02014R0044 — SL — 16.10.2016 — 001.002

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

►B DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 44/2014 z dne 21. novembra 2013 o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 168/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevami za konstrukcijo vozil in splošnimi zahtevami za odobritev dvo- ali trikolesnih vozil in štirikolesnikov (Besedilo velja za EGP) (UL L 025 28.1.2014, str. 1)

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

DELEGIRANA UREDBA KOMISIJE (EU) št. 44/2014

z dne 21. novembra 2013

o dopolnitvi Uredbe (EU) št. 168/2013 Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z zahtevami za konstrukcijo vozil in splošnimi zahtevami za odobritev dvo- ali trikolesnih vozil in štirikolesnikov

(Besedilo velja za EGP)







POGLAVJE I

PREDMET UREJANJA IN OPREDELITVE

Člen 1

Predmet urejanja

1. Ta uredba določa podrobne tehnične zahteve in preskusne postopke v zvezi s konstrukcijo vozil in splošnimi zahtevami za odobritev vozil kategorije L in sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot, namenjenih za taka vozila, v skladu z Uredbo (EU) št. 168/2013 ter določa seznam pravilnikov UN/ECE in njihove spremembe.

2. Poleg tega določa standarde učinkovitosti za tehnične službe in postopek njihovega ocenjevanja.

Člen 2

Opredelitev pojmov

Uporabljajo se opredelitve pojmov iz Uredbe (EU) št. 168/2013. Poleg tega se uporabljajo še naslednje opredelitve:

1. „ukrepi proti nedovoljenim spremembam“ pomenijo sveženj tehničnih zahtev in specifikacij, ki v največji meri preprečujejo nedovoljene spremembe pogonskega sistema vozila, ki bi lahko negativno vplivale na funkcionalno varnost, zlasti s povečanjem zmogljivosti vozila, in škodovale okolju, ter jih prepoveduje Priloga II;

2. „vstopni vod“ pomeni enoto, ki jo sestavljata vstopni kanal in sesalna cev;

3. „vstopni kanal“ pomeni kanal za vstop vsesanega zraka v valju, glavi valja ali okrovu ročične gredi;

4. „sesalna cev“ pomeni del, ki povezuje uplinjač ali sistem za uravnavanje dovoda zraka in valj, glavo valja ali okrov ročične gredi;

5. „vstopni sistem“ pomeni enoto, ki jo sestavljata vstopni vod in dušilnik zvoka;

6. „izpušni sistem“ pomeni enoto, ki jo sestavljajo izpušna cev, ekspanzijska posoda, dušilnik zvoka in naprave za uravnavanje onesnaževanja;

7. „posebna orodja“ pomeni orodja, povezana z napravami, ki preprečujejo nedovoljene spremembe in so na voljo le distributerjem, ki jih je odobril proizvajalec vozil, ter niso na voljo splošni javnosti;

8. „dovajanje iskre iz vžigalnega sistema“ pomeni vse značilnosti iskre, ki jo ustvari vžigalni sistem motorja s prisilnim vžigom in se uporablja za vžig mešanice zraka in goriva, med drugim čas, stopnjo in položaj;

9. „sistem dovajanja goriva“ pomeni sklop sestavnih delov od vključno posode za gorivo do naprav za mešanje ali vbrizgavanje zraka in goriva;

10. „skladnost proizvodnje“ pomeni možnost zagotovitve, da je vsaka serija izdelkov v skladu s homologacijskimi zahtevami glede specifikacij, zmogljivosti in označevanja;

11. „sistem upravljanja kakovosti“ pomeni nabor med seboj povezanih ali medsebojno delujočih elementov, ki jih organizacije uporabljajo za usmerjanje in nadzor načinov izvajanja politik kakovosti in doseganja ciljev kakovosti;

12. „presoja“ pomeni nepristranski in neodvisen postopek zbiranja dokazov, ki se uporabljajo za ocenjevanje, koliko je uporaba meril za presojo usmerjena v objektivnost, nepristranost in neodvisnost ter kako se ta merila obravnavajo v sistematičnem in dokumentiranem postopku presoje;

13. „popravljalni ukrepi“ pomenijo postopek za reševanje problemov v postopku upravljanja kakovosti, pri katerem se sprejmejo nadaljnji koraki za odpravo vzrokov neskladnosti ali nezaželenega stanja, ki so zasnovani tako, da se prepreči njihov ponovni pojav;

14. „certifikacija“ pomeni potrditev nacionalnega akreditacijskega organa, da organizacija izpolnjuje zahteve, določene s harmoniziranimi standardi, in, kjer je ustrezno, vse dodatne zahteve, vključno s tistimi, ki so določene v zadevnih sektorskih shemah, za opravljanje posebne dejavnosti ugotavljanja skladnosti;

15. „naprava za spenjanje vozil kategorije L“ pomeni vse dele in naprave, ki so vgrajeni v okvire, obremenjene dele nadgradnje in podvozja vozila, s katerimi so vlečna in vlečena vozila povezana med seboj, vključno s pritrjenimi ali snemljivimi deli za pritrjevanje, prilagajanje ali delovanje naprav za spenjanje;

16. „vlečna krogla in vlečni nosilec“ pomeni napravo za spenjanje, pri kateri se na vozilu kategorije L uporabljata nosilec in krogelna naprava, na katero se priklopno vozilo pritrdi z vlečno glavo;

17. „vlečna glava“ pomeni mehansko napravo za spenjanje na vlečnih ojesih priklopnih vozil, ki so namenjene za pritrditev na vlečno kroglo na vozilu kategorije L;

18. „točka spenjanja“ pomeni središče vpetja naprave za spenjanje, nameščene na vlečeno vozilo v okviru naprave za spenjanje, nameščene na vlečno vozilo;

19. „pomožna naprava za spenjanje“ pomeni povezovalno napravo, ki v primeru ločitve glavne naprave za spenjanje lahko zagotovi, da priklopno vozilo ostane priklopljeno na vlečno vozilo in da ostane nekaj možnosti vodenja krmila;

20. „rob plošče“ pomeni zunanji rob plošče, ki bi imela skupaj štiri jasno opredeljive robove, če bi bila ploščata in pravokotne oblike ter skupna debelina materiala ne bi presegala 10 mm;

21. „steblo“ pomeni vsak štrleči del ali del okrogle ali skoraj okrogle oblike, vključno z glavami matic in vijakov, z razmeroma stalnim skupnim premerom, ki ima en konec prost, da se ga je mogoče dotakniti;

22. „velikost mreže“ pomeni število odprtin na (dolžinsko) colo mreže;

23. „ploščad za tovor“ pomeni ploščad za prevoz tovora, pritrjeno na strukturo vozila kategorije L;

24. „standardna oprema“ pomeni osnovno konfiguracijo vozila, ki je opremljeno z vsemi elementi, zahtevanimi na podlagi regulativnih aktov iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013, vključno z vsemi elementi, ki so v vozilo vgrajeni brez nadaljnjih specifikacij o konfiguraciji ali stopnji opreme;

25. „dodatna oprema“ pomeni vse elemente, ki niso vključeni v standardno opremo in se lahko vgradijo v vozilo na odgovornost proizvajalca;

26. „masa dodatne opreme“ pomeni maso opreme, ki se lahko vgradi v vozilo poleg standardne opreme v skladu s specifikacijami proizvajalca;

27. „masa naprave za spenjanje“ pomeni maso naprave za spenjanje in dele, ki so potrebni za pritrditev naprave za spenjanje na vozilo;

28. „največja tehnično dovoljena masa v točki spenjanja“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi v točki spenjanja (vrednost „S“ ali „U“) vlečnega vozila na podlagi konstrukcijskih lastnosti naprave za spenjanje in vlečnega vozila;

29. „dejanska masa“ v zvezi z vozilom pomeni maso vozila v stanju, pripravljenem za vožnjo, kot je določeno v členu 5 Uredbe (EU) št. 168/2013, in maso voznika (75 kg) ter maso alternativnih pogonskih sredstev in maso dodatne opreme, nameščene na posamezno vozilo;

30. „največja tehnično dovoljena masa obremenjenega vozila“ (M) pomeni največjo maso vozila na podlagi njegovih konstrukcijskih lastnosti in zmogljivosti;

31. „največja tehnično dovoljena masa vlečenega vozila“ (TM) pomeni največjo maso, ki jo lahko vleče vlečno vozilo;

32. „os“ pomeni skupno vrtilno os dveh ali več koles, ki imajo motorni pogon ali se vrtijo prosto in ki so v enem ali več segmentih nameščene v isti ravnini pravokotno na vzdolžno središčnico vozila;

33. „največja tehnično dovoljena masa na os“ pomeni maso, ki ustreza največji dovoljeni navpični statični obremenitvi, ki se prenese na tla prek koles osi na podlagi konstrukcijskih lastnosti osi in vozila in njunih konstrukcijskih zmogljivosti;

34. „koristna nosilnost“ pomeni razliko med največjo tehnično dovoljeno maso obremenjenega vozila in dejansko maso vozila;

35. „vzdolžna ravnina“ pomeni navpično ravnino, ki poteka vzporedno s smerjo vozila, ki se premika naravnost naprej;

36. „sistem za uravnavanje emisij“ pomeni elektronsko krmilno enoto za upravljanje motorja in druge sestavne dele, povezane z emisijami, v sistemu uravnavanja izpušnih plinov ali emisij izhlapevanja, ki vnašajo informacije v to enoto ali jih prejemajo iz nje;

37. „indikator napak (MI)“ pomeni vidni ali zvočni indikator, ki razločno opozori voznika ob napaki, kot je določeno v členu 21 Uredbe (EU) št. 168/2013;

38. „napaka“ pomeni okvaro sestavnega dela ali sistema, zaradi katere emisije presežejo vrednosti OBD, določene v oddelku (B) Priloge VI k Uredbi (EU) št. 168/2013, ali se sproži delovanje v načinu, ki bistveno zmanjša navor motorja, ali pa sistem OBD ne more izpolniti osnovnih zahtev za spremljanje iz Priloge XII;

39. „sekundarni zrak“ pomeni zrak, ki se dovaja v izpušni sistem s črpalko ali sesalnim ventilom ali kako drugače in je namenjen pospeševanju oksidacije HC in CO v toku izpušnih plinov;

40. „neuspel vžig v motorju“ pomeni odsotnost zgorevanja v posameznem valju motorja na prisilni vžig zaradi odsotnosti iskre, slabega odmerjanja goriva, prenizke kompresije ali zaradi kakšnega drugega razloga;

41. „preskus tipa I“ pomeni veljavni vozni cikel, ki se uporablja za homologacijo glede emisij;

42. „vozni cikel“ pomeni preskusni cikel, ki je sestavljen iz zagona motorja, vožnje, pri kateri se odkrijejo morebitne napake, in zaustavitve motorja;

43. „ogrevalni cikel“ pomeni delovanje vozila, pri čemer se temperatura hladilne tekočine po zagonu motorja poveča vsaj za 22 K na najmanj 343,2 K (70 °C);

44. „uravnavanje goriva“ pomeni samodejne prilagoditve osnovne nastavitve dovoda goriva na podlagi povratnih informacij;

45. „kratkoročno uravnavanje goriva“ pomeni dinamične ali takojšnje prilagoditve osnovne nastavitve dovoda goriva;

46. „dolgoročno uravnavanje goriva“ pomeni veliko bolj postopne prilagoditve osnovne nastavitve dovoda goriva, ki nadomešča razlike med vozili, in postopne spremembe;

47. „izračunana vrednost obremenitve“ pomeni navedbo trenutnega pretoka zraka, deljenega z največjim pretokom zraka, pri čemer je največji pretok zraka popravljen glede na nadmorsko višino, če je znana. Ta opredelitev določa število brez merske enote, univerzalno za vse motorje, in serviserju pokaže delež zmogljivosti motorja, ki se uporablja (z vrednostjo 100 % pri polnem plinu);

48. „stalni privzeti način emisij“ pomeni primer, kadar se naprava za upravljanje motorja stalno preklaplja na nastavitev, ki ne zahteva vnosa informacij iz okvarjenega sestavnega dela ali sistema, kjer bi takšen okvarjen del ali sistem povzročil povečanje emisij iz vozila nad mejne vrednosti iz oddelka (B) Priloge VI k Uredbi (EU) št. 168/2013;

49. „priključna gred“ pomeni izhodno enoto za pogon pomožne opreme, nameščene na vozilo, ki jo poganja motor;

50. „dostop do OBD“ pomeni razpoložljivost vseh informacij v zvezi z emisijami in bistvenih informacij v zvezi z diagnostiko na vozilu, vključno s kodami okvar, potrebnimi za pregled, ugotavljanjem napak, servisiranjem ali popravilom delov vozila, povezanih z okoljskimi značilnostmi delovanja ali funkcionalno varnostjo, prek serijskega vmesnika za standardno diagnostično povezavo v skladu s točko 3.12 Dodatka 1 k Prilogi XII;

51. „neomejen dostop do sistema OBD“ pomeni:

(a) dostop, neodvisen od dostopne kode, ki jo je mogoče dobiti le pri proizvajalcu, ali podobne naprave, ali

(b) dostop, ki omogoča oceno danih podatkov brez uporabe edinstvenih dekodirnih informacij, razen če so te informacije standardizirane;

52. „standardizirani podatki“ pomeni, da so vsi podatki, vključno z vsemi uporabljenimi kodami okvar, zapisani le v skladu z industrijskimi standardi, katerih oblika in dovoljene možnosti so jasno določene in zagotavljajo največjo stopnjo harmonizacije v industriji vozil kategorije L ter je njihova uporaba izrecno dovoljena v tej uredbi;

53. „pomanjkljivost“ pri sistemih OBD vozila pomeni, da imata največ dva samostojna sestavna dela ali sistema, ki ju spremlja vgrajeni sistem OBD, začasne ali trajne delovne značilnosti, ki škodljivo vplivajo na sicer učinkovito spremljanje OBD ali ne izpolnjujejo vseh drugih podrobno opredeljenih zahtev za OBD;

54. „bistveno zmanjšanje pogonskega navora“ pomeni pogonski navor, ki je manjši ali enak 90 % navora v običajnem načinu delovanja;

55. „površina enakomerne mreže“ pomeni površino, ki jo sestavlja vzorec oblik, kot so okrogle, ovalne, rombaste, pravokotne ali kvadratne luknje, ki so enakomerno razporejene in niso več kot 15 mm narazen;

56. „površina rešetke“ pomeni površino, ki jo sestavljajo vzporedne palice, ki so enakomerno razporejene in niso več kot 15 mm narazen;

57. „nominalna površina“ pomeni teoretično geometrično popolno površino, pri čemer se ne upoštevajo nepravilnosti na površini, kot so izbočeni ali vbočeni deli;

58. „naklon“ pomeni kot odstopanja od navpične ravnine v stopinjah;

59. „prilagoditev na zahtevo kupca“ pomeni kakršno koli spremembo vozila, sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote, ki se izvede na zahtevo kupca in jo je treba odobriti;

60. „preneseni sistem“ pomeni sistem, kot je opredeljen v členu 3(15) Uredbe (EU) št. 168/2013, ki se prenese s starega tipa vozila na nov tip vozila;

61. „stojalo“ pomeni napravo, ki je trdno pritrjena na vozilo in lahko ohranja vozilo, parkirano brez nadzora, v predvidenem parkirnem položaju;

62. „bočno stojalo“ pomeni stojalo, ki iztegnjeno ali v odprti legi podpira vozilo le na eni strani, pri čemer sta obe kolesi v stiku s podlago;

63. „srednje stojalo“ pomeni stojalo, ki v odprti legi podpira vozilo tako, da zagotavlja eno ali več stičnih površin med vozilom in podlago na obeh straneh vzdolžne srednje ravnine vozila;

64. „prečni nagib“ pomeni stranski nagib dejanske podlage, izražen v odstotkih, pri čemer je presečišče vzdolžne srednje ravnine vozila s podlago pravokotno na linijo največjega nagiba;

65. „vzdolžni nagib“ pomeni sprednji in zadnji nagib dejanske podlage, izražen v odstotkih, pri čemer je vzdolžna srednja ravnina vozila vzporedna z linijo največjega nagiba in tako poravnana z njo;

66. „iztegnjena lega“ stojala pomeni, da je stojalo iztegnjeno ali odprto ter nameščeno v predvidenem parkirnem položaju;

67. „zaprta lega“ stojala pomeni, da stojalo ni iztegnjeno ali odprto in je shranjeno v predvidenem položaju za prevoz.







