7.

ZAHTEVE 7.1 Merjenje mase vozila, pripravljenega za vožnjo, in njene porazdelitve na osi Masa vozila, pripravljenega za vožnjo, in njena porazdelitev na osi se merita na vozilih, predloženih v skladu s točko 3.3, stoječih na mestu in s kolesi, obrnjenimi naravnost naprej. Če se izmerjene mase ne razlikujejo od mas, ki jih navaja proizvajalec za ustrezne tehnične konfiguracije v okviru tipa, za več kot 3 % ali za več kot 5 % pri vozilih kategorije N1, O1, O2 ali M2, katerih masa ne presega 3,5 t, se v okviru spodnjih zahtev uporabljajo mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, in njihove porazdelitve na osi, po podatkih proizvajalca. Sicer pa je treba uporabiti izmerjene mase, tehnična služba pa lahko po potrebi opravi dodatna merjenja tudi na drugih vozilih, ne le na tistih, predloženih v skladu s točko 3.3. ▼M2 7.2 Merjenje mer Merjenje skupne dolžine, širine in višine se opravlja v skladu z določbami točke 2.4 na vozilu(-ih), pripravljenem(-ih) za vožnjo in predloženem(-ih) v skladu s točko 3.3. Če se izmerjene mere razlikujejo za več kot 1 % od tistih, ki jih navaja proizvajalec za ustrezno tehnično konfiguracijo v okviru tipa, se pri spodnjih zahtevah upoštevajo izmerjene mere, tehnična služba pa lahko po potrebi opravi dodatna merjenja tudi na drugih vozilih, ne le na tistih, predloženih v skladu s točko 3.3. Vendar ne smejo biti presežene mejne vrednosti, določene v Prilogi I k Direktivi 96/53/ES. ▼B 7.3 Največje dovoljene mere vozil 7.3.1 Največja dolžina 7.3.1.1 Motorno vozilo: po točki 1.1 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7.3.1.2 Priklopnik (razen polpriklopnikov): po točki 1.1 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7.3.1.3 Zgibni avtobus: po točki 1.1 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7.3.1.4 Polpriklopnik: Razdalja, omenjena v točki 7.3.1.4.1, se meri brez upoštevanja naprav, omenjenih v točki 2.4.1, razdalja, omenjena v točki 7.3.1.4.2, pa se mora meriti brez izjem. 7.3.1.4.1 Razdalja med osjo kraljevega čepa in zadnjim koncem polpriklopnika ne sme presegati omejitve, predpisane v točki 1.6 Priloge I k Direktivi 96/53/ES, merjeno vodoravno v vzdolžni ravnini vozila. 7.3.1.4.2 Razdalja med osjo kraljevega čepa in skrajno sprednjo točko na prednjem koncu polpriklopnika ne sme presegati 2,04 m po točki 4.4 Priloge I k Direktivi 96/53/ES, merjeno vodoravno. 7.3.2 Največja širina 7.3.2.1 Vsako vozilo: po točki 1.2 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7.3.2.2 Fiksne ali snemljive nadgradnje vozil kategorij N in O, ki so posebej konstruirana za prevoz blaga pri nadzorovanih temperaturah in katerih debelina stranskih sten skupaj z izolacijo presega 45 mm: po točki 1.2 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7.3.3 Največja višina 7.3.3.1 Vsako vozilo: po točki 1.3 Priloge I k Direktivi 96/53/ES. 7.4 Izračuni porazdelitve mas 7.4.1 Postopek izračuna 7.4.1.1 Za izračune porazdelitve mas, predpisane v nadaljevanju, mora proizvajalec priskrbeti tehnični službi, odgovorni za preskuse, podatke (v tabelarični ali drugi primerni obliki), ki so potrebni za ugotovitev – za vsako tehnično konfiguracijo v okviru tipa vozila, opredeljeno s posameznimi nizi možnih vrednosti postavk v Prilogi II k tej direktivi – ustrezne tehnično dovoljene mase vozila, največje tehnično dovoljene osne obremenitve posamičnih osi in skupin osi, največje tehnično dovoljene vlečene mase in največje tehnično dovoljene mase skupine vozil. 