjkljivih podatkov. Zaradi preprečevanja zlorabe sistema se organizacijam proizvajalcev običajno ne bi smelo dovoliti, da se spremeni metodologija določanja referenčnih obdobij med trajanjem programa. (36) Da se zagotovi nemoten prehod na novi sistem izračunavanja vrednosti tržne proizvodnje sadja in zelenjave, namenjenih za predelavo, nova metoda izračunavanja ne sme obsegati operativnih programov, odobrenih do 20. januarja 2010, ne glede na možnost spremembe teh operativnih programov v skladu s členoma 65 in 66 Uredbe (ES) št. 1580/2007. Iz istega razloga je vrednost tržne proizvodnje za referenčno obdobje operativnih programov, odobrenih po navedenem datumu, treba izračunati po novih pravilih. (37) Za zagotovitev pravilne uporabe pomoči je treba določiti pravila za upravljanje operativnih skladov in finančnih prispevkov članov, ki zagotavljajo čim večjo prilagodljivost, če lahko vsi proizvajalci uporabljajo sredstva operativnega sklada in demokratično sodelujejo pri odločanju o njihovi uporabi. (38) Določiti je treba določbe, ki urejajo področje uporabe in strukturo nacionalne strategije za trajnostne operativne programe ter nacionalni okvir za okoljske ukrepe. Cilj je čim boljše dodeljevanje finančnih sredstev in izboljšanje kakovosti strategije. (39) Da bi se omogočilo ustrezno vrednotenje informacij pristojnih organov, ter ukrepe in dejavnosti, ki jih je treba vključiti v programe ali jih iz njih izključiti, je treba določiti postopke za predstavitev in potrditev operativnih programov, vključno z roki. Zaradi letnega upravljanja programov je treba določiti, da se programi, ki niso odobreni do določenega datuma, odložijo za eno leto. (40) Za operativne programe za naslednje leto mora obstajati postopek, tako da je mogoče programe prilagoditi kakršnim koli novim pogojem, ki jih ob prvotni predstavitvi ni bilo mogoče predvideti. Poleg tega je treba omogočiti spreminjanje ukrepov in zneskov operativnih skladov med letom izvajanja programa. Da se zagotovi ohranitev splošnih ciljev odobrenih programov, morajo za vse takšne spremembe veljati nekatere omejitve in pogoji, ki jih določijo države članice, vključno z obveznim sporočanjem sprememb pristojnim organom. (41) Zaradi finančne in pravne varnosti je treba sestaviti sezname postopkov in izdatkov, ki jih ne smejo pokrivati operativni programi. (42) V primeru naložb v posamezna kmetijska gospodarstva je treba zaradi preprečevanja neupravičenega bogatenja zasebnika, ki je pretrgal vezi z organizacijo med življenjsko dobo naložbe, sprejeti določbe, ki bodo organizaciji omogočile povrnitev preostale vrednosti naložbe, ne glede na to, ali je to naložba člana ali organizacije. (43) Zaradi zagotovitve pravilne uporabe sistema je treba opredeliti informacije, ki jih je treba vključiti v zahtevke za pomoč, in postopke za plačilo pomoči. Za preprečitev težav z denarnim tokom mora biti organizacijam proizvajalcev na voljo sistem predplačil z ustreznimi jamstvi. Iz podobnih razlogov mora biti na voljo nadomestni sistem za povračilo že nastalih izdatkov. (44) Proizvodnja sadja in zelenjave je nepredvidljiva, proizvodi pa so pokvarljivi. Presežki na trgu, tudi če niso preveliki, lahko povzročijo precejšnje motnje na trgu. Določiti je treba natančne določbe v zvezi s področjem uporabe ter uporabo ukrepov za preprečevanje in upravljanje kriz v zvezi s proizvodi iz člena 1(1)(i) Uredbe (ES) št. 1234/2007. Navedena pravila morajo čim bolj zagotavljati prilagodljivost in hitro ukrepanje v krizi ter tako omogočati, da odločitve sprejemajo države članice in organizacije proizvajalcev. Pravila morajo kljub temu preprečevati zlorabe in zagotavljati omejitve za uporabo nekaterih ukrepov, tudi v finančnem smislu. Zagotoviti morajo tudi ustrezno upoštevanje fitosanitarnih in okoljskih zahtev. (45) V zvezi z umiki s trga morajo biti sprejeta podrobna pravila ob upoštevanju mogočega pomena tega ukrepa. Zlasti je treba določiti pravila v zvezi s sistemom povečane podpore za s trga umaknjeno sadje in zelenjavo, ki ju dobrodelne organizacije ter nekatere druge ustanove in institucije brezplačno razdelijo kot humanitarno pomoč. Za lažjo prosto razdelitev je primerno dopustiti možnost, da lahko dobrodelne organizacije in ustanove zaprosijo za simbolični prispevek končnih prejemnikov proizvodov, ki so bili umaknjeni s trga, če so ti proizvodi bili predelani. Poleg tega je treba določiti najvišjo raven podpore za umik s trga, da se prepreči, da to postane stalna nadomestna oblika prodaje za proizvode namesto dajanja v promet. V tem smislu je primerno, da se za proizvode, za katere so najvišje ravni nadomestil Unije za umik s trga določene v Prilogi V k Uredbi Sveta (ES) št. 2200/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za sadje in zelenjavo ( 3 ), še naprej uporabljajo takšne ravni, ki se delno povišajo, da se upošteva dejstvo, da so ti umiki zdaj sofinancirani. Za druge proizvode, za katere izkušnje še niso pokazale, da obstaja tveganje za prevelike umike, je primerno državam članicam dovoliti, da določijo najvišje ravni podpore. Vendar je treba iz podobnih razlogov v vseh primerih določiti količinsko omejitev umikov za posamezen proizvod in organizacijo proizvajalcev. (46) Podrobna pravila je treba sprejeti v zvezi z nacionalno finančno pomočjo, ki jo lahko države članice dodelijo v regijah Unije, v katerih je stopnja organiziranosti proizvajalcev še posebno nizka, vključno z opredelitvijo take nizke stopnje organiziranosti. Določiti je treba postopke za odobritev takšne nacionalne pomoči in zneska nadomestila Unije za pomoč ter za delež nadomestila. Navedeni postopki morajo odražati tiste, ki se trenutno uporabljajo. (47) Sprejeti je treba podrobna pravila, zlasti postopkovne določbe, v zvezi s pogoji, pod katerimi se lahko pravila, ki so jih izdale organizacije proizvajalcev ali združenja takšnih organizacij v sektorju sadja in zelenjave, razširijo na vse proizvajalce, ki imajo sedež na določenem gospodarskem območju. Treba je tudi natančno opredeliti, katera pravila se bodo razširila na proizvajalce in katera na kupce, kadar gre za prodajo pridelkov na drevesu. (48) Zaradi spremljanja uvoza jabolk in zagotovitve, da se znatno povečan uvoz jabolk hitro opazi, je bil leta 2006 kot prehodni sistem uveden sistem uvoznih dovoljenj za jabolka iz oznake kombinirane nomenklature 0808 10 80 (oznaka KN). Medtem so se razvili novi in natančni načini spremljanja uvoza jabolk, ki so za trgovce manj nadležni kot sedanji sistem dovoljenj. Zato je treba obveznost uvoznih dovoljenj za jabolka iz oznake KN 0808 10 80 kmalu prenehati uporabljati. (49) Sprejeti je treba podrobna pravila v zvezi s sistemom vhodnih cen za sadje in zelenjavo. Ker je večina hitro pokvarljivega sadja in zelenjave namenjena za komisijsko prodajo, to povzroča posebne težave pri določitvi vrednosti. Določiti je treba mogoče metode za izračun vhodne cene, na podlagi katere so uvoženi proizvodi uvrščeni v skupno carinsko tarifo. Določiti je treba zlasti standardne uvozne vrednosti na podlagi tehtanega povprečja povprečnih cen za proizvode, prav tako je treba posebej urediti primere, ko za proizvode danega porekla ni na voljo nobenih cen. Za nekatere primere je treba določiti polog varščine, da se zagotovi pravilna uporaba sistema. (50) Sprejeti je treba podrobna pravila v zvezi z uvozno dajatvijo, ki se lahko uvede za nekatere proizvode poleg dajatev, ki so določene s skupno carinsko tarifo. Dodatne dajatve se lahko uvedejo, če količine uvoza zadevnega proizvoda presegajo sprožitveno raven, določeno za proizvod in za obdobje veljavnosti. Blago na poti v Unijo je oproščeno dodatnih dajatev, zato je treba za takšno blago sprejeti posebne določbe. (51) Zagotoviti je treba ustrezno spremljanje ter vrednotenje sedanjih programov in shem, da lahko organizacije proizvajalcev ter države članice ocenijo njihovo uspešnost in učinkovitost. (52) Določiti je treba določbe v zvezi z vrsto, obliko in sredstvom obvestil, ki so potrebna za izvajanje te uredbe. Navedene določbe morajo vključevati obvestila, ki jih proizvajalci in organizacije proizvajalcev predložijo državam članicam, ter obvestila, ki jih države članice predložijo Komisiji, in posledice zaradi prepoznega ali neustreznega obveščanja. (53) Določiti je treba ukrepe v zvezi s pregledi, ki so potrebni za zagotovitev ustrezne uporabe te uredbe in Uredbe (ES) št. 1234/2007, ter ustrezne sankcije za ugotovljene nepravilnosti. Navedeni ukrepi morajo vključevati posebne preglede in sankcije, določene na ravni Unije, ter kakršne koli dodatne nacionalne preglede in sankcije. Pregledi in sankcije morajo biti odvračilni, učinkoviti in sorazmerni. Določiti je treba pravila za reševanje primerov očitne napake, višje sile in drugih izrednih razmer, da se zagotovi pravično obravnavanje proizvajalcev. Treba je sprejeti pravila za umetno ustvarjene razmere, da se prepreči kakršno koli izkoriščanje le-teh, ki bi iz njih izhajalo. (54) Pripraviti je treba določbe za nemoten prehod s prejšnjega sistema, določenega z Uredbo (ES) št. 2200/96, Uredbo Sveta (ES) št. 2201/96 z dne 28. oktobra 1996 o skupni ureditvi trga za predelano sadje in zelenjavo ( 4 ) in Uredbo Sveta (ES) št. 2202/96 z dne 28. oktobra 1996 o uvedbi sheme pomoči Skupnosti za proizvajalce določenih agrumov ( 5 ), na nov sistem, določen z Uredbo Sveta (ES) št. 1182/2007 z dne 26. septembra 2007 o določitvi posebnih pravil za sektor sadja in zelenjave, o spremembi direktiv 2001/112/ES in 2001/113/ES in uredb (EGS) št. 827/68, (ES) št. 2200/96, (ES) št. 2201/96, (ES) št. 2826/2000, (ES) št. 1782/2003 in (ES) št. 318/2006 ter o razveljavitvi Uredbe (ES) št. 2202/96 ( 6 ) ter pozneje z Uredbo (ES) št. 1234/2007 in Uredbo (ES) št. 1580/2007 ter pozneje s to uredbo in z izvajanjem prehodnih pravil iz člena 203a Uredbe (ES) št. 1234/2007. (55) Da bi omejili učinke odprave sistema uvoznih dovoljenj za jabolka na trgovinske tokove, je treba člen 134 Uredbe (ES) št. 1580/2007 uporabljati do 31. avgusta 2011. (56) Upravljalni odbor za skupno ureditev kmetijskih trgov ni podal mnenja v roku, ki ga je določil predsednik – ob upoštevanju naslednjega: SPREJELA NASLEDNJO UREDBO:







NASLOV I

UVODNE DOLOČBE

Člen 1

Področje uporabe in uporaba izrazov

1. Ta uredba določa izvedbena pravila za Uredbo št. 1234/2007 za sektorja sadja in zelenjave ter predelanega sadja in zelenjave.

Vendar se naslova II in III te uredbe uporabljata samo za proizvode iz sektorja sadja in zelenjave iz člena 1(1)(i) Uredbe (ES) št. 1234/2007, in za takšne proizvode, ki so namenjeni izključno predelavi.

2. Izrazi iz Uredbe (ES) št. 1234/2007 imajo v tej uredbi enak pomen, razen če ta uredba ne določa drugače.

Člen 2

Tržna leta

Tržno leto za sadje in zelenjavo ter predelano sadje in zelenjavo traja od 1. januarja do 31. decembra.