POGLAVJE II

OBVEZNOSTI PROIZVAJALCEV V ZVEZI S KONSTRUKCIJO VOZIL

Člen 3

Zahteve za vgradnjo in demonstracijo v zvezi s konstrukcijo vozil

1. Proizvajalci morajo za izpolnjevanje zahtev za konstrukcijo vozil iz člena 18 in Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013 opremiti vozila kategorije L s sistemi, sestavnimi deli in samostojnimi tehničnimi enotami, ki vplivajo na funkcionalno varnost in varstvo okolja, ki so zasnovani, izdelani in sestavljeni tako, da vozilu med normalno uporabo in vozilu, ki je vzdrževano v skladu s predpisi proizvajalca, omogočijo skladnost s podrobnimi tehničnimi zahtevami in preskusnimi postopki.

2. V skladu s členi 6 do 20 proizvajalci s fizičnim demonstracijskim preskusom homologacijskemu organu dokažejo, da so vozila kategorije L, ki so bila dana na trg, registrirana ali so se začela uporabljati v Uniji, skladna z zahtevami za konstrukcijo vozil iz poglavja III Uredbe (EU) št. 168/2013 ter s podrobnimi tehničnimi zahtevami in preskusnimi postopki iz členov 6 do 20 te uredbe.

3. ►M1 ►C1 Proizvajalci delov in opreme ◄ ◄ dokažejo, da so vsi nadomestni deli in oprema, ki so na trgu ali so se začeli uporabljati v Uniji, skladni z ustreznimi zahtevami Uredbe (EU) št. 168/2013, kot je določeno v podrobnih tehničnih zahtevah in preskusnih postopkih iz te uredbe. Homologirano vozilo kategorije L, ki je opremljeno s takim nadomestnim delom ali opremo, izpolnjuje enake preskusne zahteve in mejne vrednosti učinkovitosti kot vozilo, opremljeno z originalnim delom ali opremo, ter zahteve glede vzdržljivosti vključno s tistimi, ki so določene v členih 22(2), 23 in 24 Uredbe (EU) št. 168/2013.

4. Proizvajalci zagotovijo tudi, da se upoštevajo homologacijski postopki za preverjanje skladnosti proizvodnje v zvezi s podrobnimi zahtevami za konstrukcijo vozil, ki so določene v členu 33 Uredbe (EU) št. 168/2013 in podrobnih tehničnih zahtevah v tej uredbi.

5. Proizvajalci po potrebi homologacijskemu organu predložijo opis sprejetih ukrepov za preprečevanje nedovoljenih sprememb na sistemu za upravljanje pogonskega sistema, vključno na računalniškem sistemu za uravnavanje emisij in funkcionalno varnost.

Člen 4

Uporaba pravilnikov UN/ECE

1. Za homologacijo se uporabljajo pravilniki UN/ECE in njihove spremembe iz Priloge I k tej uredbi.

2. Vozila z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo vozila, ki je manjša ali enaka 25 km/h, morajo izpolnjevati ustrezne zahteve pravilnikov UN/ECE, ki se uporabljajo za vozila z največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo večjo od 25 km/h.

3. Sklicevanja na vozila kategorij L1, L2, L3, L4, L5, L6 in L7 v pravilnikih UN/ECE se razumejo kot sklicevanja na vozila kategorij L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e oziroma L7e v tej uredbi, vključno z vsemi podkategorijami.

Člen 5

Tehnične specifikacije za zahteve za konstrukcijo vozil in preskusne postopke

1. Preskusni postopki za konstrukcijo vozil se izvajajo v skladu s preskusnimi zahtevami iz te uredbe.

2. Preskusne postopke izvaja ali pri njih sodeluje homologacijski organ oziroma tehnična služba, ki jo odobri homologacijski organ.

3. Metode merjenja in rezultati preskusov se predložijo homologacijskemu organu v obliki poročila o preskusu, opredeljeni v skladu s členom 32(1) Uredbe (EU) št. 168/2013.

Člen 6

Zahteve za ukrepe za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema

Preskusni postopki in zahteve za ukrepe za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema iz Priloge II (C1) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo II k tej uredbi.

Člen 7

Zahteve za priprave za homologacijske postopke

Preskusni postopki in zahteve za priprave za homologacijske postopke iz Priloge II (C2) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo III k tej uredbi.

Člen 8

Zahteve za skladnost proizvodnje

Preskusni postopki in zahteve za skladnost proizvodnje iz Priloge II (C3) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo IV k tej uredbi.

Člen 9

Zahteve za naprave za spenjanje in priključke

Preskusni postopki in zahteve za naprave za spenjanje in priključke iz Priloge II (C4) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo V k tej uredbi.

Člen 10

Zahteve za naprave za preprečevanje nepooblaščene uporabe

Preskusni postopki in zahteve za naprave za preprečevanje nepooblaščene uporabe iz Priloge II (C5) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VI k tej uredbi.

Člen 11

Zahteve za elektromagnetno združljivost (EMC)

Preskusni postopki in zahteve za elektromagnetno združljivost (EMC) iz Priloge II (C6) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VII k tej uredbi.

Člen 12

Zahteve za zunanje štrleče dele

Preskusni postopki in zahteve za zunanje štrleče dele iz Priloge II (C7) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo VIII k tej uredbi.

Člen 13

Zahteve za shranjevanje goriva

Preskusni postopki in zahteve za shranjevanje goriva iz Priloge II (C8) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo IX k tej uredbi.

Člen 14

Zahteve za ploščadi za tovor

Preskusni postopki in zahteve za ploščadi za tovor iz Priloge II (C9) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo X k tej uredbi.

Člen 15

Zahteve za mase in mere

Preskusni postopki in zahteve za mase in mere iz Priloge II (C10) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XI k tej uredbi.

Člen 16

Zahteve za funkcionalne vgrajene sisteme za diagnostiko

Preskusni postopki in zahteve za funkcionalne vgrajene sisteme za diagnostiko iz Priloge II (C11) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XII k tej uredbi.

Člen 17

Zahteve za držala in opore za noge za sopotnike

Preskusni postopki in zahteve za držala in opore za noge za sopotnike iz Priloge II (C12) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIII k tej uredbi.

Člen 18

Zahteve za prostor za pritrditev registrske tablice

Preskusni postopki in zahteve za prostor za pritrditev registrske tablice iz Priloge II (C13) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XIV k tej uredbi.

Člen 19

Zahteve za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju

Preskusni postopki in zahteve za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju iz Priloge II (C14) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XV k tej uredbi.

Člen 20

Zahteve za stojala

Preskusni postopki in zahteve za stojala iz Priloge II (C15) k Uredbi (EU) št. 168/2013 se izvajajo in preverjajo v skladu s Prilogo XVI k tej uredbi.







POGLAVJE III

OBVEZNOSTI IN ZAHTEVE ZA TEHNIČNE SLUŽBE

Člen 21

Standardi učinkovitosti in ocenjevanje tehničnih služb

Tehnične službe morajo izpolnjevati standarde učinkovitosti in postopke za njihovo oceno iz Priloge II (C16) k Uredbi (EU) št. 168/2013, ki se preverjajo v skladu s Prilogo XVII k tej uredbi.

Člen 22

Dovoljevanje samopreskušanja

Samopreskušanje, ki ga izvajajo interne tehnične službe iz člena 64(1) Uredbe (EU) št. 168/2013, se izvaja le, če je dovoljeno v Prilogi III k tej uredbi.







POGLAVJE IV

OBVEZNOSTI DRŽAV ČLANIC

Člen 23

Homologacija vozil, sistemov, sestavnih delov in samostojnih tehničnih enot

V skladu s členi 18, 25 in 33 Uredbe (EU) št. 168/2013 in z veljavnostjo od datumov, ki so določeni v Prilogi IV k Uredbi (EU) št. 168/2013, nacionalni organi v primeru, ko nova vozila niso skladna z Uredbo (EU) št. 168/2013 in to uredbo, štejejo, da certifikati o skladnosti ne veljajo več za namene člena 43(1) Uredbe (EU) št. 168/2013 in zaradi razlogov, ki se nanašajo na emisije, porabo goriva ali energije ali veljavne zahteve za funkcionalno varnost ali konstrukcijo vozil, prepovejo dajanje na trg, registracijo ali začetek uporabe takih vozil.







POGLAVJE V

KONČNE DOLOČBE

Člen 24

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Uporablja se od 1. januarja 2016.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.









SEZNAM PRILOG







Številka priloge Naslov priloge C1 Zahteve za konstrukcijo in splošne zahteve za homologacijo vozila I Seznam pravilnikov UN/ECE, ki se obvezno uporabljajo II Zahteve za ukrepe za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema III Zahteve za priprave za homologacijske postopke IV Zahteve za skladnost proizvodnje V Zahteve za naprave za spenjanje in priključke VI Zahteve za naprave za preprečevanje nedovoljene uporabe VII Zahteve za elektromagnetno združljivost (EMC) VIII Zahteve za zunanje štrleče dele IX Zahteve za shranjevanje goriva X Zahteve za ploščadi za tovor XI Zahteve za mase in mere XII Zahteve za funkcionalne vgrajene sisteme za diagnostiko (OBD) XIII Zahteve za držala in opore za noge za sopotnike XIV Zahteve za prostor za pritrditev registrske tablice XV Zahteve za dostop do informacij o popravilu in vzdrževanju XVI Zahteve za stojala C2 Zahteve za tehnične službe XVII Standardi učinkovitosti in ocenjevanje tehničnih služb

▼M1









PRILOGA I

Seznam pravilnikov UN/ECE, ki se obvezno uporabljajo







Pravilnik UN/ECE št. Področje Spremembe Sklic na UL Uporaba 10 Elektromagnetna združljivost (EMC) Dodatek 1 k spremembam 04 UL L 254, 20.9.2012, str. 1. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e in L7e 62 Zaščita pred nedovoljeno uporabo Dodatek 2 k spremembam 00 UL L 89, 27.3.2013, str. 37. L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e in L7e

Pojasnilo: čeprav je sestavni del naveden v tem seznamu, to ne pomeni, da je njegova vgradnja obvezna. Toda za nekatere sestavne dele so obvezne zahteve za vgradnjo določene v drugih prilogah k tej uredbi.

▼B









PRILOGA II

Zahteve za ukrepe za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema

1. Namen in področje uporabe

1.1 Cilj ukrepov za preprečevanje nedovoljenih sprememb pogonskega sistema je zagotoviti preprečevanje škodljivih sprememb pogonskega sklopa vozila, ki negativno vplivajo na funkcionalno varnost in/ali okolje.

1.2 Ukrepi vključujejo posebne zahteve za oznake vozil v zvezi z največjo močjo, največjo konstrukcijsko določeno hitrostjo vozila in stacionarno ravnijo hrupa na predpisani tablici iz člena 39(1) Uredbe (EU) št. 168/2013. Posebna oznaka originalnih in neoriginalnih sestavnih delov, samostojnih tehničnih enot, delov in opreme, ki vplivajo na okoljske značilnosti delovanja in zmogljivost pogonske enote ter funkcionalno varnost, je skladna s členoma 39(2) in 39(3) Uredbe (EU) št. 168/2013, da organi pregona lahko preverijo, ali so deli in oprema, vgrajeni v vozilo v rabi, ustrezni za homologirano vozilo.

1.3 Področje uporabe Vsa vozila kategorije L iz člena 2 Uredbe (EU) št. 168/2013, z izjemo (pod)kategorij L3e-A3, L4e-A3 in L5e.

2. Splošne zahteve

2.1 Proizvajalec homologacijskemu organu in tehnični službi zagotovi potrebne informacije ter po potrebi potrebna vozila, pogone, sestavne dele in samostojne tehnične enote, da jim omogoči preverjanje izpolnjevanja zahtev iz te priloge.

2.2 Proizvajalec v vlogi za podelitev homologacije izjavi svojo zavezo, da ne bo tržil izmenljivih sestavnih delov, ki bi lahko omogočali povečanje zmogljivosti pogonske enote, ki se uporabljajo za zadevno (pod)kategorijo.

2.3 Izmenljivost neidentičnih delov med homologiranimi vozili: 2.3.1 Posledica izmenljivosti naslednjih delov kot samostojnih ali združenih delov ne sme biti povečanje zmogljivosti pogonske enote, ki presega vrednosti, ki so bile izmerjene ali poročane ob homologaciji, kar pomeni, da je največja konstrukcijsko določena hitrost vozila in/ali največja nazivna trajna in/ali nazivna moč motorja zadevne kategorije v vsakem primeru skladna s proizvodnimi mejami, določenimi v točki 4.1.4. v Prilogi IV: 2.3.1.1 za vozila z dvotaktnim motorjem: ►M1 valja, bata ◄ , uplinjača ali injektorjev za gorivo, sesalne cevi, izpušnega sistema; 2.3.1.2 za vozila s štiritaktnim motorjem: glave valja, odmične gredi, ►M1 valja, bata ◄ , uplinjača ali injektorjev za gorivo, sesalne cevi, izpušnega sistema.

