1994L0057 — SL — 29.11.2002 — 003.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA SVETA 94/57/ES

z dne 22. novembra 1994

o skupnih predpisih in standardih za organizacije, pooblaščene za inšpekcijski pregled in nadzor ladij ter za ustrezne ukrepe pomorskih uprav







SVET EVROPSKE UNIJE JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in zlasti člena 84(2) Pogodbe, ob upoštevanju predloga Komisije ( 1 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 2 ), v skladu s postopkom, določenim v členu 189c Pogodbe ( 3 ), ker je Svet v svoji Resoluciji o skupni varnostni politiki v pomorskem prometu dne 8. junija 1993 določil za cilj odstranitev vseh plovil iz voda Skupnosti, ki ne izpolnjujejo standardov, in dal prednost akcijskemu programu Skupnosti, ki naj bi zagotovil učinkovito in enotno izvajanje mednarodnih pravil z izdelavo skupnih standardov za klasifikacijske zavode ( 4 ); ker se lahko varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja morja učinkovito izboljšata z dosledno uporabo mednarodnih konvencij, kodeksov in resolucij ob spodbujanju cilja svobode opravljanja storitev; ker sta za kontrolo skladnosti ladij z enotnimi mednarodnimi standardi za varnost in preprečevanje onesnaževanja morja odgovorni država zastave in država pristanišča; ker so države članice pristojne za izdajanje mednarodnih spričeval za varnost in preprečevanje onesnaževanja, predvidenih v konvencijah, kot so Solas 74, Mednarodna konvencija o tovornih črtah 66 in Marpol 73/78, ter za izvajanje določb konvencij; ker lahko vse države članice v skladu s temi konvencijami v različnem obsegu pooblastijo tehnične organizacije za potrjevanje take skladnosti in lahko prenesejo izdajanje ustreznih varnostnih spričeval; ker veliko število obstoječih klasifikacijskih zavodov, ki delujejo v imenu nacionalnih uprav, po svetu ne zagotavlja niti ustreznega izvajanja predpisov niti zanesljivosti, ker nimajo primernih struktur in izkušenj, da bi bili zanesljivi in da bi lahko opravljali svoje naloge na visoki strokovni ravni; ker cilja, da bi klasifikacijski zavodi uporabljali primerne standarde, države članice same ne morejo zadovoljivo doseči in ga lažje doseže Skupnost; ker je pravi način ukrepanja sprejetje direktive Sveta o določitvi minimalnih meril za priznavanje organizacij, pri čemer so sámo priznanje, način uveljavitve in izvajanje Direktive prepuščeni državam članicam; ker standarda EN 45004 in EN 29001 v povezavi s standardi Mednarodnega združenja klasifikacijskih zavodov (IACS) predstavljata primerno jamstvo za kakovost storitev organizacij; ker se izdajanje spričevala o varnosti radijske postaje na tovorni ladji lahko poveri zasebnim organizacijam, ki imajo dovolj izkušenj in usposobljeno osebje; ker morajo organizacije, ki želijo biti priznane v okviru te direktive, državam članicam predložiti vse podatke in dokazila o izpolnjevanju minimalnih meril, države članice pa morajo Komisiji in drugim državam članicam uradno sporočiti imena organizacij, ki so jih priznale; ker lahko Komisija podeli triletno priznanje organizacijam, ki ne izpolnjujejo zahtev, določenih v Prilogi, glede minimalnega števila in tonaže klasificiranih plovil ter minimalnega števila strokovnih inšpektorjev, izpolnjujejo pa vsa preostala merila; ker bi takim organizacijam po izteku treh let moralo biti podeljeno podaljšanje priznanja, če bi še naprej izpolnjevale enaka merila; ker bi moral učinek triletnega priznanja za države članice prosilke veljati samo v tem obdobju; ker vzpostavitev notranjega trga vključuje prosti pretok storitev, tako da organizacije, ki izpolnjujejo vrsto skupnih meril glede jamčenja svoje strokovnosti in zanesljivosti, ne bi smele biti ovirane pri zagotavljanju svojih storitev znotraj Skupnosti, če se je država članica odločila za prenos takih predpisanih nalog; ker lahko taka država članica na podlagi objektivnih in preglednih meril vseeno omeji število organizacij, ki jih pooblasti v skladu s svojimi potrebami, pri čemer Komisija izvaja nadzor prek postopkov komitologije; ker bi se načelo svobode opravljanja storitev inšpekcijskega pregleda in nadzora ladij lahko izvajalo postopoma, vendar ne izven predpisanih časovnih rokov; ker je večja udeležba nacionalnih uprav pri nadzoru ladij in izdaji s tem povezanih spričeval potrebna, da bi bilo zagotovljeno čim večje izpolnjevanje mednarodnih varnostnih predpisov, četudi države članice prenesejo izvajanje predpisanih nalog na organizacije zunaj njihove uprave; ker je zato smiselno vzpostaviti tesen delovni odnos med upravami in organizacijami, kar bi lahko zahtevalo, da ima organizacija na ozemlju države članice, v imenu katere opravlja svoje naloge, lokalno predstavništvo; ker bi bilo treba ustanoviti regulativni odbor, ki bi pomagal Komisiji v njenih prizadevanjih za zagotovitev učinkovite uporabe obstoječih standardov za varnost na morju in varstvo okolja, ob upoštevanju nacionalnih ratifikacijskih postopkov; ker mora Komisija ravnati po postopku iz člena 13, da bi upoštevala napredek na mednarodnem področju in sproti dopolnjevala minimalna merila; ker se Komisija na podlagi podatkov, ki jih države članice po členu 11 predložijo glede dejavnosti organizacij, delujočih v njihovem imenu, po postopku iz člena 13 odloči, ali bo od držav članic zahtevala odvzem priznanja že priznanih organizacij, ki ne izpolnjujejo več nekaterih skupnih minimalnih meril; ker je treba državam članicam vseeno pustiti možnost, da začasno odvzamejo svoje pooblastilo organizaciji zaradi resne ogroženosti varnosti ali okolja; ker se mora Komisija po zgoraj navedenem postopku hitro odločiti, ali je treba tak nacionalni ukrep ovreči; ker bi morala vsaka država članica redno ocenjevati dejavnost organizacij, ki delujejo v njenem imenu, ter Komisiji in vsem drugim državam članicam pošiljati natančne podatke o taki dejavnosti; ker so države članice kot pristaniške oblasti dolžne izboljšati varnost in preprečevanje onesnaževanja voda Skupnosti s tem, da prednostno pregledajo tista plovila s spričevali organizacij, ki ne izpolnjujejo skupnih meril, in tako zagotovijo, da plovila, ki plujejo pod zastavo tretje države, niso deležna ugodnejše obravnave; ker bi moral odbor odločati po postopku III A iz člena 2 Sklepa Sveta 87/373/EGS z dne 13. julija 1987 o določitvi postopkov za uresničevanje Komisiji podeljenih izvedbenih pooblastil ( 5 ); ker morajo klasifikacijski zavodi sproti dopolnjevati in uveljavljati svoje tehnične standarde, da bi uskladili varnostne predpise in zagotovili enotno izvajanje mednarodnih predpisov znotraj Skupnosti; ker trenutno ni enotnih mednarodnih standardov za ladijski trup, strojno opremo in električne ter nadzorne naprave, s katerimi bi morale biti usklajene vse ladje v fazi gradnje in njihovi celotni dobi delovanja; ker so taki standardi lahko določeni na podlagi pravil priznanih klasifikacijskih zavodov ali enakovrednih standardov, o katerih odločajo nacionalne uprave po postopku iz Direktive Sveta 83/189/EGS z dne 28. marca 1983 o določitvi postopka za predložitev informacij s področja tehničnih standardov in predpisov ( 6 ), SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:







Člen 1

Ta direktiva določa predpise, ki jih morajo upoštevati države članice in organizacije, ki se ukvarjajo z inšpekcijskim pregledom, nadzorom in potrjevanjem ladij glede skladnosti z mednarodnimi konvencijami o varnosti na morju in preprečevanju onesnaževanja morja, ob spodbujanju cilja svobode opravljanja storitev. Ta proces vključuje razvoj in izvedbo varnostnih predpisov za trup, strojno opremo in električne ter nadzorne naprave ladij, ki sodijo na področje uporabe mednarodnih konvencij.

Člen 2

V tej direktivi:

(a) „ladja“pomeni ladjo, ki sodi na področje uporabe mednarodnih konvencij;

▼M2

(b) „ladja, ki pluje pod zastavo države članice“pomeni ladjo, ki je registrirana in pluje pod zastavo države članice v skladu z njeno zakonodajo. Ladje, ki ne ustrezajo tej opredelitvi, so izenačene z ladjami, ki plujejo pod zastavo tretje države;

(c) „inšpekcijski pregled in nadzor“pomenijo inšpekcijske preglede in nadzor, ki jih je treba na podlagi mednarodnih konvencij obvezno opraviti;

(d) „mednarodne konvencije“pomenijo Mednarodno konvencijo o varstvu človeškega življenja na morju (SOLAS) iz leta 1974, Mednarodno konvencijo o tovornih črtah iz leta 1966 in Mednarodno konvencijo o preprečevanju onesnaženja morja z ladjami iz leta 1973/1978, skupaj s protokoli in spremembami konvencij ter pripadajočimi kodeksi obveznega značaja v vseh državah članicah, ►M3 v najnovejši različici ◄ ;

▼B

(e) „organizacija“pomeni klasifikacijski zavod ali drugo zasebno organizacijo, ki za upravo opravlja ocenjevanje varnosti;

(f) „priznana organizacija“pomeni organizacijo, priznano po členu 4;

(g) „pooblastitev“pomeni dejanje, s katerim država članica pooblasti priznano organizacijo ali nanjo prenese pooblastila;

(h) „spričevalo“pomeni spričevalo, ki ga izda država članica ali je izdano v njenem imenu v skladu z mednarodnimi konvencijami;

▼M2

(i) „klasifikacijsko spričevalo“je dokument, ki ga izda klasifikacijski zavod in potrjuje konstrukcijsko in mehansko primernost ladje za določeno uporabo ali storitev v skladu s pravili in predpisi, ki jih ta zavod opredeli in objavi;

(j) „spričevalo o varnosti radijske postaje na tovorni ladji“pomeni spričevalo, uvedeno s spremenjenimi predpisi o radijski postaji SOLAS 1974/1978, ki jih je sprejela IMO;

▼B

(k) „lociran“pomeni kraj statutarnega sedeža, glavne uprave ali glavni kraj poslovanja organizacije.