NASLOV II

KLASIFIKACIJA PROIZVODOV







POGLAVJE 1

Splošna pravila

Člen 3

Tržni standardi; imetniki

1. Zahteve člena 113a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 so splošni tržni standard. Podrobnosti splošnega tržnega standarda so določene v delu A Priloge I k tej uredbi.

Sadje in zelenjava, za katera ne velja poseben tržni standard, morata biti v skladu s splošnim tržnim standardom. Vendar če imetnik lahko dokaže, da so proizvodi skladni z vsemi veljavnimi standardi, ki jih je sprejela Ekonomska komisija Združenih narodov za Evropo (UNECE), za proizvode velja, da so v skladu s splošnim tržnim standardom.

2. Posebni tržni standardi iz člena 113(1)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 so določeni v delu B Priloge I k tej uredbi za naslednje proizvode:

(a) jabolka,

(b) agrume,

(c) kivi,

(d) solato, kodrolistno endivijo in endivijo eskariol,

(e) breskve in nektarine,

(f) hruške,

(g) jagode,

(h) papriko,

(i) namizno grozdje,

(j) paradižnik.

3. Za namene člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 je „imetnik“ katera koli fizična ali pravna oseba, ki je fizični lastnik zadevnih proizvodov.

Člen 4

Izjeme in izvzetja od uporabe tržnih standardov

1. Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se za naslednje ne zahteva, da so v skladu s tržnimi standardi:

(a) če so jasno označeni z besedilom „namenjeni za predelavo“ ali „za živalsko krmo“ ali katerim koli drugim ustreznim besedilom, proizvodi: (i) namenjeni za industrijsko predelavo ali (ii) namenjeni za živalsko krmo ali drugo neživilsko uporabo;

(b) proizvode, ki jih pridelovalec trži na svojem kmetijskem gospodarstvu neposredno potrošniku za njegovo osebno uporabo;

▼M18

(c) proizvode, ki jih sklep Komisije, sprejet na zahtevo države članice v skladu s postopkom iz člena 195(2) Uredbe (ES) št. 1234/2007, prizna kot proizvode iz določene regije, ki se tej regiji ali, v izjemnih in ustrezno utemeljenih primerih, v tej državi članici v primeru uveljavljene tradicionalne lokalne porabe prodajajo na drobno;

▼B

(d) proizvode, ki so obrezani ali rezani, da so „pripravljeni za zaužitje“ ali „pripravljeni za kuhinjsko rabo“;

(e) proizvode, ki se tržijo kot užitni kalčki, po klitju semen rastlin, uvrščenih kot sadje in zelenjava na podlagi člena 1(1)(i) in dela IX Priloge I k Uredbi (ES) št. 1234/2007.

2. Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se za naslednje ne zahteva, da so v skladu s tržnimi standardi v določenem proizvodnem območju:

(a) proizvode, ki jih pridelovalec proda ali dostavi v obrate za pripravo in pakiranje ali v skladišča, ali jih v take obrate pošlje s svojega kmetijskega gospodarstva, in

(b) proizvode, ki se pošiljajo iz skladišč v obrate za pripravo in pakiranje.

3. Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 lahko države članice iz zahtev posebnih tržnih standardov izvzamejo proizvode, ki so namenjeni za maloprodajo potrošnikom v osebno uporabo in označeni s „proizvodi, namenjeni za predelavo“, ali kateri koli drugim podobnim besedilom, ter namenjeni za predelavo, razen proizvodov iz odstavka 1(a)(i) tega člena.

4. Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 lahko države članice iz zahtev posebnih tržnih standardov izvzamejo proizvode, ki jih proizvajalec proda neposredno končnemu potrošniku za osebno uporabo na trgih, rezerviranih le za proizvajalce v določenem proizvodnem območju, ki ga opredelijo države članice.

5. Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 glede posebnih tržnih standardov lahko sveže sadje in zelenjava, ki nista uvrščena v kakovostni razred „ekstra“, v fazah, ki sledijo odpremi, kažeta rahlo pomanjkanje svežosti in čvrstosti ter rahlo pokvarljivost zaradi njunega biološkega razvoja ali naravne pokvarljivosti.

6. Z odstopanjem od člena 113a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se za naslednje proizvode ne zahteva, da so v skladu s tržnimi standardi:

(a) negojene gobe z oznako KN 0709 59 ,

(b) kapre z oznako KN 0709 90 40 ,

(c) grenke mandlje z oznako KN 0802 11 10 ,

(d) oluščene mandlje z oznako KN 0802 12 ,

(e) neoluščene lešnike z oznako KN 0802 22 ,

(f) oluščene orehe z oznako KN 0802 32 ,

(g) pinjole z oznako KN 0802 90 50 ,

(h) pistacije z oznako KN 0802 50 00 ,

(i) makadamijo z oznako KN 0802 60 00 ,

(j) pekan z oznako KN 0802 90 20 ,

(k) druge oreške z oznako KN 0802 90 85 ,

(l) posušene rajske smokve z oznako KN 0803 00 90 ,

(m) posušene agrume z oznako ZN 0805 ,

(n) mešanice tropskih oreščkov z oznako KN 0813 50 31 ,

(o) mešanice drugih oreščkov z oznako KN 0813 50 39 ,

(p) žafran z oznako KN 0910 20 .

7. Za proizvode iz odstavka 1(a) in odstavka 2 se pristojnim organom držav članic zagotovijo dokazi, da so izpolnjeni predpisani pogoji, zlasti glede namena uporabe.

Člen 5

Podatki na označbah

1. Podatki, ki se zahtevajo v tem poglavju, morajo biti prikazani čitljivo in na vidnem mestu na eni strani embalaže. Natisnjeni morajo biti neizbrisljivo, neposredno na embalažo ali na etiketo, ki je sestavni del embalaže ali pa je nanjo pritrjena.

2. Za blago, ki se odpošilja v razsutem stanju in se naklada neposredno na prevozno sredstvo, se podatki iz odstavka 1 navedejo v dokumentu, ki spremlja blago, ali na obvestilu, ki se namesti na vidno mesto v prevoznem sredstvu.

3. Pri sklepanju pogodb pri prodaji na daljavo v smislu člena 2(1) Direktive 97/7/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 7 ) se zaradi skladnost s tržnimi standardi zahteva, da so podatki na voljo, preden je sklenjen nakup.

4. Na računih in spremljajoči dokumentaciji, razen računih za potrošnike, sta jasno navedena ime in država porekla proizvodov ter, če je ustrezno, razred, sorta in komercialni tip, če to zahteva posebni tržni standard, ali pa se navede, da je proizvod namenjen za predelavo.

Člen 6

Podatki v fazi maloprodaje

1. V fazi maloprodaje so podatki, ki se zahtevajo v tem poglavju, čitljivi in na vidnem mestu. Proizvodi se lahko namenijo za prodajo, če trgovec na drobno vidno, čitljivo in jasno navede podrobnosti o državi porekla in, če je ustrezno, razred in sorto ali komercialni tip tako, da se ne zavaja potrošnika.

2. Za predpakirane proizvode iz Direktive 2000/13/ES Evropskega Parlamenta in Sveta ( 8 ) je treba poleg podatkov, ki jih zahtevajo tržni standardi, navesti neto maso. Vendar pa zahteva za navedbo neto mase ne velja za proizvode, ki se navadno prodajajo po kosih, če je število posameznih kosov jasno razvidno in se lahko prešteje od zunaj ali če je število kosov navedeno na etiketi.

Člen 7

Mešanice

1. Dovoli se trženje enot pakiranja, ki vsebujejo mešanice različnih vrst sadja in zelenjave z neto maso 5 kg ali manj, če:

(a) so proizvodi iste kakovosti in če vsak zadevni proizvod izpolnjuje ustrezni posebni tržni standard oziroma splošni tržni standard, če posebnega tržnega standarda za zadevni proizvod ni,

(b) je enota pakiranja ustrezno označena v skladu s tem poglavjem ter

(c) mešanica ne zavaja potrošnika.

2. Zahteve odstavka 1(a) ne veljajo za proizvode, ki so vključeni v mešanico in niso proizvodi sektorja sadja in zelenjave, kot so določeni v členu 1(1)(i) Uredbe (ES) št. 1234/2007.

3. Če sta sadje in zelenjava v mešanici s poreklom iz več kot ene države članice ali tretje države, se lahko polno ime držav porekla ustrezno nadomesti z eno od naslednjih možnosti:

(a) „mešanica sadja in zelenjave s poreklom v EU“,

(b) „mešanica sadja in zelenjave, s poreklom zunaj EU“,

(c) „mešanica sadja in zelenjave s poreklom v EU in zunaj EU“.







POGLAVJE II

Preverjanje skladnosti s tržnimi standardi







Oddelek 1

Splošne določbe

Člen 8

Področje uporabe

To poglavje določa pravila za preverjanje skladnosti, to pomeni preglede sadja in zelenjave na vseh stopnjah trženja, s čimer se preveri, da sta skladna s tržnimi standardi ter drugimi določbami tega naslova ter člena 113 in člena 113a Uredbe (ES) št. 1234/2007.

Člen 9

Usklajevalni organi in inšpekcijski organi

1. Vsaka država članica imenuje:

(a) pristojni organ, odgovoren za usklajevanje in stike na področjih, urejenih s tem poglavjem, v nadaljnjem besedilu : usklajevalni organ, in

(b) inšpekcijski organ ali organe, odgovorne za uporabo tega poglavja, v nadaljnjem besedilu : inšpekcijski organi.

Usklajevalni in inšpekcijski organi iz prvega pododstavka so lahko javni ali zasebni. Vendar so v vsakem primeru zanje odgovorne države članice.

2. Države članice Komisiji sporočijo:

(a) ime, poštni naslov in naslov elektronske pošte usklajevalnega organa, ki so ga imenovale v skladu z odstavkom 1(a),

(b) ime, poštni naslov in naslov elektronske pošte inšpekcijskih organov, ki so jih imenovale v skladu z odstavkom 1(b), ter

(c) natančen opis zadevnih področij dejavnosti inšpekcijskih organov, ki so jih imenovale.

3. Usklajevalni organ je lahko inšpekcijski organ ali eden od inšpekcijskih organov ali kateri koli drug organ, imenovan v skladu z odstavkom 1.

4. Komisija objavi seznam usklajevalnih organov, ki so jih imenovale države članice, na način, za katerega meni, da je ustrezen.

Člen 10

Zbirke podatkov o trgovcih

1. Države članice vzpostavijo zbirko podatkov o trgovcih s sadjem in zelenjavo, v kateri so v skladu s pogoji iz tega člena navedeni trgovci, ki se ukvarjajo s trženjem sadja in zelenjave, za katera so bili določeni standardi v skladu s členom 113 Uredbe (ES) št. 1234/2007.

Države članice lahko v ta namen uporabijo katere koli druge zbirke podatkov, ki že obstajajo v druge namene.

2. V tej uredbi „trgovec“ pomeni vsako fizično ali pravno osebo, ki:

(a) ima sadje in zelenjavo, za katera veljajo tržni standardi, z namenom, da: (i) ju razstavi ali ponudi v prodajo, (ii) proda ali (iii) na kakršen koli drug način trži ali

(b) dejansko opravlja katero koli dejavnost iz točke (a) v zvezi s sadjem in zelenjavo, za katera veljajo tržni standardi.

Dejavnosti iz točke (a) prvega pododstavka vključujejo:

(a) prodajo na daljavo bodisi po internetu bodisi kako drugače,

(b) dejavnosti, ki jih opravlja fizična ali pravna oseba zase ali v imenu tretje stranke, in

(c) dejavnosti, ki se opravijo v Uniji in/ali z izvozom v tretje države in/ali z uvozom iz tretjih držav.

3. Države članice določijo pogoje, pod katerimi se naslednji trgovci lahko vključijo ali ne vključijo v zbirko podatkov:

(a) trgovci, katerih dejavnosti so izvzete iz obveznosti upoštevanja tržnih standardov v skladu s členom 4, in

(b) fizične ali pravne osebe, katerih dejavnosti v sektorju sadja in zelenjave so omejene bodisi na prevoz blaga bodisi maloprodajo.