2.4 V nobenem primeru ne sme biti presežena odobrena največja konstrukcijsko določena hitrost vozila in/ali največja nazivna trajna in/ali nazivna moč motorja zadevne (pod)kategorije, določene v Prilogi I k Uredbi (EU) št. 168/2013, kar pomeni, da zmogljivost pogonske enote vozila v vsakem primeru ostane skladna s proizvodnimi mejami, določenimi v točki 4.1.4. Priloge IV.

2.5 V primeru verig ali nazobčanih trakov je število zob prikazano na zobatih kolesih.

2.6 Proizvajalec izjavi, da spremembe naslednjih lastnosti, ki jih dopušča proizvajalec, ne bodo povečale zmogljivosti pogonske enote, zaradi katere ni več skladna z mejami proizvodnje, določenimi v točki 4.1.4. Priloge IV: dovajanja iskre vžigalnega sistema, če je ustrezno, sistema dovajanja goriva, sistema dovajanja zraka, vključno z zračnimi filtri (spreminjanje ali odstranjevanje), konfiguracije pogonskega akumulatorja ali električne moči električnim motorjem, če je ustrezno, sistema za prenos moči in krmilnih enot, ki upravljajo pogonski sistem vozila.

2.7 Če se predvžig lahko prilagodi, se zmogljivost pogonske enote meri s predvžigom znotraj ± 5° vrednosti, pri kateri je dosežena največja moč motorja.

2.8 Proizvajalec zagotovi, da je homologirano vozilo skladno z naslednjimi določbami o varnosti elektronskega sistema, ki omejujejo okoljske značilnosti delovanja in zmogljivost pogonske enote vozila. 2.8.1 Za vozila, ki so opremljena z električnimi/elektronskimi napravami za omejevanje zmogljivosti pogonske enote, proizvajalec organom za opravljanje preskusov zagotovi podatke in dokumentacijo, ki dokazujejo, da spreminjanje ali izključitev naprave ali njene napeljave ne spremeni zmogljivosti. 2.8.2 Vsa vozila z elektronskim upravljanjem so zaščitena pred spremembami, ki jih ni odobril proizvajalec. Proizvajalec odobri spremembe, če so te potrebne zaradi diagnostike, servisiranja, pregleda, dodatnega opremljanja ali popravila vozila. 2.8.3 Vse računalniške kode, ki jih je mogoče reprogramirati, ali parametri delovanja so zaščiteni pred nedovoljenimi spremembami in dosegajo vsaj raven zaščite, ki ustreza določbam iz standarda ISO 15031-7:2001, pod pogojem, da zamenjava podatkov o varnosti poteka ob uporabi komunikacijskih protokolov in standardnih diagnostičnih konektorjev, opisanih v Dodatku 1 Priloge XII. 2.8.4 Delovnih parametrov računalniško kodiranega pogona ne sme biti mogoče spreminjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov, npr. spajkanih ali zalitih računalniških komponent ali zaprtih ali spajkanih računalniških ohišij, da se prepreči povečanje zmogljivosti pogonske enote. 2.8.5 Vsi odstranljivi kalibracijski pomnilniški čipi so zaliti, zaprti v ohišju ali zaščiteni z elektronskimi algoritmi in jih ni mogoče menjati brez uporabe posebnih orodij in postopkov. 2.8.6 Proizvajalci, ki uporabljajo programljive sisteme računalniških kod (npr. električni izbrisljivi programljivi bralni pomnilnik – EEPROM), morajo preprečiti nedovoljeno reprogramiranje. Vključijo izboljšane strategije za zaščito pred nedovoljenimi spremembami in funkcije za zaščito pred zapisovanjem, ki zahtevajo elektronski dostop do računalnika, ki je na drugem mestu in ga vzdržuje proizvajalec ter do katerega imajo dostop tudi neodvisni izvajalci, ki uporabljajo zaščito iz Priloge XV. Homologacijski organ odobri metode, ki zagotavljajo ustrezno stopnjo zaščite pred nedovoljenimi spremembami, kot sta začetni varni dostop in varni dostop s ključem prek protokola Keyword 2000. 2.8.7 Shranjene kode za diagnostiko napak na vozilu (DTC) v pogonskem sistemu ali krmilnih enotah motorja se ob izključitvi vgrajenega računalnika iz napajalnega sistema vozila ali izključitvi oziroma okvari akumulatorja vozila ali priključka ne smejo izbrisati.

3. Dodatne posebne zahteve za vozila (pod)kategorij L1e, L2e in L6e

3.1 Sprejemljivo odstopanje največje hitrosti vozila in/ali omejitve moči vozil kategorij L1e, L2e in L6e znaša +/– 5 % največje konstrukcijsko določene hitrosti vozila in/ali nazivne neto in/ali trajne moči po merilih za razvrstitev iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 168/2013.

3.2 Zahteve za vozila kategorij L1e, L2e in L6e, opremljena z motorjem z notranjim zgorevanjem 3.2.1 Sesalni sistem 3.2.1.1 Vsaka sesalna cev je pritrjena z vijaki, ki se odtrgajo, ali z vijaki, ki jih je mogoče odstraniti samo s posebnim orodjem. Del z zoženim presekom, ki je označen na zunanji strani, se nahaja v cevi, na tem mestu pa je debelina manjša od 4 mm oziroma 5 mm pri elastičnem materialu, kot je na primer guma. 3.2.1.2 Kakršen koli poseg v sesalno cev z namenom spremembe zoženega dela njenega preseka povzroči porušenje cevi ali popolno in trajno prenehanje delovanja motorja do ponovne vzpostavitve homologiranega stanja. ▼M1 3.2.1.3 Na sesalnih ceveh je berljivo nameščena oznaka s (pod)kategorijo vozila, kot je opredeljeno v členih 2 in 4 Priloge I k Uredbi (EU) št. 168/2013. ▼B 3.2.2 Motor 3.2.2.1 Če ima motor membranski ventil, je ta pritrjen bodisi z vijaki, ki se odtrgajo, kar preprečuje ponovno uporabo njegovega nosilca, bodisi z vijaki, ki se dajo odstraniti samo s posebnim orodjem. 3.2.2.2 Največja debelina glave valja, če obstaja, po vgradnji ne sme presegati 1,3 mm. 3.2.2.3 Bat dvotaktnega motorja. Bat, kadar je v zgornji mrtvi legi, ne zapira vstopne dovodne odprtine. Ta zahteva pa ne velja za tiste dele pretočnega kanala, ki sovpadajo z vstopno odprtino valja pri vozilih z motorjem, ki je opremljen z vgrajenim membranskim ventilom. 3.2.2.4 Pri dvotaktnih motorjih zasuk bata za 180° ne sme povečati zmogljivosti motorja. ▼M1 3.2.2.5 Pri dvotaktnih motorjih največja debelina kakršnega koli tesnila med osnovo cilindra in okrovom ročične gredi, če obstaja, po vgradnji ne sme presegati 0,5 mm. ▼B 3.2.3 Izpušni sistem 3.2.3.1 Umetne ovire so v izpušnem sistemu prepovedane. Vodila ventilov štiritaktnega motorja se ne štejejo za umetne ovire. 3.2.3.2 Odstranitev cevi resonatorja, če je nameščena, ne sme povečati zmogljivosti pogonske enote. 3.2.3.3 Deli izpušnega sistema v dušilnikih, ki določajo dejansko dolžino izpušne cevi, so pritrjeni na ekspanzijske posode ali dušilnike tako, da jih ni mogoče odstraniti.

▼M1

3.3 Brezstopenjski menjalnik (CVT) 3.3.1 Morebitni pokrov brezstopenjskega menjalnika se pritrdi z najmanj dvema vijakoma, ki se odtrgata ali pa ju je mogoče odstraniti le s posebnim orodjem. 3.3.2 Mehanizem brezstopenjskega menjalnika, katerega namen je omejevanje pogonskega razmerja z omejevanjem dejanske oddaljenosti med dvema diskoma, je popolnoma integriran v enega ali oba diska tako, da je nemogoče spremeniti dejansko oddaljenost prek omejitve, zaradi katere bi se največja hitrost vozila povečala za več kot 10 % največje dovoljene hitrosti vozila, ne da bi se uničil sistem diskov. Če proizvajalec uporablja izmenljive distančne obročke v brezstopenjskem menjalniku, da prilagodi največjo hitrost vozila, popolna odstranitev teh obročkov ne sme povečati največje hitrosti vozila za več kot 10 %.

▼M1

4. Dodatne posebne zahteve za vozila (pod)kategorij L3e-A1 in L4e-A1

4.1 Vozila podkategorij L3e-A1 in L4e-A1 so skladna z zahtevami iz točk od 4.2 do 4.2.3 ali 4.3, 4.3.1 in 4.3.2 ali 4.4, 4.4.1 in 4.4.2 ter iz točk 4.5, 4.6 in 4.7. Poleg tega so skladna z zahtevami iz točk 3.2.2.1, 3.2.2.3, 3.2.2.4, 3.2.2.5, 3.2.3.1 in 3.2.3.3.

4.2 V vstopni vod se mora namestiti neodstranljiva puša. Če je ta puša nameščena v sesalni cevi, se pritrdi na blok motorja s posebnimi vijaki, ki se odtrgajo, ali z vijaki, ki se lahko odstranijo le s posebnim orodjem. 4.2.1 Trdota puše mora biti najmanj 60 HRC. V zoženem delu debelina ne sme biti večja od 4 mm. 4.2.2 Kakršen koli poseg v pušo z namenom njene odstranitve ali predelave povzroči porušitev puše in njenega nosilca ali popolno in trajno prenehanje delovanja motorja do ponovne vzpostavitve homologiranega stanja. 4.2.3 Na površini puše ali blizu nje je berljivo nameščena oznaka s (pod)kategorijo vozila, kot je opredeljeno v členih 2 in 4 Priloge I k Uredbi (EU) št. 168/2013. ▼M1 —————

▼M1

4.3 Vsaka sesalna cev se pritrdi z vijaki, ki se odtrgajo ali z vijaki, ki jih je mogoče odstraniti samo s posebnim orodjem. Del z zoženim presekom, ki je označen na zunanji strani, se nahaja v ceveh; na tem mestu je debelina stene manjša od 4 mm oziroma 5 mm, če je cev izdelana iz elastičnega materiala, kot je na primer guma. 4.3.1 Kakršen koli poseg v sesalno cev z namenom spremembe zoženega dela njenega preseka povzroči porušenje cevi ali popolno in trajno prenehanje delovanja motorja, do ponovne vzpostavitve homologiranega stanja. 4.3.2 Na sesalnih ceveh je berljivo nameščena oznaka s (pod)kategorijo vozila, kot je opredeljeno v členih 2 in 4 Priloge I k Uredbi (EU) št. 168/2013.

4.4 Del vstopnega voda v glavi valja ima zoženo območje. V nobenem delu vstopnega kanala ne sme biti dela, ki je ožji (razen v območju sedežev ventilov). 4.4.1 Kakršen koli poseg v vstopni vod z namenom spremembe preseka zoženega dela povzroči porušitev cevi ali popolno in trajno prenehanje delovanja motorja do ponovne vzpostavitve homologiranega stanja. 4.4.2 Na glavi valja je berljivo nameščena oznaka s (pod)kategorijo vozila, kot je opredeljeno v členih 2 in 4 Priloge I k Uredbi (EU) št. 168/2013.

4.5 Premer zoženih območij, navedenih v točki 4.2, se lahko razlikuje glede na (pod)kategorijo zadevnega vozila.

4.6 Proizvajalec navede premere zoženih območij in dokaže homologacijskim organom in tehnični službi, da je to območje najbolj kritično za prehod plinov in da ne obstaja drugo območje, s predelavo katerega bi se lahko povečala zmogljivost pogonske enote.

4.7 Največja debelina tesnila glave valja po vgradnji ne sme presegati 1,6 mm.

▼B

5. Dodatne posebne zahteve za druge (pod)kategorije vozil v okviru področja uporabe točke 1.3.

▼M1

5.1 Nobena varianta ali različica enakega tipa vozila podkategorije L3e-A2 ali L4e-A2, skladna z zahtevami za predelavo iz točke 4 Priloge III, ne sme biti izpeljana iz tipa L3e-A3 ali L4e-A3, variante ali različice z največjo neto močjo motorja in/ali največjo trajno nazivno močjo z več kot dvakratno vrednostjo, določeno v razvrstitvi podkategorij L3e-A2 ali L4e-A2 v Prilogi I k Uredbi (EU) št. 168/2013 (npr. od 70 kW do 35 kW ali manj, od 50 kW do 35 kW ali manj).

▼B

5.2 Proizvajalec izjavi, da spremembe in izmenljivost lastnosti in sestavnih delov, navedenih spodaj, ne vodijo do: — več kot dvakratne največje nazivne moči motorja ali največje trajne nazivne moči pri vozilih podkategorij L3e-A2 in L4e-A2 ali — preseganja odobrene zmogljivosti pogonske enote pri vozilih kategorije L7e: 5.2.1 dovajanja iskre vžigalnega sistema, če je ustrezno; ▼M1 5.2.2 sistema dovajanja goriva; ▼M1 5.2.3 sistema dovajanja zraka, vključno z zračnimi filtri (spreminjanje ali odstranjevanje); 5.2.4 sistema za prenos moči; 5.2.5 krmilnih enot, ki krmilijo zmogljivost pogonske enote v pogonskem sistemu; 5.2.6 odstranitev katerega koli sestavnega dela (mehanskega, električnega, nosilnega itd.), ki omejuje polno obremenitev motorja, kar povzroči spremembo zmogljivosti pogonske enote, odobreno v skladu s Prilogo II (A) k Uredbi (EU) št. 168/2013. ▼M1 —————

▼M1

6. Dodatne zahteve za (pod)kategorije L1e, L2e, L3e-A1, L4e-A1 in L6e

6.1 V nadaljevanju naštete dele, opremo in sestavne dele proizvajalec vozila ali proizvajalec takih (nadomestnih) delov, opreme ali sestavnih delov obstojno in neizbrisno označi s številskimi kodami in oznakami, dodeljenimi za namene identifikacije. Oznaka je lahko v obliki nalepke, če ob normalni uporabi ostane berljiva in se lahko odlepi samo tako, da se uniči.

6.2 Oznaka iz točke 6.1 je načeloma vidna, ne da bi bilo treba odstraniti zadevni del ali druge dele vozila. Če nadgradnja ali drugi deli vozila zakrivajo oznako, proizvajalec vozila da pristojnim organom navodila za odpiranje oziroma odstranitev zadevnih delov in podatke o položaju te oznake.

