2014L0065 — SL — 17.09.2014 — 001.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B DIREKTIVA 2014/65/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA z dne 15. maja 2014 o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU (prenovitev) (Besedilo velja za EGP) (UL L 173, 12.6.2014, p.349)

spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA 2014/65/EU EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 15. maja 2014

o trgih finančnih instrumentov ter spremembi Direktive 2002/92/ES in Direktive 2011/61/EU

(prenovitev)

(Besedilo velja za EGP)







EVROPSKI PARLAMENT IN SVET EVROPSKE UNIJE STA – ob upoštevanju Pogodbe o delovanju Evropske unije in zlasti člena 53(1) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Evropske komisije, po posredovanju osnutka zakonodajnega akta nacionalnim parlamentom, ob upoštevanju mnenja Evropske centralne banke ( 1 ), ob upoštevanju mnenja Evropskega ekonomsko-socialnega odbora ( 2 ), v skladu z rednim zakonodajnim postopkom ( 3 ), ob upoštevanju naslednjega: (1) Direktiva 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 4 ) je bila večkrat bistveno spremenjena ( 5 ). Ker so potrebne dodatne spremembe, bi bilo zaradi jasnosti treba navedeno direktivo prenoviti. (2) Namen Direktive Sveta 93/22/EGS ( 6 ) je bil vzpostaviti razmere, v katerih bi pooblaščena investicijska podjetja in banke lahko zagotavljale navedene storitve ali ustanavljale podružnice v drugih državah članicah na podlagi dovoljenja in nadzora s strani matične države. Zaradi tega je bil cilj navedene direktive uskladiti začetne zahteve glede dovoljenj in poslovanja investicijskih podjetij, vključno s pravili poslovanja. Uredila je tudi usklajevanje nekaterih pogojev, ki veljajo za delovanje reguliranih trgov. (3) V zadnjih letih postaja več vlagateljev aktivnih na finančnih trgih in na voljo imajo še bolj kompleksno široko paleto storitev in instrumentov. Glede na ta razvoj bi moral zakonodajni okvir Unije zajemati celotno paleto dejavnosti v zvezi z investiranjem. V ta namen je treba zagotoviti potrebno stopnjo usklajenosti, da bi lahko vlagateljem ponudili visoko raven zaščite in investicijskim podjetjem omogočili opravljanje storitev v celotnem notranjem trgu Unije, na podlagi nadzora, ki ga opravlja matična država. Direktiva 93/22/EGS je bila zato nadomeščena z Direktivo 2004/39/ES. (4) Ob finančni krizi so se pokazale slabosti v delovanju in preglednosti finančnih trgov. Dogajanja na finančnih trgih so pokazala na nujnost okrepitve okvira za regulacijo trgov finančnih instrumentov, tudi kadar trgovanje na takšnih trgih poteka na prostem trgu (OTC), da bi povečali njihovo preglednost, bolje zaščitili vlagatelje, utrdili zaupanje, obravnavali neurejena področja ter zagotovili, da bodo imeli nadzorni organi ustrezna pooblastila za opravljanje svojih nalog. (5) Med regulatornimi organi na mednarodni ravni obstaja soglasje, da so k nastanku finančne krize prispevale tudi slabosti v korporativnem upravljanju številnih finančnih institucij, vključno s pomanjkanjem učinkovitega notranjega nadzora. Pretirano in nepreudarno tveganje lahko vodi v propad posameznih finančnih institucij ter povzroči sistemske težave v državah članicah in v svetu. Nepravilno ravnanje podjetij, ki zagotavljajo storitve strankam, lahko povzroči škodo vlagateljem in izgubo njihovega zaupanja. Da bi preprečili potencialno škodljive učinke teh slabosti korporativnega upravljanja, bi bilo treba Direktivo 2004/39/ES dopolniti s podrobnejšimi načeli in minimalnimi standardi. Ta načela in standarde bi bilo treba uporabljati ob upoštevanju narave, obsega in kompleksnosti investicijskih podjetij. (6) Skupina strokovnjakov na visoki ravni za finančni nadzor v EU je Unijo pozvala, naj pripravi bolj usklajen sveženj finančnih predpisov. V okviru prihodnje evropske nadzorne strukture je Evropski svet na zasedanju 18. in 19. junija 2009 poudaril tudi potrebo po oblikovanju enotnih evropskih pravil, ki se bodo uporabljala za vse finančne institucije na notranjem trgu. (7) Direktivo 2004/39/ES bi bilo zato treba delno prenoviti s to direktivo, delno pa nadomestiti z Uredbo (EU) št. 600/2014 Evropskega parlamenta in Sveta ( 7 ). Oba pravna instrumenta skupaj bosta tvorila pravni okvir, ki bo urejal zahteve v zvezi z investicijskimi podjetji, reguliranimi trgi, izvajalci storitev sporočanja podatkov in podjetji iz tretjih držav, ki v Uniji opravljajo investicijske storitve ali posle. To direktivo bi zato bilo treba razlagati v povezavi z navedeno uredbo. Ta direktiva bi morala vsebovati določbe o izdajanju dovoljenj podjetjem, pridobitvi kvalificiranega deleža, uveljavljanju svobode ustanavljanja in svobode opravljanja storitev, pogojih poslovanja investicijskih podjetij, da se zagotovi zaščita vlagateljev, pooblastilih nadzornih organov matične države članice in države članice gostiteljice ter sistemu nalaganja sankcij. Ker je glavni cilj in predmet te direktive poenotenje nacionalnih določb v zvezi z navedenimi področji, bi morala biti njena podlaga člen 53(1) Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU). Oblika direktive je primerna, da se po potrebi omogoči prilagoditev izvedbenih določb na področjih, ki jih ureja ta direktiva, posebnostim trgov in pravnega sistema vsake države članice. (8) Na seznam finančnih instrumentov je ustrezno vključiti izvedene finančne instrumente na blago in druge, ki so oblikovani in s katerimi se trguje na tak način, da se sprožajo ureditvena vprašanja, primerljiva s tradicionalnimi finančnimi instrumenti. (9) V področje uporabe finančnih instrumentov bodo vključene pogodbe, ki jih je mogoče poravnati fizično in s katerimi se trguje v organiziranih sistemih trgovanja (OTF), razen tiste, ki jih že ureja Uredba (EU) št. 1227/2011 Evropskega parlamenta in Sveta ( 8 ). Sprejetih je bilo več ukrepov za ublažitev učinka te vključitve na podjetja, ki trgujejo s temi produkti. Ta podjetja so danes izvzeta iz kapitalskih zahtev na podlagi Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ( 9 ), to izvzetje pa bo predmet revizije na podlagi člena 493(1) navedene uredbe pred prenehanjem njegove veljavnosti najpozneje konec leta 2017. Ker so te pogodbe finančni instrumenti, bi se od začetka uporabljala zakonodaja o finančnih trgih, torej bi z datumom začetka uporabe te direktive in Uredbe (EU) št. 600/2014 veljalo omejevanje pozicij, poročanje o poslih in zahteve glede zlorabe trga. Vendar je za uporabo obveznosti kliringa ter zahtev po kritju, kot je določeno v Uredbi (EU) št. 648/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ( 10 ), predvideno 42-mesečno postopno uvajanje. (10) Omejitev področja uporabe glede izvedenih finančnih instrumentov na blago, s katerimi se trguje v OTF in jih je mogoče poravnati fizično, bi morala biti omejena, da bi preprečili vrzel, ki bi lahko privedla do regulativne arbitraže. Zato je treba predvideti delegirani akt, s katerim bi dodatno opredelili pomen izraza „jih je treba poravnati fizično“, pri tem pa upoštevati vsaj oblikovanje izvršljive in zavezujoče obveznosti za fizično dostavo, ki je ni mogoče odpraviti in pri čemer se ne sme izvesti gotovinska poravnava ali izravnava poslov, razen v primeru višje sile, neizpolnitve obveznosti ali drugih pristnih razlogov za nezmožnost izpolnjevanja obveznosti. (11) Na sekundarnih promptnih trgih s pravicami do emisije (v nadaljnjem besedilu: EUA) se je pojavila vrsta goljufivih praks, ki bi lahko ogrozile zaupanje v sistem trgovanja z emisijami, vzpostavljen z Direktivo 2003/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 11 ), pri čemer se sprejemajo ukrepi za izboljšanje sistema registrov EUA in pogojev za odprtje računa za trgovanje z EUA. Da bi okrepili celovitost teh trgov in zaščitili njihovo učinkovito delovanje, vključno s celovitim nadzorom trgovalne dejavnosti, je ustrezno, da se ukrepi, sprejeti na podlagi Direktive 2003/87/ES, dopolnijo tako, da se pravice do emisije opredelijo kot finančni instrumenti in bodo tako v celoti spadali na področje uporabe te direktive ter Uredbe (EU) št. 600/2014 Evropskega parlamenta in Sveta ( 12 ). (12) Namen te direktive je zajeti podjetja, katerih redna dejavnost ali poklic je opravljanje investicijskih storitev ali/in investicijskih poslov na profesionalni podlagi. Njeno področje uporabe torej ne bi smelo zajemati oseb z drugačno poklicno dejavnostjo. (13) Treba je vzpostaviti celovit regulativni režim, ki bo veljal za opravljanje poslov s finančnimi instrumenti, ne glede na načine trgovanja, na katere se taki posli sklepajo, da bi zagotovili visoko kakovost opravljanja investicijskih poslov in vzdrževali celovitost in splošno učinkovitost finančnega sistema. Določiti bi bilo treba skladen in na tveganje občutljiv okvir za urejanje glavnih vrst ureditev izvrševanja naročil, ki se trenutno uporabljajo na evropskem finančnem trgu. Priznati je treba nastanek nove generacije sistemov organiziranega trgovanja poleg reguliranih trgov, za katere bi morale veljati obveznosti, namenjene ohranjanju učinkovitega in pravilnega delovanja finančnih trgov, in zagotoviti, da ti sistemi organiziranega trgovanja ne bi izkoriščali regulativnih vrzeli. (14) Vsa mesta trgovanja, torej regulirani trgi, večstranski sistemi trgovanja (MTF) in OTF, bi morala določiti pregledna in nediskriminatorna pravila glede dostopa do sistema. Medtem ko bi morali regulirani trgi in MTF še naprej izpolnjevati podobne zahteve glede tega, koga smejo sprejeti kot člana ali udeleženca, bi morali imeti OTF možnost, da med drugim določijo in omejijo dostop potencialnim članom glede na to, kakšno vlogo in obveznosti imajo v razmerju do svojih strank. V zvezi s tem bi morala biti mesta trgovanja zmožna določiti parametre, ki veljajo za sistem, kot je najmanjši zamik, če to poteka odprto in pregledno ter brez diskriminacije s strani upravljavca platforme. (15) Centralna nasprotna stranka (CNS) je opredeljena v Uredbi (EU) št. 648/2012 in pomeni pravno osebo, ki posreduje med strankami v pogodbah, s katerimi se trguje na enem ali več finančnih trgih, ter postane kupec za vsakega prodajalca in prodajalec za vsakega kupca. CNS niso zajete v izrazu OTF, kot je opredeljen v tej direktivi. (16) Osebe, ki imajo dostop do reguliranih trgov ali MTF, se imenujejo člani ali udeleženci. Oba izraza se lahko uporabljata kot sopomenki. Ta izraza ne zajemata uporabnikov, ki za dostop do mest trgovanja uporabljajo le neposreden elektronski dostop. (17) Sistematične internalizatorje bi bilo treba opredeliti kot investicijska podjetja, ki organizirano, pogosto, sistematično in znatno poslujejo za svoj račun, kadar izvršujejo naročila strank zunaj reguliranega trga, MTF ali OTF. Za zagotovitev objektivne in učinkovite uporabe te opredelitve za investicijska podjetja bi moralo biti relevantno vsako dvostransko trgovanje, opravljeno s strankami, oblikovati pa bi bilo treba kvalitativna merila za določanje investicijskih podjetij, ki jih je treba registrirati kot sistematične internalizatorje. Medtem ko so mesta trgovanja sistemi, v katerih se srečuje več nakupnih in prodajnih interesov tretjih oseb, sistematičnemu internalizatorju ne bi smelo biti dovoljeno, da funkcionalno na enak način združuje nakupne in prodajne interese tretjih oseb kot mesto trgovanja. (18) Področje uporabe te direktive ne bi smelo zajemati oseb, ki upravljajo svoje lastno premoženje, in podjetij, ki razen poslovanja za svoj račun s finančnimi instrumenti, ki niso izvedeni finančni instrumenti na blago, pravice do emisije ali njihovi izvedeni finančni instrumenti, ne opravljajo investicijskih storitev ali investicijskih poslov, razen če so vzdrževalci trga, člani ali udeleženci reguliranega trga ali MTF ali imajo neposreden elektronski dostop do mesta trgovanja, uporabljajo tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja ali poslujejo za svoj račun pri izvrševanju naročil strank. (19) V sporočilu finančnih ministrov in guvernerjev centralnih bank skupine G-20 z dne 15. aprila 2011 je navedeno, da bi morali biti udeleženci na trgih izvedenih finančnih instrumentov na blago predmet ustrezne regulacije in nadzora in da bo zato treba spremeniti nekatera izvzetja iz Direktive 2004/39/ES. (20) Osebe, ki poslujejo za svoj račun, vključno kot vzdrževalci trga v zvezi z izvedenimi finančnimi instrumenti na blago, pravicami do emisije in njihovimi izvedenimi finančnimi instrumenti, razen oseb, ki poslujejo za svoj račun z izvrševanjem naročil strank, ali ki opravljajo investicijske storitve v zvezi z izvedenimi finančnimi instrumenti na blago, pravicami