4. Kadar je zbirka podatkov sestavljena iz več ločenih elementov, usklajevalni organ zagotovi, da so zbirka podatkov, njeni elementi in njena posodobitev enotni. Posodobitev zbirke podatkov se opravi zlasti na podlagi podatkov, zbranih pri pregledih skladnosti.

5. Zbirka podatkov za vsakega trgovca vsebuje:

(a) registracijsko številko trgovca, ime in naslov,

(b) informacije, potrebne za njegovo uvrstitev v eno od kategorij tveganja iz člena 11(2), zlasti njegov položaj v tržni verigi in informacije o pomembnosti podjetja,

(c) informacije o ugotovitvah iz prejšnjih pregledov vsakega trgovca,

(d) vse druge informacije, ki so potrebne za preglede, kot so informacije o tem, ali obstaja sistem zagotavljanja kakovosti oziroma samonadzor v zvezi s skladnostjo s tržnimi standardi.

Posodobitev zbirke podatkov se opravi zlasti na podlagi podatkov, zbranih pri preverjanju skladnosti.

6. Trgovci zagotovijo informacije, ki jih države članice štejejo za potrebne za vzpostavitev in posodobitev zbirke podatkov. Države članice določijo pogoje, pod katerimi se trgovci, ki nimajo sedeža na njihovem ozemlju, vendar trgujejo na njem, navedejo v njihovi zbirki podatkov.







Oddelek 2

Preverjanje skladnosti, ki ga opravijo države članice

Člen 11

Preverjanje skladnosti

1. Države članice zagotovijo, da se na podlagi analize tveganja selektivno in dovolj pogosto opravijo preverjanja, in tako zagotovijo, da navedeni proizvodi ustrezno izpolnjujejo tržne standarde in ostale določbe tega naslova ter člena 113 in člena 113a Uredbe (ES) št. 1234/2007.

Merila za ocenjevanje tveganja vključujejo obstoječa potrdila o skladnosti iz člena 14, ki jih izda pristojni organ tretje države, v katerih so preverjanja skladnosti na podlagi člena 15 odobrena. Takšno potrdilo se upošteva kot dejavnik pri zmanjšanju tveganja glede neskladnosti.

Merila za ocenjevanje tveganja lahko vključujejo tudi:

(a) naravo proizvoda, čas proizvodnje, ceno proizvoda, vreme, pakiranje in ravnanje, pogoje za skladiščenje, državo porekla, prevozno sredstvo ali količino serije;

(b) velikost trgovcev, njihov položaj v tržni verigi, količino ali vrednost, ki ju tržijo, obseg njihovih proizvodov, območje dostave ali tipe dejavnosti, ki jih opravljajo, kot so skladiščenje, sortiranje, pakiranje ali prodaja;

(c) ugotovitve iz prejšnjih pregledov s številom in vrsto ugotovljenih pomanjkljivosti, običajno kakovost tržnih proizvodov, raven uporabljene tehnične opreme;

(d) zanesljivost sistemov trgovcev za zagotavljanje kakovosti ali samonadzor v zvezi s skladnostjo s tržnimi standardi;

(e) mesto, kjer se opravi preverjanje, zlasti, če je to mesto prvega vstopa v Unijo ali mesto, kjer se proizvodi pakirajo oziroma nalagajo;

(f) kakršne koli informacije, ki bi lahko nakazovale tveganje glede neskladnosti.

2. Analiza tveganja temelji na informacijah, navedenih v zbirki podatkov trgovcev iz člena 10, glede na analizo pa se trgovce razvrsti v kategorije tveganj.

Države članice vnaprej določijo:

(a) merila za ocenjevanje tveganja glede neskladnosti serij;

(b) na podlagi analize tveganja za vsako kategorijo tveganja najmanjše deleže trgovcev ali serij in/ali količin, pri katerih se preverja skladnost.

Države članice se na podlagi analize tveganja lahko odločijo, da ne opravijo selektivnega preverjanja pri proizvodih, za katere ne veljajo posebni tržni standardi.

3. Če se pri pregledih odkrijejo precejšnje nepravilnosti, države članice opravljajo pogostejše preglede v zvezi s trgovci, proizvodi, poreklom ali drugimi parametri.

4. Trgovci morajo inšpekcijskim organom zagotoviti vse informacije, za katere ti organi menijo, da so potrebne za organizacijo in izvedbo preverjanja skladnosti.

Člen 12

Pooblaščeni trgovci

1. Države članice lahko pooblastijo trgovce, ki so razvrščeni v najnižjo kategorijo tveganja in zagotavljajo posebna jamstva za skladnost s tržnimi standardi, da uporabljajo vzorce iz Priloge II pri označevanju vsakega paketa na stopnji odpreme in/ali podpišejo potrdilo o skladnosti iz člena 14.

2. Dovoljenje se izda za obdobje najmanj enega leta.

3. Trgovci, ki dobijo dovoljenje, morajo:

(a) imeti inšpekcijsko osebje, ki je bilo na usposabljanju, ki ga je odobrila država članica;

(b) imeti primerno opremo za pripravo in pakiranje proizvodov;

(c) se zavezati, da bodo opravili preverjanje skladnosti blaga, ki ga odpošiljajo, in vodili register, v katerem bodo zabeleženi vsi opravljeni pregledi.

4. Če pooblaščeni trgovec ne izpolnjuje več zahtev za odobritev, države članice umaknejo odobritev.

5. Ne glede na odstavek 1 lahko pooblaščeni trgovci do porabe zalog še naprej uporabljajo vzorce, ki so bili do ►M18 21. junija 2011 ◄ skladni z Uredbo (ES) št. 1580/2007.

Dovoljenja, izdana trgovcem pred ►M18 22. junijem 2011 ◄ , se uporabljajo še naprej za obdobje, za katerega so bila izdana.

Člen 13

Sprejetje deklaracij s strani carinskih organov

1. Carine lahko sprejmejo izvozne deklaracije in/ali deklaracije za sprostitev v prosti promet le za proizvode, za katere veljajo posebni tržni standardi, če:

(a) je blagu priloženo potrdilo o skladnosti ali

(b) pristojni inšpekcijski organ obvesti carinski organ, da je za zadevne serije izdano potrdilo o skladnosti ali

(c) pristojni inšpekcijski organ obvesti carinski organ, da za zadevne serije ni izdal potrdila o skladnosti, ker teh ni bilo treba pregledati v smislu ocene tveganja iz člena 11(1).

To ne posega v preverjanja skladnosti, ki ga opravljajo države članice v skladu s členom 11.

2. Odstavek 1 se uporablja tudi za proizvode, za katere velja splošni tržni standard, določen v delu A Priloge I, in za proizvode iz člena 4(1)(a), če zadevna država članica meni, da je to potrebno v smislu analize tveganja iz člena 11(1).

Člen 14

Potrdila o skladnosti

1. Potrdila o skladnosti lahko izda pristojni organ, da potrdi, da so zadevni proizvodi skladni z ustreznim tržnim standardom (v nadaljnjem besedilu: potrdilo). Potrdilo, ki ga uporabljajo pristojni organi v Uniji, je določeno v Prilogi III.

Namesto potrdil, ki jih izdajo pristojni organi v Uniji, lahko tretje države iz člena 15(4) namesto tega uporabijo svoje potrdilo, če vsebuje informacije, ki so enakovredne informacijam v potrdilu Unije. Komisija da na voljo vzorce takšnih potrdil tretjih držav v obliki, ki se ji zdi primerna.

2. Potrdila se lahko izdajo v papirni obliki z originalnim podpisom ali v preverjeni elektronski obliki z elektronskim podpisom.

3. Vsako potrdilo ima žig pristojnega organa in podpis za to pooblaščene osebe ali oseb.

4. Potrdilo se izda v vsaj enem od uradnih jezikov Unije.

5. Vsako potrdilo ima serijsko številko, s katero se lahko ugotovi identičnost. Pristojni organ obdrži kopijo vsakega izdanega potrdila.

6. Ne glede na prvi pododstavek odstavka 1 lahko države članice do porabe zalog še naprej uporabljajo potrdila o skladnosti, ki so bila do 30. junija 2009 skladna z Uredbo (ES) št. 1580/2007.







Oddelek 3

Preverjanje skladnosti, ki ga opravijo države članice

Člen 15

Odobritev preverjanja skladnosti, ki ga opravijo tretje države pred uvozom v Unijo

▼M18

1. Na zahtevo tretje države lahko Komisija v skladu s postopkom iz člena 195(2) Uredbe (ES) št. 1234/2007 odobri preverjanje skladnosti s tržnimi standardi, ki ga opravi ta tretja država pred uvozom v Unijo.

▼B

2. Odobritev iz odstavka 1 se lahko dodeli tretjim državam, na ozemlju katerih proizvodi, ki se izvažajo v Unijo, izpolnjujejo tržne standarde Unije ali vsaj standarde, ki so enakovredni.

Odobritev določa uradni organ v tretji državi, ki je odgovoren za izvajanje preverjanj iz odstavka 1. Organ je odgovoren za stike z Unijo. Odobritev določa tudi inšpekcijske organe tretje države, odgovorne za ustrezna preverjanja.

Odobritev se lahko uporablja le za proizvode s poreklom iz zadevne tretje države in je lahko omejena na nekatere proizvode.

3. Inšpekcijski organi tretje države so uradni organi ali organi, ki jih uradno prizna organ iz odstavka 2, ki ponujajo zadostna jamstva in imajo na voljo potrebno osebje, opremo in objekte za izvajanje pregledov v skladu z metodami iz člena 17(1) ali enakovrednimi metodami.

4. Tretje države, katerih preverjanja skladnosti so bila potrjena v skladu s tem členom, in zadevni proizvodi se določijo v Prilogi IV.

Komisija v obliki, ki se ji zdi primerna, da na voljo podrobnosti o uradnih in inšpekcijskih organih.

Člen 16

Razveljavitev odobritve preverjanja skladnosti

Komisija lahko razveljavi odobritev preverjanja skladnosti, če ugotovi, da blago v znatnem številu serij in/ali količin ne ustreza informacijam v potrdilu o skladnosti, ki so ga izdali inšpekcijski organi tretje države.







Oddelek 4

Inšpekcijske metode

Člen 17

Inšpekcijske metode

1. Preverjanje skladnosti iz tega poglavja, razen preverjanja pri prodaji na drobno končnemu potrošniku, se opravi v skladu z inšpekcijskimi metodami iz Priloge V, razen če je v tej uredbi določeno drugače.

Države članice določijo posebne predpise za spremljanje skladnosti pri maloprodaji končnemu potrošniku.

2. Če inšpektorji ugotovijo, da je blago skladno s tržnimi standardi, lahko inšpekcijski organ izda potrdilo o skladnosti, kot je določeno v Prilogi III.

3. Kadar blago ni skladno s standardi, inšpekcijski organ za trgovca ali njegove zastopnike izda ugotovitev o neskladnosti. Blago, za katero je bila izdana ugotovitev o neskladnosti, se ne sme premeščati brez dovoljenja inšpekcijskega organa, ki je izdal to ugotovitev. Za to dovoljenje lahko veljajo pogoji, ki jih določi inšpekcijski organ.

Trgovci se lahko odločijo, da vse blago ali del blaga uskladijo s tržnimi standardi. Blago, ki je bilo usklajeno, se ne sme tržiti, dokler pristojni inšpekcijski organ z vsemi ustreznimi sredstvi ne zagotovi, da je bilo blago dejansko usklajeno. Pristojni inšpekcijski organ izda, kadar je to potrebno, potrdilo o skladnosti, kot je določeno v Prilogi III, za serijo ali del serije, šele ko je blago usklajeno.

Če inšpekcijski organ sprejme željo trgovca, da uskladi blago v državi članici, ki ni tista, v kateri se je pri preverjanju ugotovilo, da blago ni skladno, trgovec serijo, ki ni skladna, priglasi pristojnemu inšpekcijskemu organu namembne države članice. Država članica, ki izda ugotovitev neskladnosti, pošlje izvod o tej ugotovitvi zadevni državi članici in namembni državi članici, ki prejme serijo, ki ni skladna.

Kadar blaga ni mogoče uskladiti, spremeniti v krmo, industrijsko predelati ali uporabiti za druge oblike, ki niso namenjene za prehrano ljudi, lahko inšpekcijski organ, če je to potrebno, zahteva od trgovcev, da sprejmejo ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se zadevni proizvodi ne tržijo.

