02019X0253 — SL — 15.02.2019 — 000.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu





popravljena z:









▼B

Pravilnik št. 83 Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo (UN/ECE) – Enotne določbe o homologaciji vozil v zvezi z emisijami onesnaževal glede na zahteve za gorivo [2019/253]

Vključuje vsa veljavna besedila do:

Dopolnila 7 sprememb 07 – začetek veljavnosti: 29. december 2018

VSEBINA PRAVILNIK 1. Področje uporabe 2. Opredelitev pojmov 3. Vloga za podelitev homologacije 4. Homologacija 5. Specifikacije in preskusi 6. Spremembe tipa vozila 7. Razširitev homologacij 8. Skladnost proizvodnje 9. Skladnost vozil v prometu 10. Kazni za neskladnost proizvodnje 11. Dokončno prenehanje proizvodnje 12. Prehodne določbe 13. Nazivi in naslovi tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, in homologacijskih organov Dodatek 1: Postopek za preverjanje zahtev za skladnost proizvodnje, če je standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, zadovoljivo Dodatek 2: Postopek za preverjanje zahtev za skladnost proizvodnje, če standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, ni zadovoljivo ali ni na voljo Dodatek 3: Preverjanje skladnosti vozil v prometu Dodatek 4: Statistični postopek za preskušanje skladnosti v prometu glede emisij iz izpušne cevi Dodatek 5: Odgovornost za skladnost vozil v prometu Dodatek 6: Zahteve za vozila, ki uporabljajo reagent v sistemih za naknadno obdelavo izpušnih plinov PRILOGE 1 Lastnosti motorja in vozila ter informacije v zvezi z izvajanjem preskusov 2 Sporočilo 3 Namestitev homologacijske oznake 4a Preskus tipa I 5 Preskus tipa II 6 Preskus tipa III 7 Preskus tipa IV 8 Preskus tipa VI 9 Preskus tipa V 10 Specifikacije referenčnih goriv 10a Specifikacije plinastih referenčnih goriv 11 Diagnostika v vozilu (OBD) za motorna vozila 12 Podelitev homologacije ECE za vozila, ki za gorivo uporabljajo utekočinjeni naftni plin (UNP) ali zemeljski plin (ZP)/biometan 13 Postopek preskusa emisij za vozila s sistemom z redno regeneracijo 14 Postopek preskusa emisij za hibridna električna vozila (HEV)

1. PODROČJE UPORABE

Ta pravilnik določa tehnične zahteve za homologacijo motornih vozil.

Poleg tega določa pravila za skladnost vozil v prometu, trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja in sistemov za diagnostiko v vozilu (OBD).

1.1 ►C1 Ta pravilnik se uporablja za vozila kategorij M1, M2, N1 in N2, katerih referenčna masa ne presega 2 610 kg ( 1 ). Na zahtevo proizvajalca se lahko homologacija, podeljena v skladu s tem pravilnikom, razširi z zgoraj navedenih vozil tudi na vozila kategorij M1, M2, N1 in N2, katerih referenčna masa ne presega 2 840 kg in ki izpolnjujejo pogoje iz tega pravilnika. Na zahtevo proizvajalca se lahko homologacija, podeljena v skladu s tem pravilnikom, razširi z zgoraj navedenih vozil tudi na vozila za posebne namene kategorij M1, M2, N1 in N2 ne glede na njihovo referenčno maso. Proizvajalec homologacijskemu organu, ki je podelil homologacijo, dokaže, da je zadevno vozilo vozilo za posebne namene. ◄

2. OPREDELITEV POJMOV

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

2.1 „tip vozila“ pomeni skupino vozil, ki se ne razlikujejo v naslednjih vidikih:

2.1.1 enakovredni vztrajnosti, določeni glede na referenčno maso, kot je določeno v tabeli A4a/3 Priloge 4a k temu pravilniku, in

2.1.2 značilnostih motorja in vozila, kot so določene v Prilogi 1 k temu pravilniku;

2.2 „referenčna masa“ pomeni maso neobremenjenega vozila, ki ji je za preskus v skladu s prilogama 4a in 8 k temu pravilniku prišteta enotna vrednost 100 kg;

2.2.1 „masa neobremenjenega vozila“ pomeni maso vozila, pripravljenega za vožnjo, brez enotne mase voznika 75 kg, potnikov ali tovora, vendar z 90-odstotno napolnjeno posodo za gorivo in običajnim kompletom orodja ter rezervnim kolesom v vozilu, če je primerno;

2.2.2 „masa vozila, pripravljenega za vožnjo“ pomeni maso iz odstavka 2.6 Priloge 1 k temu pravilniku in za vozila, ki so zasnovana in izdelana za prevoz več kot 9 oseb (poleg voznika), maso člana posadke (75 kg), če je med devetimi sedeži ali več predviden sedež za člana posadke;

2.3 „največja masa“ pomeni največjo tehnično dovoljeno maso, ki jo navede proizvajalec vozila (ta masa je lahko večja od največje mase, ki jo odobrijo državni organi);

2.4 „plinasta onesnaževala“ pomenijo emisije izpušnih plinov ogljikovega monoksida, dušikovih oksidov, izraženih z ekvivalentom dušikovega dioksida (NO2), in ogljikovodikov v naslednjih razmerjih:

(a) C1H2,525 za utekočinjen naftni plin (UNP);

(b) C1H4 za zemeljski plin (ZP) in biometan;

(c) C1H1,89O0,016 za bencin (E5);

(d) C1H1,93O0,033 za bencin (E10);

(e) C1H1,86O0,005 za dizelsko gorivo (B5);

(f) C1H1,86O0,007 za dizelsko gorivo (B7);

(g) C1H2,74O0,385 za etanol (E85);

(h) C1H2,61O0,329 za etanol (E75);

2.5 „delci, ki onesnažujejo“ pomenijo sestavine izpušnih plinov, ki se s filtri, opisanimi v Dodatku 4 k Prilogi 4a k temu pravilniku, odstranijo iz razredčenih izpušnih plinov pri temperaturi največ 325 K (52 °C);

2.5.1 „število delcev“ pomeni skupno število delcev s premerom več kot 23 nm, prisotnih v razredčenih izpušnih plinih po kondicioniranju za odstranitev hlapnega materiala, kot je opisano v Dodatku 5 k Prilogi 4a k temu pravilniku;

2.6 „emisije izpušnih plinov“ pomenijo

(a) pri motorjih s prisilnim vžigom emisije plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo;

(b) pri motorjih s kompresijskim vžigom emisije plinastih onesnaževal, delcev, ki onesnažujejo, in število delcev;

2.7 „emisije zaradi izhlapevanja“ pomenijo hlape ogljikovodikov, ki izhajajo iz sistema za gorivo motornega vozila, razen tistih iz emisij izpušnih plinov;

2.7.1 „izgube zaradi dihanja posode za gorivo“ pomenijo emisije ogljikovodikov zaradi temperaturnih sprememb v posodi za gorivo (izraženo v razmerju C1H2,33);

2.7.2 „izgube zaradi odstavitve segretega vozila“ pomenijo emisije ogljikovodikov iz sistema za gorivo pri mirujočem vozilu po opravljeni vožnji (izraženo v razmerju C1 H2,20);

2.8 „blok motorja“ pomeni prostore v motorju ali zunaj njega, ki so povezani z oljnim koritom z notranjimi ali zunanjimi kanali, skozi katere lahko uhajajo plini in hlapi;

2.9 „naprava za hladni zagon“ pomeni napravo, ki začasno obogati zmes zraka in goriva v motorju ter s tem pripomore k zagonu motorja;

2.10 „pripomoček za zagon“ pomeni napravo, ki pomaga zagnati motor brez obogatitve zmesi zraka in goriva v motorju, npr. z žarilno svečko, spreminjanjem časa vbrizgavanja itd.;

2.11 „delovna prostornina motorja“ pomeni:

2.11.1 pri batnih motorjih z linearnim gibanjem batov nazivno gibno prostornino motorja;

2.11.2 pri rotacijskih batnih motorjih (Wanklovi motorji) dvakratno nazivno gibno prostornino zgorevalne komore na bat;

2.12 „naprave za uravnavanje onesnaževanja“ pomenijo tiste sestavne dele vozila, ki nadzirajo in/ali omejujejo emisije izpušnih plinov in emisije zaradi izhlapevanja;

2.13 „diagnostika v vozilu (OBD)“ pomeni diagnostiko v vozilu, namenjeno uravnavanju emisij, ki omogoča prepoznavanje verjetnega mesta nepravilnega delovanja s kodami napak, shranjenimi v računalniškem pomnilniku;

2.14 „preskus vozil v prometu“ pomeni preskus in oceno skladnosti, ki sta opravljena v skladu z odstavkom 9.2.1 tega pravilnika;

2.15 „pravilno vzdrževano in uporabljano“ za preskusno vozilo pomeni, da tako vozilo izpolnjuje merila za sprejetje izbranega vozila iz odstavka 2 Dodatka 3 k temu pravilniku;

2.16 „odklopna naprava“ pomeni vsak del, ki zaznava temperaturo, hitrost vozila, vrtilno frekvenco motorja, prestavo v menjalniku, podtlak v sesalni cevi ali kateri koli drug parameter zaradi sproženja, spreminjanja, odložitve ali prekinitve delovanja katerega koli dela sistema za uravnavanje emisij, ki zmanjšuje učinkovitost sistema za uravnavanje emisij pod pogoji, pričakovanimi pri običajnem delovanju in običajni uporabi vozila. Tak del se ne šteje za odklopno napravo, če:

2.16.1 je potreba po napravi upravičena zaradi zaščite motorja pred okvarami ali poškodbami in zaradi varnega delovanja vozila; ali

2.16.2 naprava ne deluje po zagonu motorja; ali

2.16.3 so pogoji pretežno vključeni v preskusne postopke tipa I ali VI;

2.17 „družina vozil“ pomeni skupino tipov vozil, ki jih za namen Priloge 12 k temu pravilniku opredeljuje matično vozilo;

2.18 „biogorivo“ pomeni tekoče ali plinasto pogonsko gorivo, pridobljeno iz biomase;

2.19 „homologacija vozila“ pomeni homologacijo tipa vozila glede na naslednje pogoje ( 2 ):

2.19.1 omejevanje emisij izpušnih plinov vozila, emisij zaradi izhlapevanja, emisij plinov iz bloka motorja, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja, emisij snovi, ki onesnažujejo ob hladnem zagonu motorja, in diagnostike v vozilih, ki za gorivo uporabljajo neosvinčen bencin ali lahko uporabljajo neosvinčen bencin in UNP ali ZP/biometan ali biogoriva (homologacija B);

2.19.2 omejevanje emisij plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja in diagnostike v vozilih, ki za gorivo uporabljajo dizelsko gorivo (homologacija C) ali dizelsko gorivo in biogorivo ali biogorivo;

2.19.3 omejevanje emisij plinastih onesnaževal iz motorja, emisij plinov iz bloka motorja, trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja, emisij ob hladnem zagonu in diagnostike v vozilih, ki za gorivo uporabljajo UNP ali ZP/biometan (homologacija D);

2.20 „sistem z redno regeneracijo“ pomeni napravo za preprečevanje onesnaževanja (npr. katalizator, filter za delce), pri kateri je po manj kot 4 000 km običajnega delovanja vozila potreben postopek redne regeneracije. Med cikli, v katerih se izvede regeneracija, se emisijski standardi lahko presežejo. Če regeneracija naprave za preprečevanje onesnaževanja nastopi vsaj enkrat med preskusom tipa I, potem ko je bila izvedena vsaj enkrat med ciklom priprave vozila, velja za sistem s stalno regeneracijo, za katerega ni potreben poseben preskusni postopek. Priloga 13 k temu pravilniku se ne uporablja za sisteme s stalno regeneracijo.

Na zahtevo proizvajalca se preskusni postopek, določen za sisteme z redno regeneracijo, ne uporablja za regeneracijsko napravo, če proizvajalec homologacijskemu organu predloži podatke o tem, da emisije med obdobji regeneracije ostanejo pod standardi iz odstavka 5.3.1.4, ki se uporabljajo za zadevno kategorijo vozil po dogovoru s tehnično službo;

2.21 hibridna vozila (HV)

2.21.1 splošna opredelitev hibridnih vozil:

„hibridno vozilo“ pomeni vozilo z vsaj dvema različnima energijskima pretvornikoma in dvema različnima sistemoma za shranjevanje energije (na vozilu) za pogon vozila;

2.21.2 opredelitev hibridnih električnih vozil:

„hibridno električno vozilo (HEV)“ pomeni vozilo, vključno z vozili, ki energijo iz potrošnega goriva pridobivajo zgolj za polnjenje naprave za shranjevanje električne energije/moči, ki za mehanski pogon pridobiva energijo iz obeh od naslednjih virov shranjene energije/moči v vozilu:

(a) potrošno gorivo;

(b) akumulator, kondenzator, vztrajnik/dinamo ali druga naprava za shranjevanje električne energije/moči;

2.22 „vozilo z enogorivnim motorjem“ pomeni vozilo, načrtovano za stalni pogon z eno vrsto goriva;

2.22.1 „vozilo z enogorivnim motorjem na plin“ pomeni vozilo, načrtovano za stalni pogon z UNP ali ZP/biometanom ali vodikom, ki lahko vsebuje tudi bencinski sistem za uporabo v sili ali za zagon motorja, pri čemer posoda za bencin vsebuje največ 15 litrov bencina;

2.23 „vozilo z dvogorivnim motorjem“ pomeni vozilo, ki ima dva ločena sistema za shranjevanje goriva in lahko za pogon uporablja samo eno gorivo naenkrat. Hkratna uporaba obeh goriv je omejena količinsko in časovno;

2.23.1 „vozilo z dvogorivnim motorjem na plin“ pomeni vozilo z dvogorivnim motorjem, ki lahko za gorivo uporablja bencin (bencinski način) in UNP, ZP/biometan ali vodik (plinski način);

2.24 „vozilo na alternativna goriva“ pomeni vozilo, ki je zasnovano za pogon na vsaj en tip goriva, ki je ali plinasto pri atmosferski temperaturi in tlaku ali pa pretežno ni pridobljeno iz mineralnih olj;

2.25 „vozilo s prilagodljivim tipom goriva“ pomeni vozilo z enim sistemom za shranjevanje goriva, ki lahko za pogon uporablja različne mešanice dveh ali več goriv;

2.25.1 „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na etanol“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, ki lahko za pogon uporablja bencin ali mešanico etanola in bencina z do 85-odstotnim deležem etanola (E85);