6.3 Uporabljeni znaki, številke ali simboli so visoki najmanj 2,5 mm in jasno berljivi.

6.4 Deli, oprema in sestavni deli iz točke 6.1 so naslednji in veljajo za vse (pod)kategorije:

6.4.1 kakršna koli električna/elektronska naprava za upravljanje motorja z notranjim zgorevanjem ali električnega pogonskega motorja (modul za vžig krmilne enote motorja, vbrizgalne šobe, temperatura vsesanega zraka itd.);

6.4.2 uplinjač ali enakovredna naprava;

6.4.3 katalizatorji (samo če niso vgrajeni v dušilnik);

6.4.4 okrov ročične gredi;

6.4.5 valj;

6.4.6 glava valja;

6.4.7 izpušne cevi (če so ločene od dušilnika);

6.4.8 sesalna cev (če je ločena od uplinjača, valja ali okrova ročične gredi);

6.4.9 dušilnik zvoka vsesanega zraka (zračni filter);

6.4.10 zožitev preseka (puša ali drugo);

6.4.11 naprava za zmanjševanje hrupa (dušilniki);

6.4.12 gnani del prenosa (zadnji verižni zobnik oziroma jermenica);

6.4.13 gonilni del prenosa (pogonski verižni zobnik oziroma jermenica).

6.5 Poleg tega se naslednji deli, oprema in sestavni deli v kategorijah L1e, L2e in L6e označijo v skladu s točko 6.1:

6.5.1 brezstopenjski menjalnik;

6.5.2 krmilnik menjalnika.

▼B









PRILOGA III

Zahteve za priprave za homologacijske postopke

1. Homologacijski postopek

1.1 Homologacijski organ po prejemu vloge za homologacijo vozila:

1.1.1 preveri, ali vsi certifikati o homologaciji EU, podeljeni v skladu z regulativnimi akti, ki se uporabljajo za homologacijo vozil, zajemajo tip vozila in ustrezajo predpisanim zahtevam;

1.1.2 na podlagi predložene dokumentacije preveri, ali so lastnosti vozila in podatki iz opisnega lista vozila v skladu z ustreznimi regulativnimi akti navedeni tudi v opisni dokumentaciji in certifikatih o homologaciji EU;

1.1.3 kadar številka predmeta iz opisnega lista vozila ni navedena v opisni dokumentaciji katerega koli regulativnega akta, preveri, ali ta del ali lastnost ustreza podatkom iz opisne mape vozila;

1.1.4 na izbranem vzorcu tipa vozil, ki ga je treba homologirati, pregleda sestavne dele in sisteme vozila ali organizira tak pregled, da se zagotovi, da so vozila izdelana v skladu z ustreznimi podatki iz overjene opisne dokumentacije za ustrezne certifikate o homologaciji EU;

1.1.5 po potrebi pregleda vgradnjo samostojnih tehničnih enot ali organizira ustrezen pregled;

1.1.6 preveri prisotnost naprav iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013 ali organizira potreben pregled;

1.1.7 po potrebi izvaja ali organizira potrebne preglede, da se zagotovi izpolnjevanje zahtev v zvezi s sistemi za plinasta goriva.

2. Kombinacija tehničnih specifikacij

2.1 Predložiti je treba dovolj vozil, da se lahko ustrezno preverijo različne kombinacije, ki se homologirajo po naslednjih merilih:

2.1.1 tip vozila, variante in različice;

2.1.2 družina vozila in pogona;

2.1.3 menjalnik;

2.1.4 oblika karoserije;

2.1.5 število vrat;

2.1.6 število sedežnih mest.

3. Posebne določbe

3.1 Če ni na voljo certifikatov o homologaciji za nobenega od ustreznih regulativnih aktov, homologacijski organ:

3.1.1 poskrbi za potrebne preskuse in preglede, kakor to zahteva vsak ustrezen regulativni akt;

3.1.2 preveri, ali je vozilo skladno s podatki v opisni mapi vozila in ali izpolnjuje tehnične zahteve vsakega ustreznega regulativnega akta;

3.1.3 po potrebi pregleda vgradnjo samostojnih tehničnih enot ali organizira ustrezen pregled;

3.1.4 po potrebi preveri prisotnost naprav iz Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013 ali organizira potreben pregled;

3.1.5 po potrebi izvaja ali organizira potrebne preglede, da se zagotovi izpolnjevanje zahtev v zvezi s sistemom za plinasta goriva.

4. Določbe glede predelave motornih koles podkategorij (L3e/L4e)-A2 in (L3e/L4e)-A3

4.1 Splošno

Določbe glede predelave se uporabljajo le za motorna kolesa podkategorij (L3e/L4e)-A2 in (L3e/L4e)-A3 z bočno prikolico ali brez nje.

4.2 Predelava motornega kolesa podkategorije (L3e/L4e)-A2 v motorno kolo podkategorije (L3e/L4e)-A3 in obratno se dovoli le pod naslednjimi nadzorovanimi pogoji: 4.2.1 Homologacija Proizvajalec izvaja ločene homologacijske preskuse za konfiguracije motornih koles podkategorij (L3e/L4e)-A2 in (L3e/L4e)-A3 ter tehnični službi in homologacijskemu organu prikaže sprejemljivo skladnost motornega kolesa L3e z določbami iz točke 4 ter ločeno poročilo o naslednjih zahtevah: 4.2.2 zahtevah za okoljske značilnosti delovanja in zmogljivost pogonske enote, določenih v poglavju III Uredbe (EU) št. 168/2013, ter preskusih iz Prilog II, V, VI in VII k Uredbi (EU) št. 168/2013: 4.2.2.1 tipih I, II, V, VII, VIII in IX okoljskih preskusov iz Priloge V k Uredbi (EU) št. 168/2013; 4.2.2.2 zahtevah in preskusih za zmogljivost pogonske enote iz Priloge II(A2) k Uredbi (EU) št. 168/2013; 4.2.2.3 opredelitvah družine vozila / pogona, ki se ločeno ugotavljajo in poročajo za konfiguracije motornih koles (L3e/L4e)-A2 in (L3e/L4e)-A3. 4.2.3 Zahteve za funkcionalno varnost: izvajajo se preskusi in izpolnjene so z njimi povezane zahteve glede na točke (B2), (B4), (B14), (B17) in (B18) Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013. 4.2.4 Izvajajo se preskusi konstrukcije vozil in izpolnjene so z njimi povezane zahteve glede na točki (C1) in (C10) Priloge II k Uredbi (EU) št. 168/2013 za konfiguracijo (L3e/L4e)-A2. ▼M1 4.2.5 Vse druge homologacijske zahteve, z izjemo zahtev iz točk 4.2.2, 4.2.3 in 4.2.4, ki so določene v Prilogi II k Uredbi (EU) št. 168/2013, se štejejo za skupne in enake za konfiguracije motornih koles (L3e/L4e)-A2 in (L3e/L4e)-A3, zato se preskusi izvedejo le enkrat za obe konfiguraciji zmogljivosti in se o njih poroča le enkrat. Poleg tega se za homologacijo katere koli od teh konfiguracij sprejmejo poročila o preskusih, povezana s sistemi, sestavnimi deli, samostojnimi tehničnimi enotami in z deli ali opremo vozila, ki izpolnjuje iste homologacijske zahteve za obe konfiguraciji. 4.2.6 Za konfiguracijo motornega kolesa kategorije (L3e/L4e)-A2 se izda ena homologacija celotnega vozila, ki ima edinstveno številko homologacije. 4.2.7 Za konfiguracijo motornega kolesa kategorije (L3e/L4e)-A3 se izda ena homologacija celotnega vozila, ki ima edinstveno številko homologacije. Obe številki homologacije iz točke 4.2.6 in iz te točke se odtisneta na predpisano tablico v skladu s členom 39 Uredbe (EU) št. 168/2013 in s Prilogo V k Uredbi (EU) št. 901/2014. Za lažjo predelavo podkategorije (L3e/L4e)-A2 v konfiguracijo motornega kolesa (L3e/L4e)-A3 in obratno se v opisno mapo priloži predloga ustrezne izjave proizvajalca vozila v skladu z Dodatkom 24 k delu B Priloge I k Uredbi (EU) št. 901/2014. Poleg tega proizvajalec vozila v izjavo o skladnosti vnese namenski navedbi za konfiguraciji L3e-A2 in L3e-A3 v skladu s predlogo iz Priloge IV k Uredbi (EU) št. 901/2014. ▼B 4.2.8 Če v času homologacije niso na voljo vse informacije za predelavo, se lahko dodajo z razširitvijo homologacije EU celotnega vozila. Če manjka samo številka druge homologacije EU celotnega vozila, se lahko doda pri popravku homologacije EU celotnega vozila. 4.2.9 Elektronske informacije motornega kolesa (L3e/L4e)-A2 ali A3 Proizvajalec programira pomnilnik krmilne enote pogonskega sistema / motorja zadevnega motornega kolesa podkategorije „L3e-A2“ ali „L3e-A3“, ko ga predeluje iz konfiguracije (L3e/L4e)-A2 v (L3e/L4e)-A3 in obratno. 4.2.9.1 Te elektronske informacije so na voljo v obliki, ki jo na zahtevo lahko bere splošni pregledovalnik, v skladu z določbami iz Priloge XII. 4.2.9.2 Te elektronske informacije so zaščitene proti nedovoljenim spremembam v skladu s točko 2.8 Priloge II. 4.2.9.3 Na zahtevo proizvajalca motornega kolesa se vozilo do 1. januarja 2020 lahko izvzame iz obveznosti izpolnjevanja zahtev iz točk 4.2.9.1. in 4.2.9.2., vendar se opisni dokumentaciji doda obsežna tehnična utemeljitev. ▼M1 4.2.10 Izjava o skladnosti (CoC) se izpolni v skladu z zahtevami iz točke 1.7 Priloge IV k Uredbi (EU) št. 901/2014. 4.2.11 Motornim kolesom, ki jih je mogoče predelati iz podkategorij (L3e/ L4e)-A2 v (L3e/L4e)-A3 ali obratno, je dodeljena le ena identifikacijska številka vozila (VIN) konfiguracije motornega kolesa (L3e/L4e)-A2 in A3. Predpisana tablica, nameščena na vozilo, vsebuje to identifikacijsko številko vozila in jasno navedeni ravni stacionarnega hrupa za obe konfiguraciji, pa tudi največjo neto moč ali največjo trajno nazivno moč za konfiguracijo (L3e/L4e)-A2. ▼B

4.3 Predelava Predelavo konfiguracij (L3e/L4e)-A2 v (L3e/L4e)-A3 ali obratno izvaja ali nadzoruje le proizvajalec motornega kolesa. 4.3.1 Proizvajalec na zahtevo lastnika vozila izda izjavo s potrebnimi informacijami za predelavo, ki jih povezuje identifikacijska števila vozila s certifikatom o skladnosti, v skladu s predlogo certifikata o skladnosti, določeno v členu 38(2) Uredbe (EU) št. 168/2013, in izjavi, da se s tehničnega vidika homologirano motorno kolo L3e lahko predela v raven zmogljivosti (L3e/L4e)-A2 ali (L3e/L4e)-A3. 4.3.2 Izjava proizvajalca vključuje: številke homologacije EU celotnega vozila („WVTA“ – Whole Vehicle type-approval), spremenjene podatke (s sklicevanjem na zadevne številke homologacije v certifikatu o skladnosti), kratek opis delov ali opreme, ki se spremenijo, in identifikacijsko številko (ID) programske opreme ter številke za preverjanje umerjanja za obe konfiguraciji. Izvod izpolnjene izjave proizvajalca se vključi v opisno mapo.

4.4 Prva registracija Država članica ne zavrne prve registracije in ne zahteva dodatnih preskusov za namene prve registracije novega motornega kolesa kategorij (L3e/L4e)-A2 ali (L3e/L4e)-A3, če se novo motorno kolo (L3e/L4e)-A2 predela v raven zmogljivosti (L3e/L4e)-A3 ali obratno pod naslednjimi pogoji: 4.4.1 branje splošnega pregledovalnika iz točke 4.2.9. kaže ustrezno konfiguracijo (L3e/L4e)-A2 ali (L3e/L4e)-A3 in po vizualnem pregledu je mogoče sprejeti sklep, da so vsi potrebni deli motornega kolesa za predelavo zamenjani in/ali vgrajeni. ▼M1 ————— ▼B

5. Postopki med večstopenjsko homologacijo EU

5.1 Splošno

5.1.1 Za uspešno delovanje postopka večstopenjske homologacije EU je potrebno sodelovanje vseh udeleženih proizvajalcev. Zato se homologacijski organ pred izdajo prve in naslednje stopnje homologacije prepriča o obstoju ustreznih dogovorov za dobavo ter izmenjavo dokumentov in informacij med zadevnimi proizvajalci, tako da tip dodelanega vozila izpolnjuje tehnične zahteve vseh določb iz Uredbe (EU) št. 168/2013. Te informacije vsebujejo podrobnosti iz podeljenih homologacij za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote ter tudi o delih vozila, ki so vgrajeni v nedodelano vozilo, a še niso homologirani.

5.1.2 Homologacije v skladu s točko 5 se podelijo na podlagi trenutne stopnje dodelave tipa vozila in vsebujejo vse homologacije, podeljene na prejšnjih stopnjah.

5.1.3 Vsak proizvajalec v večstopenjskem postopku homologacije EU je odgovoren za homologacijo in skladnost proizvodnje vseh sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki jih je izdelal ali jih dodal prejšnji stopnji dodelave. Ni pa odgovoren za predmete, ki so bili homologirani na prejšnjih stopnjah, razen za tiste, ki jih je spremenil do te mere, da prejšnja homologacija ni več veljavna.

5.2 Postopki

Homologacijski organ:

5.2.1 preveri, ali vsi certifikati o homologaciji EU, izdani na podlagi regulativnih aktov, ki se uporabljajo za homologacijo vozil, veljajo za tip vozila na stopnji njegove dodelave in ustrezajo predpisanim zahtevam;

5.2.2 v skladu s členom 25(6) Uredbe (EU) št. 168/2013 preveri, da vozilo, homologirano na končni stopnji, v navedenem trenutku izpolnjuje vse veljavne tehnične zahteve. To vključuje dokumentaren pregled vseh zahtev, ki so zajete v homologaciji nedodelanega vozila, izdani v večstopenjskem postopku, tudi če je izdana za drugo (pod)kategorijo vozila;

5.2.3 v skladu s členom 25(7) Uredbe (EU) št. 168/2013 zagotovi, da izbira postopka homologacije ne vpliva na ustrezne bistvene zahteve, ki jih mora homologirani tip vozila izpolnjevati ob izdaji homologacije za celotno vozilo;

5.2.4 se prepriča, ali so vsi potrebni podatki, upoštevajoč stopnjo dodelave vozila, vključeni v opisno mapo;

5.2.5 se na podlagi dokumentacije ob upoštevanju ustreznih regulativnih aktov prepriča, da so specifikacije vozila in podatki iz dela I opisne mape vozila vključeni v opisno dokumentacijo in v certifikate o homologaciji EU, in v primeru dodelanih vozil, če določen podatek iz dela I opisne mape ni vključen v opisno dokumentacijo katerega koli regulativnega akta, preveri, ali je zadevni del elementa skladen s podatki v opisni mapi;

5.2.6 na izbranem vzorcu vozil tipa, ki ga je treba homologirati, pregleda ali organizira pregled sestavnih delov in sistemov vozila, da zagotovi, da so vozila izdelana skladno z ustreznimi podatki iz overjene opisne dokumentacije v skladu z zadevnimi regulativnimi akti;

5.2.7 po potrebi pregleda ali organizira ustrezne preglede vgradnje samostojnih tehničnih enot.