Trgovci zagotovijo vse podatke, ki se zdijo državam članicam potrebni za uporabo tega odstavka.







Oddelek 5

Uradna obvestila

Člen 18

Uradno obveščanje

1. Država članica, kjer se ugotovi, da pošiljka iz druge države članice zaradi pomanjkljivosti ali poškodb, ki bi se lahko ugotovile že med pakiranjem, ni skladna s tržnimi standardi, o tem obvesti Komisijo in države članice, ki bi jih to lahko zadevalo.

2. Država članica, kjer se zaradi neskladnosti s tržnimi standardi za veliko blaga iz tretje države zavrne sprostitev v prosti promet, o tem obvesti Komisijo, države članice, ki bi jih to lahko zadevalo, in zadevno tretjo državo, kot so navedene v Prilogi IV.

3. Države članice Komisiji sporočijo določbe njihovih sistemov inšpekcij in analiz tveganja. Komisijo obvestijo o kakršnih koli naknadnih spremembah navedenih sistemov.

4. Države članice Komisiji in drugim državam članicam sporočijo povzetke rezultatov inšpekcij na vseh stopnjah trženja v določenem letu do 30. junija naslednjega leta.

5. Način obveščanja iz odstavkov 1 do 4 določi Komisija.







NASLOV III

ORGANIZACIJE PROIZVAJALCEV







POGLAVJE I

Zahteve in priznanje







Oddelek 1

Opredelitve

Člen 19

Opredelitve

1. V tem naslovu:

(a) „proizvajalec“ pomeni kmeta v skladu s členom 2(2)(a) Uredbe (ES) št. 1234/2007;

(b) „član proizvajalec“ pomeni proizvajalca ali zadrugo proizvajalcev, ki je član organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev;

(c) „odvisna družba“ pomeni vsako družbo, v kateri ima ena ali več organizacij proizvajalcev ali njihovih združenj delnice in ki prispeva k ciljem organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev;

(d) „nadnacionalna organizacija proizvajalcev“ pomeni vsako organizacijo, pri kateri je kmetijsko gospodarstvo najmanj enega proizvajalca v drugi državi članici od tiste, v kateri ima organizacija proizvajalcev svoj sedež;

(e) „nadnacionalno združenje organizacij proizvajalcev“ pomeni vsako združenje organizacij proizvajalcev, v katerem je najmanj eno združenje organizacij v drugi državi članici od tiste, v kateri ima združenje svoj sedež;

(f) „konvergenčni cilj“ pomeni cilj ukrepanja za najmanj razvite države članice in regije v skladu z zakonodajo Unije, ki ureja Evropski sklad za regionalni razvoj, Evropski socialni sklad in Kohezijski sklad za obdobje od 1. januarja 2007 do 31. decembra 2013;

(g) „ukrep“ pomeni eno od naslednjega: (i) dejavnosti, namenjene načrtovanju proizvodnje, vključno s pridobivanjem osnovnih sredstev, (ii) dejavnosti, namenjene izboljšanju ali ohranjanju kakovosti proizvodov, vključno s pridobivanjem osnovnih sredstev, (iii) dejavnosti, namenjene izboljšanju trženja, vključno s pridobivanjem osnovnih sredstev, ter promocijske in komunikacijske dejavnosti, ki niso promocijske in komunikacijske dejavnosti, zajete pod točko (vi), (iv) raziskave in poskusna proizvodnja, vključno s pridobivanjem osnovnih sredstev, (v) dejavnosti usposabljanja, ki ne zajemajo usposabljanja iz točke (vi), in dejavnosti, namenjene spodbujanju dostopa do svetovalnih storitev, (vi) kateri koli od šestih instrumentov za preprečevanje kriz in krizno upravljanje, naštetih v točkah (a) do (f) prvega pododstavka člena 103c(2) Uredbe (ES) št. 1234/2007, (vii) okoljske dejavnosti v skladu s členom 103c(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007, vključno s pridobivanjem osnovnih sredstev, (viii) druge dejavnosti, ki izpolnjujejo enega ali več ciljev iz člena 103c(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007, vključno s pridobivanjem osnovnih sredstev, ki ni zajeto v točkah (i) do (iv) in (vii);

(h) „dejavnost“ pomeni posebno aktivnost ali instrument, namenjena doseganju določenega operativnega cilja, ki prispeva k enemu ali več ciljem, navedenim v členu 103c(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007;

(i) „stranski proizvod“ pomeni proizvod, ki nastane s pripravo proizvoda iz sadja ali zelenjave, ki ima pozitivno gospodarsko vrednost, vendar ni glavni načrtovani rezultat;

(j) „priprava“ pomeni pripravljalne dejavnosti, kot so čiščenje, rezanje, lupljenje, obrezovanje in sušenje sadja in zelenjave, ne da bi ju pri tem predelali v predelano sadje in zelenjavo;

(k) „medpanožna osnova“ iz člena 103d(3)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 pomeni eno ali več dejavnosti, navedenih v členu 123(3)(c) Uredbe (ES) št. 1234/2007, ki jih odobri država članica in jih skupaj upravljata organizacija proizvajalcev ali združenje organizacij proizvajalcev in najmanj en drug akter v živilskopredelovalni in/ali distribucijski verigi;

(l) „temeljni kazalnik“ pomeni kateri koli kazalnik, ki izraža stanje ali trend na začetku programskega obdobja in lahko zagotovi informacije, koristne: (i) pri analizi začetnega stanja, da se uvede nacionalna strategija za trajnostne operativne programe ali operativni program, (ii) kot referenca, na podlagi katere se lahko ocenijo rezultati in vpliv nacionalne strategije ali operativnega programa, in/ali (iii) pri razlagi rezultatov in vpliva nacionalne strategije ali operativnega programa.

2. Države članice opredelijo zadevne pravne osebe na njihovem ozemlju, ki morajo izpolnjevati zahteve člena 125b Uredbe (ES) št. 1234/2007 glede na njihove nacionalne pravne in upravne strukture. Sprejmejo lahko dopolnilna pravila o priznanju organizacij proizvajalcev in, če je ustrezno, tudi predpišejo določbe o jasno opredeljenih delih pravnih oseb za uporabo člena 125b Uredbe (ES) št. 1234/2007.







Oddelek 2

Zahteve, ki veljajo za organizacije proizvajalcev

Člen 20

Seznam proizvodov

1. Države članice priznajo organizacije proizvajalcev iz člena 125b Uredbe (ES) št. 1234/2007 v zvezi s proizvodom ali skupino proizvodov, navedeno v zahtevku za priznanje, na podlagi vseh odločitev, sprejetih v skladu s členom 125b(1)(c) navedene uredbe.

2. Države članice priznajo le organizacije proizvajalcev v zvezi s proizvodi ali skupino proizvodov, ki so izključno namenjeni za predelavo, kadar je mogoče zagotoviti, da se takšni proizvodi dobavljajo za predelavo prek sistema dobavnih pogodb ali drugače.

Člen 21

Minimalno število članov

Države članice lahko pri določanju minimalnega števila članov organizacije proizvajalcev v skladu s členom 125b(1)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 določijo, da če je vlagatelj zahtevka za priznanje v celoti ali delno sestavljen iz članov, ki so pravne osebe ali jasno opredeljeni deli pravnih oseb, sestavljenih iz proizvajalcev, se lahko minimalno število proizvajalcev izračuna na podlagi števila proizvajalcev, ki so povezani z vsako pravno osebo ali jasno opredeljenimi deli pravnih oseb.

Člen 22

Minimalno trajanje članstva

1. Minimalno trajanje članstva proizvajalca ne sme biti krajše od enega leta.

2. Izstop iz članstva se organizaciji sporoči pisno. Države članice določijo odpovedne roke, ki ne smejo biti daljši od šestih mesecev, in datume, ko začne izstop veljati.

Člen 23

Struktura in dejavnosti organizacij proizvajalcev

Države članice zagotovijo, da imajo organizacije proizvajalcev na voljo osebje, infrastrukturo in opremo, ki so potrebni za izpolnjevanje zahtev iz točke (c) prvega odstavka člena 122 in člena 125b(1)(e) Uredbe (ES) št. 1234/2007, ter zagotavljajo bistvene funkcije, zlasti:

(a) poznavanje proizvodnje svojih članov,

(b) zbiranje, razvrščanje, skladiščenje in pakiranje proizvodov svojih članov,

(c) poslovno vodenje in upravljanje proračuna ter

(d) centralizirano knjigovodstvo in sistem izstavljanja računov.

Člen 24

Vrednost ali obseg tržne proizvodnje

1. Za namene člena 125b(1)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se vrednost ali obseg tržne proizvodnje izračuna na enaki podlagi kot vrednost tržne proizvodnje iz členov 50 in 51 te uredbe.

2. Kadar imajo eden ali več članov organizacije proizvajalcev premalo preteklih podatkov o tržni proizvodnji za izvajanje odstavka 1, se lahko vrednost njihove tržne proizvodnje izračuna kot povprečje vrednosti njihove tržne proizvodnje v obdobju treh let, pred letom, v katerem je predložen zahtevek za priznanje in v katerem so člani zadevne organizacije proizvajalcev dejansko opravljali proizvodnjo.

Člen 25

Zagotavljanje tehničnih sredstev

Za namene člena 125b(1)(e) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se obravnava, da organizacija proizvajalcev, priznana za proizvod, ki zahteva zagotavljanje tehničnih sredstev, svoje obveznosti izpolni, če zagotovi ustrezno raven tehničnih sredstev sama, prek svojih članov ali odvisnih družb ali najame podizvajalce.

Člen 26

Glavne dejavnosti organizacij proizvajalcev

1. Glavna dejavnost organizacije proizvajalcev zadeva koncentracijo ponudbe in dajanje proizvodov njenih članov, za katere je priznana, na trg.

▼M22

Dajanje na trg izvede organizacija proizvajalcev oziroma se izvede pod njenim nadzorom, če so dejavnosti oddane v zunanje izvajanje v skladu s členom 27. Imeti mora sklep o izdelku za prodajo, podatke o izbiri distribucijske verige in, razen pri prodaji na dražbi, podatke o pogajanjih glede količine in cene izdelka.

Organizacije proizvajalcev hranijo evidenco vsaj pet let, vključno z računovodskimi dokumenti, ki dokazujejo, da je organizacija proizvajalcev skoncentrirala ponudbo in dajala na trg izdelke članov, za katere je priznana.

▼B

2. Organizacija proizvajalcev lahko proda proizvode proizvajalcev, ki niso člani organizacije proizvajalcev niti združenja organizacij proizvajalcev, če ima ta priznanje za navedene proizvode in je gospodarska vrednost navedene dejavnosti pod vrednostjo njene tržne proizvodnje, izračunane v skladu s členom 50.

3. Trženje sadja in zelenjave, kupljenih neposredno od druge organizacije proizvajalcev, in proizvodov, za katere organizacija proizvajalcev ni priznana, se ne šteje za del dejavnosti organizacije proizvajalcev.

4. Kadar se uporablja člen 50(9), se za zadevne odvisne družbe od 1. januarja 2012 smiselno uporablja ►M18 odstavek 2 ◄ tega člena.

▼M22

Člen 26a

Trženje proizvodnje zunaj organizacije proizvajalcev

Kadar organizacija proizvajalcev to odobri in kadar je to v skladu s pogoji, ki jih določi organizacija proizvajalcev, lahko proizvajalci člani:

1. prodajo največ določen odstotek svoje proizvodnje ali proizvodov neposredno na svojih kmetijskih gospodarstvih ali zunaj njih potrošnikom za njihove osebne potrebe, pri čemer ta odstotek določijo države članice na ravni, ki ni nižja od 10 %;

2. sami ali prek druge organizacije proizvajalcev, ki jo določi njihova lastna organizacija, tržijo take količine izdelkov, ki so nepomembne glede na obseg tržne proizvodnje njihove organizacije;

3. sami ali prek druge organizacije proizvajalcev, ki jo določi njihova lastna organizacija, tržijo proizvode, ki jih zaradi njihovih značilnosti njihova organizacija s svojimi trgovskimi dejavnostmi navadno ne pokriva.