do emisije ali njihovimi izvedenimi finančnimi instrumenti za stranke ali izvajalce svoje glavne dejavnosti, bi morale biti izvzete iz področja uporabe te direktive, če je ta dejavnost pomožna dejavnost k njihovi glavni dejavnosti na ravni skupine in ta glavna dejavnost ne pomeni opravljanja investicijskih storitev v smislu te direktive ali bančnih dejavnosti v smislu Direktive 2013/36/EU Evropskega parlamenta in Sveta ( 13 ) niti vzdrževanja trga za izvedene finančne instrumente na blago in te osebe ne uporabljajo tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja. Tehnična merila za določitev, kdaj je dejavnost pomožna dejavnost k taki glavni dejavnosti, bi bilo treba pojasniti v regulativnih tehničnih standardih, ob upoštevanju meril iz te direktive. S temi merili bi bilo treba zagotoviti, da področje uporabe te direktive zajema nefinančna podjetja, ki s finančnimi instrumenti poslujejo na nesorazmeren način v primerjavi z ravnjo naložb v glavno dejavnost. Pri tem bi morala ta merila upoštevati vsaj potrebo po tem, da pomožne dejavnosti predstavljajo manjšinski delež dejavnosti na ravni skupine, ter velikost njihove dejavnosti trgovanja v primerjavi s celotno trgovalno dejavnostjo v tem razredu finančnih instrumentov. Kadar regulativni organi ali mesta trgovanja v skladu z zakonodajo Unije ali nacionalnimi zakoni in drugimi predpisi zahtevajo obveznost zagotavljanja likvidnosti na mestu trgovanja, je primerno, da bi bili posli, začeti za izpolnitev te obveznosti, izvzeti iz ocene, ali gre za pomožno dejavnost. (21) Za namene te direktive in Uredbe (EU) št. 600/2014, ki urejata tako izvedene finančne instrumente OTC kot izvedene finančne instrumente, s katerimi se trguje na borzi, v smislu Uredbe (EU) št. 600/2014, bi bilo treba posle, za katere naj bi bilo mogoče objektivno izmeriti, da zmanjšujejo tveganja, ki so neposredno povezana s poslovno dejavnostjo ali dejavnostjo financiranja zakladnice, in posle znotraj skupine obravnavati v skladu z Uredbo (EU) št. 648/2012. (22) Osebe, ki poslujejo z izvedenimi finančnimi instrumenti na blago, pravicami do emisije in iz njih izvedenimi finančnimi instrumenti, lahko v okviru svojih poslovnih zakladniških dejavnosti obvladovanja tveganja poslujejo tudi z drugimi finančnimi instrumenti, da bi se zaščitile pred tveganji, kot so tečajna tveganja. Zato je pomembno pojasniti, da se izvzetja uporabljajo kumulativno. Tako se denimo izvzetje iz točke (j) člena 2(1) lahko uporablja skupaj z izvzetjem iz točke (d) člena 2(1). (23) Da pa bi se, kar se tiče izvzetij, izognili vsakršni morebitni zlorabi, bi morali biti vzdrževalci trga s finančni instrumenti, ki niso vzdrževalci trga z izvedenimi finančnimi instrumenti na blago, pravicami do emisijske ali njihovimi izvedenimi finančnimi instrumenti, če je ta dejavnost pomožna dejavnost k njihovi glavni dejavnosti gledano na ravni skupine in če ne uporabljajo tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, vključeni v področje uporabe te direktive in zanje ne bi smela veljati druga izvzetja. Osebe, ki poslujejo za svoj račun z izvrševanjem naročil strank ali uporabljajo tehniko visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, bi morale biti tudi vključene v področje uporabe te direktive in zanje ne bi smela veljati druga izvzetja. (24) Poslovanje za svoj račun pri izvrševanju naročil strank bi moralo vključevati podjetja, ki izvršujejo naročila različnih strank s hkratnim nakupom in prodajo za svoj račun (back to back trading); v tem primeru bi bilo treba šteti, da podjetja delujejo kot naročnik in bi zanje morale veljati določbe te direktive, ki zajemajo tako izvrševanje naročil za račun strank kot poslovanje za svoj račun. (25) Izvrševanje naročil v okviru poslovanja s finančnimi instrumenti, ki se opravlja kot pomožna dejavnost med dvema osebama, katerih glavna dejavnost na ravni skupine ne pomeni opravljanja investicijskih storitev v smislu te direktive ali bančnih dejavnosti v smislu Direktive 2013/36/EU, ne bi smelo šteti za poslovanje za svoj račun pri izvrševanju naročil strank. (26) V besedilu se izraz „osebe“ nanaša tako na fizične kot na pravne osebe. (27) Zavarovalnice, katerih dejavnosti ustrezno spremljajo pristojni organi za nadzor skrbnega in varnega poslovanja in za katere velja Direktiva 2009/138/ES Evropskega Parlamenta in Sveta ( 14 ), bi bilo treba izključiti iz področja uporabe te direktive, kadar opravljajo posle iz navedene direktive. (28) Ta direktiva ne bi smela zajemati oseb, ki ne opravljajo storitev za tretje osebe, temveč njihovo poslovanje zajema opravljanje investicijskih storitev samo za njihova obvladujoča podjetja, za njihova odvisna podjetja ali za druga odvisna podjetja njihovih obvladujočih podjetij. (29) Nekatera lokalna energetska podjetja in nekateri operaterji industrijskih obratov, zajeti v sistem EU za trgovanje z emisijami, svoje dejavnosti trgovanja združujejo in oddajajo v zunanje izvajanje, da bi zmanjšali poslovna tveganja, katerim so izpostavljena nekonsolidirana odvisna podjetja. Ta mešana podjetja ne opravljajo nobenih drugih storitev in imajo popolnoma isto funkcijo kot osebe iz uvodne izjave 28. Za zagotovitev enakih pogojev, bi moralo biti mogoče iz področja uporabe te direktive izključiti tudi mešana podjetja, če so v skupni lasti lokalnih energetskih podjetij ali operaterjev iz točke (f) člena 3 Direktive 2003/87/ES, ki opravljajo zgolj investicijske storitve za ta lokalna energetska podjetja ali operaterje iz točke (f) člena 3 Direktive 2003/87/ES in pod pogojem, da so ta lokalna energetska podjetja ali ti operaterji izvzeti na podlagi točke (j) člena 2(1), če sami opravljajo te investicijske storitve. Vendar bi morale države članice, ki se odločijo za izvzetje teh skupnih podjetij, zaradi zagotovitve ustreznih zaščitnih ukrepov in ustrezne zaščite vlagateljev za navedene skupine podjetij uporabljati zahteve, ki so vsaj enakovredne zahtevam iz te direktive, zlasti v fazi izdaje dovoljenja tem podjetjem, pri ocenjevanju njihovega ugleda in izkušenj ter ustreznosti delničarjev, pri pregledu pogojev za začetno dovoljenje, nadaljnjem nadzoru, kot tudi pri izpolnjevanju poslovnih obveznosti. (30) Tudi osebe, ki v okviru svoje poklicne dejavnosti opravljajo investicijske storitve samo priložnostno, bi morale biti izključene iz področja uporabe te direktive, pod pogojem, da je ta dejavnost urejena in da zadevna pravila ne prepovedujejo priložnostnega opravljanja investicijskih storitev. (31) Osebe, ki opravljajo investicijske storitve, ki zajemajo samo upravljanje programov udeležbe zaposlenih, in ki tako ne opravljajo investicijskih storitev za tretje osebe, ne bi smele biti zajete v tej direktivi. (32) Iz področja uporabe te direktive je treba izključiti centralne banke in druga telesa, ki opravljajo podobne funkcije, ter javna telesa, ki so zadolžena za upravljanje javnega dolga ali ki posredujejo pri upravljanju javnega dolga, kar zajema tudi njegovo investiranje, razen teles, ki so delno ali v celoti v državni lasti in katerih vloga je poslovna ali povezana s pridobivanjem deležev. (33) Da se pojasnijo izvzetja, ki veljajo za Evropski sistem centralnih bank (ESCB), druge nacionalne organe, ki opravljajo podobne funkcije, ter organe, ki posredujejo pri upravljanju javnega dolga, je ustrezno, da se ta izvzetja omejijo na organe in institucije, ki opravljajo svoje naloge v skladu s pravom ene od držav članic ali v skladu s pravom Unije, ter na mednarodne organe, katerih članici sta dve ali več držav članic in katerih namen je aktivirati sredstva in zagotoviti finančno pomoč za svoje članice, ki imajo resne finančne težave ali jim te grozijo, kot je Evropski mehanizem za stabilnost. (34) Iz področja uporabe te direktive je treba izključiti kolektivne naložbene podjeme in pokojninske sklade, usklajene na ravni Unije ali ne, in depozitarje ali poslovodje takih podjetij, saj zanje veljajo posebna pravila, ki so neposredno prilagojena njihovim dejavnostim. (35) Iz področja uporabe te direktive je treba izvzeti operaterje prenosnega sistema, kakor so opredeljeni v členu 2(4) Direktive 2009/72/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 15 ) ali členu 2(4) Direktive 2009/73/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 16 ), kadar opravljajo svoje naloge v skladu s tema direktivama, v skladu z Uredbo (ES) št. 714/2009 Evropskega parlamenta in Sveta ( 17 ), v skladu z Uredbo (ES) 715/2009 Evropskega parlamenta in Sveta ( 18 ) ali v skladu s kodeksi omrežij ali smernicami, sprejetimi na podlagi navedenih zakonodajnih aktov. Operaterji prenosnega sistema imajo v skladu z navedenimi zakonodajnimi akti posebne obveznosti in odgovornosti, zanje velja posebno certificiranje, nadzirajo pa jih organi, pristojni za posamezne sektorje. Operaterji prenosnega sistema bi morali biti upravičeni do takšnega izvzetja tudi, kadar za opravljanje svojih nalog v skladu z navedenimi zakonodajnimi akti ali kodeksi omrežij ali smernicami, sprejetimi v skladu z navedenima uredbama, uporabijo druge osebe, ki delujejo kot izvajalci storitev v njihovem imenu. Operaterji prenosnega sistema ne bi smeli biti upravičeni do takšnega izvzetja, kadar opravljajo investicijske storitve ali posle v zvezi s finančnimi instrumenti, in sicer tudi takrat ne, kadar upravljajo platformo za sekundarno trgovanje s pravicami do finančnega prenosa. (36) Da bi zadevna oseba lahko koristila izvzetja iz te direktive, bi morala stalno izpolnjevati pogoje, določene za taka izvzetja. Zlasti če oseba opravlja investicijske storitve ali investicijske posle in je izvzeta iz te direktive, ker so take storitve ali posli te osebe pomožne dejavnosti gledano na ravni skupine, za to osebo ne bi smela več veljati izvzetje v zvezi s pomožnimi storitvami, kadar opravljanje takih storitev ali poslov ni več pomožna dejavnost glede na glavno dejavnost te osebe. (37) Osebe, ki opravljajo investicijske storitve in/ali investicijske posle, za katere velja ta direktiva, bi morale imeti dovoljenje svojih matičnih držav članic, da bi zaščitili vlagatelje in stabilnost finančnega sistema. (38) Za kreditne institucije, ki imajo dovoljenje v skladu z Direktivo 2013/36/EU, ne bi smelo biti potrebno še eno dovoljenje v okviru te direktive za opravljanje investicijskih storitev ali investicijskih poslov. Če se kreditna institucija odloči opravljati investicijske storitve ali investicijske posle, bi moral pristojni organ pred izdajo dovoljenja v skladu z Direktivo 2013/36/EU preveriti, ali je ta institucija v skladu z zadevnimi določbami te direktive. (39) Eden od novejših naložbenih produktov so strukturirane vloge, ki niso zajete v nobenem zakonodajnem aktu za zaščito vlagateljev na ravni Unije, medtem ko so druge strukturirane naložbe v navedenih zakonodajnih aktih urejene. Zato je ustrezno okrepiti zaupanje vlagateljev in bolj poenotiti normativno ureditev glede distribucije različnih paketnih maloprodajnih naložbenih produktov, da se zagotovi ustrezna raven zaščite vlagateljev v celotni Uniji. Zato je ustrezno, da se strukturirane vloge vključijo v področje uporabe te direktive. Pri tem je pomembno pojasniti, da so strukturirane vloge vrsta naložbenega produkta, zato ne vključujejo vlog, ki so vezane samo na obrestne mere, kot sta Euribor ali Libor, ne glede na to, ali je obrestna mera določena vnaprej in ali je fiksna ali spremenljiva. Zato bi morale biti take vloge izključene iz področja uporabe te direktive. (40) Uporabo te direktive za investicijska podjetja in kreditne institucije, kadar strankam prodajajo strukturirane vloge ali jim svetujejo v zvezi s temi vlogami, bi bilo treba razumeti tako, kot kadar delujejo v vlogi posrednikov za te produkte, ki jih izdajo kreditne institucije, ki lahko sprejemajo vloge v skladu z Direktivo 2013/36/EU. (41) Centralne depotne družbe (CDD) so sistemsko pomembne institucije za finančne trge, ki zagotavljajo prvi vpis vrednostnih papirjev, vodenje računov izdanih vrednostnih papirjev in poravnavo skoraj vseh poslov z vrednostnimi papirji. Zato mora CDD pravo Unije posebej urejati in morajo zanje veljati zlasti izdajanje dovoljenj in nekateri pogoji poslovanja. Vendar pa CDD poleg temeljnih storitev iz drugega prava Unije lahko opravljajo investicijske storitve in posle, ki jih ureja ta direktiva. Da bi zagotovili, da se za vse subjekte, ki opravljajo investicijske storitve in posle, uporablja isti regulativni okvir, je ustrezno zagotoviti, da se za take CDD ne uporabljajo zahteve iz te direktive v zvezi z izdajanjem dovoljenj in določenimi pogoji poslovanja, temveč da