5.3 Število pregledanih vozil iz točke 4.2.4 mora biti dovolj veliko, da omogoča ustrezen nadzor različnih kombinacij, ki jim je treba podeliti homologacijo EU- glede na stopnjo dodelave vozila in merila, določena v točki 2.1.

6. Posebni pogoji za virtualne preskusne metode in regulativni akti, za katere lahko proizvajalec ali tehnična služba uporabi virtualne preskusne metode in/ali samopreskušanje

6.0 Cilji in področje uporabe

6.0.1 V točki 6 so določene ustrezne določbe v zvezi z virtualnim preskušanjem v skladu s členom 32(6) Uredbe (EU) št. 168/2013. Ne uporablja se za drugo podtočko člena 32(3) navedene uredbe.

6.0.2 V tej točki 6 so določene tudi teme za samopreskušanje v skladu z zahtevami iz člena 64(1) Uredbe (EU) št. 168/2013.

6.1 Seznam delegiranih aktov in njihovih prilog







Tabela 3-1 Pregled zahtev iz Uredbe (EU) št. 168/2013 v zvezi z virtualnim preskušanjem in samopreskušanjem Navedba zahtev v Uredbi (EU) št. 168/2013 Uporaba virtualnega preskušanja in/ali samopreskušanja Predmet Omejitve / opombe ▼M1 Oddelek (A2) Priloge II samopreskušanje preskusni postopki za največjo konstrukcijsko določeno hitrost vozila samo za podkategorije L3e, L4e in L5e ter ne vključuje drugega preskušanja zmogljivosti pogonske enote ▼B Oddelek (B1) Priloge II samopreskušanje zvočne opozorilne naprave samo vgradnja Oddelek (B7) Priloge II samopreskušanje naprave za upravljanje, s katerimi upravlja voznik, vključno z oznakami krmilnih elementov ter kontrolnih in opozorilnih svetilk samo merilnik hitrosti Oddelek (B8) Priloge II virtualno preskušanje vgradnja svetlobnih in svetlobno-signalnih naprav samo mere Oddelek (B9) Priloge II virtualno preskušanje vidljivost za vozilom samo vgradnja; samo v skladu s pravilnikom UN/ECE št. 81 Oddelek (B14) Priloge II virtualno preskušanje montaža pnevmatik samo, če je oddaljenost večja od 10 mm Oddelek (C13) Priloge II samopreskušanje in virtualno preskušanje prostor za pritrditev registrske tablice Oddelek (C15) Priloge II samopreskušanje stojala samo točka 2.5. sistemov blokiranja stojal Člen 39 Uredbe EU št. 168/2013 samopreskušanje predpisana tablica in oznaka homologacije EU

7. Splošni pogoji za virtualne preskusne metode

7.1 Virtualni preskusni model

Za opis in izvedbo virtualnega preskušanja se kot osnovna struktura uporabi naslednji sistem:

7.1.1 namen;

7.1.2 strukturni model;

7.1.3 robni pogoji;

7.1.4 predvidene obremenitve;

7.1.5 izračun;

7.1.6 presoja;

7.1.7 dokumentacija.

7.2 Temelji računalniške simulacije in izračuna

7.2.1 Matematični model

Matematični model predloži proizvajalec. Izraža zapletenost konstrukcije vozila, sistema in sestavnih delov, ki se preskušajo glede na zahteve regulativnega akta in njegovih robnih pogojev. Iste določbe se smiselno uporabljajo za preskušanje sestavnih delov ali tehničnih enot neodvisno od vozila.

7.2.2 Postopek potrditve matematičnega modela

Matematični model se potrdi v primerjavi z dejanskimi preskusnimi pogoji. Za namen preverjanja rezultatov, dobljenih z matematičnim modelom, se izvede fizični preskus. Dokaže se primerljivost rezultatov preskusov. Proizvajalec ali tehnična služba sestavi poročilo o potrditvi in ga predloži homologacijskemu organu. O vseh spremembah matematičnega modela ali programske opreme, zaradi katerih bo verjetno razveljavljeno poročilo o potrditvi, se obvesti homologacijski organ, ki lahko zahteva, da se opravi nov postopek potrditve. Shematski prikaz postopka potrditve je prikazan v Dodatku 3.

7.2.3 Dokumentacija

Proizvajalec da na razpolago podatke in pomožna orodja, ki se uporabijo za simulacijo in izračun, ter jih ustrezno dokumentira.

7.2.4 Orodja in podpora

Proizvajalec na zahtevo tehnične službe zagotovi potrebna orodja, vključno z ustrezno programsko opremo, ali omogoči dostop do njih.

7.2.5 Poleg tega proizvajalec tehnični službi zagotovi ustrezno podporo.

7.2.6 Zagotavljanje dostopa in podpore tehnični službi slednje ne razreši obveznosti v zvezi z usposobljenostjo njenega osebja, plačilom licenčnih pravic in spoštovanjem zaupnosti.

8. Proces potrditve za virtualno preskušanje

8.1

Slika 3-1

Shematski prikaz procesa potrditve za virtualno preskušanje









PRILOGA IV

Zahteve za skladnost proizvodnje

0. Cilji

0.1 Cilj skladnosti proizvodnje je zagotoviti, da so vsa izdelana vozila, sistemi, sestavni deli in samostojne tehnične enote, deli ali oprema skladni s homologiranim tipom.

0.2 Postopki neločljivo vključujejo presojo sistemov zagotavljanja kakovosti (v nadaljnjem besedilu: začetna presoja) ter preverjanje in s proizvodi povezane kontrole, (v nadaljnjem besedilu: ukrepi za skladnost proizvoda).

1. Začetna presoja

1.1 Pred podelitvijo homologacije homologacijski organ države članice preveri obstoj zadovoljivih ukrepov in postopkov, ki jih izvaja proizvajalec, da se zagotovi učinkovit nadzor skladnosti vozil, sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot v proizvodnji s homologiranim tipom.

1.2 Smernice za presojanje so v standardu EN ISO 19011:2011 – „Smernice za presojanje sistemov vodenja kakovosti in/ali sistemov ravnanja z okoljem“.

1.3 Homologacijski organ, ki podeli homologacijo, preveri, ali je zadovoljivo izpolnjena zahteva iz točke 1.1. Homologacijski organ se zadovolji z začetno presojo in ukrepi za skladnost proizvoda iz oddelka 2 spodaj, ob upoštevanju, po potrebi, enega od ukrepov, opisanih v točkah 1.3.1. do 1.3.3., ali delne oziroma celotne kombinacije teh ukrepov.

1.3.1 Začetno presojo in/ali preverjanje ukrepov za skladnost proizvoda opravi homologacijski organ, ki podeli homologacijo, ali tehnična služba, ki zastopa navedeni homologacijski organ.

1.3.1.1 Homologacijski organ lahko pri opredeljevanju obsega začetne presoje, ki jo je treba opraviti, upošteva razpoložljive podatke o:

1.3.1.1.1 certifikatu proizvajalca, ki je opisan v točki 1.3.3. spodaj, ki ni bil kvalificiran ali priznan na podlagi te točke;

1.3.1.1.2 ocenah sistemov zagotavljanja kakovosti pri homologaciji sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, ki jih v prostorih proizvajalcev sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote izvedejo proizvajalci vozil v skladu z eno ali več specifikacijami sektorja industrije, ki ustrezajo zahtevam iz standardov EN ISO 9001:2008 ali ISO/TS16949:2009.

1.3.2 Začetno presojo in/ali preverjanje ukrepov za skladnost proizvoda lahko opravi tudi homologacijski organ druge države članice ali tehnična služba, ki jo za to pooblasti navedeni organ.

1.3.2.1 Homologacijski organ druge države članice v takem primeru pripravi izjavo o skladnosti, v kateri navede področja in proizvodne obrate, ki jih je obravnaval kot pomembne za proizvode, ki jih je treba homologirati, ter za uredbe EU, na podlagi katerih bodo ti proizvodi homologirani.

1.3.2.2 Na zahtevo homologacijskega organa, ki podeljuje homologacijo, homologacijski organ druge države članice nemudoma pošlje izjavo o skladnosti ali sporoči, da te izjave ne more izdati.

1.3.2.3 Izjava o skladnosti vsebuje najmanj naslednje podatke:

1.3.2.3.1 skupino ali družbo (npr. avtomobilska družba XYZ);

1.3.2.3.2 določeno organizacijo (npr. regionalna enota);

1.3.2.3.3 obrate/proizvodna mesta (npr. tovarna motorjev 1 (v državi A) – tovarna vozil 2 (v državi B));

1.3.2.3.4 obseg vozil/sestavnih delov (npr. vsi modeli kategorije LXe);

1.3.2.3.5 področja presoje (npr. izdelava motorja, izdelava in montaža karoserije, izdelava vozila);

1.3.2.3.6 pregledane dokumente (npr. poslovnik za kakovost in postopki kakovosti podjetja in zadevnega obrata)

1.3.2.3.7 datum ocenjevanja (npr. presoja se je izvajala od dd/mm/llll do dd/mm/llll);

1.3.2.3.8 načrtovan kontrolni obisk (npr. mm/llll);

1.3.3 Homologacijski organ lahko sprejme tudi certifikat, ki ga je proizvajalec pridobil po mednarodnem standardu EN ISO 9001:2008 ali ISO/TS16949:2009 (področje uporabe certifikata v navedenem primeru zajema proizvode, ki jih je treba homologirati) ali enakovrednem standardu za certifikate, ki izpolnjuje zahteve začetne presoje iz točke 1.1., če sistem upravljanja kakovosti zajema skladnost proizvodov. Proizvajalec zagotovi podatke o certifikatu in se zaveže, da bo homologacijski organ obvestil o vseh spremembah glede veljavnosti ali področja uporabe navedenega certifikata.

1.4 Za homologacijo vozila ni treba ponavljati začetnih presoj, opravljenih zaradi podelitve homologacije za sisteme, sestavne dele in samostojne tehnične enote vozila, vendar jih je treba dopolniti s presojo, ki se nanaša na proizvodna mesta in dejavnosti v zvezi z izdelavo celotnega vozila, ki ni bila zajeta v prejšnjih presojah.

2. Ukrepi za skladnost proizvodnje

2.1 Vsako vozilo, sistem, sestavni del, samostojna tehnična enota, del ali oprema v skladu s pravilnikom UN/ECE, priloženim k Revidiranemu sporazumu iz leta 1958 in k Uredbi (EU) št. 168/2013, je izdelan tako, da je skladen s homologiranim tipom in izpolnjuje zahteve iz Priloge, navedenih pravilnikov UN/ECE in Uredbe (EU) št. 168/2013.

2.2 Pred podelitvijo homologacije v skladu z Uredbo (EU) št. 168/2013 in pravilnikom UN/ECE, priloženim Revidiranemu sporazumu iz leta 1958, homologacijski organ za vsako homologacijo po dogovoru s proizvajalcem preveri, ali obstajajo primerni ukrepi in pisno določeni načrti kontrole, da se v določenih časovnih razmikih opravijo navedeni preskusi ali ustrezni pregledi, potrebni za potrditev stalne skladnosti s homologiranim tipom, vključno po potrebi s preskusi, določeni v Uredbi (EU) št. 168/2013 in navedenem pravilniku UN/ECE.

2.3 Imetnik homologacije zlasti:

2.3.1 zagotovi, da obstajajo in se uporabljajo postopki za učinkovito kontrolo skladnosti proizvodov (vozil, sistemov, sestavnih delov, samostojnih tehničnih enot, delov ali opreme) s homologiranim tipom;

2.3.2 ima dostop do preskusne ali druge ustrezne opreme, potrebne za preverjanje skladnosti z vsakim homologiranim tipom;

2.3.3 poskrbi za zapis rezultatov preskusov ali pregledov in za to, da pripadajoča dokumentacija ostane na voljo za obdobje do 10 let, ki se določi skupaj s homologacijskim organom;

2.3.4 analizira rezultate vseh vrst preskusov ali pregledov, da se potrdi in zagotovi stabilnost lastnosti proizvoda ob upoštevanju običajnih odstopanj pri serijski proizvodnji;

2.3.5 zagotovi, da se za vsak tip proizvoda opravijo vsaj pregledi in preskusi, določeni v Uredbi (EU) št. 168/2013 in njenih delegiranih in izvedbenih aktih ter navedenem pravilniku UN/ECE, ki se uporablja;

2.3.6 zagotovi, da se za vsako serijo vzorcev ali preskusnih delov, ki kažejo neskladnost v vrsti zadevnega preskusa, zberejo dodatni vzorci in izvedejo dodatni preskusi. Pri tem se sprejmejo vsi potrebni ukrepi, da se znova vzpostavi skladnost proizvodnega postopka za zagotovitev skladnosti s homologiranim tipom.

2.4 Pri homologacijah po delih, mešanih homologacijah ali večstopenjskih homologacijah lahko homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, zahteva posebne podatke glede izpolnjevanja zahtev za skladnost proizvodnje, določenih v tej prilogi, od vsakega homologacijskega organa, ki je podelil homologacijo katerega koli relevantnega sistema, sestavnega dela ali samostojne tehnične enote.

2.5 Če homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, ni zadovoljen s prejetimi informacijami iz točke 2.4. ter je o tem pisno obvestil zadevnega proizvajalca in homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo za sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto, homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo celotnega vozila, zahteva, da se izvedejo dodatne revizije ali pregledi v poslovnih prostorih proizvajalcev navedenih sistemov, sestavnih delov ali samostojnih tehničnih enot, rezultati pa morajo biti takoj na voljo zadevnemu homologacijskemu organu.

2.6 Če se uporabljata točki 2.4. in 2.5. ter dodatni rezultati revizij ali pregledov po mnenju homologacijskega organa, ki podeljuje homologacije celotnega vozila, niso zadovoljivi, proizvajalec zagotovi, da se čim prej vzpostavi skladnost proizvodnje s popravnimi ukrepi tako, da bo zadovoljiva za homologacijski organ, ki podeljuje homologacije celotnega vozila, in homologacijski organ, ki podeljuje homologacijo za sistem, sestavni del ali samostojno tehnično enoto.