▼M22

Člen 27

Zunanje izvajanje

1. Dejavnosti, za katere država članica dovoli, da se oddajo v zunanje izvajanje v skladu s členom 155 Uredbe (EU) št. 1308/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ( 9 ), se nanašajo na cilje organizacije proizvajalcev iz člena 152(1)(c) navedene uredbe in lahko med drugim vključujejo zbiranje, skladiščenje, pakiranje in trženje izdelka članov organizacije proizvajalcev.

2. Organizacija proizvajalcev, ki odda dejavnost v zunanje izvajanje, s pisno pogodbe sklene poslovni dogovor z drugim subjektom, vključno z enim ali več svojih članov ali odvisno družbo za zagotavljanje zadevne dejavnosti. Organizacija proizvajalcev ostane odgovorna za zagotavljanje izvajanja dejavnosti, ki se izvaja zunaj, ter celotnega upravljavskega nadzora in nadzora nad poslovnim dogovorom za izvajanje dejavnosti.

3. Celotni upravljavski nadzor in nadzor nad poslovnim dogovorom iz odstavka 2 sta učinkovita in zahtevata, da pogodba za zunanje izvajanje:

(a) omogoča organizacijam proizvajalcev, da izdajo zavezujoča navodila, ter vsebuje določbe, ki organizaciji proizvajalcev omogočajo prekinitev pogodbe, če izvajalec storitev ne izpolni pogojev iz pogodbe za zunanje izvajanje;

(b) določa podrobne pogoje, vključno z obveznostmi poročanja in roki, ki organizaciji proizvajalcev omogočajo oceno in resničen nadzor nad dejavnostmi, oddanimi v zunanje izvajanje.

Pogodbe za zunanje izvajanje in poročila iz točke (b) obdrži organizacija proizvajalcev vsaj 5 let, da se opravijo naknadni pregledi in se vsem članom na zahtevo omogoči dostop do njih.

▼B

Člen 28

Nadnacionalne organizacije proizvajalcev

1. Sedež nadnacionalne organizacije proizvajalcev je v državi članici, v kateri ima organizacija večja kmetijska gospodarstva ali znatno število članov in/ali dosega pomembno raven tržne proizvodnje.

2. Država članica, v kateri je sedež nadnacionalne organizacije proizvajalcev, je odgovorna za:

(a) priznanje nadnacionalne organizacije proizvajalcev,

(b) odobritev operativnega programa nadnacionalne organizacije proizvajalcev,

(c) vzpostavitev potrebnega upravnega sodelovanja z drugimi državami članicami, v katerih imajo člani sedež, v zvezi z izpolnjevanjem pogojev za priznanje ter s sistemom pregledov in sankcij. Te druge države članice so dolžne v razumnem roku nuditi vso potrebno pomoč državi članici, v kateri je sedež, in

(d) na zahtevo ostalih držav članic zagotavljanje vse ustrezne dokumentacije, ki je prevedena v uradni jezik držav članic, ki predložijo zahtevek, vključno z vso veljavno zakonodajo, ki je na voljo drugim državam članicam, v katerih imajo člani sedež.

Člen 29

Združitev organizacij proizvajalcev

1. Če se organizacije proizvajalcev združijo, organizacija proizvajalcev, ki nastane z združitvijo, nadomesti združene organizacije proizvajalcev. Nova pravna oseba prevzame pravice in obveznosti združene skupine proizvajalcev.

Nova združena pravna oseba lahko izvaja te programe vzporedno in ločeno do 1. januarja leta, ki sledi združitvi, ali združi operativne programe od trenutka združitve. Operativni programi se združijo v skladu s členoma 66 in 67.

2. Države članice lahko z odstopanjem od drugega pododstavka odstavka 1 dovolijo organizacijam proizvajalcev, ki za to zaprosijo z ustrezno utemeljenimi razlogi, da vzporedno izvajajo ločene operativne programe, dokler se naravno ne zaključijo.

Člen 30

Člani, ki niso proizvajalci

1. Države članice lahko določijo, ali in pod kakšnimi pogoji je lahko fizična ali pravna oseba, ki ni proizvajalec, sprejeta za člana organizacije proizvajalcev.

2. Države članice pri določitvi pogojev iz odstavka 1 zagotovijo zlasti skladnost s točko (a)(iii) prvega odstavka člena 122 in členom 125a(3)(c) Uredbe (ES) št. 1234/2007.

3. Fizične ali pravne osebe iz odstavka 1:

(a) se ne upoštevajo v merilih za priznanje;

(b) ne morejo biti neposredno vključene v ukrepe, ki jih financira Unija.

Države članice lahko v skladu s pogoji iz odstavka 2 fizičnim ali pravnim osebam omejijo ali prepovejo pravico do glasovanja o odločitvah v zvezi z operativnimi skladi.

▼M22

Člen 31

Demokratični nadzor organizacij proizvajalcev

1. Države članice določijo najvišji odstotek glasovalnih pravic in deležev, ki jih ima lahko posameznik ali pravna oseba v organizaciji proizvajalcev. Najvišji odstotek glasovalnih pravic in deležev mora biti pod 50 % vseh glasovalnih pravic in pod 50 % deležev. V ustrezno utemeljenih primerih lahko države članice določijo višji odstotek deležev, ki jih imajo lahko pravne osebe v organizaciji proizvajalcev, da se v vsakem primeru prepreči zloraba moči takšne pravne osebe.

Z odstopanjem od prvega pododstavka se v primeru, da organizacije proizvajalcev izvajajo operativni program 17. maja 2014, najvišji odstotek deležev, ki ga določi država članica z izvajanjem prvega pododstavka, uporablja šele po koncu operativnega programa.

2. Organi držav članic izvajajo preglede glasovalnih pravic in lastniških deležev, vključno s preverjanji identitete posameznikov ali pravnih oseb, ki imajo deleže članov organizacije proizvajalcev, ki so sami pravne osebe.

3. Kadar je organizacija proizvajalcev jasno opredeljen del navedene pravne osebe, države članice sprejmejo ukrepe, s katerimi se omejijo ali prepovejo pooblastila pravne osebe za spremembo, odobritev ali zavrnitev odločitev organizacije proizvajalcev.

▼B







Oddelek 3

Združenja organizacij proizvajalcev

Člen 32

Pravila o organizacijah proizvajalcev, ki se uporabljajo za združenja organizacij proizvajalcev

Za združenja organizacij proizvajalcev se smiselno uporabljajo člen 22, člen (26)(3) ter člena 27 in 31. Kadar združenja organizacij proizvajalcev izvajajo dejavnosti prodaje, se smiselno uporablja člen 26(2).

Člen 33

Priznanje združenj organizacij proizvajalcev

1. Države članice lahko priznajo le združenja organizacij proizvajalcev iz člena 125c Uredbe (ES) št. 1234/2007 v zvezi z dejavnostjo ali dejavnostmi glede proizvoda ali skupine proizvodov, ki so navedeni v zahtevku za priznanje.

2. Združenje organizacij proizvajalcev je mogoče priznati na podlagi člena 125c Uredbe (ES) št. 1234/2007, pri čemer se izvajajo vse dejavnosti organizacije proizvajalcev, čeprav trženje zadevnih proizvodov še naprej izvajajo njeni člani.

Člen 34

Člani združenj organizacij proizvajalcev, ki niso organizacije proizvajalcev

1. Države članice lahko določijo, ali in pod kakšnimi pogoji je lahko fizična ali pravna oseba, ki ni priznana organizacija proizvajalcev, sprejeta za člana združenja organizacij proizvajalcev.

2. Člani priznanega združenja organizacij proizvajalcev, ki niso priznane organizacije proizvajalcev:

(a) se ne upoštevajo v merilih za priznanje,

(b) ne morejo biti neposredno vključene v ukrepe, ki jih financira Unija.

Države članice lahko odobrijo, omejijo ali prepovejo pravico teh članov do glasovanja o odločitvah v zvezi z operativnimi programi.

Člen 35

Nadnacionalno združenje organizacij proizvajalcev

1. Sedež nadnacionalnega združenja organizacij proizvajalcev je v državi članici, v kateri ima organizacija znatna kmetijska gospodarstva ali znatno število članov in/ali dosega pomembno raven tržne proizvodnje.

2. Država članica, v kateri je sedež nadnacionalnega združenja organizacij proizvajalcev, je odgovorna za:

(a) priznanje združenja;

(b) po potrebi odobritev operativnega programa združenja;

(c) vzpostavitev potrebnega upravnega sodelovanja z drugimi državami članicami, v katerih imajo pridružene organizacije sedež, v zvezi z izpolnjevanjem pogojev za priznanje ter s sistemom pregledov in sankcij. Te druge države članice so dolžne nuditi vso potrebno pomoč državi članici, v kateri je sedež, in

(d) na zahtevo ostalih držav članic zagotavljanje vse ustrezne dokumentacije, ki je prevedena v uradni jezik držav članic, ki predložijo zahtevek, vključno z vso veljavno zakonodajo, ki je na voljo drugim državam članicam, v katerih imajo člani sedež.







Oddelek 4

Skupine proizvajalcev

Člen 36

Predložitev načrtov za priznanje

1. Pravna oseba ali jasno opredeljen del pravne osebe predloži načrt za priznanje iz člena 125e(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 pristojnemu organu države članice, v kateri je sedež pravne osebe.

2. Države članice določijo:

(a) minimalne zahteve, ki jih mora izpolnjevati pravna oseba ali jasno opredeljen del pravne osebe, da lahko predloži načrt za priznanje,

(b) pravila za sestavo, vsebino in izvedbo načrtov za priznanje,

(c) obdobje, v katerem je nekdanjemu članu organizacije proizvajalcev prepovedano pridružiti se skupini proizvajalcev, potem ko je zapustil organizacijo proizvajalcev, v zvezi s proizvodi, za katere je bila priznana organizacija proizvajalcev, in

(d) upravne postopke za odobritev, spremljanje in izpolnjevanje načrtov za priznanje, in

▼M8

(e) pravila, ki preprečujejo, da proizvajalec pomoč Unije za skupine proizvajalcev prejema dlje kot 5 let.

▼B

Člen 37

Vsebina načrtov za priznanje

Osnutek načrta za priznanje vsebuje vsaj:

(a) opis začetnega stanja, zlasti kar zadeva število članov proizvajalcev, pri čemer se navedejo podrobnosti o članih, proizvodnji, vključno z vrednostjo tržne proizvodnje, trženju in infrastrukturi, ki je na voljo skupini proizvajalcev, vključno z infrastrukturo, ki je v lasti posameznih članov skupine proizvajalcev,

(b) predlagani datum za začetek izvajanja načrta in njegovo trajanje, ki ne presega pet let, ter

(c) dejavnosti in naložbe, ki jih je treba izvesti, da se doseže priznanje.

▼M8

Naložbe iz točke (c) prvega odstavka ne vključujejo naložb, navedenih v Prilogi Va.

▼B

Člen 38

Odobritev načrtov za priznanje

▼M8

1. Pristojni organ države članice sprejme eno od odločitev iz odstavka 3 v treh mesecih od prejema osnutka načrta za priznanje, ki mu je priložena vsa dodatna dokumentacija. Države članice lahko določijo krajše roke.

▼B

2. Države članice lahko sprejmejo dodatna pravila glede upravičenosti dejavnosti in izdatkov na podlagi načrtov za priznanje, vključno s pravili glede upravičenosti do naložb, da bi skupine proizvajalcev izpolnile zahteve meril za priznanje organizacij proizvajalcev iz člena 125b(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007.

▼M8

3. Po preverjanjih skladnosti iz člena 111 lahko pristojni organ države članice po potrebi:

(a) začasno sprejme načrt in podeli začasno priznanje;

(b) zahteva spremembe načrta, vključno s spremembami v zvezi z njegovim trajanjem. Države članice zlasti ocenijo, ali predlagane faze niso neupravičeno dolge, in zahtevajo spremembe, kadar bi lahko skupina proizvajalcev izpolnjevala merila za priznanje za organizacije proizvajalcev pred koncem petletnega obdobja iz tretjega pododstavka člena 125e(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007;

(c) zavrne načrt, zlasti v primeru, če pravne osebe ali jasno opredeljeni deli takih oseb, ki zahtevajo predhodno priznanje kot skupine proizvajalcev, že izpolnjujejo merila za priznanje kot organizacija proizvajalcev. Po potrebi je lahko začasno sprejet le načrt, ki vključuje spremembe, zahtevane na podlagi točke (b).