Člen 3

1. Ob prevzemanju odgovornosti in obveznosti v okviru mednarodnih konvencij države članice zagotovijo, da njihove pristojne uprave lahko zagotovijo primerno uveljavitev določb mednarodnih konvencij, zlasti v zvezi z inšpekcijskim pregledom in nadzorom ladij ter izdajo spričeval in spričeval o oprostitvi. ►M2 Države članice ukrepajo v skladu z ustreznimi določbami Priloge in Dodatka Resolucije IMO A.847(20) o smernicah za pomoč državam zastave pri uporabi instrumentov IMO. ◄

2. Kadar se za namen odstavka 1 država članica v zvezi z ladjami, ki plujejo pod njeno zastavo, odloči, da:

(i) pooblasti organizacije, da v celoti ali delno izvedejo inšpekcijske preglede in nadzore v zvezi s spričevali, vključno s tistimi inšpekcijskimi pregledi in nadzori za ugotavljanje skladnosti s členom 14, ter da po potrebi izdajo ali obnovijo s tem povezana spričevala; ali

(ii) pusti organizacijam, da v celoti ali delno izvedejo inšpekcijske preglede in nadzore iz pododstavka (i);

te naloge poveri samo priznanim organizacijam.

Pristojna uprava v vseh primerih odobri prvo izdajo spričeval o oprostitvi.

Glede spričevala o varnosti radijske postaje na tovorni ladji pa lahko te naloge poveri zasebni organizaciji, ki jo prizna pristojna uprava in ima dovolj izkušenj in usposobljeno osebje, da v imenu uprave opravlja ocenjevanje varnosti radijskih postaj.

3. Ta člen ne zadeva potrjevanja posebnih predmetov pomorske opreme.

▼M2

Člen 4

1. Države članice, ki želijo pooblastiti vsako še nepriznano organizacijo, vložijo pred Komisijo zahtevo za priznanje skupaj s popolnimi podatki in dokazili o izpolnjevanju meril iz Priloge ter o zahtevi in sprejetju obveznosti izpolnjevanja predpisov iz člena 15(2), (4) in (5). Komisija skupaj z zadevnimi državami članicami, ki vložijo zahtevek, oceni organizacije, za katere je prejela zahtevo za priznanje, da preveri, ali organizacije izpolnjujejo navedene zahteve in so sprejele obveznost njihovega izpolnjevanja. Pri odločanju o priznanju se upoštevajo zapisi organizacije o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja iz člena 9. Komisija podeli priznanje po postopku iz člena 7(2).

2. Države članice lahko Komisiji predložijo posebne zahteve za omejeno triletno priznanje za organizacije, ki izpolnjujejo vsa merila iz Priloge, razen tistih, ki so določena v odstavkih 2 in 3 oddelka A. Za te posebne zahteve se uporablja enak postopek kakor v odstavku 1, pri čemer so iz ocene o izpolnjevanju meril, ki jo opravi Komisija skupaj z državo članico, izvzeta tista iz odstavkov 2 in 3 oddelka A. Ta omejena priznanja veljajo izključno za državo članico ali države članice, ki so vložile zahteve za tako priznanje.

3. Vse priznane organizacije skrbno spremlja odbor, vzpostavljen s členom 7, zlasti tiste iz odstavka 2 zgoraj zaradi morebitnih odločitev o podaljšanju omejenega priznanja. Glede slednjih organizacij se pri odločanju o podaljšanju takega priznanja ne upoštevajo merila iz odstavkov 2 in 3 oddelka A Priloge, ampak zapisi organizacije o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja iz člena 9(2). Pri vsaki odločitvi o podaljšanju omejenega priznanja se določijo morebitni pogoji za tako podaljšanje.

4. Komisija sestavi in ažurira seznam organizacij, priznanih po odstavkih 1, 2 in 3. Seznam se objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti.

5. Organizacije, ki so 22. januarja 2002 že bile priznane na podlagi te direktive, ostajajo priznane še naprej. Vendar se od teh organizacij zahteva, da izpolnjujejo nove predpise iz te direktive, kar se oceni pri prvi oceni iz člena 11.

▼B

Člen 5

▼M2

1. Ob upoštevanju določb odstavka 3 in členov 6 in 11 pri uporabi člena 3(2) države članice načelno ne zavrnejo pooblastila katere koli priznane organizacije za opravljanje takih nalog. Vendar pa lahko na podlagi preglednih in objektivnih meril omejijo število organizacij, ki jih pooblastijo v skladu s svojimi potrebami. Na zahtevo države članice Komisija sprejme ustrezne ukrepe po postopku iz člena 7.