3. Ukrepi za nadaljnje preverjanje

3.1 Organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri metode za nadzor skladnosti proizvodnje, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu, z rednimi revizijami. Proizvajalec za ta namen omogoči dostop do proizvodnih, inšpekcijskih, preskusnih obratov ter obratov za shrambo in distribucijo ter zagotovi vse potrebne informacije v zvezi z dokumentacijo in evidencami sistema vodenja kakovosti.

3.1.1 Običajno se pri takih rednih revizijah preverja, ali je učinkovitost postopkov, določenih v oddelkih 1 in 2 (začetna presoja in ukrepi za skladnost proizvoda), nespremenjena.

3.1.1.1 Nadzor, ki ga izvajajo tehnične službe (kvalificirane ali priznane, kot je določeno v točki 1.3.3.), se upošteva kot izpolnjevanje zahtev iz točke 3.1.1. v zvezi s postopki, uvedenimi pri začetni presoji.

3.1.1.2 Glede pogostosti preverjanj, ki jih opravi homologacijski organ (razen tistih, navedenih v točki 3.1.1.1.), se zagotovi, da se ustrezna preverjanja skladnosti proizvodnje, izvedena v skladu z oddelkoma 1 in 2, ponovijo po obdobju, ki ga glede na ugotovljeno stopnjo zaupanja določi homologacijski organ.

3.2 Pri vsakem preverjanju se inšpektorju dajo na voljo zapisi o preskusih in pregledih ter dokumenti o proizvodnji, zlasti zapisi o tistih preskusih ali preverjanjih, ki so potrebni v skladu s točko 2.2.

3.3 Inšpektor lahko naključno izbere vzorce, ki se preskusijo v proizvajalčevem laboratoriju ali prostorih tehnične službe, v takem primeru pa se izvede samo fizični preskus. Najmanjše število vzorcev se lahko določi glede na rezultate preverjanj, ki jih opravi proizvajalec.

3.4 Če se kakovost nadzora pokaže za nezadovoljivo ali če se zdi, da je treba preveriti veljavnost preskusov, opravljenih v skladu s točko 3.2., inšpektor izbere vzorce, ki se pošljejo tehnični službi, da izvede fizične preskuse v skladu z zahtevami za skladnost proizvodnje, določenimi v točki 4 in pravilnikih UN/ECE, ki so navedeni v Uredbi (EU) št. 168/2013 ali njenih delegiranih aktih.

3.5 Če so rezultati nadzora oziroma spremljanja nezadovoljivi, homologacijski organ poskrbi, da se sprejmejo vsi potrebni ukrepi za čim hitrejšo vzpostavitev skladnosti proizvodnje.

3.6 V primerih, ko skladnost s pravilniki UN/ECE zahtevajo Uredba (EU) št. 168/2013 ali njeni delegirani akti, proizvajalec lahko po želji uporablja določbe iz te priloge kot enakovredno alternativo zahtevam za skladnost proizvodnje v zadevnih pravilnikih UN/ECE. Toda če se uporabljata točki 3.5. ali 3.6., je treba zadovoljivo izpolnjevati vse ločene zahteve za skladnost proizvodnje iz pravilnikov UN/ECE, kot to zahteva homologacijski organ, dokler ne odloči, da je bila skladnost proizvodnje ponovno vzpostavljena.

4. Zahteve za preskus skladnosti proizvodnje v primeru nezadovoljive ravni nadzora skladnosti proizvodnje, kot je omenjeno v točki 3.4.

4.1 Zahteve za okoljske značilnosti delovanja in zmogljivost pogonske enote

4.1.1 Preskus tipa I za emisije po hladnem zagonu, tipa II za povečanje emisij vozila pri prostem teku in tipa VII za merjenje emisij CO2, porabo goriva, porabo električne energije in določitev električnega dosega 4.1.1.1 Vozila so izdelana v skladu s homologiranim tipom vozila. 4.1.1.2 Izvajajo se ustrezni pregledi skladnosti proizvodnje, da se preveri skladnost s pogoji iz točke 4.1.1.1. 4.1.1.3 Vozila s pogonom izključno na motor z notranjim izgorevanjem: 4.1.1.3.1 Praviloma se ukrepi za zagotavljanje skladnosti proizvodnje glede ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ iz vozil preverjajo na podlagi opisa v certifikatu o homologaciji, ki je skladen z vzorcem iz člena 30(2) Uredbe (EU) št. 168/2013. Pregled skladnosti proizvodnje temelji na oceni postopka revizije proizvajalca, ki ga izvede homologacijski organ z namenom zagotavljanja skladnosti izdelanega vozila v zvezi z ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ . Če homologacijski organ ni zadovoljen s kakovostjo postopka revizije proizvajalca, lahko zahteva, da se preskusi preverjanja opravijo na vozilih v proizvodnji. 4.1.1.3.1.1 Meritve ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ tipa vozila, ki ima eno ali več razširitev, se izvedejo na vozilih, ki so na voljo v času preskusa (vozilih, opisanih v prvem dokumentu ali v naknadnih razširitvah). 4.1.1.3.1.1.1 Skladnost vozila s tipom I, emisije iz izpušne cevi po hladnem zagonu, in tipom VII, preskus emisij CO2 4.1.1.3.1.1.1.1 Iz serije se naključno izberejo tri vozila in na njih se opravijo preskusi v skladu z zahtevami iz členov 23 in 24 Uredbe (EU) št. 168/2013. Faktorji poslabšanja se uporabijo za povprečje rezultatov preskusa emisij onesnaževal tipa I: 4.1.1.3.1.1.1.1.1 Če se uporablja metoda vzdržljivosti, določena v členu 23(3a) Uredbe (EU) št. 168/2013, se faktorji poslabšanja izračunajo iz rezultatov preskusa emisij tipa I do celotnega števila prevoženih kilometrov in vključno z njim, kot je navedeno v Prilogi VII(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013 in v skladu z linearno metodo izračuna iz točke 4.1.1.3.1.1.1.1.2., pri čemer se izračuna vrednost naklona in odseka za vsako sestavino emisije. Rezultati emisij onesnaževal za skladnost proizvodnje se izračunajo po enačbi: Enačba 4-1: če velja x ≤ b, potem velja y = a · x + b; če velja x > b, potem velja y = x; pri čemer je: a = vrednost naklona, ugotovljena po preskusu tipa V v skladu s Prilogo V(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013; b = vrednost odseka, ugotovljena po preskusu tipa V v skladu s Prilogo V(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013; x = rezultati preskusa emisij onesnaževal (HC, CO, dušikovi oksidi (NOx), nemetanski ogljikovodiki (NMHC) in po potrebi emisije delcev (PM)) na sestavino emisije uvoženega vozila (prevoženih največ 100 km po prvem zagonu na proizvodni liniji) v mg/km. y = rezultat emisij skladnosti proizvodnje na sestavino emisije onesnaževal v mg/km. Povprečni rezultati skladnosti proizvodnje so nižji od mejnih vrednosti emisij onesnaževal, določenih v Prilogi VI(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013. 4.1.1.3.1.1.1.1.2 Če se uporablja metoda vzdržljivosti, določena v členu 23(3)(b) Uredbe (EU) št. 168/2013, je faktor poslabšanja sestavljen iz vrednosti naklona in nadomestne vrednosti na izračunano sestavino emisije za skladnost s preskusom tipa V po Prilogi V(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013. Za izračun rezultata emisij skladnosti proizvodnje na sestavino emisije onesnaževal (y) se uporablja enačba 4-1. 4.1.1.3.1.1.1.1.3 Če se uporablja metoda vzdržljivosti, določena v členu 23(3)(c) Uredbe (EU) št. 168/2013, se stalni faktor poslabšanja, določen v Prilogi VII(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013, uporablja kot vrednost naklona z nadomestno vrednostjo v višini 0. Za izračun rezultata emisij skladnosti proizvodnje na sestavino emisije onesnaževal (y) se uporablja enačba 4-1. 4.1.1.3.1.1.1.1.4 Povprečni rezultati preskusa tipa VII (emisije CO2, poraba goriva / energije in po potrebi električni doseg) so nižji ali enaki vrednostim, ki jih je proizvajalec navedel pri homologaciji. 4.1.1.3.1.1.1.1.5 Če povprečne emisije prvih dveh vozil izpolnjujejo zahteve iz točke 4.1.1.3.1.1.1.1., se skladnost proizvodnje šteje za zadovoljivo. 4.1.1.3.1.1.1.2 Če povprečne emisije prvih dveh vozil ne izpolnjujejo zahtev, se postopek zagotavljanja skladnosti proizvodnje nadaljuje: 4.1.1.3.1.1.1.2.1 Če je organ zadovoljen s standardnim odklonom proizvodnje po navedbi proizvajalca, se preskusi opravijo v skladu s točko 4.1.1.3.2. 4.1.1.3.1.1.1.2.2 Če organ ni zadovoljen s standardnim odklonom proizvodnje po navedbi proizvajalca, se preskusi opravijo v skladu s točko 4.1.1.3.3. 4.1.1.3.1.1.1.3 Proizvodnja serije se na podlagi preskusov na treh vzorčnih vozilih šteje za skladno oziroma neskladno, potem ko se sprejme odločitev bodisi o sprejemu bodisi o zavrnitvi ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ glede na preskusna merila iz ustrezne tabele. Če se ne sprejme odločitev o sprejemu ali zavrnitvi ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ , se preskus izvede na dodatnem vozilu (glej sliko 4-1). 4.1.1.3.1.1.1.4 V primeru sistemov z redno regeneracijo se rezultati pomnožijo s faktorjem Ki, pridobljenem ob podelitvi homologacije. Na zahtevo proizvajalca se lahko preskušanje izvede takoj po končani regeneraciji. 4.1.1.3.1.1.2 Ne glede na okoljske zahteve iz členov 23 in 24 Uredbe (EU) št. 168/2013 se preskusi izvedejo na vozilih, ki so po prvem zagonu na proizvodni liniji prevozila največ 100 km. 4.1.1.3.1.1.2.1 Na zahtevo proizvajalca pa se lahko preskusi izvajajo tudi na vozilih, ki so utečena, vendar do največ 1 000 km. V tem primeru postopek utekanja opravi proizvajalec, ki se zaveže, da na teh vozilih ne bo izvedel nobenih prilagoditev. 4.1.1.3.1.1.2.2 Če proizvajalec želi izvesti postopek utekanja („x“ km, pri čemer je x ≤ 1 000 km), ga lahko izvede na naslednji način: ►M1 emisije onesnaževal iz izpušne cevi in emisije CO2 ◄ se merijo pri največ 100 km po prvem zagonu na proizvodni liniji in pri „x“ km na prvem preskusnem vozilu (ki je lahko homologirano vozilo); izračuna se koeficient naraščanja emisij (EC) med 100 km in „x“ km na naslednji način: Enačba 4-2: Vrednost EC je lahko manj kot 1. Pri drugih vozilih se ne izvaja postopek utekanja, vendar EC spremeni njihove emisije pri 100 km. V tem primeru se uporabijo naslednje vrednosti: vrednost pri „x“ km za prvo vozilo; vrednosti pri največ 100 km, pomnožene s koeficientom naraščanja emisij (EC), za nadaljnja vozila. 4.1.1.3.1.1.2.3 Kot alternativo temu postopku lahko proizvajalec vozil uporabi stalni EC v višini 0,92 ter s tem faktorjem pomnoži vse vrednosti ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ , ki so bile izmerjene pri 0 km. 4.1.1.3.1.1.2.4 Preskusi skladnosti proizvodnje se lahko opravijo s komercialnim gorivom, katerega razmerje C3/C4 je med razmerji referenčnih goriv iz Priloge II(A1) k Uredbi (EU) št. 168/2013 pri tekočem naftnem plinu ali katerega Wobbejev indeks je med indeksi skrajnih referenčnih goriv pri ZP ali H2ZP. V tem primeru se homologacijskemu organu predloži analiza goriva. 4.1.1.3.2 Skladnost proizvodnje, če so na voljo statistični podatki proizvajalca 4.1.1.3.2.1 Naslednje točke opisujejo postopek preverjanja skladnosti proizvodnih zahtev v zvezi z ►M1 emisijami onesnaževal iz izpušne cevi in emisijami CO2 ◄ , če je standardni odklon proizvodnje proizvajalca zadovoljiv. 4.1.1.3.2.2 Pri minimalni velikosti vzorca treh vozil je postopek vzorčenja nastavljen tako, da je verjetnost uspešno opravljenega preskusa ob 40-odstotni neustrezni kakovosti 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %), verjetnost uspešno opravljenega preskusa ob 65-odstotni neustrezni kakovosti pa 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %). 4.1.1.3.2.3 Uporablja se naslednji postopek (glej sliko 4-1): Oznaka L označuje naravni logaritem ►M1 mejnih vrednosti emisij onesnaževal iz izpušne cevi ◄ , določenih v Prilogi VI(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013, in vrednosti emisij CO2, navedenih pri homologaciji: xi = naravni logaritem meritve za i-to vozilo iz vzorca; s = ocena standardnega odstopanja pri proizvodnji (ko se izračuna naravni logaritem meritev); n = številka tekočega vzorca. 4.1.1.3.2.4 Za vzorec se izračuna statistika preskusa, s katerim se določi vsota standardnih odklonov do mejne vrednosti, in se opredeli kot: ►M1 Enačba 4-3: ◄ 4.1.1.3.2.5 Potem velja: 4.1.1.3.2.5.1 če je statistični rezultat preskusa večji od vrednosti v stolpcu „ustreza“ za dano velikost vzorca iz tabele 4-1, se serija sprejme; 4.1.1.3.2.5.2 če je statistični rezultat preskusa manjši od vrednosti v stolpcu „ne ustreza“ za dano velikost vzorca iz tabele 4-1, se serija zavrne; 4.1.1.3.2.5.3 ob dvomu se preskusi dodatno vozilo v skladu s Prilogo II(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013 in postopek se ponovi za vzorec, povečan za eno enoto. 4.1.1.3.2.5.4