pravo Unije, ki ureja CDD kot take, zagotovi, da se zanje uporabljajo določbe te direktive, kadar poleg storitev, opredeljenih v navedenem pravu Unije, opravljajo investicijske storitve ali investicijske posle. (42) Za večjo zaščito vlagateljev v Uniji je ustrezno omejiti pogoje, pod katerimi smejo države članice iz področja uporabe te direktive izključiti osebe, ki opravljajo investicijske storitve za stranke in ki v primeru izključitve niso zaščitene s to direktivo. Zlasti je ustrezno zahtevati, da morajo države članice za navedene osebe uporabljati zahteve, ki so vsaj enakovredne zahtevam iz te direktive, zlasti v fazi izdaje dovoljenja tem osebam, pri ocenjevanju njihovega ugleda in izkušenj ter ustreznosti delničarjev, pri pregledu pogojev za začetno dovoljenje, nadaljnjem nadzoru, kot tudi pri izpolnjevanju poslovnih obveznosti. Poleg tega bi morale biti osebe, ki so izključene iz uporabe te direktive, zajete v odškodninski shemi za vlagatelje, priznani v skladu z Direktivo 97/9/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 19 ), ali v zavarovanju poklicne odgovornosti, ki njihovim strankam zagotavlja enakovredno zaščito v razmerah, zajetih z navedeno direktivo. (43) Kadar investicijsko podjetje občasno opravlja eno ali več investicijskih storitev, za katere njegovo dovoljenje ne velja, ali opravlja enega ali več investicijskih poslov, za katere njegovo dovoljenje ne velja, ne bi smelo potrebovati dodatnega dovoljenja v okviru te direktive. (44) Za namene te direktive bi moralo sprejemanje in posredovanje naročil zajemati tudi povezovanje dveh ali več vlagateljev in s tem omogočanje posla med temi vlagatelji. (45) Ta direktiva bi morala veljati za investicijska podjetja in kreditne institucije, ki distribuirajo finančne instrumente, ki jih izdajajo same, kadar svojim strankam zagotavljajo investicijsko svetovanje. Zaradi odprave negotovosti in povečanja zaščite vlagateljev je ustrezno določiti uporabo te direktive, kadar investicijska podjetja in kreditne institucije na primarnem trgu distribuirajo finančne instrumente, ki jih izdajajo same, vendar ne zagotavljajo svetovanja. Zato bi bilo treba razširiti opredelitev storitve izvrševanja naročil za račun strank. (46) Načeli vzajemnega priznavanja in nadzora s strani matične države članice zahtevata, da pristojni organi držav članic ne izdajo dovoljenja ali ga odvzamejo, kadar dejavniki, kot so vsebina poslovnih načrtov, geografska porazdelitev ali dejansko izvajane dejavnosti, jasno kažejo, da se je investicijsko podjetje odločilo za zakonodajni sistem ene od držav članic, da bi se izognilo strožjim standardom, ki veljajo v drugi državi članici, na ozemlju katere namerava opravljati ali opravlja večji del svojih dejavnosti. Investicijsko podjetje, ki je pravna oseba, bi moralo pridobiti dovoljenje v državi članici, v kateri ima registrirani sedež. Investicijsko podjetje, ki ni pravna oseba, bi moralo pridobiti dovoljenje v državi članici, v kateri ima glavno upravo. Poleg tega bi morale države članice zahtevati, da ima investicijsko podjetje glavno upravo vedno v matični državi članici in da dejansko posluje tam. (47) Direktiva 2007/44/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 20 ) določa podrobna pravila za skrbno oceno predlaganih pridobitev v investicijskem podjetju ter postopek njihove uporabe. Da se zagotovi pravna varnost, jasnost in predvidljivost ocenjevalnega postopka ter njegovih rezultatov, je ustrezno potrditi merila in postopek skrbne ocene iz navedene direktive. Zlasti bi morali pristojni organi oceniti ustreznost bodočega pridobitelja in finančno trdnost predlagane pridobitve ob upoštevanju vseh naslednjih meril: ugled bodočega pridobitelja; ugled in izkušnje vseh, ki bodo zaradi predlagane pridobitve vodili dejavnost investicijskega podjetja; finančna trdnost bodočega pridobitelja; ali bo investicijsko podjetje lahko izpolnilo zahteve v zvezi s skrbno oceno na podlagi te in drugih direktiv, zlasti Direktive 2002/87/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 21 ) in Direktive 2013/36/EU; ali obstajajo razlogi za utemeljen sum, da gre ali je šlo za pranje denarja ali financiranje terorizma v smislu člena 1 Direktive 2005/60/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 22 ) ali za poskus teh dejanj in da bi predlagana pridobitev lahko povečala tveganje, da se bodo take dejavnosti izvajale. (48) Investicijsko podjetje, ki je pridobilo dovoljenje v svoji matični državi članici, bi moralo imeti pravico do zagotavljanja investicijskih storitev ali opravljanja investicijskih poslov v celi Uniji, ne da bi ji bilo treba zahtevati ločeno dovoljenje s strani pristojnega organa v državi članici, v kateri želi zagotavljati take storitve ali opravljati take posle. (49) Ker so določena investicijska podjetja izvzeta iz določenih obveznosti v skladu z Direktivo 2013/36/EU, bi moralo biti zanje obvezno, da imajo minimalni obseg kapitala ali zavarovanje poklicne odgovornosti ali kombinacijo obojega. Pri prilagajanju obsega tega zavarovanja bi bilo treba upoštevati prilagoditve v okviru Direktive 2002/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 23 ). To posebno obravnavanje za namene kapitalske ustreznosti ne bi smelo posegati v morebitne odločitve glede ustreznega obravnavanja teh družb v okviru bodočih sprememb prava Unije o kapitalski ustreznosti. (50) Ker bi moralo biti področje urejanja skrbnega in varnega poslovanja omejeno na subjekte, ki zaradi tega, ker poklicno vodijo knjige naročil, predstavljajo vir tveganja nasprotne stranke za druge udeležence na trgu, bi morali biti subjekti, ki poslujejo za svoj račun s finančnimi instrumenti, ki niso izvedeni finančni instrumenti na blago, pravice do emisije ali njihovi izvedeni finančni instrumenti, izključeni iz področja uporabe te direktive pod pogojem, da niso vzdrževalci trga, ne poslujejo za svoj račun pri izvrševanju naročil strank, niso ne člani ne udeleženci reguliranega trga ali MTF, nimajo neposrednega elektronskega dostopa do mesta trgovanja in ne uporabljajo tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega. (51) Za zaščito vlagateljeve lastninske pravice in drugih podobnih pravic glede vrednostnih papirjev in pravic vlagatelja glede sredstev, zaupanih družbi, bi morale biti zlasti te pravice ločene od pravic družbe. Vseeno pa to načelo ne bi smelo družbi preprečevati, da bi poslovala v svojem imenu, vendar za račun vlagatelja, če to zahteva sama narava posla in se s tem strinja vlagatelj, na primer pri posojanju vrednostnih papirjev. (52) Zahteve v zvezi z zaščito sredstev strank so ključno orodje za zaščito strank pri opravljanju storitev in poslov. Te zahteve se lahko izključijo, kadar se celotno lastništvo sredstev in finančnih instrumentov prenese na investicijsko podjetje zaradi kritja obstoječih ali prihodnjih, dejanskih, možnih ali pričakovanih obveznosti. Te široke možnosti izključitve lahko povzročijo negotovost in ogrozijo učinkovitost zahtev v zvezi z zaščito sredstev strank. Zato je vsaj v primerih, ko gre za sredstva neprofesionalnih strank, ustrezno, da se omeji možnost investicijskih podjetij za sklepanje dogovorov o prenosu lastniške pravice na finančnem zavarovanju, kot so opredeljeni v Direktivi 2002/47/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 24 ), ki jih sklepajo z namenom zavarovanja ali drugega kritja svojih obveznosti. (53) Okrepiti je treba vlogo upravljalnih organov investicijskih podjetij, reguliranih trgov in izvajalcev storitev sporočanja podatkov pri zagotavljanju zdravega in skrbnega upravljanja podjetij ter spodbujanju celovitosti trga in interesov vlagateljev. Upravljalni organ investicijskega podjetja, reguliranih trgov in izvajalcev storitev sporočanja podatkov bi moral vedno nameniti dovolj časa in imeti ustrezno skupno znanje, spretnosti in izkušnje, da bi lahko razumel dejavnosti podjetja, vključno z glavnimi tveganji. Da bi se preprečilo skupinsko razmišljanje in spodbudila neodvisna mnenja in kritično izpodbijanje, bi morali biti upravljani organi dovolj raznoliki, kar zadeva starost, spol, geografski izvor, izobrazbo in poklicne izkušnje, da se lahko predstavijo različna mnenja in izkušnje. Zastopanost zaposlenih v upravljalnem organu bi se lahko obravnavala tudi kot pozitiven način krepitve raznolikosti, saj prispeva ključno perspektivo in pravo poznavanje notranjega delovanja podjetij. Raznolikost bi zato morala biti eno od meril za sestavo upravljalnih organov. Raznolikost bi bilo treba upoštevati tudi v politiki zaposlovanja podjetij na splošno. V okviru te politike bi bilo treba na primer podjetja spodbujati k izbiri kandidatov obeh spolov iz ožjega izbora. Za skladen pristop h korporativnemu upravljanju bi bilo treba zahteve za investicijska podjetja čim bolj uskladiti s tistimi iz Direktive 2013/36/EU. (54) Da bi imel upravljalni organ dejanski pregled in nadzor nad posli investicijskega podjetja, regulirani trgi in izvajalci storitev sporočanja podatkov, bi moral biti pristojen in odgovoren za splošno strategijo podjetja ob upoštevanju dejavnosti podjetja in njegovega profila tveganja. Upravljalni organ bi moral prevzeti jasno odgovornost skozi celoten poslovni cikel podjetja na področjih določanja in opredeljevanja strateških ciljev, strategije tveganja in notranjega upravljanja podjetja, potrjevanja njegove notranje organizacije, vključno z merili za izbor in usposabljanje zaposlenih, učinkovitega nadzora višjega vodstva ter določitve splošne politike za opravljanje storitev in poslov, vključno s plačili prodajalcev in potrjevanjem novih produktov, namenjenih za distribucijo strankam. Redno spremljanje in ocenjevanje strateških ciljev podjetij, njihove notranje organizacije ter politike opravljanja storitev in poslov naj bi omogočilo stalno zmožnost upravljalnega organa za zdravo in skrbno upravljanje, kar je v interesu celovitosti trgov in zaščite vlagateljev. Zaradi združevanja prevelikega števila direktorskih funkcij član upravljalnega organa ne bi mogel nameniti ustreznega časa opravljanju zadevne nadzorne vloge. Zato je treba omejiti število direktorskih funkcij, ki jih član upravljalnega organa določene institucije lahko istočasno opravlja v različnih subjektih. Ta omejitev se ne bi smela uporabljati za direktorske funkcije v organizacijah, katerih cilji so pretežno neposlovni, kot so neprofitne ali dobrodelne organizacije. (55) V državah članicah se uporabljajo različne strukture upravljanja. Večinoma se uporablja enotirni ali dvotirni sistem upravljanja. Namen opredelitev pojmov v tej direktivi je zajeti vse obstoječe strukture, ne da bi kateri od njih dali prednost. Opredelitve so zgolj funkcionalne narave, njihov namen pa je določiti pravila, ki bi privedla do izpolnitve določenega rezultata ne glede na nacionalno pravo družb, ki se v posameznih državah članicah uporablja za institucije. Opredelitve pojmov torej ne bi smele posegati v splošno razdelitev pristojnosti v skladu z nacionalnim pravom družb. (56) Naraščajoča paleta dejavnosti, s katerimi se hkrati začnejo ukvarjati številne družbe, je povečala možnost nasprotja interesov med takimi različnimi dejavnostmi in interesi njihovih strank. Zato je treba določiti pravila za zagotovitev, da taka nasprotja ne škodujejo interesom njihovih strank. Dolžnost podjetij je, da sprejmejo učinkovite ukrepe za prepoznavanje ter preprečevanje in obvladovanje nasprotja interesov in blažitev možnih posledic teh tveganj, kolikor je to mogoče. Kadar je kljub temu še vedno prisotno tveganje, ki bi lahko škodilo interesom stranke, bi bilo treba stranki pred začetkom poslovanja za njen račun jasno razkriti splošno naravo in/ali vire nasprotja interesov ter sprejeti ukrepe za blažitev teh tveganj. (57) Direktiva Komisije 2006/73/ES ( 25 ) državam članicam dovoljuje, da v okviru organizacijskih zahtev, ki veljajo za investicijska podjetja, zahtevajo snemanje telefonskih pogovorov ali evidentiranje elektronskih komunikacij v zvezi z naročili strank. Snemanje telefonskih pogovorov ali evidentiranje elektronskih komunikacij v zvezi z naročili strank je združljivo z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah (v nadaljnjem besedilu: Listina) in je upravičeno zaradi okrepitve zaščite vlagateljev, izboljšanja nadzora trgov in povečanja pravne varnosti v interesu investicijskih podjetij in njihovih strank. Na pomen takih evidenc je opozoril tudi Odbor evropskih zakonodajalcev za vrednostne papirje v tehničnih priporočilih Komisiji, izdanih 29. julija 2010. S takimi evidencami bi bilo treba zagotoviti, da obstajajo dokazi o pogojih