2.25.2 „vozilo s prilagodljivim tipom goriva na biodizel“ pomeni vozilo s prilagodljivim tipom goriva, ki lahko za pogon uporablja mineralno dizelsko gorivo ali mešanico mineralnega dizelskega goriva in biodizla;

2.26 v okviru spremljanja razmerja učinkovitosti med uporabo (IUPRM) „hladni zagon“ pomeni, da je temperatura hladilne tekočine motorja (ali enakovredna temperatura) ob zagonu motorja največ 35 °C in največ 7 K višja od temperature okolice (če je na voljo);

2.27 „motor z neposrednim vbrizgavanjem“ pomeni motor, ki lahko deluje v načinu, pri katerem se gorivo vbrizga v polnilni zrak, potem ko je bil zrak vsesan skozi sesalne ventile;

2.28 „električni pogonski sistem“ pomeni sistem, ki ga sestavljajo ena ali več naprav za shranjevanje električne energije, ena ali več naprav za kondicioniranje električne energije ter eden ali več električnih strojev, ki za pogon vozila pretvarjajo shranjeno električno energijo v mehansko energijo pri kolesih;

2.29 „povsem električno vozilo“ pomeni vozilo z izključno električnim pogonskim sistemom;

2.30 „vozilo s pogonom na vodikove gorivne celice“ pomeni vozilo s pogonom na gorivne celice, ki za pogon vozila pretvarjajo kemično energijo iz vodika v električno energijo;

2.31 „neto moč“ pomeni moč, izmerjeno na preskuševalni napravi na koncu ročične gredi, ali enakovredno moč, izmerjeno pri ustrezni vrtilni frekvenci motorja z dodatno opremo, preskušeno v skladu s Pravilnikom št. 85 ter izračunano pri referenčnih atmosferskih pogojih;

2.32 „največja neto moč“ pomeni največjo vrednost neto moči, izmerjeno pri polni obremenitvi motorja;

2.33 „največja 30-minutna moč“ pomeni največjo neto moč električnega sistema za prenos moči pri enosmernem toku, kot je določeno v odstavku 5.3.2 Pravilnika št. 85;

2.34 „hladni zagon“ pomeni, da je temperatura hladilne tekočine motorja (ali enakovredna temperatura) ob zagonu motorja največ 35 °C in največ 7 K višja od temperature okolice (če je na voljo).

3. VLOGA ZA PODELITEV HOMOLOGACIJE

3.1 Vlogo za podelitev homologacije tipa vozila glede na emisije izpušnih plinov, emisije plinov iz bloka motorja, emisije zaradi izhlapevanja ter trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja in sistem za diagnostiko v vozilu (OBD) pri homologacijskem organu vloži proizvajalec vozila ali njegov pooblaščeni zastopnik. 3.1.1 Poleg tega proizvajalec predloži naslednje informacije: (a) za vozila z motorjem s prisilnim vžigom, izjavo proizvajalca o najmanjšem odstotku neuspelih vžigov glede na skupno število vžigov, zaradi katerega lahko emisije presežejo omejitve iz odstavka 3.3.2 Priloge 11 k temu pravilniku, če je ta odstotek neuspelih vžigov prisoten od začetka preskusa tipa I, kot je opisan v Prilogi 4a k temu pravilniku, ali pa bi lahko povzročil pregretje katalizatorja ali katalizatorjev izpušnih plinov pred nastankom trajne okvare; (b) natančne pisne informacije o značilnostih delovanja sistema OBD, vključno s seznamom vseh ustreznih delov sistema za uravnavanje emisij vozila, ki jih nadzoruje sistem OBD; (c) opis indikatorja nepravilnega delovanja, s katerim sistem OBD voznika opozarja na napake pri delovanju; (d) izjavo proizvajalca, da je sistem OBD skladen z določbami odstavka 7 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku, ki se nanašajo na učinkovitost med uporabo v vseh razumno predvidljivih voznih razmerah; (e) načrt, ki opisuje podrobna tehnična merila in utemeljitev za povečanje števca in imenovalca vsake nadzorne funkcije, ki mora izpolnjevati zahteve iz odstavkov 7.2 in 7.3 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku, kot tudi tehnična merila za onemogočenje števcev, imenovalcev in splošnega imenovalca pod pogoji iz odstavka 7.7 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku; (f) opis ukrepov, sprejetih za preprečevanje nedovoljenih posegov in sprememb na računalniku sistema za uravnavanje emisij; (g) kadar je to primerno, podrobnosti o družini vozil, kot so navedene v Dodatku 2 k Prilogi 11 k temu pravilniku; (h) po potrebi kopije drugih homologacij z ustreznimi podatki, ki omogočajo razširitev homologacij in določanje faktorjev poslabšanja. 3.1.2 Za preskuse iz odstavka 3 Priloge 11 k temu pravilniku se tehnični službi, ki izvaja homologacijski preskus, predloži vozilo, ki je reprezentativno za tip vozila, ki ga je treba homologirati, ali družine vozil, opremljeno s sistemom OBD. Če tehnična služba ugotovi, da predloženo vozilo ne ustreza povsem tipu ali družini vozil, opisani v Dodatku 2 k Prilogi 11 k temu pravilniku, se predloži drugo in po potrebi dodatno vozilo za preskus v skladu z odstavkom 3 Priloge 11 k temu pravilniku.

3.2 Vzorec opisnega lista za emisije izpušnih plinov, emisije zaradi izhlapevanja, trajnost in sistem za diagnostiko v vozilu (OBD) je prikazan v Prilogi 1 k temu pravilniku. Informacije iz točke 3.2.12.2.7.6 Priloge 1 k temu pravilniku je treba vključiti v Dodatek 1 „Informacije v zvezi z OBD“ sporočila o homologaciji iz Priloge 2 k temu pravilniku. 3.2.1 Po potrebi se predložijo izvodi drugih homologacij z ustreznimi podatki, ki omogočajo razširitve homologacij in določanje faktorjev poslabšanja.

3.3 Za preskuse iz odstavka 5 tega pravilnika se tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse, predloži vozilo, ki je reprezentativno za tip vozila, ki ga je treba homologirati. 3.3.1 Vloga iz odstavka 3.1 tega pravilnika se sestavi v skladu z vzorcem opisnega lista iz Priloge 1 k temu pravilniku. 3.3.2 Za namene točke (d) iz odstavka 3.1.1 proizvajalec uporabi vzorec proizvajalčevega potrdila o skladnosti z zahtevami za učinkovitost sistema OBD med uporabo iz Dodatka 2 k Prilogi 2 k temu pravilniku. 3.3.3 Za namene točke (e) iz odstavka 3.1.1 homologacijski organ, ki podeli homologacijo, homologacijskim organom na njihovo zahtevo da na voljo informacije iz navedene točke. 3.3.4 Za namene pododstavkov (d) in (e) iz odstavka 3.1.1 tega pravilnika homologacijski organi ne odobrijo vozila, če so informacije, ki jih predloži proizvajalec, neprimerne za izpolnitev zahtev iz odstavka 7 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku. Odstavki 7.2, 7.3 in 7.7 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku se uporabljajo v vseh razumno predvidljivih voznih razmerah. Pri oceni izvajanja zahtev iz prvega in drugega pododstavka homologacijski organi upoštevajo stopnjo tehnološkega razvoja. 3.3.5 Za namene pododstavka (f) iz odstavka 3.1.1 tega pravilnika ukrepi, sprejeti za preprečevanje nedovoljenih posegov in sprememb na računalniku sistema za uravnavanje emisij, vključujejo možnost za posodabljanje s programom, ki ga je odobril proizvajalec, ali kalibriranje. 3.3.6 Za preskuse, ki so opredeljeni v tabeli A, proizvajalec tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse, predloži vozilo, ki je reprezentativno za tip, ki ga je treba homologirati. 3.3.7 Vloga za homologacijo vozil s prilagodljivim tipom goriva mora izpolnjevati dodatne zahteve iz odstavkov 4.9.1 in 4.9.2 tega pravilnika. 3.3.8 Spremembe znamke sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, do katerih pride po homologaciji, homologacije ne razveljavijo samodejno, razen če se njihove prvotne tehnične značilnosti ali tehnični parametri spremenijo tako, da to vpliva na delovanje motorja ali sistema za uravnavanje onesnaževanja.

4. HOMOLOGACIJA

4.1 Če tip vozila, predložen v homologacijo po tej spremembi, izpolnjuje zahteve iz odstavka 5 tega pravilnika, se homologacija navedenega tipa vozila podeli.

4.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki označujeta spremembe, v skladu s katerimi je bila homologacija podeljena. Ista pogodbenica ne sme dodeliti enake številke drugemu tipu vozila.

4.3 Obvestilo o podelitvi, razširitvi ali zavrnitvi homologacije tipa vozila v skladu s tem pravilnikom se pošlje pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik, na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku. 4.3.1 V primeru sprememb tega besedila, na primer ob določitvi novih mejnih vrednosti, je treba pogodbenice Sporazuma obvestiti, kateri tipi vozila, ki so že bili homologirani, so skladni z novimi določbami.

4.4 Na vsakem vozilu, ki je v skladu s tipom vozila, homologiranim po tem pravilniku, je na vidnem in zlahka dostopnem mestu, navedenem na homologacijskem obrazcu, nameščena mednarodna homologacijska oznaka, sestavljena iz: 4.4.1 kroga, ki obkroža črko „E“ in številčno oznako države, ki je podelila homologacijo ( 3 ); 4.4.2 številke tega pravilnika, ki ji sledijo črka „R“, pomišljaj in homologacijska številka na desni strani kroga iz odstavka 4.4.1; 4.4.3 homologacijska oznaka vključuje dodaten znak za homologacijsko številko, ki označuje kategorijo in razred vozila, za katerega je bila podeljena homologacija. Ta znak je treba izbrati v skladu s tabelo A3/1 Priloge 3 k temu pravilniku.

4.5 Če je vozilo v skladu s tipom vozila, homologiranim po enem ali več drugih pravilnikih, ki so priloženi Sporazumu, v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom, simbola iz odstavka 4.4.1 ni treba ponoviti; v takem primeru se v navpičnih stolpcih na desni strani simbola iz odstavka 4.4.1 tega pravilnika navedejo številke pravilnikov, homologacijske številke in dodatni simboli vseh pravilnikov, v skladu s katerimi je bila podeljena homologacija v državi, ki je podelila homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

4.6 Homologacijska oznaka mora biti jasno berljiva in neizbrisna.

4.7 Homologacijska oznaka se namesti blizu napisne ploščice vozila ali nanjo. 4.7.1 V Prilogi 3 k temu pravilniku so prikazani primeri namestitve homologacijske oznake.

4.8 Dodatne zahteve za vozila, ki za gorivo uporabljajo utekočinjen naftni plin (UNP) ali zemeljski plin (ZP)/biometan 4.8.1 Dodatne zahteve za vozila, ki za gorivo uporabljajo utekočinjen naftni plin (UNP) ali zemeljski plin (ZP)/biometan, so navedene v Prilogi 12 k temu pravilniku.

4.9 Dodatne zahteve za homologacijo vozil s prilagodljivim tipom goriva 4.9.1 Za homologacijo vozila s prilagodljivim tipom goriva na etanol ali biodizel proizvajalec vozila opiše sposobnost vozila, da se prilagodi kateri koli mešanici bencina in etanola (z do 85-odstotnim deležem etanola) ali dizla in biodizla, ki se lahko pojavi na trgu. 4.9.2 Za vozila s prilagodljivim tipom goriva prehod z enega referenčnega goriva na drugo referenčno gorivo med preskusi poteka brez ročnih prilagoditev nastavitev motorja.

4.10 Zahteve za homologacijo glede sistema OBD 4.10.1 Proizvajalec zagotovi, da so vsa vozila opremljena s sistemom OBD. 4.10.2 Sistem OBD mora biti zasnovan, sestavljen in nameščen v vozilu tako, da lahko prepoznava vrsto poslabšanja ali nepravilnega delovanja med celotno življenjsko dobo vozila. 4.10.3 Sistem OBD mora biti pod pogoji običajne uporabe skladen z zahtevami tega pravilnika. 4.10.4 Pri preskusu z okvarjenim sestavnim delom v skladu z Dodatkom 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku se mora aktivirati indikator nepravilnega delovanja sistema OBD. Indikator nepravilnega delovanja sistema OBD se lahko pri tem preskusu aktivira tudi, ko ravni emisij padejo pod mejne vrednosti za OBD, ki so navedene v Prilogi 11 k temu pravilniku. 4.10.5 Proizvajalec mora zagotoviti, da je sistem OBD v skladu z zahtevami za učinkovitost med uporabo iz odstavka 7 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku v vseh razumno predvidljivih voznih razmerah. 4.10.6 Proizvajalec mora nacionalnim organom in neodvisnim izvajalcem omogočiti preprost dostop brez kakršnega koli šifriranja do podatkov v zvezi z učinkovitostjo med uporabo, ki jih mora sistem OBD shranjevati in sporočati v skladu z določbami odstavka 7.6 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku.

5. SPECIFIKACIJE IN PRESKUSI

Proizvajalci majhnih serij

Proizvajalci vozil, katerih svetovna letna proizvodnja je manjša od 10 000 enot, lahko namesto na podlagi zahtev tega odstavka homologacijo pridobijo na podlagi ustreznih tehničnih zahtev, ki so navedene v spodnji tabeli:







Zakonodajni akt Zahteve California Code of Regulations, naslov 13, oddelki 1961(a) in 1961(b)1(C)(1) za modele vozil od leta 2001 ter 1968.1, 1968.2, 1968.5, 1976 in 1975, ki jih je objavila založba Barclay's Publishing Homologacija se podeli na podlagi California Code of Regulations, ki se uporablja za najnovejše modele lahkih vozil.

Za pridobitev homologacije glede na emisije na podlagi tega odstavka se še vedno zahtevajo preskusi emisij za tehnične preglede iz Priloge 5 k temu pravilniku in zahteve za dostop do informacij sistema OBD vozila iz odstavka 5 Priloge 11 k temu pravilniku.

Homologacijski organ obvesti druge homologacijske organe pogodbenic o okoliščinah vsake homologacije, ki se podeli v skladu s tem odstavkom.

5.1 Splošno

5.1.1 Sestavni deli, ki lahko vplivajo na emisijo onesnaževal, morajo biti zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da lahko vozilo ob običajni uporabi kljub tresljajem, ki jim je lahko izpostavljeno, izpolnjuje določbe iz tega pravilnika.