Tabela 4-1 Odločitev o sprejemu / zavrnitvi glede na velikost vzorca; skladnost proizvodnje, če so na voljo statistični podatki proizvajalca Velikost vzorca (skupno število preskušenih vozil) Vrednost za sprejem Vrednost za zavrnitev (a) (b) (c) 3 3,327 -4,724 4 3,261 -4,79 5 3,195 -4,856 6 3,129 -4,922 7 3,063 -4,988 8 2,997 -5,054 9 2,931 -5,12 10 2,865 -5,185 11 2,799 -5,251 12 2,733 -5,317 13 2,667 -5,383 14 2,601 -5,449 15 2,535 -5,515 16 2,469 -5,581 17 2,403 -5,647 18 2,337 -5,713 19 2,271 -5,779 20 2,205 -5,845 21 2,139 -5,911 22 2,073 -5,977 23 2,007 -6,043 24 1,941 -6,109 25 1,875 -6,175 26 1,809 -6,241 27 1,743 -6,307 28 1,677 -6,373 29 1,611 -6,439 30 1,545 -6,505 31 1,479 -6,571 32 -2,112 -2,112 4.1.1.3.3 Skladnost proizvodnje, če so statistični podatki proizvajalca nezadovoljivi ali niso na voljo 4.1.1.3.3.1 Naslednje točke opisujejo postopek preverjanja skladnosti proizvodnih zahtev v zvezi z ►M1 emisijami onesnaževal iz izpušne cevi in emisijami CO2 ◄ , če so dokazi standardnega odklona proizvodnje proizvajalca nezadovoljivi ali pa niso na voljo. 4.1.1.3.3.2 Pri minimalni velikosti vzorca treh vozil je postopek vzorčenja nastavljen tako, da je verjetnost uspešno opravljenega preskusa ob 40-odstotni neustrezni kakovosti 0,95 (tveganje proizvajalca = 5 %), verjetnost uspešno opravljenega preskusa ob 65-odstotni neustrezni kakovosti pa 0,1 (tveganje potrošnika = 10 %). 4.1.1.3.3.3 Meritve ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ se štejejo za logaritemsko normalno porazdeljene in bi se morale najprej pretvoriti na podlagi naravnih logaritmov. Oznaki mo in m označujeta najmanjšo oziroma največjo velikost vzorca (mo = 3 y m = 32) in n označuje tekočo številko vzorca. 4.1.1.3.3.4 Če so naravni logaritmi meritev v serijah x1, x2, … xj in če je L naravni logaritem mejnih vrednosti emisij onesnaževala, določenih v Prilogi VI(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013, in vrednosti CO2, navedene v homologaciji, potem velja: ►M1 Enačbe 4-4: ◄ 4.1.1.3.3.5 Tabela 4-2 prikazuje vrednosti za odločitev o sprejemu (An) in zavrnitvi (Bn) glede na tekočo številko vzorca. Statistični rezultat preskusa je razmerje

in se uporablja pri odločanju, ali se serija sprejme ali zavrne: za mo ≤ n ≤ m: 4.1.1.3.3.5.1 je serija sprejeta, če je

; 4.1.1.3.3.5.2 je serija zavrnjena, če je

; 4.1.1.3.3.5.3 se opravi še ena meritev, če je

.



Tabela 4-2 Odločitev o sprejemu / zavrnitvi glede na velikost vzorca; skladnost proizvodnje, če so statistični podatki proizvajalca nezadovoljivi ali niso na voljo Velikost vzorca (skupno število preskušenih vozil) Vrednost za sprejem An Vrednost za zavrnitev Bn (a) (b) (c) 3 0,80380 16,64743 4 0,76339 7,68627 5 0,72982 4,67136 6 0,69962 3,25573 7 0,67129 2,45431 8 0,64406 1,94369 9 0,61750 1,59105 10 0,59135 1,33295 11 0,56542 1,13566 12 0,53960 0,97970 13 0,51379 0,85307 14 0,48791 0,74801 15 0,46191 0,65928 16 0,43573 0,58321 17 0,40933 0,51718 18 0,38266 0,45922 19 0,35570 0,40788 20 0,32840 0,36203 21 0,30072 0,32078 22 0,27263 0,28343 23 0,24410 0,24943 24 0,21509 0,21831 25 0,18557 0,18970 26 0,15550 0,16328 27 0,12483 0,13880 28 0,09354 0,11603 29 0,06159 0,09480 30 0,02892 0,07493 31 0,00449 0,05629 32 0,03876 0,03876 4.1.1.3.3.6 Opombe Za izračun zaporednih statističnih rezultatov preskusa se uporabljajo naslednje rekurzivne formule: ►M1 Enačbe 4-5: ◄ (n = 2, 3, …; ; v1 = 0) 4.1.1.3.4 Homologacijski organi, ki so izdali homologacijo, lahko kadar koli preverijo metode, ki se uporabljajo v posameznem proizvodnem obratu. 4.1.1.3.5 Pri vsakem pregledu mora biti inšpektorju na voljo proizvodna in preskusna dokumentacija. 4.1.1.3.6 Inšpektor lahko naključno izbere vzorce, ki se preskusijo v proizvajalčevem laboratoriju. Najmanjše število vzorcev se določi na podlagi rezultatov proizvajalčevega preverjanja. 4.1.1.3.7 Če je stopnja kakovosti nezadovoljiva ali če je treba preveriti veljavnost preskusov, opravljenih v skladu s točko 9.4.2.2., inšpektor zbere vzorce, ki se nato pošljejo tehnični službi, ki je opravila homologacijske preskuse. 4.1.1.3.8 Homologacijski organi lahko izvedejo vse preskuse, ki so predpisani v tej prilogi. 4.1.1.4 Vozila s hibridnim električnim pogonskim sistemom Praviloma se ukrepi za zagotavljanje skladnosti proizvodnje glede ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ , porabe električne energije in električnega dosega iz hibridnih električnih vozil preverjajo na podlagi opisa v certifikatu o homologaciji, ki je skladen z vzorcem iz člena 30(2) Uredbe (EU) št. 168/2013. Pregledi skladnosti proizvodnje temeljijo na oceni postopka revizije proizvajalca, ki jo izvede homologacijski organ z namenom zagotavljanja skladnosti tipa vozila v zvezi z ►M1 emisij onesnaževal iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ , porabo električne energije in električnim dosegom. Če homologacijski organ ni zadovoljen s kakovostjo postopka revizije proizvajalca, lahko zahteva, da se preskusi preverjanja opravijo na vozilih v proizvodnji. Skladnost ►M1 emisij iz izpušne cevi in emisij CO2 ◄ se preverja s statističnimi postopki, opisanimi v točkah 4.1.1.3.1. do 4.1.1.3.3. Vozila se preskusi v skladu s postopkom, opisanim v Prilogi II(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013. 4.1.1.5 Nadomestne naprave za uravnavanje onesnaževanja 4.1.1.5.1 Za preverjanje skladnosti po zgornjih zahtevah se iz proizvodne linije homologiranega vozila vzame vzorčna nadomestna naprava za uravnavanje onesnaževanja. 4.1.1.5.2 Proizvodnja se šteje za skladno z določbami te priloge, če vzorčno matično vozilo, naključno izbrano s proizvodne linije in opremljeno z napravo za uravnavanje onesnaževanja, izpolnjuje veljavne zahteve za okoljske značilnosti delovanja, določene v členu 23 Uredbe (EU) št. 168/2013. Zmogljivost pogona, vgrajenega v vzorčno matično vozilo, se meri v skladu s Prilogo II(A) k Uredbi (EU) št. 168/2013 in ne sme presegati zmogljivosti pogonske enote originalne naprave za uravnavanje onesnaževanja, ki jo nadomešča. 4.1.1.6 Ukrepi v primeru neskladnosti proizvodnje Če je med pregledi ugotovljena neskladnost, homologacijski organ zagotovi sprejetje vseh potrebnih ukrepov za čim hitrejšo ponovno vzpostavitev skladnosti proizvodnje. 4.1.1.7 Kazni za neskladnost proizvodnje 4.1.1.7.1 Homologacija, podeljena za tip vozila, se lahko prekliče, če vozilo ni skladno z zahtevami iz točke 4.1.1.1. 4.1.1.7.2 Če država članica prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem takoj obvesti druge države članice.

4.1.2 Preskus skladnosti za preskus tipa IV, emisije izhlapevanja Pri rednem končnem preskušanju proizvodnje lahko proizvajalec skladnost dokaže z vzorčenjem vozil, ki izpolnjujejo naslednje zahteve. Drugače se izvede celotni preskusni postopek, opisan v tej prilogi. Na zahtevo proizvajalca se lahko uporabi alternativni preskusni postopek, če je bil ta postopek med postopkom homologacije prikazan tehnični službi in če ga je homologacijski organ odobril. 4.1.2.1 Preskus puščanja 4.1.2.1.1 Šobe za izpuh zraka v ozračje iz sistemov za uravnavanje emisij izhlapevanja se izolirajo. 4.1.2.1.2 Za sistem za dovajanje goriva se uporablja tlak 3,7 kPa ± 0,1 kPa (370 ± 10 mm H2O). 4.1.2.1.3 Tlak se lahko pred izolacijo sistema za dovajanje goriva od vira tlaka stabilizira. 4.1.2.1.4 Po izolaciji sistema za dovajanje goriva tlak ne pade za več kot 0,5 kPa (50 mm H2O) v petih minutah. 4.1.2.2 Preskus zračenja 4.1.2.2.1 Šobe za izpust zraka v ozračje iz sistema za uravnavanje emisij se izolirajo. 4.1.2.2.2 Za sistem za dovajanje goriva se uporablja tlak 3,7 kPa ± 0,1 kPa (370 ± 10 mm H2O). 4.1.2.2.3 Tlak se lahko pred izolacijo sistema za dovajanje goriva od vira tlaka stabilizira. 4.1.2.2.4 Odprtine šob za izpust zraka v ozračje iz sistemov za uravnavanje emisij se ponovno postavijo v stanje delovanja. 4.1.2.2.5 Tlak sistema za dovajanje goriva pade pod 1,0 kPa (100 mm H2O) v dveh minutah. 4.1.2.3 Preskus splakovanja 4.1.2.3.1 Oprema, ki lahko zaznava pretok zraka 0,25 litra na minuto, se pritrdi na dovod splakovanja, tlačna posoda, ki je dovolj velika, da je njen vpliv na sistem za splakovanje zanemarljiv, pa se s preklopnim ventilom poveže z dovodom splakovanja, ali kako drugače: 4.1.2.3.2 Proizvajalec lahko uporabi merilnik pretoka po lastni izbiri, če ga homologacijski organ oceni za sprejemljivega. 4.1.2.3.3 Vozilo deluje tako, da se odkrije vsaka posebnost sistema za splakovanje, ki lahko omejuje postopek splakovanja, in se ugotovijo okoliščine. 4.1.2.3.4 Med delovanjem motorja v mejah iz te točke se pretok zraka določi na enega od naslednjih načinov: 4.1.2.3.4.1 naprava je vključena na padec tlaka z atmosferske stopnje na stopnjo, ki kaže, da je pretok zraka v sistem za uravnavanje emisij izhlapevanja 0,25 litra na minuto; ali 4.1.2.3.4.2 uporabi se nadomestna naprava za merjenje pretoka, ki zazna odčitek najmanj 0,25 litra na minuto. 4.1.2.3.4.3 Na zahtevo proizvajalca se lahko uporabi alternativni postopek splakovanja, če je bil ta postopek med postopkom homologacije prikazan tehnični službi in če ga je tehnična služba odobrila. 4.1.2.4 Metode nadzora 4.1.2.4.1 Homologacijski organ, ki je podelil homologacijo, lahko kadar koli preveri metode nadzora skladnosti, ki se uporabljajo v vsaki proizvodni enoti.

4.1.3 Preskus tipa VIII za raven hrupa 4.1.3.1 Skladnost vozila v zvezi z ravnijo hrupa Vsako izdelano vozilo je skladno s homologiranim tipom vozila in opremljeno z dušilnikom zvoka, s katerim je bilo homologirano, ter izpolnjuje zahteve iz člena 23 in Priloge VI(D) k Uredbi (EU) št. 168/2013, povezane s tipom zadevnega vozila. 4.1.3.1.1 Za preverjanje skladnosti po zgornjih zahtevah se s proizvodne linije vzame vzorčno vozila tipa, ki je bil homologiran v skladu s to točko 4.1.3. Proizvodnja je skladna z določbami te točke, če raven hrupa, izmerjena po preskusni metodi iz Priloge VI(D) k Uredbi (EU) št. 168/2013, ne presega vrednosti, izmerjene ob homologaciji, za več kot 3 dB(A) niti mejnih vrednosti, predpisanih v tej točki, za več kot 1 dB(A). 4.1.3.2 Skladnost proizvodnje neoriginalnega nadomestnega izpušnega sistema 4.1.3.2.1 Vsak proizveden izpušni sistem je skladen s tipom, homologiranim po tej točki, in izpolnjuje zahteve iz Priloge VI(D) k Uredbi (EU) št. 168/2013, ki se nanašajo na tip vozila, kateremu je izpušni sistem namenjen. 4.1.3.2.2 Za preverjanje skladnosti po zgornjih zahtevah se iz proizvodnje vzame vzorčni izpušni sistem tipa, ki je bil homologiran v skladu s to točko 4.1.3. 4.1.3.2.3 Proizvodnja je skladna s to točko 4.1.3., če izpolnjuje zahteve iz Priloge VI(D) k Uredbi (EU) št. 168/2013 ter če raven hrupa, izmerjena po preskusni metodi iz navedene priloge, ne presega vrednosti, izmerjene ob homologaciji, za več kot 3 dB(A).

4.1.4 Zahteve za skladnost proizvodnje glede zmogljivosti pogona in največje konstrukcijsko določene hitrosti vozila, največjega navora, največje trajne nazivne moči in največje temenske moči 4.1.4.1 Dovoljena odstopanja pri meritvah največje hitrosti vozila med preskušanjem skladnosti proizvodnje Med preskušanjem skladnosti proizvodnje se največja konstrukcijsko določena hitrost vozila lahko razlikuje ± 5 % od vrednosti, določene pri preskusu za homologacijo. 4.1.4.2 Dovoljena odstopanja pri največjem navoru, največji trajni nazivni moči, največji nazivni moči in največji temenski moči med preskušanjem skladnosti proizvodnje



Tabela 4-3 Odstopanja pri meritvah največjega navora, največje trajne nazivne moči, največje nazivne moči in največje temenske moči v odvisnosti od izmerjene moči Izmerjena moč Sprejemljiva odstopanja pri največjem navoru, največji trajni nazivni moči, največji nazivni moči in največji temenski moči < 1 kW ≤ 20 % 1 kW ≤ izmerjena moč <11 kW ≤ 10 % > 11 kW ≤ 5 %

4.1.5 Zahteve za skladnost proizvodnje glede mase v stanju, pripravljenem za vožnjo. Masa vozila kategorije L v stanju, pripravljenem za vožnjo, od nazivne vrednosti ne sme odstopati za več kot 8 % v zvezi s spodnjimi in zgornjimi odstopanji, kar je negativno in pozitivno odstopanje od navedene nazivne vrednosti do in vključno s pragovi mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, iz Priloge I k Uredbi (EU) št. 168/2013.