7.4.1.2 Z ustreznimi izračuni je treba preveriti, ali vsaka tehnična konfiguracija v okviru tipa izpolnjuje zahteve v nadaljevanju. Pri tem se lahko izračuni omejujejo na najneugodnejše primere. 7.4.1.3 V naslednjih zahtevah znaki M, mi, μj, TM in MC pomenijo naslednje parametre, za katere morajo biti izpolnjene zahteve iz točke 7.4: M = največja tehnično dovoljena masa vozila, mi = največja tehnično dovoljena osna obremenitev osi z indeksom „i“, pri čemer je „i“ vrednost od 1 do skupnega števila osi vozila, μj = največja tehnično dovoljena osna obremenitev posamične osi ali skupine osi z indeksom „j“, pri čemer je „j“ vrednost od 1 do skupnega števila posamičnih osi in skupin osi vozila, TM = največja tehnično dovoljena vlečena masa, MC = največja tehnično dovoljena masa skupine vozil. 7.4.1.4 Za posamično os, ki jo indeks „i“ označuje kot os, indeks „j“ pa kot skupino osi, velja po definiciji mi = μj. 7.4.1.5 Pri vozilih, opremljenih z osmi s spremenljivo obremenljivostjo, morajo biti izračuni v nadaljevanju opravljeni ob upoštevanju take obremenitve vzmeti teh osi, ki ustreza pogojem normalne vožnje. Pri vozilih, opremljenih z dvižnimi osmi, se izračuni v nadaljevanju opravijo ob upoštevanju spuščenih osi. 7.4.1.6 Pri skupinah osi mora proizvajalec navesti zakonitosti porazdelitve celotne obremenitve na skupino osi med posamezne osi te skupine (na primer v obliki formul porazdelitve ali diagramov porazdelitve). 7.4.1.7 Pri polpriklopnikih in priklopnikih s centralno osjo se v izračunih v nadaljevanju točka spenjanja šteje za os „O“, ustrezni masi mo in μo pa sta po dogovoru opredeljeni kot največja tehnično dovoljena obremenitev na točki spenjanja priklopnika. 7.4.2 Zahteve za vozila kategorij N in O, razen za bivalne prikolice 7.4.2.1 Vsota mas mi ne sme biti manjša od mase M. 7.4.2.2 Za vsako skupino osi, označeno z „j“, vsota mas mi na njene osi ne sme biti manjša od mase μj. Poleg tega nobena od mas mi ne sme biti manjša od deleža μj, ki deluje na os „i“ po zakonitostih porazdelitve mase med osi za to skupino osi. 7.4.2.3 Vsota mas μj ne sme biti manjša od mase M. 7.4.2.4 Vsota mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, zmnožka mase 75 kg s številom potnikov in največje tehnično dovoljene obremenitve na točki spenjanja ne sme presegati mase M. 7.4.2.5 ▼M2 Kadar je vozilo obremenjeno do svoje mase M na katerikoli veljaven način, opisan v točki 7.4.2.5.1 oziroma 7.4.2.5.2, masa, ki ustreza obremenitvi na os „i“, ne sme presegati mase mi na to os, masa, ki ustreza obremenitvi na posamično os ali skupino osi „j“, pa ne sme presegati mase μj. 7.4.2.5.1 Enakomerna porazdelitev mase pomeni: vozilo v stanju, pripravljenem za vožnjo, z maso 75 kg, nameščeno na vsakem potniškem sedežu, je obremenjeno do svoje mase M, pri čemer je tovor enakomerno razporejen po površini, namenjeni za prevoz blaga. 