5.1.2 Tehnični ukrepi, ki jih sprejme proizvajalec, zagotavljajo, da so izpušni plini in emisije zaradi izhlapevanja učinkovito omejeni v skladu z določbami tega pravilnika med vso običajno življenjsko dobo vozila in pri običajnih pogojih uporabe. To vključuje varnost tistih cevi ter njihovih spojev in priključkov, uporabljenih v sistemih za uravnavanje emisij, ki morajo biti izdelani tako, da so skladni s prvotnim namenom konstrukcije. Za emisije izpušnih plinov velja, da so te določbe izpolnjene, če so izpolnjene zahteve določb iz odstavka 5.3.1 tega pravilnika in odstavka 8.2 tega pravilnika. Za emisije zaradi izhlapevanja velja, da so te določbe izpolnjene, če so izpolnjene zahteve določb iz odstavka 5.3.4 tega pravilnika in odstavka 8.4 tega pravilnika. 5.1.2.1 Uporaba odklopne naprave je prepovedana.

5.1.3 Odprtine nalivnega grla na posodah za bencin 5.1.3.1 V skladu z odstavkom 5.1.3.2 tega pravilnika je odprtina nalivnega grla na posodi za bencin ali etanol zasnovana tako, da preprečuje polnjenje posode s pištolo točilnega avtomata, ki ima zunanji premer 23,6 mm ali več. 5.1.3.2 Odstavek 5.1.3.1 tega pravilnika se ne uporablja za vozila, pri katerih sta izpolnjena naslednja pogoja: 5.1.3.2.1 vozilo je zasnovano in izdelano tako, da nobena naprava, ki je namenjena uravnavanju emisije plinastih onesnaževal, ni pod škodljivim vplivom osvinčenega bencina in 5.1.3.2.2 vozilo je vidno, berljivo in neizbrisno označeno s simbolom za neosvinčen bencin, določenem v standardu ISO 2575:1982, na mestu, dobro vidnem osebi, ki polni posodo za bencin. Dodatne oznake so dovoljene.

5.1.4 Sprejmejo se ustrezni ukrepi za preprečevanje prevelikih emisij zaradi izhlapevanja in razlitja goriva zaradi manjkajočega pokrova na posodi za gorivo. To se lahko doseže z enim od naslednjih ukrepov: 5.1.4.1 s pokrovom posode za gorivo, ki se samodejno odpira in zapira ter ni odstranljiv; 5.1.4.2 z zasnovo, ki preprečuje prevelike emisije zaradi izhlapevanja v primeru manjkajočega pokrova posode za gorivo, ali 5.1.4.3 z drugimi ukrepi, ki imajo enak učinek. Primeri lahko med drugim vključujejo privezan pokrov posode za gorivo, priklenjen pokrov ali pokrov, ki se odklepa s ključem za vžig vozila. V tem primeru se ključ lahko odstrani iz pokrova posode le, ko je pokrov zaklenjen.

5.1.5 Določbe za varnost elektronskega sistema 5.1.5.1 Vsa vozila z računalniškim nadzorom emisij morajo biti zaščitena pred spremembami, ki jih ni odobril proizvajalec. Proizvajalec odobri spremembe, če so te potrebne zaradi diagnosticiranja, servisiranja, pregleda, dodatnega opremljanja ali popravila vozila. Vse računalniške kode ali delovni parametri, ki jih je mogoče reprogramirati, morajo biti zaščiteni pred nedovoljenimi posegi in zagotavljati najmanj stopnjo zaščite iz določb standarda ISO DIS 15031-7 z dne 15. marca 2001 (SAE J2186 iz oktobra 1996). Vsi odstranljivi kalibracijski pomnilniški čipi so zaliti, zaprti v ohišju ali zaščiteni z elektronskimi algoritmi in jih ni mogoče zamenjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov. Na tak način so lahko zaščitene samo funkcije, ki so neposredno povezane s kalibracijo emisij ali preprečevanjem kraje vozila. 5.1.5.2 Delovnih parametrov računalniško kodiranega motorja ni mogoče spreminjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov (npr. spajkane ali zalite računalniške komponente ali zaprta (ali spajkana) računalniška ohišja). 5.1.5.3 Če so na motorje s kompresijskim vžigom vgrajene mehanske črpalke za vbrizg goriva, proizvajalci sprejmejo ustrezne postopke, da v nastavitve največje polnilne količine goriva ni mogoče nedovoljeno posegati, ko je vozilo v prometu. 5.1.5.4 Proizvajalci lahko pri homologacijskem organu zaprosijo za oprostitev ene od teh zahtev za vozila, ki zaščite verjetno ne potrebujejo. Merila, ki jih homologacijski organ ocenjuje pri odločanju o oprostitvi, med drugim vključujejo zdajšnjo razpoložljivost delovnih čipov, največjo zmogljivost vozila in predvideni prodajni obseg vozila. 5.1.5.5 Proizvajalci, ki uporabljajo sisteme računalniških kod, ki jih je mogoče programirati (npr. električni izbrisljivi bralni pomnilnik, ki ga je mogoče programirati, EEPROM), morajo preprečiti nedovoljeno preprogramiranje. Proizvajalci morajo vključiti izboljšane strategije za zaščito pred nedovoljenimi posegi in funkcije za zaščito pred zapisovanjem, ki zahtevajo elektronski dostop do računalnika, ki je na drugem mestu in ga vzdržuje proizvajalec. Homologacijski organ bo odobril metode, ki zagotavljajo ustrezno stopnjo zaščite pred nedovoljenimi posegi. 5.1.6 Vozilo mora biti mogoče tehnično pregledati, da se ugotovi njegovo delovanje glede na podatke, zbrane v skladu z odstavkom 5.3.7. Če ta pregled zahteva poseben postopek, se ta podrobno opiše v priročniku za vzdrževanje (ali enakovrednem mediju). Pri tem posebnem postopku se ne sme zahtevati uporaba posebne opreme, ki ni bila dobavljena z vozilom.

5.2 Preskusni postopek

V tabeli A so prikazane različne možnosti homologacije vozila.

5.2.1 Na vozilih z motorjem s prisilnim vžigom in hibridnih električnih vozilih z motorjem s prisilnim vžigom se izvedejo naslednji preskusi: tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu); tip II (emisije ogljikovega monoksida v prostem teku); tip III (emisije plinov iz bloka motorja); tip IV (emisije zaradi izhlapevanja); tip V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja); tip VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodikov iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolice); preskus OBD; preskus moči motorja.

5.2.2 Na vozilih z motorjem s prisilnim vžigom in hibridnih električnih vozilih z motorjem s prisilnim vžigom, ki za gorivo uporabljajo UNP ali ZP/biometan (vozila z eno- ali dvogorivnim motorjem), se izvedejo naslednji preskusi (v skladu s tabelo A): tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu); tip II (emisije ogljikovega monoksida v prostem teku); tip III (emisije plinov iz bloka motorja); tip IV (emisije zaradi izhlapevanja), če je primerno; tip V (trajnost naprav za preprečevanje onesnaževanja); tip VI (preverjanje povprečnih emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodikov iz izpušnih plinov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolice), če je primerno; preskus OBD; preskus moči motorja.

5.2.3 Na vozilih z motorjem s kompresijskim vžigom in hibridnih električnih vozilih z motorjem s kompresijskim vžigom se izvedejo naslednji preskusi: tip I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu); tip V (trajnost naprav za uravnavanje onesnaževanja); preskus OBD.



Tabela A Zahteve Uporaba preskusnih zahtev za homologacijo in razširitve Kategorija vozila Vozila z motorji s prisilnim vžigom, vključno s hibridnimi vozili Vozila z motorji s kompresijskim vžigom, vključno s hibridnimi vozili Vozila z enogorivnim motorjem Vozila z dvogorivnim motorjem (1) Vozila s prilagodljivim tipom goriva (1) Vozila s prilagodljivim tipom goriva Vozila z enogorivnim motorjem Referenčno gorivo bencin (E5/E10) (7) UNP ZP/biometan vodik (ICE) (5) bencin (E5/E10) (7) bencin (E5/E10) (7) bencin (E5/E10) (7) bencin (E5/E10) (7) dizelsko gorivo (B5/B7) (7) dizelsko gorivo (B5/B7) (7) UNP ZP/biometan vodik (ICE) (5) etanol (E85) biodizel Plinasta onesnaževala (preskus tipa I) da da da da (4) da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (obe gorivi) (4) da (obe gorivi) da (samo B5/B7) (2) (7) da Masa delcev in število delcev (preskus tipa I) da (6) — — — da (samo bencin) (6) da (samo bencin) (6) da (samo bencin) (6) da (obe gorivi) (6) da (samo B5/B7) (2) (7) da Emisije vozila pri prostem teku (preskus tipa II) da da da — da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (samo bencin) da (obe gorivi) — — Emisije plinov iz bloka motorja (preskus tipa III) da da da — da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) — — Emisije zaradi izhlapevanja (preskus tipa IV) da — — — da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) — — Trajnost (preskus tipa V) da da da da da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo B5/B7) (2) (7) da Emisije pri nizki temperaturi (preskus tipa VI) da — — — da (samo bencin) da (samo bencin) da (samo bencin) da (3) (obe gorivi) — — Skladnost vozil v prometu da da da da da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (obe gorivi) da (samo B5/B7) (2) (7) da Diagnostika v vozilu da da da da da da da da da da (1) Če je vozilo z dvogorivnim motorjem kombinirano z vozilom s prilagodljivim tipom goriva, se uporabljata oba niza preskusnih zahtev. (2) Ta določba je začasna, dodatne zahteve za biodizel bodo predlagane pozneje. (3) Preskus bo izveden z obema gorivoma. Uporabi se preskusno referenčno gorivo E75 iz Priloge 10. (4) Pri vozilih s pogonom na vodik se določijo samo emisije NOx. (5) Referenčno gorivo je „vodik za motorje z notranjim zgorevanjem“, kot je navedeno v Prilogi 10a. (6) Mejne vrednosti za maso in število delcev pri prisilnem vžigu za vozila z motorji s prisilnim vžigom, vključno s hibridnimi vozili, se uporabljajo samo za vozila z motorji z neposrednim vbrizgavanjem goriva. ( 7 ) Po izbiri proizvajalca se lahko vozila z motorjem s prisilnim in kompresijskim vžigom preskušajo z gorivom E5 ali E10 oziroma B5 ali B7. Vendar pa: — najpozneje 16 mesecev po datumih iz točke 12.2.1 se nove homologacije izvajajo samo z gorivoma E10 in B7; — najpozneje od datumov iz točke 12.2.4 se vsa nova vozila homologirajo z gorivoma E10 in B7.

5.3 Opis preskusov

5.3.1 Preskus tipa I (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov po hladnem zagonu).

5.3.1.1 Slika 1 prikazuje postopke za preskus tipa I. Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1.

5.3.1.2 Vozilo se postavi na dinamometer, opremljen z napravo za simulacijo obremenitve in vztrajnosti. 5.3.1.2.1 Brez prekinitve se izvede preskus, ki traja 19 minut in 40 sekund ter je sestavljen iz dveh delov, prvega in drugega. Med koncem prvega in začetkom drugega se lahko s soglasjem proizvajalca uvede prekinitev, med katero se ne vzorči in ki traja 20 sekund, da se omogoči prilagoditev preskusne opreme. 5.3.1.2.1.1 Pri vozilih, ki za gorivo uporabljajo UNP ali ZP/biometan, se s preskusom tipa I ugotavljajo spremembe v sestavi UNP ali ZP/biometana iz Priloge 12 k temu pravilniku. Pri vozilih, ki za gorivo uporabljajo bencin ali UNP ali ZP/biometan, se preskušata obe vrsti goriva, pri čemer se s preskusi na UNP ali ZP/biometanu ugotavljajo spremembe v sestavi UNP ali ZP/biometana iz Priloge 12 k temu pravilniku. 5.3.1.2.1.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.1.2.1.1 se vozila, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali za zagon motorja, in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, pri preskusu tipa I štejejo za vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo. 5.3.1.2.2 Prvi del preskusa sestavljajo štirje osnovni mestni cikli. Vsak osnovni mestni cikel vključuje petnajst faz (prosti tek, pospeševanje, enakomerno hitrost, zmanjševanje hitrosti itd.). 5.3.1.2.3 Drugi del preskusa sestavlja en zunajmestni cikel. Zunajmestni cikel vključuje trinajst faz (prosti tek, pospeševanje, enakomerno hitrost, zmanjševanje hitrosti itd.). 5.3.1.2.4 Med preskusom se izpušni plini razredčijo in sorazmeren vzorec se shrani v eni ali več zbiralnih vrečah. Izpušni plini iz preskušanega vozila se razredčijo, vzorčijo in analizirajo po spodaj opisanem postopku ter izmeri se celotna prostornina razredčenih izpušnih plinov. Zabeležijo se emisije ogljikovega monoksida, ogljikovodikov in dušikovih oksidov ter emisije delcev, ki onesnažujejo, iz vozil z motorjem s kompresijskim vžigom.

5.3.1.3 Preskus se izvede s postopkom preskusa tipa I iz Priloge 4a k temu pravilniku. Metoda za zbiranje in analiziranje plinov je predpisana v Dodatku 2 in Dodatku 3 k Prilogi 4a k temu pravilniku, metoda za vzorčenje in analiziranje delcev pa v Dodatku 4 in Dodatku 5 k Prilogi 4a k temu pravilniku.