▼M2 —————

▼M2

3. Preden država članica privoli, da priznana organizacija, locirana v tretji državi, opravlja naloge iz člena 3 ali del teh nalog, lahko od zadevne tretje države zahteva vzajemno obravnavanje tistih priznanih organizacij, ki so locirane v Skupnosti. Poleg tega lahko Skupnost od tretje države, v kateri je locirana priznana organizacija, zahteva vzajemno obravnavanje tistih priznanih organizacij, ki so locirane v Skupnosti.

▼B

Člen 6

1. Države članice, ki se odločijo ravnati po členu 3(2), vzpostavijo delovni odnos med njihovo pristojno upravo in organizacijami, ki delujejo v njihovem imenu.

▼M2

2. Delovni odnos je urejen s formalnim pisnim in nediskriminatornim sporazumom ali z drugim enakovrednim pravnim dogovorom, ki določa posebne naloge in funkcije, ki so jih organizacije sprejele, in vključuje najmanj:

(a) določbe Dodatka II Resolucije IMO A.739(18) o smernicah za pooblaščanje organizacij, ki delujejo v imenu uprave, pri čemer se upoštevajo priloga, dodatki in priponke k IMO MSC/Okrožnici 710 in MEPC/Okrožnici 307 o vzorčnem sporazumu za pooblaščanje priznanih organizacij, ki delujejo v imenu uprave;

(b) naslednje določbe o finančni odgovornosti: (i) če sodišče dokončno naloži upravi odgovornost, ki izhaja iz katerega koli dogodka, skupaj z zahtevo, da oškodovancem poravna odškodnino za izgubljeni dobiček ali navadno škodo ali telesno poškodbo ali smrt, za katero je to sodišče dokazalo, da je nastala zaradi namernega dejanja ali opustitve dejanja ali velike malomarnosti priznane organizacije, njenih organov, zaposlenih, predstavnikov ali drugih, ki delujejo v imenu priznane organizacije, ali če ji je taka odgovornost naložena v okviru rešitve spora v arbitražnih postopkih, je uprava od priznane organizacije upravičena zahtevati denarno odškodnino v obsegu, v katerem je po ugotovitvi sodišča priznana organizacija povzročila navedeni izgubljeni dobiček, navadno škodo, poškodbo ali smrt; (ii) če sodišče dokončno naloži upravi odgovornost, ki izhaja iz katerega koli dogodka, skupaj z zahtevo, da oškodovancem poravnaodškodnino za telesno poškodbo ali smrt, za katero je to sodišče dokazalo, da je nastala iz malomarnosti ali nepremišljenega dejanja ali opustitve dejanja priznane organizacije, njenih zaposlenih, predstavnikov ali drugih, ki delujejo v imenu priznane organizacije, ali če ji je taka odgovornost naložena v okviru rešitve spora v arbitražnih postopkih, je od priznane organizacije upravičena zahtevati denarno odškodnino v obsegu, v katerem je po ugotovitvi sodišča priznana organizacija povzročila navedeno telesno poškodbo ali smrt; države članice lahko omejijo najvišji znesek, ki ga plača priznana organizacija, pri čemer mora ta znašati vsaj 4 milijone EUR; (iii) če sodišče dokončno naloži upravi odgovornost, ki izhaja iz katerega koli dogodka, skupaj z zahtevo, da oškodovancem poravna odškodnino za izgubljeni dobiček ali navadno škodo, za katero je sodišče dokazalo, da je nastala iz malomarnosti ali nepremišljenega dejanja ali opustitve dejanja priznane organizacije, njenih zaposlenih, predstavnikov ali drugih, ki delujejo v imenu priznane organizacije, ali če ji je taka odgovornost naložena v okviru rešitve spora v arbitražnih postopkih, je od priznane organizacije upravičena zahtevati denarno odškodnino v obsegu, v katerem po ugotovitvi sodišča priznana organizacija povzroči navedeni izgubljeni dobiček ali navadno škodo; države članice lahko omejijo najvišji znesek, ki ga plača priznana organizacija, pri čemer mora ta znašati vsaj 2 milijona EUR;

(c) določbe o rednem nadzoru nalog, ki jih organizacije prevzemajo v imenu uprave, nadzor pa izvaja uprava ali od uprave imenovan nepristranski zunanji organ, kakor je navedeno v členu 11(1);

(d) možnost naključnih in podrobnih inšpekcijskih pregledov ladij;

(e) določbe o sporočanju bistvenih podatkov o njihovem klasificiranem ladjevju, spremembah, začasnih odvzemih in umikih klasifikacije, kakor je navedeno v členu 15(3).

▼B

3. Sporazum ali enakovreden pravni dogovor lahko vsebuje zahtevo, da ima priznana organizacija na ozemlju države članice, v imenu katere opravlja naloge iz člena 3, lokalno predstavništvo. Ta zahteva se lahko izpolni, če ima lokalno predstavništvo v skladu s pravom države članice pravno osebnost in je v pristojnosti njenih nacionalnih sodišč.

4. Vsaka država članica predloži Komisiji natančne podatke o delovnem odnosu, vzpostavljenem po tem členu. Komisija o tem obvesti druge države članice.