▼M8

4. Pristojni organ države članice do 1. julija v katerem koli letu obvesti Komisijo o odločitvah, s katerimi začasno sprejme načrte za priznanje, in o finančnih posledicah teh načrtov, pri čemer uporabi predlogi iz Priloge Vb.

5. Ko so koeficienti dodelitve iz drugega pododstavka člena 47(4) določeni, pristojni organ države članice zadevnim skupinam proizvajalcev omogoči, da spremenijo ali umaknejo svoj načrt za priznanje. Če skupina proizvajalcev ne umakne svojega načrta, pristojni organ takšen načrt dokončno sprejme, pri čemer ga je treba ustrezno spremeniti, če pristojni organ meni, da je to potrebno.

6. Pristojni organ države članice o odločitvah iz odstavkov 3 in 5 obvesti pravno osebo ali jasno opredeljen del pravne osebe.

▼B

Člen 39

Izvedba načrtov za priznanje

1. Načrt za priznanje se izvaja v letnih obdobjih z začetkom 1. januarja. Države članice lahko skupinam proizvajalcev dovolijo, da letna obdobja razdelijo na polletna obdobja.

Za prvo leto izvajanja se v skladu s predlaganim datumom iz člena 37(b) načrt za priznanje začne izvajati:

(a) 1. januarja po datumu, ko ga sprejme pristojni organ države članice, ali

(b) prvi koledarski dan po datumu sprejetja.

Prvo leto izvajanja načrta za priznanje se v vsakem primeru konča 31. decembra istega leta.

▼M8

2. Države članice določijo pogoje, pod katerimi lahko skupine proizvajalcev za spremembe načrtov zaprosijo med njihovim izvajanjem. Tem prošnjam se priložijo vsi potrebni dodatni dokumenti.

Države članice določijo pogoje, pod katerimi se lahko načrti za priznanje spremenijo v letnem ali polletnem obdobju, ne da bi jih pristojni organ države članice predhodno odobril. Te spremembe izpolnjujejo pogoje za dodelitev pomoči le, če jih skupina proizvajalcev nemudoma sporoči pristojnemu organu države članice.

Pristojni organ države članice lahko skupinam proizvajalcev dovoli, da v določenem letu in za to določeno leto povečajo skupni znesek izdatkov iz načrta za priznanje za največ 5 % prvotno odobrenega zneska ali ga zmanjšajo za najvišji odstotek, ki ga določijo države članice, pri čemer se morajo v obeh primerih ohraniti splošni cilji načrta za priznanje, celotni izdatki Unije na ravni zadevne države članice pa ne smejo presegati zneska prispevka Unije, ki je bil tej državi članici dodeljen v skladu s členom 47(4).

Pri združitvah skupin proizvajalcev iz člena 48 se omejitev 5 % uporablja za skupni znesek izdatkov iz načrtov za priznanje združenih skupin proizvajalcev.

▼B

3. Pristojni organ države članice odloči o spremembi načrta v treh mesecih od prejema prošnje za spremembo, potem ko preveri predloženo utemeljitev. Če v navedenem roku ni sprejeta nobena odločitev o prošnji za spremembo, se šteje, da je bila prošnja zavrnjena. Države članice lahko zagotovijo krajše roke.

Člen 40

Zahtevki za priznanje organizacije proizvajalcev

1. Skupine proizvajalcev, ki izvajajo načrt za priznanje, lahko kadar koli vložijo zahtevek za priznanje na podlagi člena 125b Uredbe (ES) št. 1234/2007. Takšni zahtevki se v vsakem primeru predložijo pred koncem prehodnega obdobja iz člena 125e(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007.

2. Po datumu, ko je tak zahtevek vložen, lahko zadevna skupina predloži osnutek operativnega programa v skladu s členom 63.

Člen 41

Glavne dejavnosti skupin proizvajalcev

1. Glavna dejavnost skupine proizvajalcev zadeva koncentracijo ponudbe in dajanje proizvodov njenih članov, za katere je priznana, na trg.

2. Skupina proizvajalcev lahko proda proizvode proizvajalcev, ki niso člani skupine proizvajalcev, če ima ta priznanje za navedene proizvode in je gospodarska vrednost navedene dejavnosti pod vrednostjo tržne proizvodnje lastnih članov skupine proizvajalcev in članov drugih skupin proizvajalcev.

Člen 42

Vrednost tržne proizvodnje

1. Člen 50(1) do (4) in (7) ter prvi stavek odstavka 6 navedenega člena se smiselno uporabljajo za skupine proizvajalcev.

2. Kadar je zmanjšanje vrednosti tržne proizvodnje v vrednosti vsaj 35 % posledica vzrokov, ki so državi članici primerno utemeljeni ter ki niso predmet odgovornosti in nadzora skupine proizvajalcev, skupna vrednost tržne proizvodnje ne sme biti manjša od 65 % skupne vrednosti, navedene v prejšnjem zahtevku ali zahtevkih za pomoč, ki zajemajo najnovejše letno obdobje, kot je preverila država članica, in če tega ni storila, vrednosti, prvotno navedene v odobrenem načrtu za priznanje.

3. Vrednost tržne proizvodnje se izračuna na podlagi zakonodaje, ki se uporablja v obdobju, za katero se zahteva pomoč.

Člen 43

Financiranje načrtov za priznanje

1. Višine pomoči iz člena 103a(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se v zvezi s tržno proizvodnjo, ki presega 1 000 000 EUR, zmanjšajo za polovico.

▼C1

2. Pomoč iz člena 103a(1)(a) Uredbe (ES) št. 1234/2007 je omejena z zgornjo mejo 100 000 EUR na letno obdobje za vsako skupino proizvajalcev.

▼B

3. Pomoč iz člena 103a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se izplača:

(a) v letnih ali polletnih obrokih na koncu vsakega letnega ali polletnega obdobja za izvajanje načrta za priznanje ali

(b) v obrokih, ki pokrivajo del letnega obdobja, če se načrt začne med letnim obdobjem ali se priznanje v skladu s členom 125b Uredbe (ES) št. 1234/2007 izda pred koncem letnega obdobja. V tem primeru se zgornja meja iz odstavka 2 tega člena sorazmerno zmanjša.

Za izračun zneska obrokov lahko države članice kot podlago uporabijo tržno proizvodnjo obdobja, ki ni enako obdobju, za katero se plača obrok, kadar pregledi to zahtevajo. Razlika med obdobjema je manjša kot dejansko zadevno obdobje.

4. Menjalni tečaj, ki se uporablja za zneske iz odstavkov 1 in 2, je najnovejši tečaj, ki ga objavi Evropska centralna banka pred prvim dnem obdobja, za katero je odobrena zadevna pomoč.

Člen 44

Pomoč za naložbe, ki se zahtevajo za priznanje

Naložbe, povezane z izvajanjem načrta za priznanje iz člena 37(c) te uredbe, za katere je pomoč zagotovljena s členom 103a(1)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007, se financirajo sorazmerno glede na njihovo uporabo za proizvode članov skupine proizvajalcev, za katere se odobri predhodno priznanje.

Naložbe, ki bi lahko izkrivile konkurenco v zvezi z drugimi gospodarskimi dejavnostmi skupine proizvajalcev, se izključijo iz pomoči Unije.

▼M8

Naložbe se lahko izvajajo na posameznih gospodarstvih in/ali v prostorih proizvajalcev, ki so člani skupine proizvajalcev, če prispevajo k ciljem načrta za priznanje. Če član zapusti skupino proizvajalcev, države članice zagotovijo, da se naložba ali njena preostala vrednost, kadar obdobje odplačila še ni poteklo, izterja.

▼B

Člen 45

Zahtevek za pomoč

1. Skupina proizvajalcev za pomoč iz člena 103a(1)(a) in (b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 v treh mesecih po koncu vsakega letnega ali polletnega obdobja iz člena 43(3) te uredbe predloži en sam zahtevek. Zahtevek vključuje izjavo o vrednosti tržne proizvodnje za obdobje, za katero se zahteva pomoč.

2. Zahtevke za pomoč, ki zajemajo polletna obdobja, je mogoče predložiti le, če se načrt za priznanje razdeli na polletna obdobja iz člena 39(1). Vsakemu zahtevku za pomoč se priloži pisna izjava skupine proizvajalcev, da ta skupina:

(a) izpolnjuje in bo izpolnjevala določbe Uredbe (ES) št. 1234/2007 in določbe te uredbe ter

(b) se ni financirala, se ne financira in se ne bo financirala neposredno ali posredno z dvojnimi sredstvi Unije ali nacionalnimi sredstvi glede dejavnosti iz svojega načrta za priznanje, za katere se dodeljuje financiranje Unije v skladu s to uredbo.

3. Države članice določijo rok za izplačilo pomoči, ki ne sme biti daljši od šest mesecev po prejemu zahtevka.

Člen 46

Upravičenost

Države članice ocenijo upravičenost skupin proizvajalcev do pomoči na podlagi te uredbe ob upoštevanju pogojev in datuma morebitne prejšnje dodelitve javne pomoči organizacijam ali skupinam proizvajalcev, iz katerih izhajajo člani zadevne skupine proizvajalcev, ter morebitnih premikov članov med organizacijami proizvajalcev in skupinami proizvajalcev, da bi ugotovile, ali je pomoč ustrezno utemeljena.

▼M8

Člen 47

Prispevek Unije

1. Ob upoštevanju odstavka 4 tega člena prispevek Unije k pomoči iz člena 103a(1)(a) Uredbe (ES) št. 1234/2007 znaša:

(a) 75 % za regije, upravičene na podlagi konvergenčnega cilja, in

(b) 50 % za druge regije.

Država članica lahko svojo nacionalno pomoč plača v obliki pavšalnega plačila. Zahtevku za pomoč ni treba priložiti dokazil o uporabi pomoči.

2. Prispevek Unije k pomoči iz člena 103a(1)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007, izražen v nepovratnih kapitalskih sredstvih ali ekvivalentu nepovratnih kapitalskih sredstev, ne presega naslednjih odstotkov upravičenih stroškov naložb:

(a) 50 % za regije, upravičene na podlagi konvergenčnega cilja, in

(b) 30 % za druge regije.

Zadevne države članice se obvežejo, da bodo prispevale vsaj 5 % upravičenih stroškov naložb.

Prejemniki pomoči za upravičene stroške naložb plačajo vsaj:

(a) 25 % za regije, upravičene na podlagi konvergenčnega cilja, in

(b) 45 % za druge regije.

3. Ob upoštevanju odstavka 4 tega člena se prispevek Unije k pomoči iz člena 103a(1)(b) Uredbe (ES) št. 1234/2007 določi za vsako skupino proizvajalcev na podlagi njene vrednosti tržne proizvodnje, pri čemer za ta prispevek veljajo naslednja pravila:

(a) za skupine proizvajalcev v državah članicah, ki so k Evropski uniji pristopile 1. maja 2004 ali pozneje, v prvih dveh letih izvajanja njihovih načrtov za priznanje ne velja nobena zgornja meja, v tretjem letu izvajanja njihovih načrtov za priznanje velja zgornja meja 70 % vrednosti tržne proizvodnje, v četrtem letu 50 %, v petem letu pa 20 % vrednosti tržne proizvodnje;

(b) za skupine proizvajalcev v najbolj oddaljenih regijah Unije iz člena 349 Pogodbe ali na manjših egejskih otokih iz člena 1(2) Uredbe Sveta (ES) št. 1405/2006 ( 10 ) se v prvem letu izvajanja njihovih načrtov za priznanje prispevek Unije omeji na 25 % vrednosti tržne proizvodnje, v drugem letu na 20 %, v tretjem letu na 15 %, v četrtem letu na 10 %, v petem letu pa na 5 % vrednosti tržne proizvodnje.

4. Skupni izdatki za prispevek Unije k pomoči iz člena 103a Uredbe (ES) št. 1234/2007 ne presegajo 10 000 000 EUR na koledarsko leto.

Komisija na osnovi obvestil iz člena 38(4) določi koeficiente dodelitve in na njihovi podlagi opredeli skupni razpoložljivi prispevek Unije na državo članico na leto. Če za katero koli leto skupni znesek, ki izhaja iz obvestil iz člena 38(4), ne presega najvišjega zneska prispevka Unije, se koeficient dodelitve določi na 100 %.