5.3.1.4 V skladu z zahtevami iz odstavka 5.3.1.5 se preskus trikrat ponovi. Rezultati se pomnožijo z ustreznimi faktorji poslabšanja iz tabele 3 v odstavku 5.3.6, v primeru sistemov z redno regeneracijo iz odstavka 2.20 pa se pomnožijo tudi s faktorji Ki iz Priloge 13 k temu pravilniku. Končne mase plinastih emisij ter dobljena masa in število delcev morajo biti manjše od mejnih vrednosti iz tabele 1:



Tabela 1 Mejne vrednosti emisij Referenčna masa (RM) (kg) Mejne vrednosti Masa ogljikovega monoksida (CO) Masa skupnih ogljikovodikov (THC) Masa nemetanskih ogljikovodikov (NMHC) Masa dušikovih oksidov (NOx) Skupna masa ogljikovodikov in dušikovih oksidov (THC + NOx) Masa trdnih delcev (PM) Število delcev (PN) L1 (mg/km) L2 (mg/km) L3 (mg/km) L4 (mg/km) L2 + L4 (mg/km) L5 (mg/km) L6 (#/km) Kategorija Razred PV KV PV KV PV KV PV KV PV KV PI (1) KV PI (1) (2) KV M — vse 1 000 500 100 — 68 — 60 80 — 170 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 N1 I RM ≤ 1 305 1 000 500 100 — 68 — 60 80 — 170 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 II 1 305 < RM ≤ 1 760 1 810 630 130 — 90 — 75 105 — 195 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 III 1 760 < RM 2 270 740 160 — 108 — 82 125 — 215 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 N2 — vse 2 270 740 160 — 108 — 82 125 — 215 4,5 4,5 6,0 × 1011 6,0 × 1011 (1) Mejne vrednosti za maso in število delcev pri prisilnem vžigu se uporabljajo samo za vozila z motorji z neposrednim vbrizgavanjem goriva. (2) Do tri leta po datumih iz odstavkov 12.2.1 in 12.2.2 tega pravilnika se za nove homologacije oziroma nova vozila po izbiri proizvajalca uporablja mejna vrednost emisij za število delcev 6,0 × 1012 #/km za vozila z motorjem s prisilnim vžigom in neposrednim vbrizgavanjem. PV prisilni vžig KV kompresijski vžig 5.3.1.4.1 Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.1.4 lahko za vsako onesnaževalo ali kombinacijo onesnaževal ena od treh dobljenih končnih mas preseže predpisano mejno vrednost za največ 10 %, če je aritmetična sredina treh rezultatov pod predpisano mejno vrednostjo. Če predpisane mejne vrednosti preseže več kot eno onesnaževalo, ni pomembno, ali se to zgodi pri istem preskusu ali pri različnih preskusih. 5.3.1.4.2 Če se preskusi izvajajo s plinastim gorivom, je končna masa plinastih emisij manjša od mejnih vrednosti za vozila z bencinskim motorjem v tabeli 1.

5.3.1.5 Število preskusov iz odstavka 5.3.1.4 se pri spodaj določenih pogojih zmanjša, pri čemer je V1 rezultat prvega preskusa in V2 rezultat drugega preskusa za vsako onesnaževalo ali za skupne emisije dveh onesnaževal, za kateri veljajo omejitve. 5.3.1.5.1 Če je dobljeni rezultat za vsako onesnaževalo ali za skupne emisije dveh onesnaževal, za kateri veljajo omejitve, manjši ali enak 0,70 L (tj. V1 ≤ 0,70 L), se izvede samo en preskus. 5.3.1.5.2 Če zahteva iz odstavka 5.3.1.5.1 ni izpolnjena, se izvedeta samo dva preskusa, če so za vsako onesnaževalo ali za skupne emisije dveh onesnaževal, za kateri veljajo omejitve, izpolnjene naslednje zahteve: V1 ≤ 0,85 L in V1 + V2 ≤ 1,70 L in V2 ≤ L.

5.3.2 Preskus tipa II (preskus emisij ogljikovega monoksida pri prostem teku)

5.3.2.1 Ta preskus se izvede na vseh naslednjih vozilih z motorjem s prisilnim vžigom: 5.3.2.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali UNP ali ZP/biometan, se izvede preskus tipa II z obema vrstama goriva. 5.3.2.1.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.2.1.1 se vozila, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali za zagon motorja, in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, pri preskusu tipa II štejejo za vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo.

5.3.2.2 Za preskus tipa II iz Priloge 5 tega pravilnika je pri običajni vrtilni frekvenci prostega teka najvišja dovoljena vsebnost ogljikovega monoksida v izpušnih plinih tista, ki jo navede proizvajalec vozila. Kljub temu pa najvišja vsebnost ogljikovega monoksida ne sme presegati 0,3 volumskega odstotka. Pri vrtilni frekvenci v zgornjem prostem teku volumska vsebnost ogljikovega monoksida v izpušnih plinih ne sme presegati 0,2 %, pri čemer mora biti vrtilna frekvenca motorja vsaj 2 000 min– 1 in vrednost lambda 1 ± 0,03 ali v skladu s tehničnimi podatki proizvajalca.

5.3.3 Preskus tipa III (preverjanje emisij plinov iz bloka motorja)

5.3.3.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, razen na tistih z motorjem s kompresijskim vžigom. 5.3.3.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali UNP ali ZP, se izvede preskus tipa III le z bencinom. 5.3.3.1.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.3.1.1 se vozila, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali plinasto gorivo, vendar imajo bencinski sistem vgrajen le za uporabo v sili ali za zagon motorja, in katerih posoda za bencin lahko vsebuje največ 15 litrov bencina, pri preskusu tipa III štejejo za vozila, ki jih lahko poganja le plinasto gorivo.

5.3.3.2 Pri preskušanju v skladu s Prilogo 6 k temu pravilniku iz prezračevalnega sistema bloka motorja v ozračje ne smejo uhajati plini iz bloka motorja.

5.3.4 Preskus tipa IV (določanje emisij zaradi izhlapevanja iz vozil z motorjem s prisilnim vžigom)

5.3.4.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, razen na tistih z motorjem s kompresijskim vžigom in vozilih, ki za gorivo uporabljajo UNP ali ZP/biometan. 5.3.4.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali UNP ali ZP/biometan, je treba izvesti preskus tipa IV le z bencinom. 5.3.4.2 Pri preskušanju v skladu s Prilogo 7 k temu pravilniku morajo biti emisije zaradi izhlapevanja manjše od 2 g/preskus.

5.3.5 Preskus tipa VI (preverjanje povprečnih emisij izpušnih plinov ogljikovega monoksida in ogljikovodikov po hladnem zagonu pri nizki temperaturi okolice).

5.3.5.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, razen na tistih z motorjem s kompresijskim vžigom. Pri vlogi za homologacijo vozil z motorjem s kompresijskim vžigom pa proizvajalci homologacijskemu organu predložijo informacije, ki kažejo, da naprava za naknadno obdelavo dušikovih oksidov doseže dovolj visoko temperaturo za učinkovito delovanje v 400 sekundah po hladnem zagonu pri – 7 °C, kot je opisano v preskusu tipa VI. Poleg tega proizvajalec predloži homologacijskemu organu informacije o strategiji delovanja sistema za vračanje izpušnih plinov (EGR), vključno z informacijami o delovanju pri nizkih temperaturah. Te informacije morajo vključevati tudi opis morebitnih učinkov na emisije. Homologacijski organ ne podeli homologacije, če so predložene informacije nezadostne, da bi pokazale, da naprava za naknadno obdelavo dejansko doseže dovolj visoko temperaturo za učinkovito delovanje v navedenem času. 5.3.5.1.1 Vozilo se postavi na dinamometer z valji, opremljen z napravo za simulacijo obremenitve in vztrajnosti. 5.3.5.1.2 Preskus sestavljajo štirje osnovni mestni cikli iz prvega dela preskusa tipa I. Prvi del preskusa je opisan v odstavku 6.1.1 Priloge 4a k temu pravilniku in prikazan na sliki A4a/1 v isti prilogi. Preskus pri nizki temperaturi okolice, ki traja 780 sekund, se izvede brez prekinitve in začne z zagonom motorja. 5.3.5.1.3 Preskus pri nizki temperaturi okolice se izvede pri preskusni temperaturi okolice 266 K (– 7 °C). Pred začetkom preskusa se preskusna vozila kondicionirajo na enoten način, da so rezultati preskusa lahko ponovljivi. Kondicioniranje in drugi preskusni postopki se izvedejo, kot je opisano v Prilogi 8 k temu pravilniku. 5.3.5.1.4 Med preskusom se izpušni plini razredčijo in zbere se sorazmeren vzorec. Izpušni plini iz preskušanega vozila se razredčijo, vzorčijo in analizirajo po postopku, opisanem v Prilogi 8 k temu pravilniku, in izmeri se celotna prostornina razredčenih izpušnih plinov. V razredčenih izpušnih plinih se analizira ogljikov monoksid in skupne emisije ogljikovodikov.

5.3.5.2 V skladu z zahtevami iz odstavkov 5.3.5.2.2 in 5.3.5.3 se preskus izvede trikrat. Končna masa emisij ogljikovega monoksida in ogljikovodikov mora biti manjša od mejnih vrednosti iz tabele 2:



Tabela 2 Mejna vrednost emisij ogljikovega monoksida in emisij ogljikovodikov iz izpušne cevi po preskusu s hladnim zagonom Preskusna temperatura 266 K (– 7 °C) Kategorija vozila Razred Masa ogljikovega monoksida (CO) L1 (g/km) Masa ogljikovodikov (HC) L2 (g/km) M — 15 1,8 N1 I 15 1,8 II 24 2,7 III 30 3,2 N2 — 30 3,2 5.3.5.2.1 Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.5.2 lahko za vsako onesnaževalo le eden od treh dobljenih rezultatov preseže predpisano mejno vrednost za največ 10 %, če je aritmetična sredina treh rezultatov pod predpisano mejno vrednostjo. Če predpisane mejne vrednosti preseže več kot eno onesnaževalo, ni pomembno, ali se to zgodi pri istem preskusu ali pri različnih preskusih. 5.3.5.2.2 Število preskusov iz odstavka 5.3.5.2 se lahko na zahtevo proizvajalca poveča na 10, če je aritmetična sredina prvih treh rezultatov nižja od 110 % mejne vrednosti. V tem primeru se po preskušanju zahteva le, da je aritmetična sredina vseh 10 rezultatov manjša od mejne vrednosti.

5.3.5.3 Število preskusov iz odstavka 5.3.5.2 se lahko zmanjša v skladu z odstavkoma 5.3.5.3.1 in 5.3.5.3.2. 5.3.5.3.1 Le en preskus se izvede, če je dobljeni rezultat za vsako onesnaževalo iz prvega preskusa manjši ali enak 0,70 L. 5.3.5.3.2 Če zahteva iz odstavka 5.3.5.3.1 ni izpolnjena, se izvedeta le dva preskusa, če je rezultat prvega preskusa za vsako onesnaževalo manjši ali enak 0,85 L, vsota prvih dveh rezultatov manjša ali enaka 1,70 L in rezultat drugega preskusa manjši ali enak L. (V1 ≤ 0,85 L in V1 + V2 ≤ 1,70 L in V2 ≤ L).

5.3.6 Preskus tipa V (opis preskusa vzdržljivosti za preverjanje trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja)

5.3.6.1 Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1, za katera se uporablja preskus iz odstavka 5.3.1. Preskus pomeni preskus staranja pri 160 000 kilometrih, prevoženih na preskusni stezi, cesti ali dinamometru z valji v skladu s programom iz Priloge 9 k temu pravilniku. 5.3.6.1.1 Na vozilih, ki lahko za gorivo uporabljajo bencin ali UNP ali ZP, je treba izvesti preskus tipa V le z bencinom. V tem primeru se faktor poslabšanja, ugotovljen pri neosvinčenem bencinu, uporabi tudi za UNP ali ZP.

5.3.6.2 Ne glede na zahtevo iz odstavka 5.3.6.1 lahko proizvajalec namesto preskušanja v skladu z odstavkom 5.3.6.1 uporabi faktorje poslabšanja iz tabele 3.



Tabela 3 Faktorji poslabšanja Kategorija motorja Določeni faktorji poslabšanja CO THC NMHC NOx HC + NOx Trdni delci (PM) Delci Prisilni vžig 1,5 1,3 1,3 1,6 — 1,0 1,0 Kompresijski vžig

5.3.6.3 Na zahtevo proizvajalca lahko tehnična služba izvede preskus tipa I pred končanim preskusom tipa V z uporabo faktorjev poslabšanja iz tabele zgoraj. Po koncu preskusa tipa V lahko tehnična služba spremeni rezultate homologacije, zapisane v Prilogi 2 k temu pravilniku, z zamenjavo faktorjev poslabšanja v zgornji tabeli s tistimi, izmerjenimi pri preskusu tipa V.

5.3.6.4 Če določeni faktorji poslabšanja za vozila z motorjem s kompresijskim vžigom niso na voljo, proizvajalci določijo faktorje poslabšanja s postopki za preskus trajnosti celotnega vozila ali preskus trajnosti s staranjem na preskuševalni napravi.

5.3.6.5 Faktorji poslabšanja se določijo s postopkom iz odstavka 5.3.6.1 ali z uporabo vrednosti iz tabele 3 v odstavku 5.3.6.2. Faktorji se uporabljajo za ugotavljanje skladnosti z zahtevami iz odstavkov 5.3.1 in 8.2.

5.3.7 Podatki o emisijah, potrebni za tehnični pregled

5.3.7.1 Ta zahteva velja za vsa vozila z motorjem s prisilnim vžigom, za katera se vloži vloga za homologacijo v skladu s tem pravilnikom.

5.3.7.2 Pri preskušanju v skladu s Prilogo 5 k temu pravilniku (preskus tipa II) pri običajni vrtilni frekvenci prostega teka se zapisujeta: (a) volumska vsebnost ogljikovega monoksida v izpuščenih izpušnih plinih in (b) vrtilna frekvenca motorja med preskusom, vključno z morebitnimi dovoljenimi odstopanji.

5.3.7.3 Pri preskušanju pri vrtilni frekvenci v „zgornjem prostem teku“ (tj. > 2 000 min– 1) se zapisujejo: (a) volumska vsebnost ogljikovega monoksida v izpuščenih izpušnih plinih; (b) vrednost lambda in in (c) vrtilna frekvenca motorja med preskusom, vključno z morebitnimi dovoljenimi odstopanji. Vrednost lambda se izračuna s poenostavljeno Brettschneiderjevo enačbo: pri čemer je: [ ] koncentracija v volumskih odstotkih; K1 pretvorbeni faktor iz meritve z nerazpršilnim infrardečim analizatorjem (NDIR) v meritev z analizatorjem s plamensko ionizacijo (FID) (ki ga zagotovi proizvajalec merilne opreme); Hcv atomsko razmerje med vodikom in ogljikom: (a) pri bencinu (E5) 1,89; (b) pri bencinu (E10) 1,93; (c) pri UNP 2,53; (d) pri ZP/biometanu 4,0; (e) pri etanolu (E85) 2,74; (f) pri etanolu (E75) 2,61; Ocv atomsko razmerje med kisikom in ogljikom: (a) pri bencinu (E5) 0,016; (b) pri bencinu (E10) 0,033; (c) pri UNP 0,0; (d) pri ZP/biometanu 0,0; (e) pri etanolu (E85) 0,39; (f) pri etanolu (E75) 0,329.

5.3.7.4 Med preskusom se meri in zapiše temperatura motornega olja.

5.3.7.5 Izpolni se tabela iz točke 2.2 Dopolnila Priloge 2 k temu pravilniku.

5.3.7.6 Proizvajalec potrdi točnost vrednosti lambda, zapisane med homologacijo v odstavku 5.3.7.3 kot reprezentativne za tipična serijsko proizvedena vozila v 24 mesecih od datuma podelitve homologacije s strani homologacijskega organa. Ocena se pripravi na podlagi pregledov in študij serijsko proizvedenih vozil.