7.4.2.5.2 Pri ekstremni razporeditvi mase (neenakomerna razporeditev) mora proizvajalec navesti skrajne dovoljene položaje težišča tovora in/ali nadgradnje in/ali opreme ali notranje vgrajene opreme (na primer: od 0,50 m do 1,30 m pred prvo zadnjo osjo) pri vozilu v stanju, pripravljenem za vožnjo, z maso 75 kg, nameščeno na vsakem potniškem sedežu, pri čemer je vozilo obremenjeno do svoje mase M. ▼M2 ————— ▼B 7.4.2.6 Kadar je vozilo kategorije N obremenjeno do svoje mase M in je njegova zadnja os (označena kot os „n“) ali zadnja skupina osi (označena kot skupina „q“) obremenjena do svoje mase mn ali μq, masa, ki deluje na krmiljeno os ali osi, ne sme biti manjša od 20 % mase M. 7.4.2.7 MC ne sme presegati M + TM. 7.4.3 Zahteve za avtobuse 7.4.3.1 Veljajo zahteve iz točk 7.4.2.1 do 7.4.2.3 in iz točke 7.4.2.7. ▼M2 7.4.3.2 Masa vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, plus masa Q, pomnožena s številom sedečih in stoječih potnikov, plus mase WP, B in BX, določene v točki 7.4.3.3.1, plus največja tehnično dovoljena obremenitev na točki spenjanja, če je proizvajalec vgradil napravo za spenjanje, ne sme presegati mase M. ▼B 7.4.3.3 Kadar je nedodelano vozilo obremenjeno do svoje mase M v razmerah, opisanih v točki 7.4.2.5.1.2, ali kadar je dokončano ali dodelano vozilo, pripravljeno za vožnjo, obremenjeno tako, kakor je opisano v točki 7.4.3.3.1, masa, ki ustreza obremenitvi na vsako posamično os ali skupino osi, ne sme presegati mase μj na to skupino osi. Masa, ki ustreza obremenitvi na pogonsko os, ali vsota mas, ki ustrezajo obremenitvam na pogonske osi, mora biti vsaj 25 % M. ▼M2 7.4.3.3.1 Vozilo v stanju, pripravljenem za vožnjo, je obremenjeno: z maso, ki ustreza številu sedečih potnikov P z maso Q; z maso, ki ustreza številu stoječih potnikov SP z maso Q, enakomerno porazdeljeno po površini, namenjeni stoječim potnikom S1; kjer je to primerno, z maso WP, enakomerno porazdeljeno na vsakem prostoru za invalidski voziček; z maso, enako B (kg), enakomerno porazdeljeno po prostoru za prtljago; z maso, enako BX (kg), enakomerno porazdeljeno po površini na strehi, namenjeni za prevoz prtljage, kjer je: P število sedežnih prostorov. S1 površina za stoječe potnike. Pri vozilih razreda III ali B je S1 = 0. SP, ki ga navaja proizvajalec, ne sme presegati vrednosti S1/Ssp, kjer je Ssp dogovorjeni prostor, predviden za enega stoječega potnika in predpisan v spodnji tabeli. WP (kg) število prostorov za invalidske vozičke, pomnoženo z 250 kg, kar predstavlja maso invalidskega vozička in uporabnika. B (kg), ki ga navaja proizvajalec, mora imeti številčno vrednost najmanj 100 x V. Ta vključuje prtljažne prostore ali nosilce za prtljago, ki so lahko nameščeni na zunanji strani vozila. V je skupna prostornina prtljažnih prostorov v m3. Pri homologaciji vozila razreda I ali A se ne upošteva prostornina prtljažnih prostorov, do katerih je mogoč dostop le z zunanje strani vozila. BX, ki ga navaja proizvajalec, mora imeti številčno vrednost najmanj 75 kg/m2. Dvonivojska vozila ne smejo biti opremljena za prevoz prtljage na strehi, zato je vrednost BX za dvonivojska vozila enaka ničli. Q in Ssp imata vrednosti, določene v naslednji tabeli:



Razred vozila Q (kg) masa enega potnika Ssp (m2/potnik) dogovorjeni prostor za enega stoječega potnika Razred I in A 68 0,125 Razred II 71 (1) 0,15 Razred III in B 71 (1) ni stoječih potnikov (1) Vključno s 3 kg ročne prtljage. ▼M2 7.4.3.3.2 Pri vozilih, pri katerih se lahko spreminja število sedečih mest, število stojišč (S1) in/ali število mest za invalidske vozičke, je treba zahteve iz točk 7.4.3.2 in 7.4.3.3 določiti za vsakega od naslednjih pogojev, kakor pride v poštev. 7.4.3.3.2.1 Z zasedenimi vsemi možnimi sedeži, zasedenim vsem preostalim prostorom za stoječe potnike (do največjega števila, ki ga je določil proizvajalec, če je doseženo), in če preostane še prostor, z zasedenimi prostori za invalidske vozičke. 7.4.3.3.2.2 Z zasedenimi vsemi možnimi prostori za stoječe potnike (do največjega števila, ki ga je določil proizvajalec), z zasedenim vsem preostalim prostorom za sedeče potnike, in če preostane še prostor, z zasedenimi prostori za invalidske vozičke. 7.4.3.3.2.3 Z zasedenimi vsemi možnimi prostori za invalidske vozičke, z zasedenim vsem preostalim prostorom za stoječe potnike (do največjega števila, ki ga je določil proizvajalec, če je doseženo) in z zasedenimi preostalimi sedeži. ▼M2 7.4.3.4 Masa, ki ustreza obremenitvi na prednjo os ali skupino osi pri vozilu v stanju, pripravljenem za vožnjo ali obremenjenem, kakor je določeno v točki 7.4.3.3.1, ne sme biti manjša od deleža mase vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, ali od največje tehnično dovoljene mase „M“, določenega v naslednji tabeli:



Razreda I in A Razred II Razreda III in B togo zgibno togo zgibno togo zgibno 20 20 25 (1) 20 25 (1) 20 (1) Ta vrednost se zmanjša na 20 % pri triosnih vozilih razredov II in III z dvema krmiljenima osema. ▼M2 7.4.3.5 Če je vozilo treba homologirati za več razredov, se pri vsakem razredu uporabita točki 7.4.3.2 in 7.4.3.3. ▼M2 7.4.4 Zahteve za bivalne prikolice ▼B Veljajo zahteve iz točk 7.4.2.1 do 7.4.2.4 in iz točke 7.4.2.7. Poleg tega pri nedodelanem vozilu, obremenjenem do svoje mase M v razmerah, opisanih v točki 7.4.2.5.1.2, ali pri dokončanem ali dodelanem vozilu, pripravljenem za vožnjo in obremenjenim do svoje mase M, kot je opisano v dodatku k Prilogi II direktive Sveta 92/21/EGS ( 10 ), masa, ki ustreza obremenitvi na vsako os, ne sme presegati mase mi na to os, masa, ki ustreza obremenitvi na vsako posamično os ali na skupino osi, pa ne sme presegati mase μj na to skupino osi. Prav tako mora biti masa, ki ustreza obremenitvi na pogonsko os, ali vsota mas, ki ustrezajo vsoti obremenitev na pogonske osi, vsaj 25 % M. 7.5 Pogoji, ki se preverjajo pri razvrščanju vozila med terenska vozila (točka 4 Priloge II k Direktivi 70/156/EGS) 7.5.1 Tehnična služba mora preveriti, ali se dokončano ali dodelano vozilo ali sedlasti vlačilec brez sedla lahko šteje za terensko vozilo glede na zahteve, predpisane v Prilogi II k Direktivi 70/156/EGS. 7.5.2 Pri drugih nedodelanih vozilih se to preverjanje opravi le na zahtevo proizvajalca. 