5. Pregled sprejemljivih odstopanj mase v stanju, pripravljenem za vožnjo.

Ne glede na to, ali se uporablja točka 4, morajo države članice do 31. decembra 2019 predložiti Komisiji statistične podatke o dejanskih odstopanjih mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, ugotovljenih pri spremljanju skladnosti proizvodnje. Statistični podatki morajo vsebovati maso v stanju, pripravljenem za vožnjo, izmerjeno ob homologaciji, in vsa izmerjena pozitivna ali negativna odstopanja v odstotkih od te homologirane mase v stanju, pripravljenem za vožnjo, ugotovljena pri ocenjevanju skladnosti proizvodnje na proizvodni liniji. Na podlagi teh podatkov Komisija oceni, ali je potrebno popraviti največje dovoljeno odstopanje v odstotkih iz točke 4.1.5.









PRILOGA V

Zahteve za naprave za spenjanje in priključke

1. Področje uporabe

1.1 Ta priloga se uporablja za naprave za spenjanje in priključke za vozila kategorije L, če so vgrajena.

1.2 V tej prilogi so določene zahteve, ki jih morajo izpolnjevati naprave za spenjanje za vozila kategorije L, da se zagotovi:

1.2.1 združljivost pri povezovanju vozila kategorije L z različnimi tipi priklopnih vozil;

1.2.2 varno spenjanje vozil in priklopnih vozil v vseh okoliščinah uporabe;

1.2.3 varnost postopkov spenjanja in odpenjanja.

2. Splošne zahteve

2.1 Naprave za spenjanje za vozila kategorije L se izdelajo in pritrdijo v skladu z dobro tehnično prakso ter so varne za upravljanje. Lahko so odobrene kot samostojne tehnične enote po tej uredbi ali po pravilniku UN/ECE št. 55 ( 1 ).

2.2 Naprave za spenjanje so načrtovane in izdelane tako, da pri normalni uporabi, ob ustreznem vzdrževanju in pravočasnem menjavanju obrabljivih delov vedno delujejo varno.

2.3 Vsaki napravi za spenjanje se priložijo navodila za vgradnjo in uporabo, v njih pa mora biti dovolj informacij, da jo lahko usposobljena oseba vgradi v vozilo in pravilno uporablja. Navodila so v uradnem jeziku ali jezikih držav članic, v katerih bo naprava za spenjanje v prodaji.

2.4 Uporabijo se lahko taki materiali, katerih značilnosti, ki so pomembne za konkretno uporabo, so predpisane s standardom, ali taki, katerih značilnosti so opisane v dokumentaciji, ki je priložena vlogi za homologacijo.

2.5 Vsi deli mehanske naprave za spenjanje, katerih odpoved bi lahko povzročila ločitev vozil, se izdelajo iz jekla. Lahko se uporabijo tudi drugi materiali, če proizvajalec tehnični službi dokaže njihovo enakovrednost.

2.6 Vsi deli za spenjanje so načrtovani tako, da delujejo z oblikovno mehansko zvezo, ravno tako pa je zaprti položaj vsaj enkrat zavarovan z oblikovno mehansko zvezo.

2.7 Če ima vozilo napravo za spenjanje, se na vozilu kategorije L uporabi vlečna kroga, kot je določeno v skladu z Dodatkom 1, sliko Ap1-1. Naprava za spremljanje bo izbrana in nameščena tako, da bo omogočala čim večjo združljivost z različnimi tipi priklopnih vozil. Lahko se uporabljajo tudi drugačne naprave za spenjanje in ne vlečne krogle, če so izpolnjene zahteve iz točke 2.8 in se združljivost in izmenljivost z drugimi priklopnimi vozili (namenske skupine vozil) niti ne zahtevata niti nista mogoči.

2.8 Naprave za spenjanje so zasnovane tako, da izpolnjujejo zahteve glede upravljanja, položaja, mobilnosti in trdnosti v skladu s točkami 2.9, 2.10, 2.11 ter točkami 3, 4, in 5.

2.9 Naprave za spenjanje so zasnovane in pritrjene tako, da zagotavljajo največjo varnost v skladu z dobro tehnično prakso, kar velja tudi za upravljanje naprave za spenjanje.

2.10 Za varno spenjanje in odpenjanje vozil brez uporabe orodja zadostuje ena oseba.

2.11 Odstranljive naprave za spenjanje omogočajo preprosto ročno upravljanje, brez uporabe orodja.

2.12 Pri dajanju proizvodov na trg proizvajalci naprav za spenjanje ali vozil potrošniku zagotovijo smernice in informacije v vseh uradnih jezikih glede učinka na težavnost vožnje vozila kategorije L s priklopnim vozilom.

3. Zahteve glede položaja

3.1 Upravljanje naprav za spenjanje, vgrajenih na vozila, je neovirano in varno.

3.2 Vlečne krogle, vgrajene na vozila, izpolnjujejo geometrijske zahteve, ki so predpisane na sliki Ap1-2 v Dodatku 1.

3.3 Višina spojne točke naprave za spenjanje, razen vlečne krogle, ustreza višini spojne točke vlečnega ojesa na priklopnem vozilu v mejah ± 35 mm, kadar je priklopno vozilo v vodoravnem položaju.

3.4 Oblika in mere vlečnih nosilcev ustrezajo zahtevam proizvajalca vozila glede točk pritrditve in morebitnih zahtevanih dodatnih vgradnih naprav.

3.5 Upoštevajo se zahteve proizvajalca vozila glede tipa naprave za spenjanje, dovoljene mase priklopnega vozila in dovoljene statične navpične obremenitve spojne točke.

3.6 Vgrajena naprava za spenjanje ne sme zmanjševati vidljivosti zadnje registrske tablice in/ali delov za osvetlitev, sicer se uporabi naprava za spenjanje, ki jo je mogoče sneti brez posebnih orodij.

3.7 Proizvajalci vlečnih nosilcev dodajo pritrdilne točke, na katere se lahko pritrdijo pomožne naprave za spenjanje ali naprave, potrebne za samodejno zaustavitev priklopnega vozila v primeru ločitve glavne naprave za spenjanje.

3.7.1 Pritrdilne točke za pomožno napravo za spenjanje in/ali zaviralni kabel so na takšnem položaju, da ob uporabi pomožna naprava za spenjanje ali zaviralni kabel ne omejuje običajnega prostega gibanja naprave za spenjanje ali ovira običajnega delovanja naletnega zavornega sistema.

3.7.2 Pritrdilna točka se nahaja znotraj 100 mm od navpične ravnine, ki poteka po središču prostega gibanja naprave za spenjanje. Če to ni izvedljivo, se zagotovita dve pritrdilni točki, vsaka na eni strani navpične srednjice in od srednjice oddaljene največ 250 mm. Pritrdilna(-i) točka(-i) je(sta) čim bolj zadaj in visoko.

4. Zahteve glede gibljivosti

4.1 Ko na vozilo ni priključena naprava za spenjanje, so mogoča naslednja prosta gibanja:

4.1.1 Kot prostega nagiba do 20° nad vodoravno srednjico in pod njo pri vseh kotih vodoravnega zasuka v območju do 90° na vsako stran od vzdolžne srednjice naprave.

4.1.2 Pri vseh kotih vodoravnega zasuka v območju do 90° na vsako stran od vzdolžne srednjice naprave je mogoč zasuk na vsako stran od navpične srednjice za 25° pri trikolesnih vozilih oziroma za 40° pri dvokolesnih.

4.2 Vsi koti vodoravnega zasuka omogočajo naslednje kombinacije prostih gibanj:

4.2.1 pri dvokolesnih vozilih, razen pri uporabi naprave za spenjanje za enokolesno priklopno vozilo, ki se nagiba skupaj z dvokolesnim vozilom:

4.2.1.1 vzdolžni nagib do ± 15° pri kotu zasuka okoli vzdolžne osi do ± 40°;

4.2.1.2 zasuk do ± 30° pri vzdolžnem nagibu do ± 20°;

4.2.2 pri trikolesnih vozilih in štirikolesnikih:

4.2.2.1 vzdolžni nagib do ± 15° pri kotu zasuka okoli vzdolžne osi do ± 25°;

4.2.2.2 zasuk do ± 10° pri vzdolžnem nagibu do ± 20°.

4.3 Naprave za spenjanje z vlečno kroglo omogočajo spenjanje in odpenjanje, kadar je vzdolžna os naprave za spenjanje zasukana glede na srednjico vlečne krogle in pritrdilne konstrukcije:

4.3.1 v vodoravni smeri β = 60° v desno ali levo;

4.3.2 v navpični smeri α = 10° navzgor ali navzdol;

4.3.3 zasuk okoli vzdolžne osi 10° v desno ali levo.

5. Zahteve glede trdnosti

5.1 Opravi se preskus dinamične trdnosti (preskus vzdržljivosti). 5.1.1 Preskus vzdržljivosti se opravlja z izmenično obremenitvijo približno sinusnega poteka, s številom obremenitvenih nihajev, ki ustrezajo materialu. Nastati ne smejo nobene razpoke, lomi, druge vidne zunanje poškodbe ali prevelike trajne deformacije, ki bi lahko ovirale zadovoljivo delovanje naprave. 5.1.2 Osnova za dinamični preskus je spodaj prikaza vrednost D. Upošteva se statična navpična obremenitev v smeri preskusne obremenitve glede na vodoravno ravnino, odvisno od spojne točke in dovoljene statične navpične obremenitve spojne točke. Enačba 3-1: pri čemer velja: T = največja tehnično dovoljena masa vlečnega vozila (v tonah); R = največja tehnično dovoljena masa priklopnega vozila (v tonah); g = zemeljski pospešek (upošteva se g = 9,81 m/s2). 5.1.3 Značilni vrednosti D in S, na katerih temelji preskus, sta navedeni v proizvajalčevi vlogi za homologacijo, pri čemer je S največja dovoljena statična navpična obremenitev spojne točke (v kg).

5.2 Preskusni postopek 5.2.1 Pri dinamičnih preskusih se vzorec postavi na ustrezen nosilni okvir s primerno opremo za obremenjevanje s silami, tako da na vzorec ne deluje nobena druga sila ali navor razen predpisane preskusne sile. Pri preskusih z izmeničnim obremenjevanjem smer delovanja sile ne odstopa za več kot ± 10° od predpisane. Da vzorec ni obremenjen z neželenimi silami ali navori, se vgradi vrtljivi členek na mestu delovanja sile in dodaten vrtljivi členek, ki je ustrezno oddaljen od tega mesta. 5.2.2 Preskusna frekvenca ne presega 35 Hz. Izbrana frekvenca je dovolj različna od lastnih frekvenc preskusne naprave, vključno s preskušanim vzorcem. Pri napravah za spenjanje iz jekla je število ciklov obremenjevanja 2 × 106. Pri napravah za spenjanje iz drugih materialov je morda potrebnih več ciklov obremenjevanja. Na splošno se za ugotavljanje razpok uporablja metoda s penetracijo barvila, dovoljeni pa so tudi drugi enakovredni postopki. 5.2.3 Preskušane naprave za spenjanje so normalno pritrjene na nosilno konstrukcijo, čim bolj togo v položaju, v katerem se bodo uporabile na vozilu. Pritrdilne naprave določi proizvajalec oziroma vlagatelj in so namenjene za pritrditev na vozilo ter/ali imajo iste mehanske lastnosti. 5.2.4 Preskusni pogoji 5.2.4.1 Če je le mogoče, se naprave za spenjanje preskušajo v stanju, v kakršnem se bodo predvidoma uporabljale pri vožnji. Po presoji proizvajalca in dogovoru s tehnično službo se lahko fleksibilni sestavni deli nevtralizirajo, če tako zahteva preskusni postopek in če zaradi tega rezultati preskušanja ne bodo nerealni. 5.2.4.2 Fleksibilni sestavni deli, ki se zaradi pospešenega preskusnega postopka očitno pregrevajo, se lahko med preskušanjem zamenjajo. 5.2.4.3 Preskusne obremenitve delujejo na vzorec prek elementov brez zračnosti. 5.2.4.4 Naprave, predložene v preskušanje, so opremljene z vsemi konstrukcijskimi podrobnostmi, ki lahko vplivajo na trdnost (na primer nosilnimi ploščami za električno vtičnico, morebitnimi oznakami itn.). Meja preskusnega okolja so točke sidranja ali pritrditve. Geometrijski položaj vlečne krogle in pritrdilnih točk naprave za spenjanje glede na referenčno os določi proizvajalec vozila in je prikazan v poročilu o preskusu. 5.2.4.5 Vsi relativni položaji pritrdilnih točk glede na referenčno os, kot so prikazani v Dodatku 2, za katere proizvajalec vlečnega vozila navede vse potrebne informacije proizvajalcu priklopne naprave, se ponovijo na preskuševalni pripravi.

5.3 Preskus vlečnih krogel in vlečnih nosilcev 5.3.1 Na napravi, ki je nameščena na preskuševalno pripravo, se opravi dinamični preskus na napravi za preskušanje z izmenično natezno silo (na primer na resonančnem pulzirajočem stroju). Preskus vsebuje: 5.3.1.1 Preskusna obremenitev je izmenična sila, ki deluje na vlečno kroglo pod kotom 15°± 1°, kot je prikazano na slikah Ap2-1 in Ap2-2 v Dodatku 2. 5.3.1.2 Če leži središče krogle nad premico, ki je vzporedna z referenčno osjo, kot je prikazano na sliki Ap2-3 v Dodatku 2, in poteka skozi najvišjo od najbližjih pritrdilnih točk, se preskus opravlja pri kotu

(slika Ap2-1 v Dodatku 2). 5.3.1.3 Če leži središče krogle pod premico, ki je vzporedna z referenčno osjo, kot je prikazano na sliki Ap2-3 v Dodatku 2, in poteka skozi najvišjo od najbližjih pritrdilnih točk, se preskus opravlja pri kotu

(slika Ap2-2 v Dodatku 2). Ta kot se izbere zato, da se upoštevata navpična statična in dinamična obremenitev. Ta preskusna metoda se uporablja le za dovoljene statične obremenitve, ki niso večje od: Enačba 3-2: 5.3.1.4 Če je zahtevana večja statična obremenitev, se preskusni kot poveča na 20°. Dinamični preskus se opravi z naslednjo preskusno silo: Enačba 3-3: 5.3.2 Naprave za spenjanje z vlečno kroglo iz enega kosa, vključno z napravami z neizmenljivo vlečno kroglo in vlečnimi nosilci z izmenljivo vlečno kroglo, ki se lahko snamejo (razen krogel z integriranim nosilcem), se preskušajo v skladu s točko 5.3.1. 5.3.3 Preskus vlečnega nosilca, ki se lahko uporablja z različnimi krogelnimi sklopi, se izvede v skladu s preskusnimi zahtevami iz pravilnika UN/ECE št. 55.

5.4 Preskusne zahteve iz točke 5.3.1. veljajo tudi za naprave za spenjanje, z izjemo vlečnih krogel.

6. Vlečne glave

6.1 Vlečne glave so zasnovane tako, da se lahko varno uporabljajo z vlečnimi glavami, opisanimi v sli