▼M2

5. Komisija predloži Evropskemu parlamentu in Svetu poročilo, v katerem oceni gospodarski vpliv režima odgovornosti, predvidenega v tem členu, na zadevne stranke, in zlasti njegove posledice za finančno ravnovesje priznanih organizacij, najpozneje do 22. julija 2006.

To poročilo izdela v sodelovanju s pristojnimi organi držav članic in zadevnimi strankami, zlasti s priznanimi organizacijami/klasifikacijskimi zavodi. Komisija predloži, če je zaradi te ocene potrebno, predlog o spremembi te direktive predvsem v zvezi z bolj natančnimi določili glede načela odgovornosti in omejitev odgovornosti.

▼M2

Člen 7

▼M3

1. Komisiji pomaga Odbor za varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja z ladij (COSS), ustanovljen s členom 3 Uredbe (ES) št. 2099/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o ustanovitvi Odbora za varnost na morju in preprečevanje onesnaževanja z ladij (COSS) ( 7 ).

▼M2

2. Pri sklicevanju na ta odstavek veljata člena 5 in 7 Sklepa 1999/468/ES ob upoštevanju določb člena 8 sklepa.

Obdobje iz člena 5(6) Sklepa 1999/468/ES znaša tri mesece.

3. Odbor sprejme svoj poslovnik.

▼B

Člen 8

▼M2

1. Ta direktiva se lahko spremeni po postopku iz člena 7(2) brez razširitve področja njene uporabe, da bi:

— se v to direktivo prevzele poznejše spremembe mednarodnih konvencij, protokolov, kodeksov in resolucij, povezanih s to direktivo in navedenih v členih 2(d), 3(1) in 6(2), ki so začele veljati;

— se ažurirala merila v Prilogi, zlasti ob upoštevanju ustreznih odločitev IMO,

— se spremenili zneski, določeni v točkah (ii) in (iii) člena 6(2)(b).

▼B

2. Po sprejetju novih instrumentov ali protokolov h konvencijam iz člena 2(d) Svet na predlog Komisije in ob upoštevanju parlamentarnih postopkov držav članic, pa tudi ustreznih postopkov IMO, določi podrobnosti ratifikacije teh novih instrumentov ali protokolov, pri čemer zagotovi, da se v državah članicah uporabljajo enotno in sočasno.

▼M3

Spremembe mednarodnih instrumentov iz člena 2(d) in člena 6 se lahko po členu 5 Uredbe (ES) št. 2099/2002 izvzamejo s področja uporabe te direktive.

▼M2

Člen 9

1. Organizacijam iz člena 4, ki ne izpolnjujejo več meril iz Priloge ali katerih zapisi o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja, navedeni v odstavku 2, so nezadostni, se priznanje odvzame. O odvzemu priznanja odloča Komisija po postopku iz člena 7(2), potem ko je zadevna organizacija dobila priložnost, da predloži svoje pripombe.

2. Pri pripravi osnutkov odločbe o umiku priznanja po odstavku 1 Komisija upošteva rezultate ocene priznanih organizacij po členu 11 in prav tako zapise organizacij o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja, ki se meri za vse ladje v njihovem razredu, ne glede na zastavo, pod katero plujejo.

Zapisi organizacij o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja temeljijo na podatkih, pridobljenih v okviru Pariškega memoranduma o soglasju glede nadzora, ki ga opravlja inšpekcija za varnost plovbe, in/ali podobnih ureditev. Drugi podatki se lahko pridobijo iz analize nezgod, v katere so vpletene ladje, ki so jih klasificirale priznane organizacije.

Poročila, ki jih izdelajo države članice na podlagi člena 12, se prav tako upoštevajo pri oceni zapisov organizacij o izvajanju varnosti in preprečevanju onesnaževanja.

Odbor, ustanovljen s členom 7, določi merila, s pomočjo katerih se na podlagi podatkov iz tega odstavka odloči, kdaj lahko ravnanje organizacije, ki deluje v imenu države zastave, pomeni nesprejemljivo nevarnost za varnost in okolje.

Komisija na lastno pobudo ali na zahtevo države članice predloži odboru osnutke odločb o odvzemu priznanja iz odstavka 1.

Člen 10

1. Ne glede na merila, navedena v Prilogi, lahko država članica, ki meni, da priznana organizacija ne more biti več pooblaščena za opravljanje nalog iz člena 3 v njenem imenu, začasno odvzame tako pooblastilo po naslednjem postopku:

(a) država članica takoj obvesti Komisijo in druge države članice o svoji odločitvi in navede utemeljene razloge zanjo;

(b) Komisija preuči, ali je začasni odvzem upravičen zaradi resne nevarnosti za varnost ali okolje;

(c) Komisija po postopku iz člena 7(2) obvesti državo članico, ali je njena odločitev o začasnem odvzemu pooblastila upravičena zaradi resne nevarnosti za varnost ali okolje, in, če ni upravičena, od nje zahteva preklic začasnega odvzema.