Prispevek Unije se dodeli v skladu s koeficientom dodelitve iz drugega pododstavka. Za načrte za priznanje, ki niso bili priglašeni v skladu s členom 38(4), se prispevek Unije ne dodeli.

Menjalni tečaj, ki se uporabi za prispevek Unije za posamezno državo članico, je najnovejši tečaj, ki ga objavi Evropska centralna banka pred datumom iz člena 38(4).

▼B

Člen 48

Združitve

1. Pomoč iz člena 103a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 lahko prejmejo ali še naprej prejemajo skupine proizvajalcev, ki jim je bilo izdano začasno priznanje in ki so nastale z združitvijo ene ali več skupin proizvajalcev, ki jim je bilo izdano začasno priznanje.

2. Za izračun pomoči, ki se plača v skladu z odstavkom 1, organizacija proizvajalcev, nastala z združitvijo, nadomesti skupine, ki so se združile.

3. Če se združita dve ali več skupin proizvajalcev, nova pravna oseba prevzame pravice in obveznosti skupine proizvajalcev, ki ji je bilo prvi izdano začasno priznanje.

4. Če se skupina proizvajalcev, ki ji je bilo izdano začasno priznanje, združi s priznano organizacijo proizvajalcev, nastala pravna oseba ni več upravičena do začasnega priznanja kot skupina proizvajalcev niti do pomoči iz člena 103a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007. Nastala pravna oseba se še naprej obravnava kot priznana organizacija proizvajalcev, če upošteva veljavne zahteve. Organizacije proizvajalcev po potrebi zahtevajo spremembo operativnega programa in v ta namen se smiselno uporablja člen 29.

Vendar so ukrepi, ki jih izvajajo skupine proizvajalcev pred takšno združitvijo, še naprej upravičeni pod pogoji iz načrta za priznanje.

Člen 49

Posledice priznanja

1. Pomoč iz člena 103a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se ustavi, takoj ko se izda priznanje.

2. Kadar se predloži operativni program v skladu s to uredbo, zadevna država članica zagotovi, da se ukrepi, ki so določeni v načrtu za priznanje, ne financirajo dvakrat.

3. Naložbe, ki izpolnjujejo pogoje za pomoč iz člena 103a(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007, se lahko prenesejo na operativne programe, če izpolnjujejo zahteve iz te uredbe.

4. Države članice določijo obdobje z začetkom po izvedbi načrta za priznanje, v okviru katerega se skupina proizvajalcev prizna kot organizacija proizvajalcev. Obdobje ne presega štirih mesecev.







POGLAVJE II

Operativni skladi in operativni programi







Oddelek 1

Vrednost tržne proizvodnje

Člen 50

Osnova za izračun

1. Vrednost tržne proizvodnje za organizacijo proizvajalcev se izračuna na podlagi proizvodnje same organizacije proizvajalcev in njenih članov, ki so proizvajalci, vključuje pa zgolj proizvodnjo tistega sadja in zelenjave, za katero je organizacija proizvajalcev priznana. Vrednost tržne proizvodnje lahko vključuje sadje in zelenjavo, za katera ni treba, da ustrezata tržnim standardom, če se ti standardi v skladu s členom 4 ne uporabljajo.

2. Vrednost tržne proizvodnje obsega proizvodnjo članov, ki zapuščajo organizacijo proizvajalcev ali pristopajo k njej. Države članice določijo pogoje, da se izognejo dvojnemu obračunu.

3. Vrednost tržne proizvodnje ne vključuje vrednosti predelanega sadja in zelenjave ali katerih koli drugih proizvodov, ki niso proizvodi iz sektorja sadja in zelenjave.

Vendar se vrednost tržne proizvodnje sadja in zelenjave, namenjenih predelavi, ki sta bila predelana v enega od proizvodov predelanega sadja in zelenjave s seznama v delu X Priloge I k Uredbi (ES) št. 1234/2007 ali v kateri koli drug predelan proizvod, naveden v tem členu in podrobneje opisan v Prilogi VI k tej uredbi, bodisi s strani organizacije proizvajalcev, združenja organizacij proizvajalcev ali njihovih članov, ki so proizvajalci, ali s strani hčerinskih podjetij iz odstavka 9 tega člena, bodisi s strani njih samih ali prek zunanjih izvajalcev, izračuna kot pavšalni znesek v odstotkih fakturirane vrednosti teh predelanih proizvodov. Pavšalni znesek znaša:

(a) 53 % pri sadnih sokovih;

(b) 73 % pri zgoščenih sokovih;

(c) 77 % pri paradižnikovem koncentratu;

(d) 62 % pri zamrznjenem sadju in zelenjavi;

(e) 48 % pri konzerviranem sadju in zelenjavi;

(f) 70 % pri konzerviranih gobah rodu Agaricus;

(g) 81 % pri sadju, začasno konzerviranem v slanici;

(h) 81 % pri suhem sadju;

(i) 27 % pri drugem predelanem sadju in zelenjavi;

(j) 12 % pri predelanih aromatičnih zeliščih;

(k) 41 % pri papriki v prahu.

4. Države članice lahko organizacijam proizvajalcev omogočijo, da vrednost stranskih proizvodov vključijo v vrednost tržne proizvodnje.

5. Vrednost tržne proizvodnje vključuje vrednost umika proizvodov s trga v skladu s členom 103d(4) Uredbe (ES) št. 1234/2007, ocenjeno na podlagi povprečne cene teh proizvodov, ki jih trži organizacija proizvajalcev, v prejšnjem referęnčnem obdobju.

6. V vrednost tržne proizvodnje se všteje samo proizvodnja organizacije proizvajalcev in/ali njenih članov, ki so proizvajalci, ki jo trži ta organizacija proizvajalcev. Proizvodnja članov organizacije proizvajalcev, ki so proizvajalci, ki jo trži druga organizacija proizvajalcev, ki jo je določila njihova organizacija, v skladu s členom 125a(2)(b) in (c) Uredbe (ES) št. 1234/2007, se vključi v vrednost tržne proizvodnje druge organizacije proizvajalcev.

7. Tržna proizvodnja sadja in zelenjave se fakturira na stopnji „franko organizacija proizvajalcev“, kjer je to primerno, kot proizvod s seznama v delu IX Priloge I k Uredbi (ES) št. 1234/2007, ki je pripravljen in pakiran, pri čemer so izključeni:

(a) DDV;

(b) interni stroški prevoza, kadar je razdalja med centraliziranimi prevzemnimi ali pakirnimi točkami organizacije proizvajalcev in distribucijsko točko organizacije proizvajalcev precejšnja. Države članice določijo znižanja, ki se uporabijo za fakturirano vrednost proizvodov, fakturiranih v različnih fazah obdelave ali dostave ali prevoza, in v svojih nacionalnih strategijah ustrezno utemeljijo, katera razdalja se šteje kot precejšnja.

8. Vrednost tržne proizvodnje se lahko izračuna tudi na stopnji franko združenje organizacij proizvajalcev in na isti podlagi, kot je določeno v odstavku 7.

9. Vrednost tržne proizvodnje se lahko izračuna tudi na stopnji franko odvisne družbe na enaki podlagi kot v odstavku 7, če imajo najmanj 90 % kapitala odvisne družbe v lasti:

(a) ena ali več organizacij proizvajalcev ali združenj organizacij proizvajalcev; in/ali

(b) odvisno od odobritve držav članic, člani organizacij proizvajalcev ali združenj organizacij proizvajalcev, ki so proizvajalci, če to prispeva k doseganju ciljev iz točke (c) prvega odstavka člena 122 in člena 125b(1)(a) Uredbe (ES) št. 1234/2007.

10. V primeru najemanja podizvajalcev se vrednost tržne proizvodnje izračuna na stopnji franko organizacija proizvajalcev in vključuje dodano ekonomsko vrednost dejavnosti, ki jo organizacija proizvajalcev odda v zunanje izvajanje svojim članom, tretjim strankam ali drugi odvisni družbi, ki ni navedena v odstavku 9.

11. Če je zmanjšanje proizvodnje posledica podnebnih razmer ali bolezni živali ali rastlin ali napadov škodljivcev, se lahko vsaka odškodnina na podlagi zavarovanja, ki se prejme v zvezi z ukrepi zavarovanja pridelkov iz oddelka 6 poglavja III ali enakovrednimi ukrepi, ki jih izvaja organizacija proizvajalcev, zaradi teh razlogov, vključi v vrednost tržne proizvodnje.

Člen 51

Referenčno obdobje

1. Letna zgornja meja pomoči iz člena 103d(2) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se izračuna vsako leto na podlagi vrednosti tržne proizvodnje med 12-mesečnim referenčnim obdobjem, ki ga določijo države članice.

2. Referenčno obdobje države članice določijo za vsako organizacijo proizvajalcev kot:

(a) 12-mesečno obdobje, ki se začne najpozneje s 1. januarjem tri leta pred letom, za katero se zaprosi pomoč, in se zaključi najpozneje 31. decembra v letu pred letom, za katero se zaprosi pomoč; ali

(b) povprečna vrednost treh zaporednih 12-mesečnih obdobij, ki se začnejo najpozneje s 1. januarjem pet let pred letom, za katero se zaprosi pomoč, in se zaključijo najpozneje 31. decembra v letu pred letom, za katero se zaprosi pomoč.

3. 12-mesečno obdobje je obračunsko obdobje za zadevno organizacijo proizvajalcev.

Metodologija za določitev referenčnega obdobja se med izvajanjem operativnega programa ne spreminja, razen v primerno upravičenih okoliščinah.

4. Kadar se vrednosti pridelkov znižajo za vsaj 35 % iz vzrokov, ki niso pod vplivom in nadzorom organizacije proizvajalcev, se šteje, da vrednost tržne proizvodnje tega pridelka predstavlja 65 % njegove vrednosti v predhodnem referenčnem obdobju.

Organizacija proizvajalcev pristojnemu organu zadevne države članice utemelji razloge iz prvega pododstavka.

5. Kadar imajo pred kratkim priznane organizacije proizvajalcev premalo preteklih podatkov o tržni proizvodnji za namene izvajanja odstavka 2, se vrednost tržne proizvodnje lahko šteje kot vrednost tržne proizvodnje, ki jo zagotovi organizacija proizvajalcev z namenom priznanja.

Prvi pododstavek se smiselno uporablja za nove člane organizacije proizvajalcev, ki se prvič pridružijo organizaciji proizvajalcev.

6. Države članice sprejmejo ukrepe, ki so potrebni za zbiranje informacij o vrednosti tržne proizvodnje organizacij proizvajalcev, ki niso predložile operativnih programov.

7. Vrednost tržne proizvodnje za referenčno obdobje se z odstopanjem od odstavkov 1 do 6 izračuna na podlagi zakonodaje, veljavne v tem referenčnem obdobju.

Vendar se za operativne programe, odobrene do 20. januarja 2010, vrednost tržne proizvodnje za obdobje do leta 2007 izračuna na podlagi zakonodaje, ki velja v referenčnem obdobju, medtem ko se vrednost tržne proizvodnje za obdobje od leta 2008 dalje izračuna na podlagi zakonodaje, veljavne v letu 2008.

Za operativne programe, odobrene po 20. januarju 2010, se vrednost tržne proizvodnje za obdobje od leta 2008 dalje izračuna na podlagi zakonodaje, ki velja v času, ko je bil odobren operativni program.







Oddelek 2

Operativni skladi

Člen 52

Upravljanje

Države članice zagotovijo, da se operativni skladi upravljajo tako, da lahko zunanja revizija letno ugotavlja, preverja in potrjuje njihove odhodke in prihodke.

Člen 53

Financiranje operativnih skladov

1. Finančne prispevke v operativni sklad iz člena 103b(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007 določi organizacija proizvajalcev.

2. Vsi proizvajalci so upravičeni do sredstev operativnega sklada in vsi proizvajalci imajo možnost demokratičnega sodelovanja pri odločitvah v zvezi z uporabo operativnega sklada organizacije proizvajalcev in finančnih prispevkov v operativni sklad.

▼M22

3. Statuti organizacij proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave zahtevajo, da proizvajalci člani plačajo finančne prispevke, ki so določeni v njihovih pravilih združenja za ustanovitev in zagotovitev operativnih skladov iz člena 32 Uredbe (EU) št. 1308/2013.