vseh naročil strank in njihovi skladnosti s posli, ki jih opravijo investicijska podjetja, ter odkriti vsakršno ravnanje, ki bi lahko bilo povezano z zlorabo trga, tudi kadar podjetja poslujejo za svoj račun. V ta namen so potrebne evidence vseh pogovorov predstavnikov podjetja, kadar poslujejo ali nameravajo poslovati za svoj račun. Kadar stranke naročilo oddajo po drugih kanalih in ne po telefonu, bi morala biti takšna komunikacija posredovana na trajnem nosilcu podatkov, kot je pismo, telefaks, elektronsko pismo ali dokumentacija naročil strank, zabeleženih na sestankih. Vsebino ustreznih osebnih pogovorov s stranko bi bilo na primer mogoče zabeležiti v zapisniku ali beležkah. Takšna naročila bi morala biti obravnavana enako kot naročila, prejeta po telefonu. Kadar se naredi zapisnik osebnih pogovorov s strankami, bi morale države članice zagotoviti ustrezna varovala, da stranka ni oškodovana zaradi neustrezno zabeležene komunikacije med stranmi. Takšna varovala ne bi smela pomeniti, da stranka prevzame kakršno koli odgovornost. Da se zagotovi pravna varnost v zvezi z obsegom obveznosti, jo je treba uporabljati za vso opremo, ki jo priskrbi podjetje ali katere uporabo odobri investicijsko podjetje, ter od investicijskih podjetij zahtevati, da sprejmejo ustrezne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da se pri opravljanju poslov ne uporablja zasebna oprema. Te evidence bi morale biti pristojnim organom na voljo pri opravljanju nadzornih nalog in izvajanju izvršilnih ukrepov na podlagi te direktive, Uredbe (EU) št. 600/2014, Uredbe (EU) št. 596/2014 in Direktive 2014/57/EU Evropskega Parlamenta in Sveta ( 26 ), saj so jim lahko v pomoč pri odkrivanju ravnanj, ki niso skladna s pravnim okvirom, ki ureja dejavnosti investicijskih podjetij. Te evidence bi morale biti na voljo tudi investicijskim podjetjem in strankam, da lahko dokažejo razvoj odnosov v zvezi z naročili strank in posli, ki jih opravijo podjetja. Zaradi navedenih razlogov je ustrezno, da se v tej direktivi določijo načela splošne ureditve glede snemanja telefonskih pogovorov ali evidentiranja elektronskih komunikacij v zvezi z naročili strank. (58) V skladu s sklepi Sveta o okrepitvi evropskega finančnega nadzora, sprejetimi junija 2009, ter zaradi določitve enotnih pravil za finančne trge Unije, nadaljnjega razvoja enakih pogojev za države članice in udeležence na trgih, povečanja zaščite vlagateljev ter izboljšanja nadzora in izvajanja predpisov, se je Unija zavezala, da, kadar je primerno, v največji možni meri omeji diskrecijske pravice držav članic v zvezi s pravom Unije o finančnih storitvah. Poleg tega, da ta direktiva uvaja skupno ureditev za snemanje telefonskih pogovorov in evidentiranje elektronskih komunikacij v zvezi z naročili strank, je ustrezno, da se v nekaterih primerih omeji možnost pristojnih organov za delegiranje nadzornih nalog ter da se omejijo diskrecijske pravice v zvezi z zahtevami glede vezanih zastopnikov in glede poročanja podružnic. (59) V zadnjem desetletju se je uporaba trgovalnih programov zelo razvila in jih danes udeleženci na trgu uporabljajo v velikem obsegu. Številni udeleženci na trgu uporabljajo algoritemsko trgovanje, pri katerem računalniški algoritem samodejno določi posamezne vidike naročila z minimalnim človeškim posredovanjem ali brez njega. Tveganja, povezana z algoritemskim trgovanjem, je treba regulirati. Vendar pa uporaba algoritmov pri obdelavi izvršenih poslov po trgovanju ne predstavlja algoritemskega trgovanja. Investicijsko podjetje, ki se ukvarja z algoritemskim trgovanjem v okviru strategije vzdrževanja trga, bi moralo to vzdrževanje trga nadaljevati neprekinjeno v določenem deležu ur trgovanja na tem mestu trgovanja. Z regulativnimi tehničnimi standardi bi bilo treba pojasniti, kaj je določen delež ur trgovanja na mestu trgovanja, in zagotoviti, da gre za znaten delež v primerjavi s skupnimi urami trgovanja, pri tem pa upoštevati likvidnost, obseg in naravo določenega trga in lastnosti finančnega instrumenta, s katerim se trguje. (60) Investicijska podjetja, ki se ukvarjajo z algoritemskim trgovanjem zasledujoč strategijo vzdrževanja trga, bi morala imeti ustrezne sisteme in nadzor za te dejavnosti. Taka dejavnost bi morala biti razumljena v skladu z njenim kontekstom in namenom. Opredelitev take dejavnosti je torej neodvisna od opredelitve pojmov, kot je opredelitev „dejavnosti vzdrževanja trga“ iz Uredbe (EU) št. 236/2012 Evropskega parlamenta in Sveta ( 27 ). (61) Posebna podvrsta algoritemskega trgovanja je visokofrekvenčno algoritemsko trgovanje, pri katerem trgovalni sistem zelo hitro analizira podatke ali signale s trga in nato na podlagi te analize v zelo kratkem času pošlje ali posodobi veliko število naročil. Visokofrekvenčno algoritemsko trgovanje lahko zajema zlasti elemente, kot so sprožanje, ustvarjanje, preusmerjanje in izvrševanje naročil, ki jih sistem brez človeškega posredovanja določi za posamezno individualno trgovanje ali naročilo, kratko obdobje za pridobivanje in zapiranje pozicij, visok dnevni promet portfelja, visoko razmerje med naročili in posli tekom dneva in zaključek trgovalnega dne z ničelno pozicijo ali blizu nje. Za visokofrekvenčno algoritemsko trgovanje je med drugim značilno veliko število dnevnih sporočil, ki predstavljajo naročila, ponudbe ali preklice. Pri opredelitvi velikega števila dnevnih sporočil bi bilo treba upoštevati identiteto stranke, ki dejansko opravlja posel, trajanje obdobja opazovanja, primerjavo s celotno dejavnostjo na trgu v tem obdobju in relativno koncentracijo ali fragmentacijo dejavnosti. Visokofrekvenčno algoritemsko trgovanje običajno uporabljajo borzni trgovci, ki za trgovanje uporabljajo lastni kapital; bolj kot za posebno strategijo gre ponavadi za to, da z uporabo naprednih programov izvajajo bolj tradicionalne strategije trgovanja, kot so vzdrževanje trga ali arbitraža. (62) Tehnični razvoj je omogočil visokofrekvenčno trgovanje in razvoj poslovnih modelov. Visokofrekvenčno trgovanje lajša skupna namestitev sistemov udeležencev na trgu v neposredno bližino naprave za usklajevanje poslov na mestu trgovanja. Da bi zagotovili pravilne in poštene pogoje trgovanja, je treba od mest trgovanja zahtevati, da te storitve skupne namestitve nudijo na nediskriminatorni, pošteni in pregledni podlagi. Uporaba trgovalnih programov se je povečala tako glede hitrosti, zmogljivosti kot zapletenosti načinov trgovanja, ki jih uporabljajo vlagatelji. Poleg tega je omogočila udeležencem na trgu, da svojim strankam olajšajo neposreden elektronski dostop do trgov z uporabo njihovih sistemov trgovanja, in sicer z neposrednim dostopom do trga ali sponzoriranim dostopom. Trgovalni programi so prinesli splošne koristi za trge in udeležence na trgih, na primer širšo udeležbo na trgih, večjo likvidnost, manjše razpone, manjšo kratkoročno nestanovitnost ter sredstvo za boljše izvrševanje naročil strank. Vendar pa ti trgovalni programi prinašajo tudi več potencialnih tveganj, kot so večje tveganje preobremenitve sistemov mest trgovanja zaradi velike količine naročil ali tveganje, da pri algoritemskem trgovanju pride do podvajanja naročil, napak v naročilih ali drugih slabosti v delovanju, ki lahko povzročijo motnje na trgu. Prav tako obstaja tveganje, da se začnejo sistemi za algoritemsko trgovanje pretirano odzivati na dogajanja na trgih, kar lahko poslabša nestanovitnost, če ima trg že prej težave. Pri algoritemskem trgovanju ali pri tehniki visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja lahko tako kot pri vseh drugih oblikah trgovanja pride do nekaterih vrst ravnanja, ki je prepovedano z Uredbo (EU) št. 596/2014. Informacijska prednost, ki jo imajo trgovalci pri visokofrekvenčnem trgovanju, bi lahko vlagatelje spodbudila tudi k temu, da bi se odločili za trgovanje na mestu, kjer bi se lahko izognili povezavi s trgovalci, ki sodelujejo pri visokofrekvenčnem trgovanju. Za tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, ki imajo nekatere posebne značilnosti, bi moral veljati poseben regulativni nadzor. Četudi gre predvsem za tehnike, namenjene trgovanju za svoj račun, bi moral ta nadzor veljati tudi, kadar je izvrševanje tehnike strukturirano tako, da se preprečuje izvrševanje za svoj račun. (63) Ta potencialna tveganja zaradi razširjene uporabe tehnologije je mogoče najbolje omejiti s kombinacijo ukrepov in posebnih oblik nadzora tveganj, namenjenih podjetjem, ki se ukvarjajo z algoritemskim trgovanjem ali tehnikami visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, ki zagotavljajo neposreden elektronski dostop, in drugimi ukrepi, namenjenimi upravljavcem mest trgovanja, do katerih imajo ta podjetja dostop. Da bi se ob upoštevanju tehničnega razvoja okrepila odpornost trgov, bi bilo treba te ukrepe oblikovati in utemeljiti na tehničnih smernicah Evropskega nadzornega organa (Evropski organ za vrednostne papirje in trge) (ESMA), vzpostavljenega z Uredbo (EU) št. 1095/2010 Evropskega parlamenta in Sveta ( 28 ), izdanih februarja 2012, o sistemih in nadzoru v avtomatiziranem trgovalnem okolju za trgovalne platforme, investicijska podjetja in pristojne organe (ESMA/2012/122). Zaželeno je zagotoviti, da imajo vsa podjetja, ki se ukvarjajo z visokofrekvenčnim algoritemskim trgovanjem, dovoljenje. Tako dovoljenje bi moralo zagotoviti, da navedena podjetja izpolnjujejo organizacijske zahteve iz te direktive in so pod ustreznim nadzorom. Vendar pa od subjektov, ki imajo dovoljenje in so pod nadzorom v skladu s pravom Unije na področju finančnega sektorja ter so izvzeti iz te direktive, a se ukvarjajo z algoritemskim trgovanjem ali tehnikami visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, ne bi smeli zahtevati, da pridobijo dovoljenje v skladu s to direktivo; zanje bi morali veljati zgolj ukrepi in nadzor, namenjeni odpravljanju posebnih tveganj, povezanih s tovrstnim trgovanjem. Pri tem bi moral imeti ESMA pomembno usklajevalno vlogo pri opredelitvi ustreznih korakov kotacije, da se zagotovijo pravilno delujoči trgi na ravni Unije. (64) Tako investicijska podjetja kot mesta trgovanja bi morala zagotoviti, da so vzpostavljeni učinkoviti ukrepi, ki zagotavljajo, da visokofrekvenčno trgovanje ali tehnike visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja ne ustvarjajo motenj na trgu in jih ni mogoče izkoristiti za zlorabe. Mesta trgovanja bi morala zagotavljati tudi, da so njihovi sistemi trgovanja trdni in ustrezno preizkušeni za obvladovanje povečanih tokov naročil ali izjemnih razmer na trgih in da so na mestu trgovanja vzpostavljeni sistemi prekinitve trgovanja, tako da je mogoče pri nenadnih in nepričakovanih skokih ali padcih cen trgovanje začasno ustaviti ali omejiti. (65) Prav tako je treba zagotoviti, da bodo imela mesta trgovanja pregledne, nediskriminatorne in poštene strukture pristojbin in da te ne bodo oblikovane tako, da bi spodbujale pogoje, ki motijo delovanje trga. Zato je primerno mestom trgovanja omogočiti, da svoje pristojbine za preklicana naročila prilagodijo dolžini obdobja, v katerem je naročilo veljalo, in da pristojbine prilagodijo vsakemu finančnemu instrumentu, za katerega se uporabljajo. Države članice bi morale imeti možnost, da mestom trgovanja omogočijo, da določijo višje pristojbine za oddajo naročil, ki so naknadno preklicana, ali za udeležence, ki oddajo visok delež preklicanih naročil in ki uporabljajo tehniko visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, da se odrazi dodatno breme za zmogljivost sistema, od katerega drugi udeležence nimajo nujno koristi. (66) Poleg ukrepov, povezanih s tehniko algoritemskega in visokofrekvenčnega algoritemskega trgovanja, je ustrezno investicijskim podjetjem prepovedati zagotavljanje neposrednega elektronskega dostopa do trgov za njihove stranke, če za tak dostop ni vzpostavljenih ustreznih sistemov in nadzora. Ne glede na obliko zagotovljenega neposrednega elektronskega dostopa, bi morala podjetja, ki tak dostop zagotovijo, oceniti in pregledati ustreznost strank, ki to storitev uporabljajo, in zagotoviti, da je za uporabo te storitve vzpostavljen nadzor tveganj ter da ta podjetja ostanejo odgovorna za posle, ki jih prek njihovega sistema ali z uporabo njihovih identifikacijskih kod opravijo njihove stranke. Ustrezno je, da se v regulativnih tehničnih standardih natančneje predpišejo podrobne organizacijske zahteve glede teh novih oblik trgovanja. To naj bi zagotavljalo, da se lahko navedene zahteve po potrebi spremenijo zaradi nadaljnjih inovacij in razvoja na tem področju. (67) Da se zagotovi učinkovit nadzor in da bi