5.3.8 Preskus diagnostike v vozilu (OBD)

Ta preskus se izvede na vseh vozilih iz odstavka 1. Upošteva se preskusni postopek iz odstavka 3 Priloge 11 k temu pravilniku.

6. SPREMEMBE TIPA VOZILA

6.1 Vsaka sprememba tipa vozila se sporoči homologacijskemu organu, ki je homologiral tip vozila. Organ lahko potem: 6.1.1 meni, da spremembe verjetno ne bodo povzročile znatnih škodljivih učinkov in da vozilo v vsakem primeru še vedno izpolnjuje zahteve; ali 6.1.2 od tehnične službe, ki izvaja preskuse, zahteva dodatno poročilo o preskusu.

6.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije se z navedbo sprememb v skladu postopkom iz odstavka 4.3 sporoči pogodbenicam Sporazuma, ki uporabljajo ta pravilnik.

6.3 Pristojni organ, ki izda razširitev homologacije, dodeli serijsko številko za takšno razširitev in o tem obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

7. RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJ

7.1 Razširitev glede emisij iz izpušne cevi (preskusi tipa I, tipa II in tipa VI)

7.1.1 Vozila z drugačnimi referenčnimi masami

7.1.1.1 Homologacija se lahko razširi samo na vozila, katerih referenčna masa zahteva uporabo naslednjih dveh višjih ali katere koli nižje enakovredne vztrajnosti.

7.1.1.2 Za vozila kategorije N se homologacija razširi na vozila z nižjo referenčno maso, samo če so emisije že homologiranega vozila v okviru mejnih vrednosti, določenih za vozila, za katera se zahteva razširitev homologacije.

7.1.2 Vozila z drugačnimi skupnimi prestavnimi razmerji

7.1.2.1 Homologacija se razširi na vozila z drugačnimi prestavnimi razmerji samo pod določenimi pogoji.

7.1.2.2 Pri ugotavljanju, ali je mogoče razširiti homologacijo, se za vsako prestavno razmerje, ki se uporablja v preskusih tipa I in tipa VI, ugotovi razmerje E = |(V2 – V1)|/V1 pri čemer je pri vrtilni frekvenci motorja 1 000 min– 1 V1 hitrost homologiranega tipa vozila in V2 hitrost tipa vozila, za katerega se vloži vloga za razširitev homologacije.

7.1.2.3 Če je za vsako prestavno razmerje E ≤ 8 %, se razširitev podeli brez ponavljanja preskusov tipa I in tipa VI.

7.1.2.4 Če je pri najmanj enem prestavnem razmerju E > 8 % in pri vsakem prestavnem razmerju E ≤ 13 %, se preskus tipa I in tipa VI ponovi. Preskusi se lahko izvedejo v laboratoriju, ki ga izbere proizvajalec in odobri tehnična služba. Poročilo o preskusih se pošlje tehnični službi, ki izvaja homologacijske preskuse.

7.1.3 Vozila z drugačnimi referenčnimi masami in prestavnimi razmerji

Homologacija se razširi na vozila z drugačnimi referenčnimi masami in prestavnimi razmerji, če so izpolnjeni vsi pogoji iz odstavkov 7.1.1 in 7.1.2.

7.1.4 Vozila s sistemi z redno regeneracijo

Homologacija vozila, ki je opremljeno s sistemom z redno regeneracijo, se razširi na druga vozila s sistemi z redno regeneracijo, katerih spodaj opisani parametri so enaki ali znotraj navedenih omejitev. Razširitev se nanaša samo na meritve, ki so značilne za opredeljene sisteme z redno regeneracijo.

7.1.4.1 Identični parametri za razširitev homologacije so: motor: (a) postopek zgorevanja; sistem z redno regeneracijo (tj. katalizator, filter za delce): (a) konstrukcija (tj. tip ohišja, vrsta plemenite kovine, vrsta podlage, gostota celic); (b) vrsta in način delovanja; (c) sistem odmerjanja in dodajanja; (d) prostornina ± 10 %; (e) položaj (temperatura ± 50 °C pri 120 km/h ali 5-odstotna razlika od najvišje temperature/tlaka).

7.1.4.2 Uporaba faktorjev K i za vozila z drugačnimi referenčnimi masami Faktorje Ki, določene s postopki iz odstavka 3 Priloge 13 k temu pravilniku za homologacijo tipa vozila s sistemom z redno regeneracijo, lahko uporabljajo druga vozila, ki izpolnjujejo pogoje iz odstavka 7.1.4.1 in imajo referenčno maso znotraj naslednjih dveh višjih razredov enakovredne vztrajnosti ali katerega koli nižjega razreda enakovredne vztrajnosti.

7.1.5 Uporaba razširitev na druga vozila

Če je razširitev odobrena v skladu z odstavki od 7.1.1 do 7.1.4.2, take homologacije ni mogoče dodatno razširiti na druga vozila.

7.2 Razširitve za emisije zaradi izhlapevanja (preskus tipa IV)

7.2.1 Homologacija se razširi na vozila, ki so opremljena s sistemom za uravnavanje emisij zaradi izhlapevanja in izpolnjujejo naslednje pogoje: 7.2.1.1 osnovno načelo odmerjanja goriva/zraka (npr. enotočkovno vbrizgavanje) je enako; 7.2.1.2 oblika posode za gorivo in material, iz katerega so posoda za gorivo in cevi za tekoče gorivo, sta enaka; 7.2.1.3 preskusi se vozilo, ki ima najbolj neugoden presek in približno dolžino cevi. Tehnična služba, ki izvaja homologacijske preskuse, določi, ali so neenaki ločevalniki hlapov/tekočine sprejemljivi; 7.2.1.4 prostornina posode za gorivo je v razponu ± 10 %; 7.2.1.5 nastavitev varnostnega ventila posode za gorivo je enaka; 7.2.1.6 način shranjevanja hlapov goriva je enak, tj. oblika in prostornina lovilnika, shranjevalni medij, filter za zrak (če se uporablja za uravnavanje emisij zaradi izhlapevanja) itd.; 7.2.1.7 način odvajanja shranjenih hlapov je enak (npr. zračni tok, začetna točka ali prostornina odvoda skozi cikel predkondicioniranja) in 7.2.1.8 način zatesnitve in zračenja sistema za odmerjanje goriva je enak.

7.2.2 Homologacija se razširi na vozila, ki imajo: 7.2.2.1 drugačne velikosti motorja; 7.2.2.2 drugačne moči motorja; 7.2.2.3 samodejne in ročne menjalnike; 7.2.2.4 pogon na dve kolesi in štiri kolesa; 7.2.2.5 drugačne oblike karoserij, ter 7.2.2.6 drugačne velikosti koles in pnevmatik.

7.3 Razširitev glede trajnosti naprav za uravnavanje onesnaževanja (preskus tipa V)

7.3.1 Homologacija se razširi na druge tipe vozil pod pogojem, da so spodaj navedeni parametri vozila, motorja ali sistema za uravnavanje onesnaževanja enaki, ali ostanejo v okviru predpisanih omejitev: 7.3.1.1 Vozilo Kategorija vztrajnosti: naslednja dva višja razreda vztrajnosti ali kateri koli nižji razred vztrajnosti. Skupna obremenitev vozila pri vožnji po cesti pri 80 km/h: +5 % več in katera koli nižja vrednost. 7.3.1.2 Motor: (a) prostornina valjev motorja (± 15 %); (b) število in krmiljenje ventilov; (c) sistem za dovajanje goriva; (d) vrsta hladilnega sistema in (e) postopek zgorevanja. 7.3.1.3 Parametri sistema za uravnavanje onesnaževanja (a) katalizatorji in filtri za trdne delce: (i) število katalizatorjev, filtrov in elementov; (ii) velikost katalizatorjev in filtrov (prostornina monolita ± 10 %); (iii) vrsta katalitičnega procesa (oksidacijski, tristezni, redukcijski lovilnik NOx, selektivni redukcijski katalizator, redukcijski katalizator NOx ali drugo); (iv) obremenitev s plemenitimi kovinami (enaka ali večja); (v) vrsta in razmerje plemenite kovine (± 15 %); (vi) podlaga (zgradba in material); (vii) gostota celic in (viii) temperaturne spremembe na vhodu katalizatorja ali filtra, ki ne presegajo 50 K. Te temperaturne spremembe se preverijo pri stabiliziranih pogojih pri hitrosti 120 km/h in pri nastavitvi obremenitve za preskus tipa I; (b) vpihavanje zraka: (i) z ali brez; (ii) vrsta (pulziranje zraka, zračne črpalke, drugo); (c) vračanje izpušnih plinov: (i) z ali brez; (ii) vrsta (hlajeno ali nehlajeno, aktivni ali pasivni nadzor, visokotlačno ali nizkotlačno). 7.3.1.4 Preskus trajnosti se lahko izvede na vozilu, ki ima drugačno karoserijo, menjalnik (samodejni ali ročni) in velikost koles ali pnevmatik kot tip vozila, za katerega se vloži vloga za homologacijo.

7.4 Razširitve za diagnostiko v vozilu

7.4.1 Homologacija se razširi na drugačna vozila z enakimi motorji in sistemi za uravnavanje emisij v skladu z Dodatkom 2 k Prilogi 11 k temu pravilniku. Homologacija se razširi ne glede na naslednje tehnične značilnosti vozila: (a) oprema motorja; (b) pnevmatike; (c) enakovredna vztrajnost; (d) hladilni sistem; (e) skupno prestavno razmerje; (f) vrsta prenosa moči in in (g) vrsta karoserije.

8 SKLADNOST PROIZVODNJE

8.1 Vsako vozilo, ki ima nameščeno homologacijsko oznako v skladu s tem pravilnikom, mora biti glede na sestavne dele, ki vplivajo na emisijo plinastih onesnaževal in delcev, ki onesnažujejo, iz motorja, emisije plinov iz bloka motorja in emisije zaradi izhlapevanja, v skladu s homologiranim tipom vozila. Postopki preverjanja skladnosti proizvodnje morajo biti v skladu s postopki iz Dodatka 2 k Sporazumu iz leta 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), ob upoštevanju naslednjih zahtev: 8.1.1 Kadar je primerno, se izvedejo preskusi tipov I, II, III, IV in preskus OBD, kot je opisano v tabeli A tega pravilnika. Posebni postopki za ugotavljanje skladnosti proizvodnje so določeni v odstavkih od 8.2 do 8.6.

8.2 Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa I 8.2.1 Preskus tipa I se izvede na vozilu z enakimi specifikacijami, kot so opisane v certifikatu o homologaciji. Če je treba opraviti preskus tipa I in ima homologacija vozila eno ali več razširitev, se preskus tipa I opravi na vozilu, opisanem v prvotni opisni dokumentaciji, ali na vozilu, opisanem v opisni dokumentaciji, izdani za ustrezno razširitev. 8.2.2 Ko homologacijski organ izbere vozilo, proizvajalec ne sme opraviti nobenih prilagoditev izbranih vozil. 8.2.2.1 Iz serije se naključno izberejo tri vozila in preskusijo v skladu z opisom iz odstavka 5.3.1 tega pravilnika. Faktorji poslabšanja se uporabijo na enak način. Mejne vrednosti so navedene v tabeli 1 v odstavku 5.3.1.4. 8.2.2.2 Če se homologacijski organ strinja s standardnim odstopanjem proizvodnje, ki ga navede proizvajalec, se preskusi opravijo skladno z Dodatkom 1 k temu pravilniku. Če se homologacijski organ ne strinja s standardnim odstopanjem proizvodnje, ki ga navede proizvajalec, se preskusi opravijo skladno z Dodatkom 2 k temu pravilniku. 8.2.2.3 Šteje se, da skladnost proizvodnje serije na podlagi preskusa vzorca vozil ustreza predpisom, če se skladno s preskusnimi merili iz ustreznega dodatka sprejme pozitivna odločitev za vsa onesnaževala, ali da ne ustreza predpisom, če se skladno z navedenimi merili sprejme negativna odločitev za eno onesnaževalo. Če se za eno onesnaževalo sprejme pozitivna odločitev, se ta odločitev ne spremeni zaradi dodatnih preskusov, katerih cilj je sprejeti tako odločitev za druga onesnaževala. Če pozitivna odločitev za vsa onesnaževala oziroma negativna odločitev za eno onesnaževalo ni sprejeta, se preskus opravi na drugem vozilu (glej sliko 2). Slika 2 Preverjanje skladnosti vozila 8.2.3 Ne glede na zahteve iz odstavka 5.3.1 se preskusi izvajajo na vozilih, ki prihajajo neposredno iz proizvodnega obrata. 8.2.3.1 Vseeno se lahko na zahtevo proizvajalca preskusi izvajajo na vozilih, ki so prevozila: (a) največ 3 000 km pri vozilih z motorjem s prisilnim vžigom; (b) največ 15 000 km pri vozilih z motorjem s kompresijskim vžigom. Postopek utekanja vozila opravi proizvajalec, ki se obveže, da na teh vozilih ne bo izvedel nobenih sprememb. 8.2.3.2 Če proizvajalec zahteva preskušanje utečenih vozil („x“ km, pri čemer je x ≤ 3 000 km za vozila z motorjem s prisilnim vžigom in x ≤ 15 000 km za vozila z motorjem s kompresijskim vžigom), je postopek naslednji: (a) emisije onesnaževal (tip I) se merijo na prvem preskušanem vozilu pri 0 km in pri „x“ km; (b) koeficient naraščanja emisij med 0 km in „x“ km se izračuna za vsako onesnaževalo: emisije „x“ km/emisije 0 km ta koeficient je lahko manj kot 1, in (c) druga vozila se ne utekajo, ampak se njihove emisije pri 0 km pomnožijo s koeficientom naraščanja emisij. V tem primeru se uporabijo naslednje vrednosti: (i) vrednosti pri „x“ km za prvo vozilo; (ii) vrednosti pri 0 km, pomnožene s koeficientom naraščanja emisij za druga vozila. 8.2.3.3 Vsi ti preskusi se izvedejo s komercialnim gorivom. Na zahtevo proizvajalca pa se lahko uporabijo referenčna goriva iz Priloge 10 ali Priloge 10a k temu pravilniku.

8.3 Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa III. 8.3.1 Če je treba izvesti preskus tipa III, se ta izvede na vseh vozilih, izbranih za preskus skladnosti proizvodnje tipa I iz odstavka 8.2. Veljajo pogoji, določeni v Prilogi 6 k temu pravilniku.

8.4 Preverjanje skladnosti vozila pri preskusu tipa IV 8.4.1 Če je treba izvesti preskus tipa IV, se ta izvede v skladu s Prilogo 7 k temu pravilniku.