7.6 Sposobnost manevriranja 7.6.1 Vsako motorno vozilo in vsak polpriklopnik mora biti zmožen manevriranja na obe strani, in sicer napraviti popolno krožno pot 360o v kolobarju, omejenem z dvema koncentričnima krogoma, od katerih ima zunanji polmer 12,50 m, notranji pa 5,30 m, pri tem pa nobena zunanja točka na vozilu (razen štrlečih delov, navedenih pri širini vozila v točki 2.4.2) ne sme segati čez oboda teh krogov. ▼M2 Pri motornih vozilih in polpriklopnikih z napravami za dvig osi (glej točko 2.14) ta zahteva velja tudi pri dvižnih oseh v dvignjeni legi ali pri oseh s spremenljivo obremenljivostjo v neobremenjenem stanju. Pomoč pri speljevanju, kakor so dvižne osi, ki izpolnjujejo zahteve iz točke 3.5 Priloge IV, je izvzeta iz te zahteve. ▼B Gornje zahteve se morajo preveriti kot sledi: 7.6.1.1 Motorna vozila Prednjo zunanjo točko motornega vozila je treba voditi vzdolž obrisa zunanjega kroga (glej sliko A). 7.6.1.2 Polpriklopniki Šteje se, da je polpriklopnik skladen z zahtevami točke 7.6.1, če njegova medosna razdalja ni večja od pri čemer je L širina polpriklopnika, medosna razdalja pa se v tej točki meri kot razdalja med osjo kraljevega čepa polpriklopnika in srednjico nekrmiljene skupine osi; če ima ena ali več nekrmiljenih skupin osi napravo za dvig osi (glej točko 2.14), se kot medosna razdalja upošteva večja od izmerjenih vrednosti pri spuščeni(h) ali dvignjeni(h) osi(eh). V primeru dvoma lahko homologacijski organ zahteva, da se opravi preskus, opisan v točki 7.6.1. ▼M2 7.6.2 Dodatne zahteve za vozila kategorije N Pri mirujočem vozilu s kolesi, zasukanimi tako, da bi pri gibanju vozila njegova prednja zunanja točka potovala po krogu s polmerom 12,50 m, je treba na tleh označiti črto navpične ravnine, ki je tangencialna na stranico vozila in obrnjena navzven. Pri gibanju vozila naprej v katerikoli smeri vzdolž kroga s polmerom 12,50 m se noben njegov del ne sme gibati za več kot 0,80 m navzven od navpične ravnine (glej sliko B). Pri vozilih z napravo za dvig osi velja ta zahteva tudi pri dvignjeni(-h) osi (oseh) (v smislu točke 2.14). Pri vozilih kategorije N z dvignjenimi dvižnimi osmi ali pri oseh s spremenljivo obremenljivostjo v neobremenjenem stanju se vrednost 0,80 m nadomesti z 1,00 m. 7.6.3 Dodatne zahteve za vozila kategorije M 2 ali M 3 Pri mirujočem vozilu je treba na tleh označiti črto navpične ravnine, ki je tangencialna na stranico vozila in obrnjena navzven. Pri zgibnem vozilu morata biti oba toga dela vozila v navedeni ravnini. Ko vozilo vozi iz vožnje naravnost v krožni prostor, opisan v točki 7.6.1, se noben del vozila ne sme premakniti prek te navpične ravnine za več kot 0,60 m (glej sliki C in D). ▼B Slika A Slika B ▼M2 Slika C R = 12,5 m r = 5,3 m U = največ 0,6 ▼M2 Slika D R = 12,5 m r = 5,3 m U = največ 0,6 ▼M2 7.6.4 Zahteve iz točk 7.6.1 do 7.6.3 se lahko na zahtevo proizvajalca preverijo tudi z ustreznim enakovrednim geometrijskim