pristojni organi lahko pravočasno sprejeli ustrezne ukrepe zoper pomanjkljive ali zlonamerne algoritemske strategije, je treba vsa naročila, ustvarjena z algoritemskim trgovanjem, označiti. Z označevanjem bi lahko pristojni organi opredelili in ločili naročila, ustvarjena z različnimi algoritmi, ter učinkovito rekonstruirajo in ocenijo strategije trgovcev, ki uporabljajo algoritme. To bi moralo zmanjšati tveganje, da se naročila ne bi nedvoumno uvrstila v posamezno algoritemsko strategijo in pripisala določenemu trgovcu. Z označevanjem se lahko pristojni organi učinkovito in dejansko odzovejo na algoritemske strategije trgovanja, ki povzročajo zlorabe ali pomenijo nevarnost za pravilno delovanje trga. (68) Da bi zagotovili, da se glede na tehnološki napredek na finančnih trgih ohrani celovitost trga, bi moral ESMA od nacionalnih strokovnjakov redno dobivati prispevke o razvoju na področju trgovalnih programov, tudi za visokofrekvenčno trgovanje, in o novih praksah, ki bi lahko pomenile zlorabo trga, da bi opredelili in spodbujali učinkovite strategije za preprečevanje in obravnavo takih zlorab. (69) V Uniji trenutno delujejo številna mesta trgovanja, na katerih se trguje z enakimi finančnimi instrumenti. Da se preprečijo potencialna tveganja za interese vlagateljev, je treba formalizirati in nadalje uskladiti postopke v zvezi s posledicami, ki bi nastale za trgovanje drugih mest trgovanja, če se investicijsko podjetje ali upravljavec trga, ki upravlja določeno mesto trgovanja, odloči začasno ustaviti trgovanje ali umakniti določen finančni instrument iz trgovanja. Zaradi pravne varnosti in ustrezne obravnave nasprotja interesov bi bilo treba pri odločanju o začasni ustavitvi trgovanja ali umiku finančnih instrumentov iz trgovanja zagotoviti, da v primeru, ko investicijsko podjetje ali upravljavec trga, ki upravlja določeno mesto trgovanja, preneha trgovati zaradi nespoštovanja pravil, drugi sledijo tej odločitvi, če tako odločijo njihovi pristojni organi, razen če je mogoče nadaljnje trgovanje upravičiti zaradi izjemnih okoliščin. Poleg tega je treba formalizirati in izboljšati izmenjavo informacij ter sodelovanje med pristojnimi organi v zvezi z začasno ustavitvijo trgovanja s finančnimi instrumenti in njihovim umikom iz trgovanja na nekem mestu trgovanja. Te ureditve bi bilo treba uporabiti na način, ki preprečuje, da bi mesta trgovanja za poslovne namene uporabljala informacije, ki jih prejmejo pri začasni ustavitvi trgovanja s finančnim instrumentom ali njegovem umiku iz trgovanja. (70) V zadnjih letih se število aktivnih vlagateljev na finančnih trgih povečuje, na voljo pa imajo tudi bolj kompleksno paleto storitev in instrumentov, zato je treba zagotoviti poenotenje, ki jim bo omogočalo visoko raven zaščite po celotni Uniji. Ko je bila sprejeta Direktiva 2004/39/ES, je bilo treba zaradi naraščajoče odvisnosti vlagateljev od osebnih priporočil vključiti investicijsko svetovanje kot investicijsko storitev, za katero je potrebno dovoljenje in za katero veljajo posebne obveznosti v zvezi s poslovanjem. Ker se stranke še vedno precej zanašajo na osebna priporočila, storitve in instrumenti pa so vse bolj kompleksni, je treba zaostriti obveznosti v zvezi s poslovanjem in tako okrepiti zaščito vlagateljev. (71) Države članice bi morale zagotoviti, da investicijska podjetja delujejo v skladu z interesi svojih strank in so zmožna izpolniti zahteve iz te direktive. Investicijska podjetja bi morala v skladu s tem razumeti značilnosti ponujenih ali priporočenih finančnih instrumentov ter vzpostaviti in pregledovati učinkovite politike in ureditve za prepoznavanje kategorije strank, katerim se bodo produkti in storitve zagotavljali. Države članice bi morale zagotoviti, da investicijska podjetja, ki pripravijo finančne instrumente, zagotovijo, da ti produkti izpolnjujejo potrebe opredeljenega ciljnega trga končnih strank znotraj ustrezne kategorije strank, da sprejmejo ustrezne ukrepe, da bi zagotovila, da se finančni instrumenti prodajajo na opredeljenem ciljnem trgu, in redno pregledujejo opredelitev ciljnega trga produktov, ki jih ponujajo, in donosnost teh produktov. Investicijska podjetja, ki strankam ponujajo ali priporočajo finančne instrumente, ki jih ne pripravijo sami, bi morala prav tako imeti ustrezno ureditev za pridobivanje in razumevanje ustreznih informacij v zvezi s postopkom odobritve produkta, vključno z opredeljenim ciljnim trgom in značilnostmi produkta, ki ga ponujajo ali priporočajo. Ta obveznost bi morala veljati brez poseganja v oceno ustreznosti ali primernosti, ki jo investicijsko podjetje izvede naknadno po zagotavljanju naložbenih storitev posamezni stranki, in sicer na podlagi njihovih osebnih potreb, značilnosti in ciljev. Da bi zagotovili, da se finančni instrumenti ponudijo ali priporočijo le, kadar je to v interesu stranke, bi morala investicijska podjetja, ki ponujajo ali priporočajo produkt, ki ga je pripravilo podjetje, za katerega ne veljajo zahteve v zvezi z upravljanjem s produkti iz te direktive, ali podjetja tretjih držav, imeti ustrezno ureditev za pridobivanje zadostnih informacij o finančnih instrumentih. (72) Da bi imeli vlagatelji na voljo vse pomembne informacije, je ustrezno zahtevati, da investicijska podjetja, ki se ukvarjajo z investicijskim svetovanjem, razkrijejo ceno svetovanja, pojasnijo, na kakšni podlagi temeljijo njihovi nasveti, predvsem kakšen je nabor produktov, ki jih upoštevajo pri dajanju osebnih priporočil strankam, ali opravljajo dejavnost investicijskega svetovanja samostojno in ali strankam zagotavljajo periodično ocenjevanje ustreznosti priporočenih finančnih instrumentov. Od investicijskih podjetij je ustrezno zahtevati tudi, da svojim strankam pojasnijo razloge za dane nasvete. (73) Da bi dalje vzpostavili regulativni okvir za storitve investicijskega svetovanja, hkrati pa investicijskim podjetjem in njihovim strankam omogočili izbiro, je ustrezno določiti pogoje za zagotavljanje teh storitev, kadar podjetje obvesti stranko, da opravlja investicijske storitve kot samostojno dejavnost. Kadar se svetovanje opravlja kot samostojna dejavnost, bi bilo treba pred osebnim priporočilom oceniti zadostni nabor produktov različnih ponudnikov produktov. Svetovalcu ni treba oceniti investicijskih produktov, ki jih na trgu nudijo vsi ponudniki ali izdajatelji produktov, pri čemer nabor finančnih instrumentov ne bi smel biti omejen na finančne instrumente, ki jih izdajo ali predlagajo subjekti, ki so tesno povezani z investicijskim podjetjem ali so z njim v kakšnem drugem pravnem ali gospodarskem razmerju, kot je pogodbeno razmerje, ki je tako tesno, da bi lahko ogrozilo neodvisnost danega nasveta. (74) Za večjo zaščito vlagateljev in večjo jasnost glede storitev, ki se zagotavljajo strankam, je ustrezno tudi, da se podjetjem, kadar opravljajo storitve investicijskega svetovanja na samostojni osnovi in storitve upravljanja portfeljev, dodatno omejijo možnosti, da sprejmejo in obdržijo pristojbine, provizije ali druge denarne ali nedenarne koristi od tretjih oseb, zlasti od izdajateljev ali ponudnikov produktov. To pomeni, da mora podjetje vse pristojbine, provizije in denarne ali nedenarne koristi, ki jih plača ali zagotovi tretja stran, v celoti vrniti čim hitreje po prejemu teh plačil, in podjetje pristojbin, ki jih stranka dolguje podjetju, ne bi smelo poravnati s plačili tretje strani. Stranka bi morala biti točno in, kjer je ustrezno, redno obveščena o vseh pristojbinah, provizijah in koristih, ki jih podjetje prejme v zvezi z investicijsko storitvijo, ki se zagotovi stranki in prenese nanjo. Podjetja, ki opravljajo storitve neodvisnega svetovanja ali upravljanja portfeljev, bi morala prav tako v okviru svojih organizacijskih zahtev določiti politiko za zagotavljanje, da so prejeta plačila tretjih oseb dodeljena in prenesena strankam. Dovoljene bi smele biti le manjše nedenarne koristi, pod pogojem, da so jasno razkrite stranki, da so zmožne izboljšati kakovost zagotovljene storitve in da ne bi mogle ogrožati zmožnosti investicijskega podjetja, da deluje v interesu strank. (75) Pri zagotavljanju storitve investicijskega svetovanja na samostojni osnovi in storitve upravljanja portfeljev bi morale biti pristojbine, provizije ali nedenarne koristi, ki jih oseba plača ali zagotovi v imenu stranke, dovoljene le, v kolikor se oseba zaveda, da so bila ta plačila izvedena v njenem imenu, o vsoti in pogostosti teh plačil pa se dogovorita stranka in investicijsko podjetje ter jih ne določa tretja stran. Primeri, ki ustrezajo tem zahtevam, so, ko stranka plača račun podjetja neposredno ali ga plača neodvisna tretja stran, ki glede investicijske storitve, zagotovljene stranki, nima povezave z investicijskim podjetjem in deluje le po navodilih stranke, in ko se stranka pogaja o pristojbini za zagotovljeno storitev z investicijskim podjetjem in jo plača. To na splošno velja za računovodje ali odvetnike, ki delujejo v skladu z navodili stranke glede plačila, ali osebe, ki pri plačilu delujejo zgolj kot posredniki. (76) Ta direktiva določa pogoje in postopke, ki jih morajo države članice spoštovati pri načrtovanju uvedbe dodatnih zahtev. Te zahteve lahko vključujejo prepoved ali nadaljnjo omejitev ponujanja ali sprejemanja pristojbin, provizij ali denarnih in nedenarnih koristi, ki jih plača ali zagotovi tretja oseba ali oseba, ki v zvezi z zagotavljanjem storitve stranki ukrepa za račun tretje osebe. (77) Za boljšo zaščito potrošnikov je treba zagotoviti tudi, da investicijska podjetja svojega osebja ne nagrajujejo ali ocenjujejo njegove uspešnosti na način, ki je v nasprotju z dolžnostjo podjetja za delovanje v najboljšem interesu svojih strank, denimo s plačilom, prodajnimi cilji ali kako drugače, kar daje spodbude za priporočanje ali prodajo določenega finančnega instrumenta, kadar bi drug produkt lahko bolje zadovoljil potrebe stranke. (78) Kadar je v skladu z drugim pravom Unije zagotovljenih dovolj informacij o stroških in povezanih izdatkih ali o tveganjih v zvezi s samim finančnim instrumentom, bi morale te informacije šteti kot ustrezne za namene zagotavljanja informacij strankam v skladu s to direktivo. Vendar bi morala investicijska podjetja ali kreditne institucije, ki prodajajo ta finančni instrument, dodatno obvestiti svoje stranke o vseh drugih stroških in povezanih izdatkih v zvezi z njihovim zagotavljanjem investicijskih storitev za ta finančni instrument. (79) Glede na kompleksnost investicijskih produktov in stalne inovacije na področju njihove zasnove, je pomembno zagotoviti tudi, da ima osebje, ki nudi svetovanje glede teh produktov ali jih prodaja neprofesionalnim strankam, ustrezno stopnjo znanja in usposobljenosti v zvezi s ponujenimi produkti. Investicijska podjetja bi morala svojemu osebju omogočiti dovolj časa in virov, da pridobijo to znanje in usposobljenost ter da ju potem uporabijo pri zagotavljanju storitev strankam. (80) Investicijskim podjetjem je dovoljeno, da opravljajo investicijske storitve, ki zajemajo samo izvrševanje in/ali sprejemanje in posredovanje naročil strank, ne da bi bilo za to treba pridobiti informacije v zvezi z znanjem ali izkušnjami stranke zaradi ocene ustreznosti storitve ali finančnega instrumenta za stranko. Ker je pri teh storitvah zaščita strank ustrezno manjša, je ustrezno, da se pogoji za njihovo opravljanje izboljšajo. Zlasti je ustrezno, da se izključi možnost opravljanja teh storitev v povezavi s pomožno storitvijo, ki zajema dajanje posojil vlagatelju, da bi ta lahko opravil posel, v katerega je vključeno investicijsko podjetje, saj to povečuje zapletenost posla in je zato težje razumeti z njim povezano tveganje. Prav tako je ustrezno bolje opredeliti merila za izbor finančnih instrumentov, na katere naj bi se te storitve nanašale, ter tako izključiti določene finančne instrumente, tudi tiste, ki zajemajo izvedeni finančni instrument ali vključujejo strukturo, zaradi katere stranka težko razume zadevno tveganje, delež v podjemih, ki niso kolektivni naložbeni podjemi za vlaganja v prenosljive vrednostne papirje (KNPVP) (v nadaljnjem besedilu: kolektivni naložbeni podjemi, ki niso KNPVP), ter strukturirane KNPVP iz drugega pododstavka člena 36(1) Uredbe Komisije (EU) št. 583/2012 ( 29 ). Obravnava nekaterih KNPVP kot kompleksnih produktov ne bi smela posegati v prihodnje pravo Unije, ki opredeljuje področje uporabe in pravila, ki veljajo za take produkte. (81) Navzkrižna prodaja je pogosta strategija ponudnikov finančnih storitev za neprofesionalne stranke v celotni Uniji. Neprofesionalnim strankam lahko