8.5 Preverjanje skladnosti vozila glede diagnostike v vozilu (OBD) 8.5.1 Če je treba preveriti delovanje sistema OBD, se to izvede v skladu z naslednjimi zahtevami: 8.5.1.1 Če homologacijski organ ugotovi, da kakovost proizvodnje ni zadovoljiva, se iz serije naključno izbere vozilo, na katerem se izvedejo preskusi, opisani v Dodatku 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku. 8.5.1.2 Proizvodnja se šteje za skladno, če to vozilo izpolnjuje zahteve preskusov, opisanih v Dodatku 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku. 8.5.1.3 Če vozilo, izbrano iz serije, ne izpolnjuje zahtev iz odstavka 8.5.1.1, se iz serije vzamejo dodatna štiri naključna vozila, na katerih se opravijo preskusi, opisani v Dodatku 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku. Preskusi se lahko opravijo na vozilih, ki so bila utečena in so opravila največ 15 000 km. 8.5.1.4 Proizvodnja se šteje za skladno, če najmanj tri vozila izpolnjujejo zahteve preskusov, opisanih v Dodatku 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku.

8.6 Preverjanje skladnosti vozila, ki za gorivo uporablja UNP ali ZP/biometan 8.6.1 Preskusi skladnosti proizvodnje se lahko izvajajo s komercialnim gorivom, katerega razmerje C3/C4 je med razmerji referenčnih goriv pri UNP ali katerega indeks Wobbe je med indeksi skrajnih referenčnih goriv pri ZP. V navedenem primeru se homologacijskemu organu predloži analiza goriva.

9. SKLADNOST VOZIL V PROMETU

9.1 Uvod

V tem odstavku so določene emisije iz izpušne cevi in zahteve za skladnost sistema OBD (vključno z IUPRM) v prometu za tipe vozil, homologirane v skladu s tem pravilnikom.

9.2 Revizija skladnosti vozil v prometu

9.2.1 Homologacijski organ izvede revizijo skladnosti vozil v prometu na podlagi vseh pomembnih informacij, ki jih ima proizvajalec, po enakih postopkih kot za skladnost proizvodnje, določenih v Dodatku 2 k Sporazumu iz leta 1958 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2). Poročila o spremljanju v prometu, ki jih je predložil proizvajalec, se lahko dopolnijo z informacijami iz nadzornega preskušanja homologacijskega organa in pogodbenice.

9.2.2 Na slikah 4/1 in 4/2 v Dodatku 4 k temu pravilniku je prikazan postopek za preverjanje skladnosti vozil v prometu. Postopek za preverjanje skladnosti vozil v prometu je opisan v Dodatku 5 k temu pravilniku.

9.2.3 Na zahtevo homologacijskega organa proizvajalec kot del informacij za nadzor skladnosti vozil v prometu homologacijskemu organu predloži poročilo o garancijskih zahtevkih, garancijskih popravilih in napakah OBD, ki so bile zabeležene med servisiranjem, in sicer v formatu, ki je bil dogovorjen pri homologaciji. Informacije morajo podrobno opisovati pogostost in vsebino napak pri sestavnih delih in sistemih, ki so povezani z emisijami. Poročila se vložijo najmanj enkrat letno za vsak model vozila do 5 let starosti ali 100 000 km, kar se zgodi prej.

9.2.4 Parametri, ki opredeljujejo družine vozil v prometu Družina v prometu se lahko opredeli po osnovnih parametrih konstrukcije, ki morajo biti skupni vozilom v družini. Skladno s tem se lahko za tiste tipe vozil, ki imajo skupne naslednje parametre ali pa so ti v mejah navedenih dovoljenih odstopanj, šteje, da spadajo v isto družino v prometu: 9.2.4.1 delovni proces (2-taktni, 4-taktni, rotacijski); 9.2.4.2 število valjev; 9.2.4.3 konfiguracija valjev v bloku (vrstni motor, V-motor, radialni motor, motor z nasprotno ležečimi valji, drugo). Naklon ali smer valjev ni merilo; 9.2.4.4 način dovoda goriva v motor (tj. posredno ali neposredno vbrizgavanje); 9.2.4.5 vrsta hladilnega sistema (zrak, voda, olje); 9.2.4.6 način dovoda zraka (sesalni motor, tlačno polnjeni motor); 9.2.4.7 gorivo, za katerega je motor zasnovan (bencin, dizelsko gorivo, ZP/biometan, UNP itd.). Vozila z dvogorivnim motorjem so lahko razvrščena v skupino vozil z eno vrsto goriva, če jim je ena vrsta goriva skupna; 9.2.4.8 vrsta katalizatorja (tristezni, redukcijski lovilnik NOX, selektivni redukcijski katalizator, redukcijski katalizator NOX ali drugi); 9.2.4.9 vrsta filtra za delce (z ali brez); 9.2.4.10 vračanje izpušnih plinov v valj (z ali brez, hlajeno ali nehlajeno), in 9.2.4.11 prostornina valja motorja pri največjem motorju v družini minus 30 %.

9.2.5 Zahtevane informacije Homologacijski organ opravi revizijo skladnosti vozil v prometu na podlagi informacij, ki jih predloži proizvajalec. Ti podatki vsebujejo predvsem naslednje: 9.2.5.1 naziv in naslov proizvajalca; 9.2.5.2 ime, naslov, telefonsko številko in številko telefaksa ter elektronski naslov pooblaščenega predstavnika za področja, ki jih vključujejo informacije proizvajalca; 9.2.5.3 ime/imena modela vozil, ki so vključena v informacije proizvajalca; 9.2.5.4 kjer je primerno, seznam tipov vozila, ki jih vključujejo informacije proizvajalca, tj., za emisije iz izpušne cevi, skupina družin v prometu v skladu z odstavkom 9.2.4 in, za OBD ter IUPRM, družina OBD v skladu z Dodatkom 2 k Prilogi 11 k temu pravilniku; 9.2.5.5 kode identifikacijske številke vozila (VIN), ki se uporabljajo za te tipe vozil znotraj družine (predpona VIN); 9.2.5.6 številke homologacij, ki se uporabljajo za te tipe vozil znotraj družine, vključno s številkami vseh razširitev in večjih sprememb/preklicev (predelav), če je primerno; 9.2.5.7 podrobnosti o razširitvah, večjih spremembah/preklicih homologacij za vozila, ki jih vključujejo informacije proizvajalca (če to zahteva homologacijski organ); 9.2.5.8 obdobje, za katero veljajo informacije proizvajalca; 9.2.5.9 obdobje proizvodnje vozil, vključeno v informacije proizvajalca (npr. vozila, izdelana v koledarskem letu 2014); 9.2.5.10 postopek proizvajalca za preverjanje skladnosti vozil v prometu, vključno: (a) z načinom določanja položaja vozil; (b) z merili za izbiro in zavrnitev vozil; (c) s tipi preskusov in preskusnimi postopki, uporabljenimi v programu; (d) z merili proizvajalca za sprejem/zavrnitev skupine družin v prometu; (e) z geografskimi območji, na katerih je proizvajalec zbral informacije, in (f) z velikostjo vzorca in uporabljenim načrtom vzorčenja; 9.2.5.11 rezultate postopka proizvajalca za preverjanje skladnosti vozil v prometu, vključno: (a) z identifikacijo vozil, vključenih v program (preskušanih ali ne). Identifikacija vključuje: (i) ime modela; (ii) identifikacijsko številko vozila (VIN); (iii) registrsko številko vozila; (iv) datum izdelave; (v) regijo uporabe (če je znana) in (vi) nameščene pnevmatike (samo za emisije iz izpušne cevi); (b) z razlogi za izločitev vozila iz vzorca; (c) s podatki o vzdrževanju vsakega vozila v vzorcu (vključno s kakršnimi koli predelavami); (d) s podatki o popravilih vsakega vozila v vzorcu (če so znani) in (e) s podatki o preskusu, ki vključujejo naslednje: (i) datum preskusa/prenosa; (ii) kraj preskusa/prenosa in (iii) število prevoženih kilometrov na števcu; samo za emisije iz izpušne cevi; (iv) specifikacije preskusnega goriva (npr. preskusno referenčno gorivo ali gorivo na trgu); (v) preskusne pogoje (temperaturo, vlažnost, vztrajnostno maso dinamometra); (vi) nastavitve dinamometra (npr. nastavitev moči) in (vii) rezultate preskusa (za najmanj tri različna vozila iz vsake družine); in, samo za IUPRM: (viii) vsi zahtevani podatki, preneseni z vozila, in (ix) za vsako nadzorno funkcijo, o kateri se poroča, razmerje učinkovitosti med uporabo IUPRM; 9.2.5.12 zapise prikazov sistema OBD; 9.2.5.13 za vzorčenje IUPRM naslednje: (a) povprečje razmerij učinkovitosti med uporabo IUPRM vseh izbranih vozil za vsako nadzorno funkcijo v skladu z odstavkoma 7.1.4 in 7.1.5 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku; (b) odstotek izbranih vozil, pri katerih je IUPRM večje ali enako najmanjši vrednosti, ki velja za nadzorno funkcijo, v skladu z odstavkoma 7.1.4 in 7.1.5 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku.

9.3 Izbira vozil za preverjanje skladnosti vozil v prometu

9.3.1 Informacije, ki jih zbere proizvajalec, morajo biti dovolj izčrpne, da je mogoče oceniti delovanje vozila v prometu pri običajnih pogojih uporabe. Proizvajalec izbere vzorce iz vsaj dveh pogodbenic z bistveno različnimi pogoji za delovanje vozila. Pri izbiri pogodbenic se upoštevajo dejavniki, kot so razlike med gorivi, okoljski pogoji, povprečne hitrosti na cestah in porazdelitev vožnje po mestu/avtocesti. Za preskušanje OBD IUPRM se v preskusni vzorec vključijo samo tista vozila, ki izpolnjujejo merila iz odstavka 2.2.1 Dodatka 3 k temu pravilniku.

9.3.2 Pri izbiri pogodbenic za vzorčenje vozil lahko proizvajalec izbere vozila iz pogodbenice, ki se šteje za posebej reprezentativno. V tem primeru mora proizvajalec homologacijskemu organu, ki je odobril homologacijo, dokazati, da je izbor reprezentativen (npr. s tem, da ima trg najvišjo letno prodajo družine vozila v zadevni pogodbenici). Kadar je za družino treba preskusiti več kot eno vzorčno skupino v skladu z odstavkom 9.3.5, morajo vozila v drugi in tretji vzorčni skupini odražati drugačne pogoje delovanja vozila kot vozila, izbrana za prvi vzorec.

9.3.3 Preskus emisij se lahko izvede v preskuševalnem laboratoriju, ki je na drugem trgu ali v drugi regiji kot območje, iz katerega so bila vozila izbrana.

9.3.4 Proizvajalec nenehno izvaja preskuse skladnosti v prometu glede na emisije iz izpušne cevi, tako da odražajo proizvodni cikel ustreznih tipov vozil znotraj določene družine vozil v prometu. Obdobje med začetkoma dveh preverjanj skladnosti vozil v prometu ne sme presegati 18 mesecev. V primeru tipov vozila, ki so vključeni v razširitev homologacije, za katero ni bil potreben preskus emisij, je to obdobje mogoče podaljšati na največ 24 mesecev.

9.3.5 Velikost vzorca 9.3.5.1 Pri uporabi statističnega postopka iz Dodatka 4 k temu pravilniku (tj. za emisije iz izpušne cevi) je število vzorčnih skupin odvisno od letno prodane količine vozil iz družine v prometu na območjih regionalne organizacije (npr. Evropske unije), kot je določeno v tabeli 4:



Tabela 4 Velikost vzorca Registracije — v koledarskem letu (za preskuse emisij iz izpušne cevi) — vozil družine OBD z IUPR v času vzorčenja Število vzorčnih skupin do 100 000 1 100 001 do 200 000 2 nad 200 000 3 9.3.5.2 Za IUPR je število vzorčnih skupin navedeno v tabeli 4 in temelji na številu vozil družine OBD, ki so odobrena z IUPR (obvezno vzorčenje). Za prvo obdobje vzorčenja družine OBD velja obvezno vzorčenje za vse tipe vozil v družini, homologiranih na podlagi IUPR. Za nadaljnja obdobja vzorčenja velja obvezno vzorčenje samo za tipe vozil, ki še niso bila preskušena ali so zajeta v homologacijah na podlagi vrednosti emisij, ki so bile razširjene od prejšnjega obdobja vzorčenja. Za družine z manj kot 5 000 registracijami, za katere velja obvezno vzorčenje v obdobju vzorčenja, je najmanjše število vozil v vzorčni skupini šest. Za vse druge družine je najmanjše število vzorčenih vozil v vzorčni skupini petnajst. Vsaka vzorčna skupina ustrezno zastopa vzorec prodaje, tj. zastopani so vsaj najbolj prodajani tipi vozil (≥ 20 % celotne družine). Vozila majhnih proizvodnih serij, ki obsegajo manj kot 1 000 vozil na družino OBD, so izvzeta iz najmanjših zahtev IUPR in iz zahteve, da se izpolnjevanje teh zahtev dokaže homologacijskemu organu.

9.4 Homologacijski organ na podlagi revizije iz odstavka 9.2 sprejme eno od naslednjih odločitev in ukrepov: (a) odloči, da je skladnost v prometu za tip vozila, družino vozil v prometu ali družino OBD vozil zadovoljiva, in ne sprejme nadaljnjih ukrepov; (b) odloči, da so podatki, ki jih zagotovi proizvajalec, nezadostni za sprejem odločitve, in od proizvajalca zahteva dodatne informacije ali podatke o preskusu; (c) odloči, da so na podlagi podatkov iz programov nadzornega preskušanja, ki jih izvaja homologacijski organ ali pogodbenica, informacije, ki jih je predložil proizvajalec, nezadostne za sprejem odločitve, in od proizvajalca zahteva dodatne informacije ali podatke o preskusu, ali (d) odloči, da je skladnost tipa vozila v prometu, ki je del družine vozil v prometu ali družine OBD, nezadovoljiva, in nadaljuje s preskusom tipa vozila ali družine OBD skladno z Dodatkom 3 k temu pravilniku. Če so glede na revizijo IUPRM preskusna merila iz pododstavka (a) ali (b) odstavka 6.1.2 Dodatka 3 k temu pravilniku izpolnjena za vozila v vzorčni skupini, homologacijski organ ukrepa tako, kot je opisano v pododstavku (d). 9.4.1 Če so preskusi tipa I potrebni za preverjanje skladnosti naprav za uravnavanje emisij z zahtevami o njihovem delovanju v prometu, se preskusi opravijo s preskusnim postopkom, ki ustreza statističnim merilom, določenim v Dodatku 4 k temu pravilniku. 9.4.2 Homologacijski organ v sodelovanju s proizvajalcem izbere vzorec vozil z zadostnim številom prevoženih kilometrov, za katera je ustrezno zagotovljeno, da so bila uporabljena pri običajnih pogojih. Pri izbiri vozil v vzorcu se posvetuje s proizvajalcem in mu omogoči prisotnost pri potrditvenih pregledih vozil. 9.4.3 Proizvajalec je pooblaščen, da pod nadzorom homologacijskega organa opravi preglede, tudi porušitvene narave, na vozilih, katerih ravni emisij presegajo mejne vrednosti, da se ugotovijo morebitni vzroki za poslabšanje, ki jih ni mogoče pripisati proizvajalcu (npr. uporaba osvinčenega bencina pred datumom preskusa). Če rezultati pregledov potrdijo take vzroke, se taki rezultati preskusov izključijo iz preverjanja skladnosti.

10. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

10.1 Homologacija, ki je bila podeljena za tip vozila v skladu s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso izpolnjene zahteve iz odstavka 8.1 ali če vozila ne opravijo uspešno preskusov iz odstavka 8.1.1.

10.2 Če pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je predhodno podelila, o tem nemudoma uradno obvesti druge pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, s sporočilom na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

11. DOKONČNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip vozila, homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti homologacijski organ, ki je podelil homologacijo. Ko navedeni organ prejme ustrezno sporočilo, mora o tem obvestiti druge pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z izvodom sporočila na obrazcu, ki je v skladu z vzorcem iz Priloge 2 k temu pravilniku.

12. PREHODNE DOLOČBE

12.1 Splošne določbe

12.1.1 Od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 07 nobena pogodbenica, ki uporablja ta pravilnik, ne sme zavrniti podelitve homologacije v skladu s tem pravilnikom, kot je bil spremenjen s spremembami 07.

12.1.2 Od uradnega datuma začetka veljavnosti Dopolnila 5 sprememb 07 Pravilnika ZN št. 83 in z odstopanjem od obveznosti pogodbenic v prehodnem obdobju iz odstavka 12.1.1, pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik in na svojem nacionalnem/regionalnem ozemlju določbe o globalno usklajenem preskusnem postopku za lahka vozila (WLTP) iz globalnega tehničnega pravilnika ZN št. 15, ne smejo več priznavati homologacij, podeljenih na podlagi tega pravilnika, kot nadomestno možnost za izpolnjevanje svoje nacionalne/regionalne zakonodaje.

12.2 Homologacije

12.2.1 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, od uradnega datuma začetka veljavnosti sprememb 07 za vozila kategorije M ali N1 (razred I) in od 1. septembra 2015 za vozila kategorije N1 (razred II ali III) in kategorije N2 podelijo homologacijo novim tipom vozil samo, če izpolnjujejo: (a) veljavne mejne vrednosti za preskus tipa I iz tabele 1 v odstavku 5.3.1.4 tega pravilnika in (b) predhodne mejne vrednosti za OBD iz tabele A11/2 v odstavku 3.3.2.2 Priloge 11 k temu pravilniku.

12.2.2 Pogodbenicam, ki uporabljajo ta pravilnik, od 1. septembra 2015 za vozila kategorije M ali N1 (razred I) in od 1. septembra 2016 za vozila kategorije N1 (razred II ali III) in kategorije N2 ni treba priznati homologacije, ki ni bila podeljena v skladu s spremembami 07 tega pravilnika in ne izpolnjuje: (a) veljavnih mejnih vrednosti za preskus tipa I iz tabele 1 v odstavku 5.3.1.4 tega pravilnika in (b) predhodnih mejnih vrednosti za OBD iz tabele A11/2 v odstavku 3.3.2.2 Priloge 11 k temu pravilniku.

12.2.3 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, kot je bil spremenjen s spremembami 07, od 1. septembra 2017 za vozila kategorije M ali N1 (razred I) in od 1. septembra 2018 za vozila kategorije N1 (razred II ali III) in kategorije N2 podelijo homologacijo novim tipom vozil samo, če izpolnjujejo: (a) veljavne mejne vrednosti za preskus tipa I iz tabele 1 v odstavku 5.3.1.4 in (b) končne mejne vrednosti za OBD iz tabele A11/1 v odstavku 3.3.2.1 Priloge 11 k temu pravilniku.

12.2.4 Pogodbenicam, ki uporabljajo ta pravilnik, od 1. septembra 2018 za vozila kategorije M ali N1 (razred I) in od 1. septembra 2019 za vozila kategorije N1 (razred II ali III) in kategorije N2 ni treba priznati homologacije, ki ni bila podeljena v skladu s spremembami 07 tega pravilnika in ne izpolnjuje: (a) veljavnih mejnih vrednosti za preskus tipa I iz tabele 1 v odstavku 5.3.1.4 tega pravilnika in (b) končne mejne vrednosti za OBD iz tabele A11/1 v odstavku 3.3.2.1 Priloge 11 k temu pravilniku.

12.3 Posebne določbe

12.3.1 Pogodbenice, ki uporabljajo ta pravilnik, lahko še naprej podeljujejo homologacije tistim vozilom, ki so v skladu s katerimi koli prejšnjimi spremembami ali katero koli ravnjo tega pravilnika, če so namenjena za prodajo ali izvoz v države, ki v svoji nacionalni zakonodaji uporabljajo ustrezne zahteve.

13. NAZIVI IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, KI IZVAJAJO HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, IN HOMOLOGACIJSKIH ORGANOV

Pogodbenice Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov sporočijo nazive in naslove tehničnih služb, ki izvajajo homologacijske preskuse, ter homologacijskih organov, ki podeljujejo homologacije in ki se jim pošljejo certifikati, ki potrjujejo podelitev, razširitev, zavrnitev ali preklic homologacije v drugih državah.









DODATEK 1

Postopek za preverjanje zahtev za skladnost proizvodnje, če je standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, zadovoljivo

1 V tem dodatku je opisan postopek, ki ga je treba uporabiti pri preverjanju skladnosti proizvodnje za preskus tipa I, če je proizvajalčevo standardno odstopanje pri proizvodnji zadovoljivo.

2. Pri najmanjši velikosti vzorca 3 je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 65 % pomanjkljive proizvodnje, 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %).

3 Za vsako onesnaževalo iz tabele 1 odstavka 5.3.1.4 se uporablja naslednji postopek (glej sliko 2 v odstavku 8.2). Pri tem je: L = naravni logaritem mejne vrednosti za onesnaževalo; xi = naravni logaritem meritve za i-to vozilo iz vzorca; s = ocena standardnega odstopanja pri proizvodnji (ko se določi naravni logaritem meritev); n = trenutna številka vzorca.

4 Za vzorec se izračuna statistična preskusna vrednost, ki izraža vsoto standardnih odstopanj od mejne vrednosti in je opredeljena kot:

5 Potem velja: 5.1 če je statistična preskusna vrednost večja od vrednosti za odločitev o sprejemu za velikost vzorca iz tabele 1/1, se onesnaževalo sprejme; 5.2 če je statistična preskusna vrednost manjša od vrednosti za odločitev o zavrnitvi za velikost vzorca iz tabele 1/1, se onesnaževalo zavrne; v nasprotnem primeru se preskusi dodatno vozilo, izračuni pa se ponovno uporabijo za vzorec, povečan za eno vzorčno enoto.



Tabela 1/1 Vrednost za odločitev o sprejemu za velikost vzorca Skupno število preskušanih vozil (trenutna velikost vzorca) Prag sprejemljivosti Prag zavrnitve 3 3,327 – 4,724 4 3,261 – 4,79 5 3,195 – 4,856 6 3,129 – 4,922 7 3,063 – 4,988 8 2,997 – 5,054 9 2,931 – 5,12 10 2,865 – 5,185 11 2,799 – 5,251 12 2,733 – 5,317 13 2,667 – 5,383 14 2,601 – 5,449 15 2,535 – 5,515 16 2,469 – 5,581 17 2,403 – 5,647 18 2,337 – 5,713 19 2,271 – 5,779 20 2,205 – 5,845 21 2,139 – 5,911 22 2,073 – 5,977 23 2,007 – 6,043 24 1,941 – 6,109 25 1,875 – 6,175 26 1,809 – 6,241 27 1,743 – 6,307 28 1,677 – 6,373 29 1,611 – 6,439 30 1,545 – 6,505 31 1,479 – 6,571 32 – 2,112 – 2,112









DODATEK 2

Postopek za preverjanje zahtev za skladnost proizvodnje, če standardno odstopanje pri proizvodnji, ki ga navede proizvajalec, ni zadovoljivo ali ni na voljo

1. V tem dodatku je opisan postopek za preverjanje zahtev preskusa tipa I glede skladnosti proizvodnje, ko dokazila proizvajalca o standardnem odstopanju pri proizvodnji niso zadovoljiva ali niso na voljo.

2. Pri najmanjši velikosti vzorca 3 je postopek vzorčenja določen tako, da je verjetnost, da bo serija uspešno opravila preskus pri 40 % pomanjkljive proizvodnje, 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %) in verjetnost, da bo serija sprejeta pri 65 % pomanjkljive proizvodnje, 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %).

3. Meritve onesnaževal iz tabele 1 odstavka 5.3.1.4. tega pravilnika se štejejo za logaritemsko normalno porazdeljene in se najprej pretvorijo na podlagi svojih naravnih logaritmov. Oznaki m0 in m označujeta najmanjšo in največjo velikost vzorca (m0 = 3 in m = 32), n pa označuje trenutno številko vzorca.

4. Če so naravni logaritmi meritev v serijah x1, x2 …, xi in če je L naravni logaritem mejne vrednosti onesnaževala, potem velja: d1 = x1 – L in

5. V tabeli 2/1 so prikazane vrednosti za odločitev o sprejemu (An) in zavrnitvi (An) glede na trenutno številko vzorca. Statistična preskusna vrednost je razmerje

, na podlagi katerega se določi, ali je serija sprejeta ali zavrnjena: za mo ≤ n ≤ m (i) serija se sprejme, če je

(ii) serija se zavrne, če je

(iii) opravi se še ena meritev, če je



6 Opombe Naslednje rekurzivne formule se uporabljajo za izračun zaporednih statističnih preskusnih vrednosti: (n = 2, 3, … ;

; V1 = 0)



Tabela 2/1 Najmanjša velikost vzorca = 3 Velikost vzorca (n) Prag sprejemljivosti (An) Prag zavrnitve (Bn) 3 – 0,80381 16,64743 4 – 0,76339 7,68627 5 – 0,72982 4,67136 6 – 0,69962 3,25573 7 – 0,67129 2,45431 8 – 0,64406 1,94369 9 – 0,61750 1,59105 10 – 0,59135 1,33295 11 – 0,56542 1,13566 12 – 0,53960 0,97970 13 – 0,51379 0,85307 14 – 0,48791 0,74801 15 – 0,46191 0,65928 16 – 0,43573 0,58321 17 – 0,40933 0,51718 18 – 0,38266 0,45922 19 – 0,35570 0,40788 20 – 0,32840 0,36203 21 – 0,30072 0,32078 22 – 0,27263 0,28343 23 – 0,24410 0,24943 24 – 0,21509 0,21831 25 – 0,18557 0,18970 26 – 0,15550 0,16328 27 – 0,12483 0,13880 28 – 0,09354 0,11603 29 – 0,06159 0,09480 30 – 0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876









DODATEK 3

PREVERJANJE SKLADNOSTI VOZIL V PROMETU

1. UVOD

V tem dodatku so določena merila iz odstavkov 9.3 in 9.4 tega pravilnika v zvezi z izbiro vozil za preskušanje in postopki za preverjanje skladnosti vozil v prometu.

2. IZBIRNA MERILA

Merila za sprejem izbranega vozila so za emisije iz izpušne cevi določena v odstavkih od 2.1 do 2.8 tega dodatka in za IUPRM v odstavkih od 2.1 do 2.5 tega dodatka. Podatki se zbirajo s pregledom vozila in pogovorom z lastnikom/voznikom.

2.1 Vozilo spada v tip vozila, ki je homologiran po tem pravilniku in ima potrdilo o skladnosti v skladu s Sporazumom iz leta 1958. Mora biti registrirano in se uporabljati v eni od držav pogodbenic.

2.2 Vozilo mora imeti prevoženih vsaj 15 000 km ali se uporabljati vsaj 6 mesecev, kar se zgodi pozneje, in največ 100 000 km ali 5 let, kar se zgodi prej. 2.2.1 Za preverjanje IUPRM preskusni vzorec vključuje samo vozila, ki: (a) so zbrala dovolj podatkov o delovanju vozila, da se nadzorna funkcija lahko preskusi. Za nadzorne funkcije, ki morajo izpolnjevati razmerje učinkovitosti med uporabo nadzorne funkcije ter spremljati in sporočati podatke o razmerju v skladu z odstavkom 7.6.1 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku, zadostni podatki o delovanju vozila pomenijo, da imenovalec izpolnjuje spodaj navedena merila. Da se nadzorna funkcija lahko preskusi, mora imenovalec iz odstavkov 7.3 in 7.5 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku imeti vrednost, ki znaša najmanj toliko kot ena od naslednjih vrednosti: (i) 75 za nadzorne funkcije sistema izhlapevanja, nadzorne funkcije sistema za sekundarni zrak in nadzorne funkcije, ki uporabljajo imenovalec, povečan v skladu s pododstavkom (a), (b) ali (c) odstavka 7.3.2 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku (npr. nadzorne funkcije, povezane z zagonom pri hladnem motorju, nadzorne funkcije klimatskih sistemov itd.), ali (ii) 25 za nadzorne funkcije filtra za delce in nadzorne funkcije oksidacijskega katalizatorja, ki uporabljajo imenovalec, povečan v skladu s pododstavkom (d) odstavka 7.3.2 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku, ali (iii) 150 za katalizatorje, lambda sonde, vračanje izpušnih plinov, spremenljivo krmiljenje ventilov (VVT) in vse druge nadzorne funkcije sestavnih delov; (b) niso bila prirejena ali opremljena z dodatki ali spremenjenimi deli, zaradi katerih sistem OBD ne bi izpolnjeval zahtev iz Priloge 11 k temu pravilniku.

2.3 Na voljo je evidenca o vzdrževanju, ki pokaže, da je bilo vozilo primerno vzdrževano, npr. servisirano v skladu s priporočili proizvajalca.