2. Kadarkoli Komisija meni, da se zapisi priznane organizacije o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja slabšajo, ne da bi sicer upravičevali umik priznanja na podlagi meril iz člena 9(2), lahko o tem ustrezno obvesti priznano organizacijo in od nje zahteva sprejetje ustreznih ukrepov za izboljšanje zapisov o izvajanju varnosti in preprečevanja onesnaževanja ter o tem obvesti države članice. Če priznana organizacija ne predloži Komisiji ustreznega odgovora ali če Komisija meni, da ukrepi, ki jih je priznana organizacija sprejela, niso izboljšali zapisov o varnosti in preprečevanju onesnaževanja, lahko Komisija po postopku iz člena 7(2) začasno odvzame priznanje organizacije za eno leto, potem ko je organizacija dobila priložnost, da predloži svoje pripombe. V tem obdobju priznana organizacija ne sme izdajati ali obnavljati spričeval za ladje, ki plujejo pod zastavo držav članic, vendar ostanejo spričevala, ki jih je organizacija izdala ali obnovila v preteklosti, veljavna.

3. Postopek iz odstavka 2 se uporabi prav tako, kadar ima Komisija dokaze, da priznana organizacija ni izpolnila določb iz člena 15(3), (4) ali (5).

4. Eno leto po sprejetju odločitve Komisije, da začasno odvzame priznanje organizacije, Komisija oceni, ali so pomanjkljivosti iz odstavkov 2 in 3, ki so privedle do začasnega odvzema, odpravljene. Če te pomanjkljivosti še obstajajo, se priznanje odvzame po postopku iz člena 7(2).

Člen 11

1. Vsaka država članica se mora prepričati o tem, ali priznane organizacije, ki delujejo v njenem imenu po členu 3(2), po mnenju njene pristojne uprave zadovoljivo opravljajo naloge iz tega člena.

2. Vsaka država članica opravi to nalogo vsaj vsaki dve leti ter predložidrugim državam članicam in Komisiji poročilo o rezultatih tega spremljanja najpozneje do 31. marca v letu, ki sledi letu, za katero poročilo velja.

3. Komisija redno in vsaj vsaki dve leti oceni vse priznane organizacije, skupaj z državo članico, ki je vložila ustrezno zahtevo za priznanje, da preveri, ali izpolnjujejo merila iz Priloge. Pri izbiranju organizacij za oceno Komisija posveča posebno pozornost zapisom organizacije o izvajanju varnosti in preprečevanju onesnaževanja, zapisom o nezgodah in poročilom, ki jih predložijo države članice v skladu s členom 12. Ocena lahko vključuje obisk regionalnih podružnic organizacije in prav tako naključni inšpekcijski pregled ladij, da se preveri poslovanje organizacije. V tem primeru, če je to primerno, Komisija obvesti državo članico regionalne podružnice. Komisija predloži državam članicam poročilo o rezultatih ocene.

4. Vsaka priznana organizacija da odboru, ustanovljenem s členom 7, vsako leto na voljo rezultate pregleda svojega upravljanja sistema kakovosti.

Člen 12

Pri uresničevanju pravic in dolžnosti inšpekcijskega pregleda, ki pripadajo državam pristanišča, države članice poročajo Komisiji in drugim državam članicam ter obvestijo zadevno državo zastave o odkritju veljavnih spričeval, ki so jih izdale organizacije, delujoče v imenu države zastave, za ladjo, ki ne izpolnjuje ustreznih predpisov mednarodnih konvencij, ali o katerih koli pomanjkljivostih ladje, ki ima veljavno klasifikacijsko spričevalo, v zvezi s postavkami, za katere to spričevalo velja. Za namene tega člena se poroča samo o tistih ladjah, ki predstavljajo resno nevarnost za varnost in okolje ali kažejo znake posebno malomarnega ravnanja organizacij. Zadevna priznana organizacija je obveščena o primeru v trenutku začetnega inšpekcijskega pregleda, da lahko takoj sprejme ustrezne nadaljnje ukrepe.

▼M2 —————

▼B

Člen 14

1. Vsaka država članica zagotovi, da so ladje, ki plujejo pod njeno zastavo, zgrajene in vzdrževane v skladu s predpisi priznane organizacije za ladijski trup, strojno opremo in električne ter nadzorne naprave.

2. Država članica se lahko odloči za uporabo predpisov, ki so po njenem mnenju enakovredni predpisom priznane organizacije, a le pod pogojem, da jih po postopku iz Direktive 83/189/EGS takoj uradno sporoči Komisiji in drugim državam članicam, da jim druga država članica ali Komisija ne ugovarjata ter da po postopku iz ►M2 člen 7(2) ◄ niso ugotovljeni kot neenakovredni.

Člen 15

▼M2

1. Priznane organizacije se med seboj redno posvetujejo, da bi ohranile enakovrednost svojih tehničnih standardov in njihovega izvajanja po določbi Resolucije IMO A.847(20) o smernicah za pomoč državam zastave pri uporabi instrumentov IMO. Priznane organizacije predložijo Komisiji redna poročila o temeljnem napredku na področju standardov.

▼B

2. Priznane organizacije morajo izraziti pripravljenost za sodelovanje s pomorskimi inšpekcijskimi upravami, kadar gre za ladjo iz njihovega razreda, zlasti zato, da bi olajšale odpravljanje ugotovljenih pomanjkljivosti ali drugih odstopanj.