dokazovanjem. Če se na zahtevo proizvajalca vozila kategorije N brez krmiljenja zadnjih osi preverjajo na podlagi geometrijskih značilnosti, se šteje, da vozilo izpolnjuje zahteve točke 7.6.2, če zadnji previs vozila ne presega 60 % medosne razdalje. ▼M2 7.6.5 Pri nedokončanih vozilih mora proizvajalec navesti največje dovoljene mere, za katere mora biti vozilo preverjeno po zahtevah iz točk 7.6.1 do 7.6.3. ▼B 7.7 Dodatne zahteve za motorna vozila kategorij M2 in M3 Največja tehnično dovoljena masa priklopnega vozila ne sme presegati 3 500 kg. 7.8 Največja tehnično dovoljena masa na točki za spenjanje motornega vozila in navodila za vgradnjo naprav za spenjanje vozil ▼M2 7.8.1 Največja tehnično dovoljena masa na točki spenjanja motornega vozila, ki je konstruirano za vleko priklopnika s centralno osjo in katerega največja tehnično dovoljena vlečena masa presega 3,5 tone, mora biti enaka vsaj 10 % največje tehnično dovoljene vlečene mase ali 1 000 kg, kar je manjše. 7.8.2 Največja tehnično dovoljena masa na točki spenjanja motornega vozila, ki je konstruirano za vleko priklopnika s centralno osjo in katerega največja tehnično dovoljena vlečena masa ne presega 3,5 tone, mora biti enaka vsaj 4 % največje tehnično dovoljene vlečene mase ali 25 kg, kar je večje. ▼B 7.8.3 Pri motornem vozilu, katerega največja tehnično dovoljena masa ne presega 3,5 tone, mora proizvajalec v navodilih za uporabo določiti pogoje za vgradnjo naprave za spenjanje na vozilo. Če velja zgornje, morajo ti pogoji vključevati največjo tehnično dovoljeno maso na točki za spenjanje motornega vozila, največjo dovoljeno maso naprave za spenjanje, točke vgradnje naprave za spenjanje na motorno vozilo in največji dovoljeni previs naprave za spenjanje. 7.9 Sposobnost speljevanja v klanec Motorna vozila, ki vlečejo priklopno vozilo in so obremenjena do največje tehnično dovoljene mase skupine vozil, morajo biti sposobna speljati petkrat v petih minutah v klanec z najmanj 12-odstotnim naklonom. ▼M2 7.10 Razmerje med močjo motorja in največjo maso Motorna vozila morajo imeti izhodno moč motorja vsaj 5 kW/t največje tehnično dovoljene skupne mase skupine vozil. Pri cestnih vlačilcih mora biti moč motorja vsaj 2,2 kW/t. Moč motorja se meri skladno z določbami Direktive Sveta 80/1269/EGS ( 11 ). ▼B 7.11 Pogoji, ki se nanašajo na enakovrednost določenih nepnevmatskih in pnevmatskih sistemov vzmetenja na pogonski(h) osi(eh) vozila 7.11.1 Na zahtevo proizvajalca mora tehnična služba preveriti enakovrednost nepnevmatskega in pnevmatskega vzmetenja na pogonski(h) osi(eh) vozila. Da je nepnevmatski sistem vzmetenja enakovreden pnevmatskemu, mora izpolnjevati naslednje zahteve: 7.11.1.1 Pri prehodnem prostem nizkofrekvenčnem navpičnem nihanju vzmetene mase nad pogonsko osjo ali skupino osi morata biti izmerjena frekvenca in dušenje vzmetenja pri največji obremenitvi koles v mejah, določenih v točkah 7.11.1.2 do 7.11.1.5. 7.11.1.2 Vsaka os mora biti opremljena s hidravličnimi blažilniki. Na skupini osi morajo biti blažilniki postavljeni tako, da čim bolj zmanjšajo nihanje skupine osi. 7.11.1.3 Srednji količnik dušenja Dm mora biti večji od 20 % kritičnega dušenja vzmetenja v normalnem stanju, to je pri ustrezno nameščenih in delujočih hidravličnih blažilnikih. 