prinesejo koristi, vendar pa pri teh praksah interesi stranke niso vedno ustrezno upoštevani. Tako lahko na primer nekatere oblike navzkrižne prodaje, in sicer vezanje produktov, pri katerem se dve ali več finančnih storitev prodaja v svežnju in vsaj ena od teh storitev ni na voljo tudi ločeno, izkrivljajo konkurenco in negativno vplivajo na mobilnost strank ter njihovo sposobnost sprejemanja obveščenih odločitev. Primer vezanja produktov je obvezno odprtje tekočega računa, kadar se investicijska storitev zagotavlja neprofesionalni stranki. Čeprav lahko tudi prakse, pri katerih se dve ali več storitev prodaja v svežnju in se lahko vsaka od teh storitev kupi tudi ločeno, izkrivljajo konkurenco in negativno vplivajo na mobilnost strank in njihovo sposobnost sprejemanja obveščenih odločitev, je izbira vendarle prepuščena stranki, zato te prakse morda pomenijo manjše tveganje, da investicijska podjetja ne bi izpolnjevala svojih obveznosti v skladu s to direktivo. Zaradi spodbujanja konkurence in izbire potrošnikov bi bilo treba uporabo takih praks skrbno oceniti. (82) Investicijsko podjetje bi moralo pri investicijskem svetovanju v pisni izjavi o ustreznosti navesti, kako dani nasvet ustreza preferencam, potrebam in drugim značilnostim neprofesionalne stranke. Izjavo je treba zagotoviti na trajnostnem nosilcu podatkov, tudi v elektronski obliki. Investicijsko podjetje mora izvesti oceno primernosti in stranki predložiti natančno poročilo o ustreznosti, treba pa bi bilo vzpostaviti tudi primerno zaščito, s katero se zagotovi, da stranka ne bo oškodovana zaradi nenatančne ali nepravične predstavitve osebnega priporočila v poročilu, vključno s tem, kako je predloženo priporočilo primerno za stranko in kakšne so slabosti predlaganih ukrepov. (83) Pri določanju, kaj pomeni zagotavljanje informacij pravočasno pred rokom, ki je določen v tej direktivi, bi moralo investicijsko podjetje glede na nujnost razmer upoštevati, da stranka potrebuje dovolj časa, da informacije prebere in jih razume, preden sprejme investicijsko odločitev. Stranka bo za preučitev informacij o kompleksnem ali neznanem produktu ali storitvi ali o produktu ali storitvi, s katerima nima izkušenj, verjetno potrebovala več časa kot stranka, ki se seznanja z enostavnejšim ali bolj znanim produktom ali storitvijo ali ima z njima že predhodne izkušnje. (84) Nobena določba v tej direktivi ne bi smela zavezovati investicijskih podjetij, da takoj in hkrati zagotovijo vse zahtevane informacije o investicijskem podjetju, finančnih instrumentih, stroških in povezanih izdatkih ali v zvezi z varovanjem finančnih instrumentov stranke ali sredstev stranke, pod pogojem, da izpolnjujejo splošno obveznost zagotavljanja ustreznih informacij pravočasno pred rokom, ki je določen v tej direktivi. Če stranka informacije prejme pravočasno pred opravljanjem storitve, nobena določba v tej direktivi podjetij ne zavezuje, da jih zagotovijo ločeno ali tako, da jih vključijo v pogodbo s stranko. (85) Treba bi bilo šteti, da se storitev zagotovi na pobudo stranke, razen če jo stranka zahteva kot odziv na posamezniku prilagojeno sporočilo s strani ali v imenu družbe, ki vsebuje vabilo ali naj bi vplivalo na stranko v zvezi z nekim instrumentom ali nekim poslom. Za storitev se lahko šteje, da je zagotovljena na pobudo stranke, ne glede na to, da jo stranka zahteva na podlagi kakršnega koli sporočila, ki vsebuje reklamo za finančne instrumente ali ponudbo zanje na kakršen koli način, in ki je po svoji naravi splošna in je naslovljena na javnost ali večjo skupino ali kategorijo strank ali potencialnih strank. (86) Eden od ciljev te direktive je zaščititi vlagatelje. Ukrepi za zaščito vlagateljev bi morali biti prilagojeni značilnostim posamezne kategorije vlagateljev (neprofesionalne, profesionalne in nasprotne stranke). Vendar je zaradi okrepitve regulativnega okvira, ki se uporablja za opravljanje storitev ne glede na kategorijo zadevnih strank, ustrezno pojasniti, da načela poštenega, pravičnega in profesionalnega ravnanja ter obveznost, da morajo biti informacije poštene, jasne in nezavajajoče, veljajo za odnos z vsemi strankami. (87) Naložbe, ki vključujejo zavarovalne pogodbe, se pogosto ponudijo strankam kot morebitna alternativa k finančnim instrumentom iz te direktive ali nadomestilo zanje. Za dosledno varstvo neprofesionalnih strank in zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev je pomembno, da za zavarovalne naložbene produkte veljajo primerne zahteve. Čeprav bi bilo treba zahteve za zaščito vlagateljev iz te direktive uporabljati enako kot naložbe v obliki zavarovalnih pogodb, je zaradi njihovih različnih tržnih struktur in značilnosti produkta bolj primerno, da se podrobne zahteve namesto v tej direktivi določijo s pregledom Direktive 2002/92/ES, ki je v teku. Prihodnje pravo Unije, ki bo urejalo dejavnosti zavarovalnih posrednikov in zavarovalnic, bi moralo zato primerno zagotoviti dosleden regulativni pristop k porazdelitvi različnih finančnih produktov, ki zadovoljujejo podobne potrebe vlagateljev in predstavljajo primerljive izzive na področju zaščite vlagateljev. Evropski nadzorni organ (Evropski organ za zavarovanja in poklicne pokojnine) (EIOPA), ustanovljen z Uredbo (EU) št. 1094/2010 Evropskega parlamenta in Sveta ( 30 ), in ESMA bi morala sodelovati, da bi dosegla kar se da veliko skladnosti standardov poslovanja za te naložbene produkte. Te nove zahteve za zavarovalne naložbene produkte bi bilo treba določiti v Direktivi 2002/92/ES. (88) Da bi uskladili pravila glede nasprotja interesov, splošnih načel in obveščanja strank ter da bi državam članicam dovolili omejevati plačila zavarovalnim posrednikom, bi bilo treba Direktivo 2002/92/ES ustrezno spremeniti. (89) Zavarovalni naložbeni produkti, ki ne ponujajo naložbenih priložnosti, in depoziti, ki so izpostavljeni izključno obrestnim meram, bi morali biti izključeni iz področja uporabe te direktive. Individualni in poklicni pokojninski produkti, katerih glavni namen je zagotoviti vlagatelju prihodek po upokojitvi, bi morali biti zaradi njihovih posebnosti in ciljev izključeni iz področja uporabe te direktive. (90) Z odstopanjem od načela izdajanja dovoljenj, nadzora in uveljavljanja obveznosti v zvezi z delovanjem podružnic s strani matične države članice je ustrezno, da pristojni organ države članice gostiteljice prevzame odgovornost za uveljavljanje nekaterih obveznosti iz te direktive v zvezi s posli, ki se izvajajo prek podružnic na ozemlju, na katerem se nahaja podružnica, saj je ta organ najbliže podružnici in je v boljšem položaju za odkrivanje kršitev pravil, ki veljajo za poslovanje podružnic, in ukrepanje v zvezi z njimi. (91) Treba je predpisati učinkovito obveznost „najboljše izvršitve“ za zagotovitev, da investicijska podjetja izvršujejo naročila strank pod pogoji, ki so za stranko najugodnejši. Ta obveznost bi se morala uporabljati, kadar ima podjetje do stranke pogodbene ali posredniške obveznosti. (92) Ker je v Uniji sedaj na voljo širša izbira mest izvrševanja, je primerno okrepiti okvir za najboljše izvrševanje za neprofesionalne vlagatelje. Pri uporabi okvira za najboljše izvrševanje bi bilo treba upoštevati napredek v tehnologiji za spremljanje najboljšega izvrševanja naročil v skladu z drugim in tretjim pododstavkom člena 27(1). (93) Za določitev najboljše izvršitve pri izvrševanju naročil neprofesionalnih strank bi morali stroški, povezani z izvršitvijo, vključevati provizije ali pristojbine investicijskega podjetja, ki se zaračunajo stranki za omejene namene, kadar je izvršitev določenega naročila mogoče izvršiti na več kot enem mestu, naštetem v politiki podjetja za izvrševanje naročil. V takih primerih bi morale biti pri ocenjevanju rezultatov, ki bi bili za stranko doseženi z izvršitvijo naročila na vsakem takem mestu, za vsako primerno mesto izvršitve upoštevane provizije podjetja in stroški za izvršitev naročila. Vendar pa se s tem od podjetja ne zahteva, naj primerja rezultate, ki bi bili doseženi za stranko na podlagi njene politike izvrševanja naročil ter njenih provizij in pristojbin, z rezultati, ki bi jih lahko za isto stranko doseglo katero koli drugo investicijsko podjetje na podlagi drugačne politike izvrševanja naročil ali drugačne strukture provizij ali pristojbin. Prav tako se od podjetja ne bo zahtevalo, naj primerja razlike v svojih provizijah, ki so posledica razlik v naravi storitev, ki jih podjetje opravlja za stranke. (94) Določbe te direktive, ki določajo, naj stroški izvrševanja vključujejo provizije in pristojbine investicijskega podjetja, ki se zaračunajo stranki za opravljanje investicijske storitve, se ne bi smele uporabljati za določanje, katera mesta izvrševanja bi morala biti vključena v politiko podjetja za izvrševanje naročil za namene člena 27(5) te direktive. (95) Treba bi bilo šteti, da investicijsko podjetje sestavi ali zaračuna svoje provizije na način, ki nepošteno razlikuje med mesti izvrševanja, če zaračunava različno provizijo ali razmik strankam za izvrševanje na različnih mestih izvrševanja, in da razlika ne prikaže dejanskih razlik med stroški, ki jih ima podjetje za izvršitev na navedenih mestih. (96) Zaradi izboljšanja pogojev, pod katerimi investicijska podjetja v skladu s to direktivo izpolnjujejo svojo obveznost izvrševanja naročil pod pogoji, ki so za njihove stranke najugodnejši, je ustrezno zahtevati, da mora za finančne instrumente, za katere velja obveznost trgovanja iz členov 23 in 28 Uredbe (EU) št. 600/2014, vsako mesto trgovanja in vsak sistematični internalizator dati javnosti na razpolago podatke o kakovosti izvrševanja poslov na posameznem mestu, za druge finančne instrumente pa mora to storiti vsako mesto izvrševanja. (97) Informacije, ki jih investicijska podjetja dajejo strankam v zvezi s svojo politiko izvrševanja, so pogosto splošne in standardne, tako da stranke ne razumejo, kako bo naročilo izvršeno, in ne morejo preveriti, ali podjetje izpolnjuje obveznost izvrševanja naročil pod pogoji, ki so za stranko najugodnejši. Za večjo zaščito vlagateljev je ustrezno določiti načela glede informacij, ki jih investicijska podjetja dajejo svojim strankam o politiki izvrševanja, ter od podjetij zahtevati, da enkrat letno za vsako kategorijo finančnih instrumentov objavijo pet najprometnejših mest izvrševanja, na katerih so v preteklem letu izvrševala naročila strank, in da te informacije in informacije, ki jih objavijo mesta izvrševanja o kakovosti izvrševanja, upoštevajo v svojih politikah najboljšega izvrševanja. (98) Ob vzpostavljanju poslovnega odnosa s stranko bi lahko investicijska podjetja od stranke ali potencialne stranke zahtevala, da hkrati privoli v politiko izvrševanja ter v možnost, da se naročila te osebe izvršujejo zunaj mesta trgovanja. (99) Za osebe, ki zagotavljajo investicijske storitve za račun več kot enega investicijskega podjetja, se ne bi smelo šteti, da so vezani zastopniki, temveč da so investicijska podjetja, če zanje velja opredelitev iz te direktive, razen nekaterih oseb, ki so lahko izvzete. (100) Ta direktiva ne bi smela posegati v pravico vezanih zastopnikov, da opravljajo dejavnosti, za katere veljajo druge direktive, in sorodne dejavnosti v zvezi s finančnimi storitvami ali proizvodi, za katere ta direktiva ne velja, tudi za račun delov iste finančne skupine. (101) Ta direktiva ne bi smela zajemati pogojev opravljanja dejavnosti zunaj prostorov investicijskega podjetja (prodaja od vrat do vrat). (102) Pristojni organi držav članic ne bi smeli registrirati ali bi morali razveljaviti registracijo, če dejansko opravljane dejavnosti jasno kažejo, da se je vezani zastopnik odločil za zakonodajni sistem ene od držav članic, da bi se izognil strožjim standardom, ki veljajo v drugi državi članici, na ozemlju katere namerava opravljati ali opravlja večji del svojih dejavnosti. (103) Za namene te direktive bi moralo za primerne nasprotne stranke šteti, da delujejo kot stranke. (104) Finančna kriza je pokazala, da imajo stranke, ki niso neprofesionalne stranke, omejeno sposobnost razumevanja tveganja, povezanega z njihovimi naložbami. Poleg potrditve, da bi bilo treba okrepiti pravila o poslovanju v zvezi z vlagatelji, ki najbolj potrebujejo zaščito, je ustrezno, da se natančneje prilagodijo tudi zahteve, ki se uporabljajo za različne kategorije strank. V ta namen je ustrezno razširiti nekatere zahteve glede informacij in poročanja tudi na odnos s primernimi nasprotnimi strankami. Zadevne zahteve bi se morale nanašati zlasti na zaščito finančnih instrumentov in finančnih sredstev strank ter na