▼M2

3. Priznane organizacije predložijo vsem upravam držav članic, ki so podelile katero koli od pooblastil, predvidenih v členu 3, in Komisiji vse ustrezne podatke o svojem klasificiranem ladjevju, prenosih, spremembah, začasnih odvzemih in umikih klasifikacije, ne glede na zastavo, pod katero plujejo ladje. Podatki o prenosih, spremembah, začasnih odvzemih in umikih klasifikacije, vključno s podatki o vseh zapoznelih nadzorih in zapoznelih priporočilih, klasifikacijskih pogojih, operativnih pogojih ali operativnih omejitvah, naloženih njihovim klasificiranim plovilom, se - ne glede na zastavo, pod katero plovila plujejo - sporočijo prav tako v informacijski sistem Sirenac zaradi pregledov pomorske inšpekcije in po potrebi objavijo na spletni strani teh priznanih organizacij.

4. Priznane organizacije ne izdajo spričeval ladji, ne glede na njeno zastavo, ki je deklasificirana ali je spremenila razred iz varnostnih razlogov, preden ne dajo priložnosti pristojnemu organu države zastave, da v razumnem roku da svoje mnenje, da bi tako ugotovile, ali je potreben celoten inšpekcijski pregled.

▼M2

5. Pri prenosu ladje od ene priznane organizacije k drugi odstopna organizacija obvesti prevzemno organizacijo o vsakem zapoznelem nadzoru, zapoznelih priporočilih, klasifikacijskih pogojih, operativnih pogojih ali operativnih omejitvah, ki so ladji naloženi. Ob prenosu odstopna organizacija predloži prevzemni organizaciji popolno dokumentacijo o ladji. Prevzemna organizacija lahko izda spričevala za ladjo šele potem, ko je uspešno zaključen vsak zapozneli nadzor in izpolnjena vsa zapoznela priporočila ali klasifikacijski pogoji, ki so bili ladji naloženi predhodno, v skladu z navedbami odstopne organizacije. Pred izdajo spričeval mora prevzemna organizacija obvestiti odstopno organizacijo o datumu izdaje spričeval in potrditi datum, kraj in ukrepe, sprejete v zvezi z izvedbo vsakega zapoznelega nadzora, zapoznelega priporočila ali zapoznelega pogoja klasifikacije. Priznane organizacije medsebojno sodelujejo zaradi pravilnega izvajanja določb tega odstavka.

▼B

Člen 16

1. Države članice sprejmejo zakone in druge predpise, potrebne za uskladitev s to direktivo, najpozneje do 31. decembra 1995.

2. Države članice se v sprejetih predpisih sklicujejo na to direktivo ali pa sklic nanjo navedejo ob njihovi uradni objavi. Način sklicevanja določijo države članice.

3. Države članice takoj predložijo Komisiji besedila vseh predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta direktiva. Komisija o tem obvesti druge države članice.

▼M2

4. Poleg tega Komisija redno obvešča Evropski parlament in Svet o napredku pri izvajanju direktive v državah članicah.

▼B

Člen 17

Ta direktiva je naslovljena na države članice.









PRILOGA

MINIMALNA MERILA ZA ORGANIZACIJE IZ ČLENA 3.

▼M2

A. SPLOŠNA MINIMALNA MERILA

1. Priznana organizacija mora biti zmožna dokazati obširne izkušnje pri ocenjevanju zasnove in konstrukcije trgovskih ladij.

2. Organizacija mora klasificirati ladjevje z najmanj 1 000 čezoceanskimi ladjami (prek 100 BRT), s skupno najmanj 5 milijonov BRT.

3. Organizacija mora zaposlovati tehnično osebje, sorazmerno številu klasificiranih plovil. Za izpolnitev zahtev iz odstavka 2 je potrebnih najmanj 100 poklicnih inšpektorjev.

4. Organizacija mora imeti izčrpna pravila in predpise o zasnovi, konstrukciji in rednem nadzoru trgovskih ladij, ki jih objavi ter ažurira in izboljšuje z raziskovalnimi in razvojnimi programi.

5. Organizacija mora vsako leto objaviti svoj register plovil ali pa ga voditi v elektronski bazi podatkov, dostopni javnosti.

6. Organizacije ne smejo nadzirati lastniki ali graditelji ladij ali drugi, ki so komercialno vključeni v gradnjo, opremljanje, popravilo ali obratovanje ladij. Organizacija ne sme biti glede prihodka preveč odvisna od enega samega trgovskega podjetja. Priznana organizacija ne sme opravljati predpisanih dejavnosti, če je sama lastnik ali upravljavec ladje ali če ima poslovne, osebne ali družinske vezi z lastnikom ali upravljavcem ladje. Ta nezdružljivost velja prav tako za inšpektorje, ki jih zaposli priznana organizacija.

7. Organizacija mora poslovati v skladu z določbami Priloge k Resoluciji IMO A.789(19) o specifikacijah nalog priznanih organizacij, ki delujejo v imenu uprave, za izvajanje nadzora in izdajanje spričeval, če te določbe spadajo na področje uporabe te direktive.