7.11.1.4 Količnik dušenja vzmetenja Dr z odstranjenimi ali onesposobljenimi vsemi hidravličnimi blažilniki ne sme presegati 50 % vrednosti Dm. 7.11.1.5 Frekvenca vzmetene mase nad pogonsko osjo ali skupino osi pri prehodnem prostem navpičnem nihanju ne sme biti višja od 2,0 Hz. 7.11.1.6 Frekvenca in dušenje vzmetenja sta opredeljena v točki 7.11.2. Preskusni postopki za merjenje frekvence in dušenja so predpisani v točki 7.11.3. 7.11.2 Opredelitev frekvence in dušenja V tej opredelitvi se izhaja iz vzmetene mase M (kg) nad pogonsko osjo ali skupino osi. Os ali skupina osi ima skupno navpično tlačno silo med cestno površino in vzmeteno maso K newtonov/meter (N/m) in skupni koeficient dušenja C newton sekund/meter (N.s/m). Navpični odmik vzmetene mase je Z. Enačba prostega nihanja vzmetene mase je: Frekvenca nihanja vzmetene mase F (Hz) je: Dušenje je kritično pri C = C0, kjer je Količnik dušenja kot delež kritičnega je C/C0. Prehodno prosto navpično nihanje vzmetene mase ima obliko dušene sinusoide (slika 2). Frekvenca se lahko oceni z merjenjem časa čim več ciklov nihanja, dokler se lahko to opazuje. Dušenje se lahko oceni z merjenjem višin zaporednih vrhov nihajev v isti smeri. Če sta amplitudi vrhov prvega in drugega cikla nihanja A1 in A2, je količnik dušenja D pri čemer je „ln“ naravni logaritem razmerja amplitud. 7.11.3 Preskusni postopek Količnik dušenja Dm, količnik dušenja Dr z odstranjenimi hidravličnimi blažilniki in frekvenca F vzmetenja se ugotovijo s preskusom tako, da se obremenjeno vozilo ali: (a) zapelje z majhno hitrostjo (5 km/h ± 1 km/h) čez stopnico višine 80 mm in profila, prikazanega na sliki 1. Prehodno nihanje, iz analize katerega se ugotovi frekvenca in dušenje, se pojavi, ko kolesa pogonske osi zapustijo stopnico; ali (b) potegne navzdol za šasijo tako, da je obremenitev pogonske osi 1,5-krat večja od njene največje statične vrednosti. Navzdol potegnjeno vozilo se hitro spusti in analizira poznejše nihanje; ali (c) potegne navzgor za šasijo tako, da se vzmetena masa dvigne za 80 mm nad pogonsko os. Tako dvignjeno vozilo se hitro spusti in analizira poznejše nihanje; ali (d) se uporabi kak drug postopek, katerega enakovrednost proizvajalec dokaže tehnični službi. Vozilo mora biti opremljeno s tipalom za navpične odmike med pogonsko osjo in šasijo tik nad njo. Iz zapisa tega signala se lahko ugotovi časovni razmik med prvim in drugim vrhom stiskanja ter iz tega izpelje dušenje. Pri dvojnih pogonskih oseh je treba tipalo odmikov namestiti med vsako pogonsko os in šasijo tik nad njo. Pnevmatike morajo biti napolnjene na ustrezen tlak, ki ga priporoča proizvajalec za preskusno maso vozila. Preskus za preverjanje ustreznosti vzmetenja se opravlja pri največji tehnično dovoljeni masi na os ali skupino osi; ob dokazani ustreznosti se predpostavi, da velja tudi za vse manjše mase. Slika 1 Stopnica za prescušanje obesitve Slika 2 A Prehodno dušeno nihanje