zahteve glede informacij in poročanja v zvezi z bolj zapletenimi finančnimi instrumenti in posli. Zaradi boljše opredelitve klasifikacije občin in lokalnih javnih organov je ustrezno, da se ti subjekti nedvoumno izločijo s seznama primernih nasprotnih strank in strank, ki štejejo za profesionalne, hkrati pa se tem strankam omogoči, da lahko zaprosijo, naj se jih obravnava kot profesionalne stranke. (105) Glede poslov med primernimi nasprotnimi strankami bi se morala obveznost razkritja omejenih naročil strank uporabljati samo, kadar nasprotna stranka eksplicitno pošilja omejeno naročilo investicijskemu podjetju v izvršitev. (106) Države članice bi morale zagotoviti spoštovanje pravice do varstva osebnih podatkov v skladu z Direktivo 95/46/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 31 ) in Direktivo 2002/58/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 32 ), ki urejata obdelavo osebnih podatkov, opravljeno v okviru uporabe te direktive. Obdelavo osebnih podatkov s strani ESMA v okviru uporabe te direktive ureja Uredba (EU) št. 45/2001 Evropskega parlamenta in Sveta ( 33 ). (107) Investicijska podjetja bi morala vsa imeti enake možnosti vključevanja v regulirane trge v celi Uniji ali dostopa do njih. Ne glede na način, na katerega so posli trenutno organizirani v državah članicah, je pomembno odpraviti tehnične in pravne omejitve dostopa do reguliranih trgov. (108) Za lažji zaključek čezmejnih poslov je ustrezno zagotoviti dostop investicijskih podjetij do sistemov obračuna in poravnave v celi Uniji, ne glede na to, ali so posli sklenjeni prek reguliranih trgov v zadevnih državah članicah ali ne. Investicijska podjetja, ki se želijo neposredno vključiti v sisteme poravnave držav članic, bi morala izpolnjevati zadevne operativne in poslovne zahteve za članstvo ter izvajati ukrepe v skladu z načelom skrbnega in varnega poslovanja za vzdrževanje nemotenega in pravilnega delovanja finančnih trgov. (109) Za storitve, ki jih v Uniji opravljajo podjetja iz tretjih držav, se uporabljajo nacionalne ureditve in zahteve. Podjetja, ki so pooblaščena v skladu z njimi, ne morejo svobodno opravljati storitev in imajo pravico do ustanavljanja le v državi članici, v kateri imajo sedež. Kadar država članica meni, da je mogoče ustrezno raven varstva neprofesionalnih strank ali neprofesionalnih strank, ki so zaprosile, naj se jih obravnava kot profesionalne stranke, doseči z ustanovitvijo podružnice podjetja iz tretje države, je zato primerno uvesti minimalni skupni regulativni okvir na ravni Unije v zvezi z zahtevami, ki se uporabljajo za te podružnice in na podlagi načela, da se podjetij iz tretjih držav ne bi smelo obravnavati na ugodnejši način kot podjetja Unije. (110) Države članice bi morale pri izvajanju določb te direktive ustrezno upoštevati priporočila Projektne skupine za finančno ukrepanje (FATF) v zvezi z jurisdikcijami s pomanjkljivostmi na področju strateških ukrepov proti pranju denarja in boja proti financiranju terorizma ter tistimi, za katera se uporabljajo protiukrepi ali jurisdikcijami s pomanjkljivostmi na področju strateških ukrepov proti pranju denarja in boja proti financiranju terorizma, na katerih ni bil dosežen zadosten napredek pri obravnavi pomanjkljivosti ali ki se niso zavezala akcijskemu načrtu za obravnavanje pomanjkljivosti, pripravljenemu skupaj s FATF. (111) Določba iz te direktive, ki ureja opravljanje investicijskih storitev ali poslov v Uniji s strani podjetij iz tretjih držav, ne bi smela vplivati na možnost oseb s sedežem v Uniji, da uporabljajo investicijske storitve podjetij iz tretjih držav izključno na lastno pobudo. Kadar podjetje iz tretje države opravlja storitve izključno na lastno pobudo osebe s sedežem v Uniji, se ne bi smelo šteti, da se te storitve opravljajo na ozemlju Unije. Kadar podjetje iz tretje države v Uniji pridobiva stranke ali potencialne stranke ali če v Uniji promovira ali oglašuje investicijske storitve ali posle skupaj s pomožnimi dejavnostmi, se ne bi smelo šteti, da se storitve opravljajo izključno na lastno pobudo stranke. (112) Dovoljenje za upravljanje reguliranega trga bi moralo biti razširjeno na vse dejavnosti, ki so neposredno povezane z objavljanjem, obdelavo, izvršitvijo in potrditvijo naročil ter poročanjem o njih od takrat, ko so taka naročila na reguliranem trgu sprejeta, do takrat, ko so posredovana v kasnejši zaključek, in na dejavnosti v zvezi z sprejemom finančnih instrumentov v trgovanje. Tu bi morali biti zajeti tudi posli, sklenjeni prek posredovanja vzdrževalcev trga, ki jih imenuje regulirani trg, ter izvršeni v okviru njegovih sistemov in v skladu s pravili, ki veljajo za te sisteme. Ne šteje se, da so vsi posli, ki jih sklenejo člani ali udeleženci reguliranega trga, MTF ali OTF, sklenjeni v okviru sistemov reguliranega trga, MTF ali OTF. Posli, ki jih člani ali udeleženci sklenejo dvostransko in ki ne izpolnjujejo obveznosti, določene za reguliran trg, MTF ali OTF v okviru te direktive, bi se morale šteti za posle, sklenjene zunaj reguliranega trga, MTF ali OTF, za namene opredelitve sistematičnega internalizatorja. V takem primeru bi se morala uporabljati obveznost investicijskega podjetja, da objavi zavezujoče ponudbe, če so izpolnjeni pogoji iz te direktive in Uredbe (EU) št. 600/2014. (113) Glede na pomen zagotavljanja likvidnosti za pravilno in učinkovito delovanje trgov bi morala imeti investicijska podjetja, ki se ukvarjajo z algoritemskim trgovanjem in delujejo v okviru strategije vzdrževanja trga, z mesti trgovanja sklenjene pisne sporazume, v katerih so jasno opredeljene njihove obveznosti glede zagotavljanja likvidnosti za trg. (114) Nič v tej direktivi ne bi smelo zahtevati, da pristojni organi odobrijo ali preučijo vsebino pisnega dogovora med reguliranim trgom in investicijskim podjetjem, ki je potreben zaradi udeležbe v sistemu vzdrževanja trga. Ne preprečuje jim niti, da to storijo, če takšna odobritev ali preučitev temelji le na spoštovanju obveznosti iz člena 50 s strani reguliranih trgov. (115) Za storitve zagotavljanja osnovnih podatkov o trgih, ki so za uporabnike nujni, da dobijo želeni vpogled v dejavnosti trgovanja na finančnih trgih Unije, za pristojne organe pa, da dobijo točne in celovite informacije o zadevnih poslih, bi bilo treba pridobiti dovoljenje in bi morale biti urejene s predpisi, da se zagotovi ustrezna raven kakovosti. (116) Uvedba sistemov odobrenih objav (APA) naj bi izboljšala kakovost informacij o preglednosti trgovanja, ki se objavljajo na mestih OTC, in znatno prispevala k zagotavljanju, da se ti podatki objavljajo na način, ki olajšuje njihovo konsolidacijo s podatki, ki jih objavljajo mesta trgovanja. (117) Ker je zdaj vzpostavljena tržna struktura, ki omogoča konkurenco med več mesti trgovanja, je bistvenega pomena, da začne čim prej delovati učinkovit in celovit sistem stalnih informacij. Uvedba tržne rešitve za sistem stalnih informacij za lastniške in lastniškim podobne finančne instrumente bi morala prispevati k vzpostavitvi bolj povezanega evropskega trga in olajšati udeležencem na trgu dostop do konsolidiranih informacij o preglednosti trgovanja, ki so na voljo. Predvidena rešitev temelji na izdaji dovoljenja ponudnikom, ki delajo po vnaprej določenih in nadzorovanih parametrih in si med seboj konkurirajo, z namenom pridobiti tehnično zelo napredne in inovativne rešitve, ki bodo čim bolje služile trgu in zagotavljale razpoložljivost skladnih in natančnih tržnih podatkov. Zahteva, da vsi ponudniki stalnih informacij (CTP) konsolidirajo podatke iz vseh sistemov odobrenih objav (APA) in z vseh mest trgovanja, bo zagotovila konkurenco na podlagi kakovosti storitev za stranke, ne pa obsega zajetih podatkov. Kljub temu je primerno že zdaj določiti vzpostavitev sistema stalnih informacij s postopkom javnega naročanja, če predvideni mehanizem ne privede do pravočasne vzpostavitve učinkovitega in celovitega sistema stalnih informacij za lastniške lastniškim podobne finančne instrumente. (118) Vzpostavitev sistema stalnih informacij za nelastniške finančne instrumente velja za težavnejšo kot za lastniške finančne instrumente, zato bi morali imeti potencialni izvajalci možnost, da si pridobijo izkušnje s slednjimi, preden začnejo vzpostavljati sistem stalnih informacij za nelastniške finančne instrumente. Da se omogoči pravilna vzpostavitev sistema stalnih informacij za nelastniške finančne instrumente, je zato ustrezno zagotoviti daljše obdobje za prenos zadevne določbe v nacionalne ukrepe. Kljub temu je primerno že zdaj določiti vzpostavitev sistema stalnih informacij s postopkom javnega naročanja, če predvideni mehanizem ne privede do pravočasne vzpostavitve učinkovitega in celovitega sistema stalnih informacij za nelastniške finančne instrumente. (119) Pri določanju mest trgovanja in APA, kar zadeva nelastniške finančne instrumente, ki morajo biti vključeni v informacije po trgovanju, ki jih posredujejo CTP, bi moral ESMA zagotoviti, da bo dosežen cilji vzpostavitve integriranega trga Unije za te finančne instrumente ter nediskriminatorno obravnavo APA in mest trgovanja. (120) Pravo Unije o zahtevah po lastnih sredstvih bi moralo določiti minimalne kapitalske zahteve, ki bi jih morali izpolnjevati regulirani trgi za pridobitev dovoljenja, pri čemer bi bilo treba upoštevati posebno naravo tveganj v zvezi s takimi trgi. (121) Upravljavci reguliranega trga bi morali biti sposobni upravljati tudi MTF in/ali OTF v skladu z zadevnimi določbami te direktive. (122) Določbe te direktive v zvezi z sprejemom finančnih instrumentov v trgovanje v skladu s pravili, ki jih določa regulirani trg, ne bi smele posegati v uporabo Direktive 2001/34/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 34 ) in Direktive 2003/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 35 ). Reguliranemu trgu ne bi smeli preprečiti uporabe strožjih zahtev v zvezi z izdajatelji finančnih instrumentov, ki jih obravnava glede sprejema v trgovanje, kot jih predpisuje ta direktiva. (123) Državam članicam bi moralo biti omogočeno, da imenujejo različne pristojne organe za uveljavitev široke palete obveznosti iz te direktive. Taki organi bi morali biti javni zaradi zagotovitve njihove neodvisnosti od gospodarskih nosilcev in zaradi preprečitve nasprotja interesov. Države članice bi morale zagotoviti ustrezno financiranje pristojnega organa v skladu z nacionalno zakonodajo. Imenovanje javnega organa ne bi smelo izključevati prenosa funkcij na odgovornost pristojnega organa. (124) Da se zagotovi učinkovita in pravočasna komunikacija med pristojnimi organi v zvezi z začasno ustavitvijo, umikom, motnjami, pogoji trgovanja, ki motijo delovanje trga, in okoliščinami, ki lahko pomenijo zlorabo trga, je potrebno učinkovito komuniciranje in usklajevanje med pristojnimi nacionalnimi organi, ki se doseže na podlagi ureditve ESMA. (125) Skupina G-20 se je na zasedanju v Pittsburghu 25. septembra 2009 odločila izboljšati regulacijo, delovanje in preglednost finančnih trgov in blagovnih borz, da se odpravi pretirana nestanovitnost cen blaga. Sporočili Komisije z dne 28. oktobra 2009 o bolje delujoči verigi preskrbe s hrano v Evropi in z dne 2. februarja 2011 o reševanju izzivov na blagovnih borzah in na področju surovin vsebujeta ukrepe, ki naj bi bili sprejeti v okviru revizije direktive 2004/39/ES. Septembra 2011 je Mednarodna organizacija komisij za vrednostne papirje objavila načela za ureditev in nadzor trgov izvedenih finančnih instrumentov na blago. Ta načela je 4. novembra 2011 podprl vrh G-20 v Cannesu, ki je pozval k temu, da bi imeli regulatorji trgov formalna pooblastila za upravljanje pozicij, vključno s pooblastilom za določitev predhodnih omejitev pozicij, kot je primerno. (126) Pooblastila, ki so na razpolago pristojnim organom, bi bilo treba dopolniti z izrecnimi pooblastili, da lahko pristojni organi od katere koli osebe pridobijo podatke o velikosti in namenu pozicije v pogodbah o izvedenih finančnih instrumentih na blago ter da lahko od osebe zahtevajo, da sprejme ukrepe za zmanjšanje pozicije v pogodbah na izvedene finančne instrumente. (127) Potreben je usklajen režim omejitev pozicij, da se zagotovita boljše usklajevanje in doslednost pri uporabi sporazuma G-20, zlasti za pogodbe, s katerimi se trguje po vsej Uniji. Zato bi bilo treba pristojnim organom podeliti izrecna pooblastila za določanje omejitev pozicij – na podlagi metodologije, ki jo določi ESMA – glede pozicij katere koli osebe ali združene skupine oseb, kadar koli, v pogodbah o izvedenih finančnih instrumentih v zvezi z blagom, da se