▼B

Člen 54

Sporočanje ocenjenega zneska

1. Organizacije proizvajalcev sporočijo svoji državi članici ocenjene zneske prispevka Unije in prispevka svojih članov ter organizacije proizvajalcev v operativne sklade za naslednje leto najpozneje do 15. septembra, skupaj z operativnimi programi ali zahtevami za odobritev predlogov sprememb.

Države članice lahko določijo poznejši datum od 15. septembra.

2. Osnova za izračun ocenjenega zneska operativnih skladov so operativni programi in vrednost tržne proizvodnje. Izračun se razdeli med stroške za ukrepe preprečevanja in upravljanja kriz ter druge ukrepe.







Oddelek 3

Operativni programi

Člen 55

Nacionalna strategija

1. Celotna struktura in vsebina nacionalne strategije iz člena 103f(2) Uredbe (ES) št. 1234/2007 se določi v skladu s smernicami iz Priloge VII. Vključujeta lahko regionalne elemente.

Nacionalna strategija vključuje vse odločitve in določbe, ki jih je sprejela država članica pri uporabi oddelkov I in Ia poglavja II naslova II dela II Uredbe (ES) št. 1234/2007 in tega naslova.

2. Nacionalna strategija se, vključno z vključitvijo nacionalnega okvira iz člena 103f(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007, določi pred predložitvijo osnutkov operativnih programov za vsako leto. Nacionalni okvir se vključi po tem, ko se je predložil Komisiji in se po potrebi spremenil, v skladu z drugim pododstavkom člena 103f(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007.

3. Analiza začetnega stanja bo del postopka priprave nacionalne strategije, za njeno izvajanje pa so odgovorne države članice. Določa in ocenjuje potrebe, ki jih je treba izpolniti, razvrstitev potreb glede na prednostne naloge, opredelitev ciljev, ki jih je treba doseči z operativnimi programi za izpolnitev teh prednostnih potreb, pričakovane rezultate in količinsko opredeljene cilje, ki jih je treba doseči glede na začetno stanje, ter določitev najprimernejših instrumentov in ukrepov za doseganje teh ciljev.

4. Države članice zagotovijo tudi spremljanje in vrednotenje nacionalne strategije ter njeno izvajanje prek operativnih programov.

Nacionalna strategija se lahko spremeni, zlasti ob upoštevanju spremljanja in vrednotenja. Takšne spremembe se opravijo pred predložitvijo osnutka operativnih programov v zadevnem letu.

5. Države članice v nacionalni strategiji določijo najvišje odstotke sredstev, ki se lahko porabijo za vsak posamezen ukrep in/ali vrsto ukrepa in/ali izdatek, da se zagotovi ustrezno ravnovesje med različnimi ukrepi.

Člen 56

Nacionalni okvir za okoljske ukrepe

1. Poleg predložitve predlaganega okvira iz drugega pododstavka člena 103f(1) Uredbe (ES) št. 1234/2007, države članice obvestijo Komisijo tudi o vseh spremembah nacionalnega okvira, za katere velja postopek iz navedenega pododstavka. Komisija da nacionalni okvir na voljo drugim državam članicam na način, ki se ji zdi ustrezen.

2. V nacionalnem okviru morajo biti v posebnem oddelku navedene splošne zahteve glede dopolnjevanja, usklajenosti in skladnosti, ki jih morajo izpolnjevati okoljski ukrepi, izbrani v okviru operativnega programa, kot je navedeno v drugem stavku prvega pododstavka člena 103f(1) Uredbe (ES) 1234/2007. Komisija državam članicam pošlje vzorec takšnega oddelka.

Nacionalni okvir obenem določa neizčrpen seznam okoljskih ukrepov in pogojev, ki se uporabljajo v državi članici za namene člena 103c(3) Uredbe (ES) št. 1234/2007. Nacionalni okvir za vsak okoljski ukrep navaja.

(a) utemeljitev ukrepa na podlagi njegovih okoljskih učinkov, in

(b) posebno obveznost ali obveznosti, ki jih vključuje.

3. Okoljski ukrepi, podobni kmetijsko-okoljskim obveznostim, ki prejemajo podporo na podlagi programa za razvoj podeželja, trajajo enako obdobje kot navedene obveznosti. Če bi trajanje podobnih kmetijsko-okoljskih obveznosti preseglo trajanje prvotnega operativnega programa, se izvajanje okoljskih ukrepov nadaljuje v naslednjem operativnem programu. Države članice sicer lahko v ustrezno utemeljenih primerih dovolijo krajše trajanje okoljskih ukrepov ali celo njihovo prekinitev, zlasti pa na podlagi rezultatov vmesnega vrednotenja iz člena 126(3) Uredbe.

V nacionalnem okviru mora biti navedeno trajanje ukrepov iz pododstavka 1 in, kjer je primerno, obveznost, da se z izvajanjem ukrepa nadaljuje v naslednjem operativnem programu.

Člen 57

Dopolnilna pravila držav članic

Države članice lahko sprejmejo dopolnilna pravila k Uredbi (ES) št. 1234/2007 in k tej uredbi v zvezi z upravičenostjo ukrepov, dejavnosti ali stroškov iz operativnih programov.

Člen 58

Povezava s programi za razvoj podeželja

1. V skladu z odstavkom 2 se iz programov držav članic za razvoj podeželja ali programov, odobrenih v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1698/2005 ( 11 ), ne dodeli nobena pomoč za dejavnosti, ki jih vključujejo ukrepi iz te uredbe.

2. Kadar se pomoč v skladu s členom 5(6) Uredbe (ES) št. 1698/2005 v izjemnih primerih dodeli za ukrepe, ki bi bili lahko upravičeni na podlagi te uredbe, države članice zagotovijo, da upravičenec lahko prejme pomoč za zadevno dejavnost le iz ene sheme.

V ta namen države članice pri vključevanju ukrepov, ki v programih za razvoj podeželja vsebujejo take izjeme, zagotovijo, da nacionalna strategija iz člena 55 te uredbe navaja merila in upravna pravila, ki se bodo uporabila v programih za razvoj podeželja.

3. Če je to ustrezno in brez poseganja v določbe členov 103a(3), 103d(1) in (3) ter 103e Uredbe (ES) št. 1234/2007 ter člena 47 te uredbe, raven podpore za ukrepe, ki jih zajema ta uredba, ne presega ravni podpore za ukrepe na podlagi programa za razvoj podeželja.

4. Podpora za okoljske ukrepe razen pridobivanja osnovnih sredstev se omeji na najvišje zneske iz Priloge I k Uredbi (ES) št. 1698/2005 za kmetijsko-okoljska plačila. Ti zneski se lahko v izjemnih primerih povečajo ob upoštevanju posebnih okoliščin, ki jih je treba utemeljiti v nacionalni strategiji, kot je navedeno v členu 55 te uredbe in v operativnih programih organizacij proizvajalcev. Zneski za okoljske ukrepe se lahko povečajo, da se omogoči podpora dejavnostim v zvezi s prednostnimi nalogami iz člena 16a Uredbe (ES) št. 1698/2005.

5. Odstavek 4 se ne uporablja za okoljske ukrepe, ki se ne nanašajo neposredno ali posredno na določeno poljino.

Člen 59

Vsebina operativnih programov

Operativni programi vključujejo:

(a) opis začetnega stanja na podlagi skupnih osnovnih kazalnikov iz Priloge VIII, kadar je to ustrezno;

(b) cilje programa ob upoštevanju napovedi za proizvodnjo in prodajo ter utemeljitev, kako program prispeva k nacionalni strategiji, in dokaz, da je v skladu z nacionalno strategijo, vključno z vzpostavljanjem ravnovesja med dejavnostmi. Opis ciljev zajema splošne cilje, opredeljene v nacionalni strategiji, ter določa posamezne izmerljive cilje, da se olajša spremljanje postopnega napredka pri izvajanju programa;

(c) podroben opis ukrepov, vključno z ukrepi, ki jih je treba sprejeti za preprečevanje in upravljanje kriz, ki vključujejo ločene dejavnosti, ter sredstva za doseganje teh ciljev v vsakem letu izvajanja programa. Opis določa obseg, v katerem različni predlagani ukrepi: (i) dopolnjujejo druge ukrepe in so skladni z njimi, vključno z ukrepi, ki se financirajo ali so upravičeni do pomoči iz ostalih skladov Unije, in zlasti pomoči za razvoj podeželja. V tem smislu se je treba, če je to ustrezno, sklicevati tudi na ukrepe, ki se izvajajo na podlagi prejšnjih operativnih programov; (ii) ne povzročajo tveganja dvojnega financiranja iz skladov Unije;

(d) trajanje programa; ter

(e) finančne vidike, in sicer: (i) metodo izračuna in stopnjo finančnih prispevkov; (ii) postopek za financiranje operativnega sklada; (iii) podatke, ki so potrebni za utemeljitev različnih prispevnih stopenj; ter (iv) proračun in časovni načrt za izvajanje dejavnosti za vsako leto izvajanja programa.

Člen 60

Upravičenost ukrepov v skladu z operativnimi programi

1. Operativni programi ne vključujejo dejavnosti ali izdatkov s seznama iz Priloge IX.

2. Izdatki operativnih programov, upravičenih do pomoči, se omejijo na dejansko nastale stroške. Vendar lahko države članice namesto tega vnaprej in primerno utemeljeno določijo standardne pavšalne tarife:

(a) ko so takšne standardne pavšalne tarife navedene v Prilogi IX,

(b) za dodatne zunanje stroške prevoza na kilometer v primerjavi s stroški cestnega prevoza blaga, nastale pri uporabi železniškega in/ali ladijskega prevoza kot dela ukrepov za spoštovanje okolja, ter

(c) za dodatne stroške in izpad dohodka, ki jih povzročijo okoljski ukrepi in se izračunajo na podlagi člena 53(2) Uredbe Komisije (ES) št. 1974/2006 ( 12 ).

Države članice takšne tarife pregledajo vsaj vsakih pet let.

3. Da bi bil ukrep upravičen, morajo vsaj 50 % vrednosti proizvodov, ki jih zadeva, predstavljati proizvodi, za katere je priznana organizacija proizvajalcev. Da proizvodi spadajo med teh 50 %, morajo izhajati od proizvajalcev, članov organizacije proizvajalcev, ali proizvajalcev, članov druge organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev. Člen 50 se smiselno uporablja za izračun vrednosti.

4. Za okoljske ukrepe veljajo naslednji predpisi:

(a) različni okoljski ukrepi se lahko izvajajo hkrati, če se dopolnjujejo in so med seboj združljivi; če se okoljski ukrepi izvajajo hkrati, se pri ravni podpore upošteva poseben izpad dohodka in dodatne stroške, ki jih povzroča takšno izvajanje;

(b) obveznosti glede omejevanja rabe umetnih gnojil, fitofarmacevtskih sredstev in drugih snovi se sprejmejo samo, če te omejitve predstavljajo zadostno zagotovilo, da bo ravnanje skladno s temi obveznostmi.

▼M12 —————

▼B

5. Naložbe, vključno s tistimi na podlagi zakupnih pogodb, pri katerih rok vračila presega trajanje operativnega programa, se lahko prenesejo v naslednji operativni program na podlagi primerno utemeljenih razlogov, zlasti v primerih, kadar je davčna amortizacijska doba daljša od petih let.

V primeru zamenjave naložb se preostala vrednost naložbe:

(a) prišteje k operativnemu skladu organizacije proizvajalcev; ali

(b) odšteje od stroškov zamenjave.

6. Naložbe ali dejavnosti se lahko izvajajo na posameznih kmetijskih gospodarstvih in/ali prostorih proizvajalcev, članov organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev, tudi če se dejavnosti oddajo v podizvajanje članom organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev, če prispevajo k ciljem operativnega programa. Če član, ki je proizvajalec, zapusti organizacijo proizvajalcev, države članice zagotovijo, da se naložba ali njena preostala vrednost izterja. Vendar države članice lahko v ustrezno utemeljenih okoliščinah določijo, da organizaciji proizvajalcev ni treba izterjati naložbe ali njene preostale vrednosti.

7. Naložbe in ukrepi v zvezi s predelavo sadja in zelenjave v predelano sadje in zelenjavo so lahko upravičeni do podpore, če take naložbe in ukrepi izpolnjujejo cilje iz člena 103c(1)