2.4 Na vozilu ne sme biti nobenih znakov zlorabe (npr. dirkanje, čezmerno natovarjanje, uporaba napačnih goriv ali druge zlorabe) ali drugih dejavnikov (npr. nedovoljeni posegi), ki lahko vplivajo na nastajanje emisij. Upoštevajo se koda napake in podatki o prevoženih kilometrih, ki so shranjeni v računalniku. Vozilo se ne izbere za preskušanje, če je iz informacij v računalniku razvidno, da se je vozilo uporabljalo tudi potem, ko je računalnik shranil kodo napake in popravilo ni bilo izvedeno v sorazmerno kratkem času.

2.5 Na vozilu niso bila opravljena večja popravila ali večja nepooblaščena popravila motorja.

2.6 Vsebnost svinca in žvepla v vzorcu goriva iz posode za gorivo vozila mora ustrezati veljavnim standardom in na vozilu ne sme biti sledov uporabe napačnih goriv. Pregledi se lahko opravijo v izpušni cevi itd.

2.7 Na vozilu ne sme biti znakov kakršnih koli težav, ki lahko ogrožajo varnost osebja v laboratoriju.

2.8 Vsi sestavni deli sistema za preprečevanje onesnaževanja na vozilu morajo biti skladni z veljavno homologacijo.

3. UGOTAVLJANJE NAPAK IN VZDRŽEVANJE

Ugotavljanje napak in potrebno redno vzdrževanje se na vozilih, sprejetih za preskušanje, opravi pred merjenjem emisij izpušnih plinov po postopku iz odstavkov od 3.1 do 3.8 tega dodatka.

3.1 Opravijo se naslednji pregledi: pregled neoporečnosti zračnega filtra, vseh pogonskih jermenov, vseh nivojev tekočin, pokrova hladilnika, vseh vakuumskih cevi in električne napeljave, povezane s sistemom za preprečevanje onesnaževanja; pregled vžiga, odmerjanja goriva in sestavnih delov naprave za preprečevanje onesnaževanja zaradi morebitnih napak v nastavitvah in/ali nedovoljenih posegov. Vsa odstopanja se zapišejo.

3.2 Preveri se pravilno delovanje sistema OBD. Vse prijave nepravilnega delovanja v spominu OBD se zabeležijo in opravijo se potrebna popravila. Če indikator nepravilnega delovanja OBD ugotovi napako v ciklu predkondicioniranja, se lahko napaka identificira in odpravi. Preskus se lahko ponovi in uporabijo se rezultati popravljenega vozila.

3.3 Pregleda se sistem vžiga in pomanjkljivi sestavni deli se zamenjajo, na primer vžigalne svečke, kabli itd.

3.4 Preveri se kompresija. Če rezultat ni zadovoljiv, se vozilo zavrne.

3.5 Parametri motorja se preverijo po specifikacijah proizvajalca in se po potrebi nastavijo.

3.6 Če vozilu manjka manj kot 800 km do naslednjega rednega servisa, se servis opravi po navodilih proizvajalca. Ne glede na zapis prevoženih kilometrov na števcu se lahko na zahtevo proizvajalca zamenjata olje in zračni filter.

3.7 Ob sprejemu vozila se gorivo nadomesti s primernim referenčnim gorivom za preskušanje emisij, razen če proizvajalec soglaša z uporabo tržno dostopnega goriva.

3.8 Če so vozila opremljena s sistemi z redno regeneracijo iz odstavka 2.20 tega pravilnika, se preveri, ali se vozilo približuje obdobju regeneracije. (Proizvajalcu mora biti dana možnost, da to potrdi.) 3.8.1 Če je tako, je treba vozilo voziti do konca regeneracije. Če se regeneracija začne med merjenjem emisij, je treba izvesti dodatni preskus za zagotovitev, da je regeneracija končana. Potem se v celoti opravi nov preskus, pri čemer se ne upoštevajo rezultati prvega in drugega preskusa. 3.8.2 Če se vozilo približuje regeneraciji, lahko proizvajalec namesto zahtev iz odstavka 3.8.1 zahteva, da se uporabi poseben cikel kondicioniranja za zagotovitev te regeneracije (to lahko npr. vključuje vožnjo z veliko hitrostjo, vožnjo pri veliki obremenitvi). Proizvajalec lahko zahteva, da se preskušanje izvede takoj po regeneraciji ali po ciklu kondicioniranja, ki ga določi proizvajalec, in običajnem preskusnem predkondicioniranju.

4. PRESKUŠANJE VOZIL V PROMETU

4.1 Če se ugotovi, da je pregled vozil potreben, se preskusi emisij v skladu s Prilogo 4a k temu pravilniku opravijo na predkondicioniranih vozilih, izbranih v skladu z zahtevami iz odstavkov 2 in 3 tega dodatka. Dodatni cikli predkondicioniranja poleg tistih, ki so določeni v odstavku 6.3 Priloge 4a k temu pravilniku, se dovolijo samo, če so reprezentativni za običajno vožnjo.

4.2 Na vozilih, opremljenih s sistemom OBD, se lahko preverja pravilno delovanje prikaza nepravilnega delovanja v prometu itd. glede na ravni emisij (npr. omejitve prikaza nepravilnega delovanja iz Priloge 11 k temu pravilniku) za homologirane specifikacije.

4.3 Pri sistemu OBD se lahko na primer preverja, če so ravni emisij nad veljavnimi mejnimi vrednostmi in ni sporočil o nepravilnem delovanju, če se prikazovalnik napak sistematično napačno vključuje in so ugotovljeni pomanjkljivi ali okvarjeni sestavni deli sistema OBD.

4.4 Če sestavni del ali sistem deluje na način, ki ni zajet v podrobnem opisu v certifikatu o homologaciji in/ali v opisni dokumentaciji za te tipe vozila, in to odstopanje ni dovoljeno v skladu s Sporazumom iz leta 1958 ter OBD ne prikazuje nepravilnega delovanja, se sestavni del ali sistem ne zamenja pred preskušanjem emisij, razen če je ugotovljeno, da je bil sestavni del ali sistem prirejen ali zlorabljen tako, da OBD ne zazna nepravilnega delovanja.

5. VREDNOTENJE REZULTATOV PRESKUSOV EMISIJ

5.1 Rezultati preskusov se vrednotijo po postopku iz Dodatka 4 k temu pravilniku.

5.2 Rezultati preskusov se ne množijo s faktorji poslabšanja.

5.3 V primeru sistemov z redno regeneracijo iz odstavka 2.20 tega pravilnika se rezultati pomnožijo s faktorji Ki, dobljenimi ob podelitvi homologacije.

6. NAČRT POPRAVNIH UKREPOV

6.1 Homologacijski organ zahteva od proizvajalca, da predloži načrt popravnih ukrepov za odpravo neskladnosti, če: 6.1.1 se za emisije iz izpušne cevi pri več kot enem vozilu ugotovi, da njegova emisija močno odstopa in izpolnjuje katerega koli od naslednjih pogojev: (a) pogoje iz odstavka 3.2.2 Dodatka 4 k temu pravilniku ter kadar se homologacijski organ in proizvajalec strinjata, da imajo čezmerne emisije isti vzrok, ali (b) pogoje iz odstavka 3.2.3 Dodatka 4 k temu pravilniku, pri čemer je homologacijski organ ugotovil, da imajo čezmerne emisije isti vzrok; 6.1.2 so za IUPRM določene nadzorne funkcije M izpolnjeni naslednji statistični pogoji v preskusnem vzorcu, katerega velikost se določi v skladu z odstavkom 9.3.5 tega pravilnika: (a) pri vozilih, certificiranih za razmerje 0,1 v skladu z odstavkom 7.1.5 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku, podatki, zbrani iz vozil, za najmanj eno nadzorno funkcijo M v preskusnem vzorcu kažejo, da je povprečno razmerje učinkovitosti med uporabo preskusnega vzorca manjše od 0,1 ali da ima 66 odstotkov ali več vozil v preskusnem vzorcu razmerje učinkovitosti med uporabo nadzorne funkcije manjše od 0,1; (b) pri vozilih, certificiranih za polna razmerja v skladu z odstavkom 7.1.4 Dodatka 1 k Prilogi 11, podatki, zbrani iz vozil, za najmanj eno nadzorno funkcijo M v preskusnem vzorcu kažejo, da je povprečno razmerje učinkovitosti med uporabo preskusnega vzorca v preskusnem vzorcu manjše od vrednosti Testmin (M) ali da ima 66 odstotkov ali več vozil v preskusnem vzorcu razmerje učinkovitosti med uporabo manjše od Testmin (M). Vrednost Testmin (M) je: (i) 0,230, če mora imeti nadzorna funkcija M razmerje med uporabo 0,26; (ii) 0,460, če mora imeti nadzorna funkcija M razmerje med uporabo 0,52; (iii) 0,297, če mora imeti nadzorna funkcija M razmerje med uporabo 0,336; v skladu z odstavkom 7.1.4 Dodatka 1 k Prilogi 11 k temu pravilniku.

6.2 Načrt popravnih ukrepov se vloži pri homologacijskem organu najpozneje v 60 delovnih dneh od datuma uradnega obvestila iz odstavka 6.1. Homologacijski organ v 30 delovnih dneh potrdi ali zavrne načrt popravnih ukrepov. Če pa proizvajalec lahko pristojnemu homologacijskemu organu dokaže, da potrebuje več časa za preučitev neskladnosti zaradi priprave načrta popravnih ukrepov, se mu podaljšanje odobri.

6.3 Popravni ukrepi veljajo za vsa vozila, ki bi lahko imela enake pomanjkljivosti. Oceni se potreba po spremembi dokumentov o homologaciji.

6.4 Proizvajalec predloži izvod vseh sporočil, povezanih z načrtom popravnih ukrepov, in vodi evidenco odpoklica izdelkov s serijsko napako ter homologacijskemu organu dostavlja redna poročila o stanju.

6.5 Načrt popravnih ukrepov vključuje zahteve iz odstavkov 6.5.1 do 6.5.11. Proizvajalec dodeli enotno identifikacijsko ime ali številko za načrt popravnih ukrepov. 6.5.1 Opis vseh tipov vozil, vključenih v načrt popravnih ukrepov. 6.5.2 Opis posebnih modifikacij, prikrojitev, popravil, popravkov, prilagoditev ali drugih sprememb, potrebnih za zagotovitev skladnosti vozil, vključno s kratkim povzetkom podatkov in tehničnih študij, ki podpirajo proizvajalčevo odločitev o posebnih ukrepih, potrebnih za odpravo neskladnosti. 6.5.3 Opis postopka, po katerem proizvajalec obvešča lastnike vozil. 6.5.4 Opis pravilnega vzdrževanja ali uporabe, če obstaja, ki jo proizvajalec postavlja kot pogoj za upravičenost do popravila v skladu z načrtom popravnih ukrepov, ter razlago proizvajalčevih razlogov za postavljanje takih pogojev. Pogojev za vzdrževanje ali uporabo se ne sme postaviti, če ni mogoče dokazati, da so povezani z neskladnostjo in popravnimi ukrepi. 6.5.5 Opis postopka, po katerem se morajo ravnati lastniki vozil, da dosežejo odpravo neskladnosti. To vključuje datum, po katerem se lahko sprejmejo popravni ukrepi, oceno časa, v katerem lahko delavnica opravi popravila, in informacijo, kje se lahko opravijo. Popravila se opravijo primerno in v razumnem času po dostavi vozila. 6.5.6 Izvod informacij, ki so bile predložene lastniku vozila. 6.5.7 Kratek opis sistema, ki ga uporablja proizvajalec za zagotovitev primerne preskrbe s sestavnimi deli ali sistemi za izvajanje popravnega ukrepa. Navede se, kdaj bo mogoča primerna oskrba s sestavnimi deli ali sistemi za začetek akcije. 6.5.8 Izvod vseh navodil, ki se pošljejo osebam, ki bodo izvajale popravila. 6.5.9 Opis učinka predlaganih popravnih ukrepov na emisije, porabo goriva, obnašanje vozila pri vožnji in varnost vsakega tipa vozila, zajetega v načrt popravnih ukrepov, s podatki, tehničnimi študijami itd., ki so podlaga za te ugotovitve. 6.5.10 Vse druge informacije, poročila ali podatke, ki jih lahko homologacijski organ določi kot pomembne za presojo načrta popravnih ukrepov. 6.5.11 Če načrt popravnih ukrepov vključuje odpoklic, se homologacijskemu organu predloži opis načina evidentiranja popravila. Če se uporablja nalepka, se predloži vzorec.

6.6 Od proizvajalca se lahko zahteva, da opravlja razumno načrtovane in potrebne preskuse na sestavnih delih in vozilih, za katera je predlagana sprememba, popravilo ali modifikacija, da prikaže učinkovitost spremembe, popravila ali modifikacije.

6.7 Proizvajalec mora voditi evidenco o vsakem odpoklicanem in popravljenem vozilu ter delavnici, ki je popravilo opravila. Homologacijskemu organu se na zahtevo omogoči dostop do evidence v obdobju 5 let od začetka izvajanja načrta popravnih ukrepov.

6.8 Popravilo in/ali modifikacija ali dodajanje novega dela opreme se zapiše v potrdilo, ki ga predloži proizvajalec lastniku vozila.









DODATEK 4

STATISTIČNI POSTOPEK ZA PRESKUŠANJE SKLADNOSTI V PROMETU

1. Ta dodatek opisuje postopek za preverjanje zahtev za skladnost vozil v prometu za preskus tipa I.

2. Uporabljata se različna postopka: (a) eden zadeva vozila v vzorcu, ki so zaradi okvare, povezane z emisijami, povzročila odstopanja v rezultatih (odstavek 3 tega dodatka); (b) drugi zadeva celoten vzorec (odstavek 4 tega dodatka).

3. Postopek, kadar so v vzorcu vozila, katerih emisije močno odstopajo 3.1 Z najmanjšim vzorcem treh in največjim vzorcem, kot ga določa postopek iz odstavka 4 tega dodatka, se vozilo naključno izbere iz vzorca in z meritvami se ugotovi, ali emisije s predpisi urejenih onesnaževal močno odstopajo. 3.2 Za vozilo velja, da njegove emisije močno odstopajo, če so izpolnjeni pogoji iz odstavka 3.2.1. 3.2.1 Če je vozilo homologirano v skladu z mejnimi vrednostmi iz tabele 1 v odstavku 5.3.1.4 tega pravilnika, emisije vozila močno odstopajo, če je veljavna mejna vrednost za vsako s predpisi urejeno onesnaževalo presežena za faktor 1,5. 3.2.2 V posebnem primeru vozila