B. POSEBNA MINIMALNA MERILA

▼B

1. Organizacija ima na voljo: (a) pomembno tehnično, vodstveno, podporno in raziskovalno osebje, sorazmerno nalogam in klasificiranim plovilom, ki skrbi tudi za zmogljivosti — razvoj in ohranjanje pravil in predpisov; (b) svetovno mrežo izključno svojega tehničnega osebja ali tehničnega osebja drugih priznanih organizacij.

2. Organizacijo ureja etični kodeks.

3. Organizacija se vodi in upravlja tako, da je zagotovljena zaupnost od uprave zahtevanih informacij.

▼M2

4. Organizacija je pripravljena predložiti upravi, Komisiji in zainteresiranim strankam zadevne informacije.

5. Vodstvo organizacije je opredelilo in dokumentiralo svojo politiko, cilje in zavezanost glede kakovosti ter zagotovilo, da se ta politika razume, izvaja in vzdržuje na vseh ravneh organizacije. Politika organizacije mora upoštevati cilje in kazalce izvajanja varnosti in preprečevanja onesnaževanja.

6. Organizacija je razvila, izvedla in vzdržuje učinkovit notranji sistem kakovosti, ki temelji na ustreznih delih mednarodno priznanih standardov kakovosti in je v skladu s Standardi EN 45004 (inšpekcijski organi) in EN 29001 po razlagi določb Sheme IASC o certificiranju sistema kakovosti ter med drugim zagotavlja, da: (a) se pravila in predpisiorganizacije sestavljajo in vzdržujejo sistematično; (b) se pravila in predpisi organizacije upoštevajo in da je uveljavljen notranji sistem merjenja kakovosti storitve glede na ta pravila in predpise; (c) so predpisi o predpisanih dejavnostih, za katere je organizacija pooblaščena, izpolnjeni, in da je uveljavljen notranji sistem merjenja kakovosti storitve glede na skladnost z mednarodnimi konvencijami; (d) so pristojnosti, pooblastila in medsebojna razmerja med osebami, katerih delo vpliva na kakovost storitev organizacije, opredeljena in dokumentirana; (e) celotno delo poteka v nadzorovanih pogojih; (f) je nadzorni sistem, ki spremlja dejavnosti in delo inšpektorjev ter tehničnega in upravnega osebja, ki ga organizacija neposredno zaposli, uveljavljen; (g) predpisane dejavnosti, za katere je organizacija pooblaščena, izvajajo samo poklicni inšpektorji ali poklicni inšpektorji drugih priznanih organizacij; v vseh primerih morajo imeti obširno znanje o določeni vrsti ladje, na kateri izvajajo predpisane dejavnosti, kolikor je pomembno za izvedbo določenega nadzora, in o zadevnih predpisih, ki se pri tem uporabljajo; (h) se inšpektorji sistematično izobražujejo in njihovo znanje stalno dopolnjuje; (i) se beleži doseganje zahtevanih standardov na področjih, ki jih pokrivajo izvedene storitve, in prav tako učinkovito delovanje sistema kakovosti; (j) obstaja obširen sistem načrtovanih in zabeleženih notranjih pregledov s kakovostjo povezanih dejavnosti na vseh lokacijah; (k) se predpisani nadzori in inšpekcijski pregledi, ki jih zahteva usklajeni sistem za nadzor in izdajo spričeval, za katere je organizacija pooblaščena, izvajajo v skladu z določbami Priloge in Dodatka k Resoluciji IMO A.746(18) o smernicah za nadzor v okviru usklajenega sistema za nadzor in izdajo spričeval; (l) so uveljavljene jasne in neposredne odgovornosti in kontrole med osrednjimi in regionalnimi predstavništvi družbe ter med priznanimi organizacijami in njihovimi inšpektorji.

7. Organizacija mora pokazati zmožnost za: (a) razvijanje in ažuriranje popolnega in ustreznega sklopa lastnih pravil in predpisov o ladijskem trupu, strojih ter električni in nadzorni opremi s kakovostjo, ki je v skladu z mednarodno priznanimi tehničnimi standardi, na podlagi katerih je mogoče izdati spričevala v okviru Konvencije SOLAS in varnostna spričevala za potniške ladje (glede primernosti ladijske konstrukcije in pomembnih strojnih sistemov na ladji) ter spričevala o tovorni črti (glede primernosti moči ladijskega pogona); (b) izvedbo vseh inšpekcijskih pregledov in nadzorov, ki jih za izdajo spričeval zahtevajo mednarodne konvencije, vključno s potrebnimi sredstvi za oceno - z uporabo usposobljenega strokovnega osebja in v skladu z določbami Priloge k Resoluciji IMO A.788(19) o smernicah za izvajanje Mednarodnega kodeksa za varno upravljanje ladij in preprečevanje onesnaževanja (Kodeks ISM) uprav - uporabe in vzdrževanja sistema za varno upravljanje, na kopnem in na ladjah, ki je predmet izdajanja spričeval.

▼B

8. Sistem kakovosti organizacije potrdi neodvisen organ inšpektorjev, ki ga prizna uprava države, v kateri je organizacija locirana.

▼M2

9. Organizacija mora predstavnikom uprave in drugim zadevnim strankam dovoliti udeležbo pri razvijanju svojih pravil in/ali predpisov.