preprečijo zlorabe trga, tudi ustvarjanje prevladujočega položaja, in podpirajo nemoteno določanje cen in pogoji za poravnavo, vključno s preprečevanjem pozicij, ki izkrivljajo trg. Takšne omejitve bi morale spodbujati celovitost trga za izvedene finančne instrumente in osnovno blago brez poseganja v oblikovanje cen na trgu za osnovno blago ter se ne bi smele uporabljati za pozicije, ki objektivno zmanjšujejo tveganja, ki so neposredno povezana s poslovnimi dejavnostmi v zvezi z blagom. Razjasniti bi bilo treba tudi razlikovanje med promptnimi pogodbami za blago in pogodbami na izvedene finančne instrumente na blago. Za vzpostavitev usklajene ureditve je primerno tudi, da ESMA spremlja izvajanje omejitev pozicij in da pristojni organi vzpostavijo ureditev sodelovanja, vključno z medsebojno izmenjavo ustreznih podatkov, ter omogočijo spremljanje in izvrševanje omejitev. (128) Vsa mesta trgovanja, ki ponujajo trgovanje z izvedenimi finančnimi instrumenti na blago, bi morala imeti vzpostavljen ustrezen nadzor upravljanja pozicij, ki zagotavlja potrebne pristojnosti vsaj za spremljanje informacij o pozicijah v izvedenih finančnih instrumentih na blago in dostopanje do teh informacij, za zahtevanje zmanjšanja ali prenehanja takšnih pozicij in za zahtevanje, da se na trgu ponovno zagotovi likvidnost, da se zmanjšajo učinki velike ali prevladujoče pozicije. ESMA bi moral vzdrževati in objavljati seznam s povzetki vseh omejitev pozicij in nadziranja upravljanja pozicij, ki se izvajajo. Te omejitve in ureditve bi bilo treba uporabljati dosledno ob upoštevanju posebnih značilnosti zadevnega trga. Jasno bi bilo treba določiti, kako se uporabljajo, in navesti ustrezne količinske prage za te omejitve oziroma prage, pri katerih začnejo veljati druge obveznosti. (129) Mesta trgovanja, bi morala objavljati zbirni tedenski pregled pozicij različnih kategorij oseb za različne pogodbe za izvedene finančne instrumente na blago, pravice do emisije in iz njih izvedene finančne instrumente, s katerimi se trguje na njihovih platformah. Pristojnemu organu bi bilo treba vsaj vsakodnevno dati na voljo celovit in podroben pregled pozicij vseh oseb. Ureditev poročanja v skladu s to direktivo bi morala, kadar je primerno, upoštevati že veljavne zahteve glede poročanja iz člena 8 Uredbe (EU) št. 1227/2011. (130) Medtem ko metodologija, ki se uporablja za izračun omejitev pozicij, ne bi smela ustvarjati novih ovir za razvoj novih izvedenih finančnih instrumentov na blago, bi moral ESMA pri oblikovanju metodologije za izračun zagotoviti, da se razvoj novih izvedenih finančnih instrumentov na blago ne bo mogel uporabljati za izogibanje režimu omejitev pozicij. (131) Omejitev pozicije bi bilo treba določiti za vsako posamezno pogodbo za izveden finančni instrument na blago. Da se prepreči izogibanje režimu omejitev pozicij s stalnim razvijanjem novih pogodb za izvedene finančne instrumente na blago, bi moral ESMA zagotoviti, da metodologija za izračun preprečuje vsako izogibanje z upoštevanjem splošne odprte pozicije v drugih izvedenih finančnih instrumentih na blago za enako osnovno blago. (132) Zaželeno je, da se malim in srednjim podjetjem (MSP) olajša dostop do kapitala in da se omogoči nadaljnji razvoj specializiranih trgov, prilagojenih potrebam malih in srednjih izdajateljev. Ti trgi, ki so v okviru te direktive običajno dejavni kot MTF, so splošneje znani kot zagonski trgi MSP, zagonski trgi ali mladi trgi. Vzpostavitev nove podkategorije zagonskih trgov MSP znotraj kategorije MTF in registracija teh trgov naj bi povečala njihovo prepoznavnosti in pomen ter prispevala k razvoju skupnih normativnih standardov v Uniji za te trge. Pozornost bi bilo treba osredotočiti na to, kako naj bi ureditev v prihodnosti dodatno spodbujala in podpirala uporabo tega trga, da bi bil privlačen za vlagatelje, ter zagotavljala zmanjšanje upravnega bremena in dodatne spodbude za MSP, da bi na kapitalske trge dostopala prek zagonskih trgov MSP. (133) Zahteve, ki veljajo za to novo kategorijo trgov, morajo omogočati zadostno prožnost, da lahko zajamejo celotno paleto uspešnih modelov trgov, ki trenutno obstajajo v Evropi. Prav tako morajo zagotoviti ustrezno ravnotežje med ohranjanjem visoke ravni zaščite vlagateljev, ki je nujna za spodbujanje zaupanja vlagateljev v izdajatelje, in zmanjšanjem nepotrebnega upravnega bremena za izdajatelje na teh trgih. Predlaga se, da se v delegiranih aktih ali tehničnih standardih predpišejo dodatne podrobnosti o zahtevah za zagonske trge MSP, na primer glede meril za sprejem v trgovanje na takih trgih. (134) Ker je pomembno, da te zahteve ne bodo imele negativnih posledic za uspešne obstoječe trge, bi bilo treba upravljavcem trgov, namenjenih malim in srednjim izdajateljem, omogočiti, da lahko še naprej upravljajo take trge v skladu z zahtevami te direktive in ni nujno, da se registrirajo kot zagonski trg MSP. Od izdajatelja, ki je MSP, se ne bi smelo zahtevati, da mora zaprositi za sprejem svojih finančnih instrumentov v trgovanje na zagonskem trgu MSP. (135) Da bi ta nova kategorija trgov prinesla koristi MSP, bi moralo biti vsaj 50 % izdajateljev, s finančnimi instrumenti katerih se trguje na zagonskem trgu MSP, MSP. To bi se moralo oceniti vsako leto. Navedeno merilo vsaj 50 % izdajateljev bi bilo treba izvajati prožno. Začasno neizpolnjevanje tega merila ne bi smelo pomeniti, da se mestu trgovanja takoj odvzame dovoljenje ali se mu zavrne izdajo dovoljenja, da deluje kot zagonski trg MSP, če se upravičeno pričakuje, da bo leto zatem izpolnilo merilo 50 %. Ocena o tem, ali je izdajatelj podjetje kategorije MSP, bi morala temeljiti na tržni kapitalizaciji predhodnih treh koledarskih let. Na ta način naj bi tem izdajateljem zagotovili nemoten prehod s specializiranih trgov na glavne trge. (136) Morebitne zaupne informacije, ki jih prejme kontaktna točka ene države članice prek kontaktne točke druge države članice, ne bi smele veljati za popolnoma domače. (137) Treba je povečati konvergenco pooblastil pristojnih organov, da bi utrli pot k enakomerni intenzivnosti uveljavljanja po integriranem finančnem trgu. Splošni minimalni niz pooblastil, skupaj s primernimi viri, bi moral zagotavljati učinkovitost nadzora. V tej direktivi bi bilo zato treba določiti minimalni sklop nadzornih in preiskovalnih pooblastil, ki bi se morala podeliti pristojnim organom držav članic v skladu z nacionalno zakonodajo. Kadar to zahteva nacionalna zakonodaja, bi bilo treba ta pooblastila izvajati z vložitvijo zahteve pri pristojnem sodnem organu. Pristojni organi bi morali pri izvajanju pooblastil v okviru te direktive delovati objektivno in nepristransko ter odločati neodvisno. (138) Ta direktiva določa minimalen sklop pooblastil, ki bi jih morali imeti pristojni organi, pri čemer se morajo ta pooblastila izvajati v okviru celotnega sistema nacionalne zakonodaje, ki zagotavlja spoštovanje temeljnih pravic, vključno s pravico do zasebnosti. Za izvajanje teh pooblastil, ki lahko resno posežejo v pravico do spoštovanja zasebnega in družinskega življenja, stanovanja ter komunikacij, bi države članice morale imeti na voljo učinkovite varnostne ukrepe proti zlorabam, na primer predhodno dovoljenje sodnega organa zadevne države članice, če je to ustrezno. Države članice bi morale pristojnim organom omogočiti izvajanje pooblastil, ki pomenijo grob poseg v zasebnost, kolikor je to potrebno za ustrezno preiskavo resnih primerov, za katere ni enakovrednih načinov za učinkovito doseganje enakih rezultatov. (139) Noben pristojni organ ali ESMA pri opravljanju svojih nalog s svojim ukrepanjem ne bi smel neposredno ali posredno diskriminirati nobene države članice ali skupine držav članic kot mesta za izvajanje investicijskih storitev ali poslov v kateri koli valuti. (140) Zaradi pomembnega vpliva in tržnih deležev, ki so si jih pridobili različni MTF, je ustrezno zagotoviti, da se sklenejo ustrezni dogovori o sodelovanju med pristojnim organom za MTF in pristojnim organom v državi, v kateri MTF opravlja storitve. To ureditev bi bilo treba razširiti tudi na OTF zaradi morebitnega podobnega razvoja v prihodnosti. (141) Za zagotovitev, da investicijska podjetja, upravljavci trga, ki imajo dovoljenje za upravljanje MTF ali OTF, regulirani trgi, APA, CTP ali odobreni mehanizmi poročanja (ARM), organi, ki dejansko nadzorujejo njihovo poslovanje, ter člani upravljalnih organov investicijskih podjetij in reguliranih trgov izpolnjujejo obveznosti iz te direktive in Uredbe (EU) št. 600/2014 ter da se v Uniji obravnavajo na podoben način, bi morale države članice določiti učinkovite, sorazmerne in odvračilne sankcije in ukrepe. Upravne sankcije in ukrepi, ki jih določijo države članice, bi morali izpolnjevati nekatere bistvene zahteve v zvezi z naslovniki, merili, ki jih je treba upoštevati pri uporabi sankcije ali ukrepa, objavo, ključnimi pooblastili za naložitev sankcij in višino upravnih denarnih kazni. (142) Pristojni organi bi morali biti zlasti pooblaščeni za nalaganje denarnih kazni, ki so dovolj visoke, da ustrezajo koristim, ki jih je mogoče pričakovati, in odvračilne tudi za večje institucije in njihovo vodstvo. (143) Pristojni organi morajo imeti tudi možnost dostopa do prostorov fizičnih in pravnih oseb, in sicer v skladu z nacionalnim pravom in Listino. Možnost vstopa v te prostore je nujna v primeru utemeljenega suma, da obstajajo dokumenti in drugi podatki, povezani z vsebino preiskave, ki so lahko pomembni za dokazovanje kršenja te direktive ali Uredbe (EU) št. 600/2014. Poleg tega je dostop do takih prostorov potreben, kadar oseba v celoti ali delno ni izpolnila že predložene zahteve po informacijah ali kadar obstajajo utemeljeni razlogi za sum, da zahteva po informacijah, če bi bila predložena, ne bi bila izpolnjena ali da bi bili zahtevani dokumenti ali informacije odstranjeni, spremenjeni ali uničeni. Če je potrebno predhodno dovoljenje sodnega organa zadevne države članice, bi se morala v skladu z nacionalnim pravom takšna pooblastila za dostop do prostorov uporabiti šele po pridobitvi predhodnega dovoljenja sodnih organov. (144) Obstoječi posnetki telefonskih pogovorov in evidence o podatkovnem prometu investicijskih podjetij, ki izvršujejo in dokumentirajo izvršitve poslov, pa tudi obstoječe evidence telekomunikacijskih operaterjev o telefonskem in podatkovnem prometu predstavljajo bistveni in včasih edini dokaz za odkrivanje in dokazovanje obstoja zlorabe trga ter za preverjanje, če podjetja upoštevajo varstvo vlagateljev in druge zahteve iz te direktive ali iz Uredbe (EU) št. 600/2014. Zato bi morali imeti pristojni organi možnost zahtevati obstoječe posnetke telefonskih pogovorov, evidence elektronskih komunikacij in podatkovnega prometa, ki jih hrani investicijsko podjetje ali kreditna institucija. Dostop do podatkovnih in telefonskih evidenc je potreben za odkrivanje in sankcioniranje zlorab trga ali kršitev zahtev iz te direktive ali iz Uredbe (EU) št. 600/2014. Za uvedbo enakih konkurenčnih pogojev v Uniji, kar zadeva dostop do telefonskih evidenc in obstoječih evidenc o podatkovnem prometu, ki jih ima telekomunikacijski operater, ali obstoječih posnetkov telefonskih pogovorov in podatkovnega prometa, ki jih ima investicijsko podjetje, bi morali imeti pristojni organi v skladu z nacionalnim pravom možnost zahtevati obstoječe telefonske evidence in obstoječe evidence o podatkovnem prometu, ki jih ima telekomunikacijski operater, kolikor je to dovoljeno v okviru nacionalnega prava, obstoječe posnetke telefonskih pogovorov in evidence podatkovnega prometa, ki jih hrani investicijsko podjetje, pa v primerih, ko obstaja utemeljen sum, da utegnejo biti teke evidence, ki so povezane z vsebino inšpekcijskega pregleda ali preiskave, pomembne za dokazovanje ravnanja, ki je prepovedano z Uredbo (EU) št. 596/2014, ali kršenja zahtev iz te direktive ali Uredbe (EU) št. 600/2014. Dostop do telefonskih evidenc in evidenc o podatkovnem prometu, ki jih hrani telekomunikacijski operater, ne bi smel vključevati vsebine govorne komunikacije prek telefona. (145) Za zagotovitev dosledne uporabe sankcij po Uniji bi morale imeti države članice obveznost zagotavljanja, da pristojni organi pri določanju vrste upravnih sankcij ali ukrepov in višine upravnih denarnih kazni upoštevajo vse ustrezne okoliščine. (146) Za zagotovitev, da odločitve pristojnih organov na splošno odvračilno vplivajo na javnost, bi jih bilo treba praviloma objaviti. Objava odločitev je tudi pomembno orodje, s katerim pristojni organi obveščajo udeležence na trgu o tem, katera ravnanja štej