02006X1227(02) — SL — 27.12.2006 — 000.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu





popravljena z:









▼B

▼C1

Pravilnik št. 55 Gospodarske komisije Združenih narodov za Evropo (ZN/ECE) – Enotni predpisi o homologaciji mehanskih sestavnih delov za spenjanje skupin vozil

Revizija 1

ki vključuje:

Spremembe 01 – datum veljavnosti: 16. september 2001

Popravek 1 sprememb 01 ob upoštevanju notifikacije pri depozitarju

C.N.602.2002.TREATIES z dne 13. junija 2002

1. PODROČJE UPORABE

1.1 Ta pravilnik vsebuje zahteve, ki jih morajo izpolnjevati mehanske naprave in sestavni deli za spenjanje, da se lahko štejejo za mednarodno združljive.

1.2 Ta pravilnik velja za naprave in sestavne dele, ki so namenjeni za:

1.2.1 motorna in priklopna vozila, namenjena, da skupaj oblikujejo skupino vozil ( 1 ),

1.2.2 motorna in priklopna vozila, namenjena, da skupaj oblikujejo zgibna vozila (1) , pri čemer navpična obremenitev, ki jo na motornem vozilu povzroča priklopno vozilo, ne presega 200 kN.

1.3 Ta pravilnik se uporablja za:

1.3.1 standardne naprave in sestavne dele, kakor so opredeljeni v odstavku 2.3;

1.3.2 nestandardne naprave in sestavne dele, kakor so opredeljeni v odstavku 2.4;

1.3.3 razne nestandardne naprave in sestavne dele, kakor so opredeljeni v odstavku 2.5;

2. OPREDELITVE

V tem pravilniku:

2.1 „Mehanske naprave in sestavni deli za spenjanje“ pomenijo vse tiste elemente okvirja, nosilnih delov nadgradnje in šasije motornega vozila in priklopnika, s katerimi sta povezana in oblikujeta skupino vozil ali zgibno vozilo. Vključeni so tudi vsi fiksni ali snemljivi deli za pritrditev ali upravljanje mehanske naprave za spenjanje.

2.2 Postopek spenjanja je samodejen, če vzvratni pomik vlečnega vozila k priklopniku brez kakršnih koli zunanjih posegov zadostuje za popoln vprijem naprave za spenjanje, za samodejno zavarovanje spoja in prikaz pravilnega vprijema blokirnih naprav.

Pri kavljastih vlečnih sklopkah je postopek spenjanja samodejen, če se naprava za blokiranje sklopke odpre in zapre brez kakršnih koli zunanjih posegov, ko se vlečno uho vstavi v kavljasto sklopko.

2.3 Standardne mehanske naprave in sestavni deli za spenjanje so skladni s standardnimi merami in značilnostmi, navedenimi v tem pravilniku. So medsebojno zamenljive v okviru svojih razredov, neodvisno od proizvajalca.

2.4 Nestandardne naprave in sestavni deli za spenjanje niso v celoti skladni s standardnimi merami in značilnostmi, navedenimi v tem pravilniku, vendar jih je mogoče povezati s standardnimi napravami in sestavnimi deli za spenjanje ustreznih razredov.

2.5 Razne nestandardne mehanske naprave in sestavni deli za spenjanje niso skladni s standardnimi merami in značilnostmi, navedenimi v tem pravilniku, in jih ni mogoče povezati s standardnimi napravami in sestavnimi deli za spenjanje. Sem sodijo na primer naprave, ki ne spadajo v nobenega od razredov A do L in T, navedenih v odstavku 2.6, kot so naprave za posebne in težke tovore ter razne naprave, skladne z obstoječimi nacionalnimi standardi.

2.6 Mehanske naprave in sestavni deli za vlečenje so razvrščeni glede na tip:

2.6.1 Razred A Vlečne krogle z nosilci, ki imajo kroglasto napravo s premerom 50 mm in nosilce na vlečnem vozilu za povezavo s priklopnim vozilom z vlečno glavo – glej odstavek 1 Priloge 5:

2.6.1.1 Razred A 50-1 do 50-5 Standardne vlečne krogle s premerom 50 mm s prirobnico za pritrditev z vijaki.

2.6.1.2 Razred A 50-X Nestandardne vlečne krogle s premerom 50 mm z nosilci.

2.6.2 Razred B Vlečne glave, pritrjene na oje priklopnih vozil, za povezavo z vlečno kroglo s premerom 50 mm na vlečnem vozilu – glej odstavek 2 Priloge 5:

2.6.2.1 Razred B 50-X Nestandardne vlečne glave s premerom 50 mm.

2.6.3 Razred C Vlečne sklopke s sornikom za ojesa s premerom 50 mm in lovilnikom ter samodejnim zapiranjem in blokiranjem sornika, vgrajene na vlečnem vozilu za povezavo s priklopnim vozilom z vlečnim ušesom – glej odstavek 3 Priloge 5:

2.6.3.1 Razred C 50-1 do 50-7 Standarde vlečne sklopke s sornikom za ojesa s premerom 50 mm.

2.6.3.2 Razred C 50-X Nestandardne vlečne sklopke s sornikom za ojesa s premerom 50 mm.

2.6.4 Razred D Vlečna ušesa z odprtino z vzporednimi stenami, prirejena za sornik s premerom 50 mm in pritrjena na ojesa priklopnih vozil za povezavo s samodejnimi vlečnimi sklopkami – glej odstavek 4 Priloge 5:

2.6.4.1 Razred D 50-A Standardna vlečna ušesa za sornik s premerom 50 mm za pritrditev z varjenjem.

2.6.4.2 Razred D 50-B Standardna vlečna ušesa za sornik s premerom 50 mm z navojem za pritrditev z matico.

2.6.4.3 Razred D 50-C in 50-D Standardna vlečna ušesa za sornik s premerom 50 mm s prirobnico za pritrditev z vijaki.

2.6.4.4 Razred D 50-X Nestandardna vlečna ušesa za sornik s premerom 50 mm.

2.6.5 Razred E Nestandardna ojesa, ki vključujejo naletne naprave in podobno opremo, vgrajeno na prednjem delu vlečenega vozila ali na njegovi šasiji, ki so primerni za spenjanje z vlečnim vozilom z vlečnimi ušesi, vlečnimi glavami ali podobnimi napravami za spenjanje – glej odstavek 5 Priloge 5.

Ojesa so lahko pritrjena na tečajih tako, da se njihovi konci neovirano premikajo v navpični smeri in ne prenašajo navpičnih obremenitev, ali trdno pritrjena v navpični ravnini tako, da lahko prenašajo navpične obremenitve (toga ojesa). Toga ojesa so lahko popolnoma toga ali pa gibljivo vgrajena.

Ojesa so lahko sestavljena iz več delov in so lahko nastavljiva ali kolenasta.

Ta pravilnik velja za ojesa, ki so samostojne enote in niso sestavni del šasije vlečenega vozila.

2.6.6 Razred F Nestandardni vezni nosilci, ki vključujejo vse dele in naprave, nameščene med napravami za spenjanje, kot so vlečne krogle in vlečne sklopke, in okvirjem (na primer zadnjim prečnim nosilcem), nosilno nadgradnjo ali šasijo vlečnega vozila – glej odstavek 6 Priloge 5.

2.6.7 Razred G Sedla (sedlaste sklopke) so ploščate naprave za spenjanje, ki se pri spetju samodejno zaprejo in blokirajo ter so pritrjene na vlečnem vozilu za povezavo s kraljevim čepom s premerom 50 mm, pritrjenim na polpriklopniku – glej odstavek 7 Priloge 5.

2.6.7.1 Razred G 50 Standardna sedla za čep s premerom 50 mm.

2.6.7.2 Razred G 50-X Nestandardna sedla za čep s premerom 50 mm.

2.6.8 Razred H Kraljevi čepi s premerom 50 mm so naprave, pritrjene na polpriklopnik, za povezavo s sedlom vlečnega vozila – glej odstavek 8 Priloge 5:

2.6.8.1 Razred H 50-X Nestandardni kraljevi čepi s premerom 50 mm.

2.6.9 Razred J Nestandardne montažne plošče, ki vključujejo vse sestavne dele in naprave za pritrditev sedla na okvir ali šasijo vlečnega vozila. Montažna plošča je lahko prirejena tako, da se premika v vodoravni smeri in tako oblikuje drsno sedlo – glej odstavek 9 Priloge 5.

2.6.10 Razred K Standardne kavljaste vlečne sklopke za uporabo z ustreznimi obročastimi (toroidnimi) vlečnimi ušesi razreda L – glej odstavek 10 Priloge 5.

2.6.11 Razred L Standardna obročasta (toroidna) vlečna ušesa za uporabo z ustreznimi kavljastimi vlečnimi sklopkami razreda K – glej odstavek 4 Priloge 5.

2.6.12 Razred S Naprave in sestavni deli, ki niso skladni z nobenim od zgoraj navedenih razredov A do L ali T in se na primer uporabljajo pri posebnih in težkih prevozih, ali naprave, ki se uporabljajo izključno v posameznih državah in jih urejajo obstoječi nacionalni standardi.

2.6.13 Razred T Nestandardne nesamodejne naprave za spenjanje z vlečnimi ojesi, katerih spoje je mogoče ločiti samo z orodjem in se tipično uporabljajo za priklopna vozila za prevoz osebnih vozil. Homologirajo se v paru.

2.7 Krmilni klini so naprave ali sestavni deli, vgrajeni na polpriklopnikih, ki v povezavi s sedlom upravljajo prisilno krmiljenje polpriklopnika.

2.8 Sistemi za daljinsko upravljanje so naprave ali sestavni deli, ki omogočajo upravljanje naprave za spenjanje z bočne strani vozila ali vozniške kabine.

2.9 Daljinski kazalniki so naprave in sestavni deli, ki v vozniški kabini kažejo, da je bilo spenjanje opravljeno in da so naprave za blokiranje vprijele.

2.10 Izraz „tip naprave ali sestavnega dela za spenjanje“ pomeni naprave ali sestavne dele, ki se med seboj ne razlikujejo po naslednjih bistvenih značilnostih:

2.10.1 blagovna znamka ali oznaka proizvajalca ali dobavitelja;

2.10.2 razred naprave za spenjanje, kakor je opredeljen v odstavku 2.6;

2.10.3 zunanja oblika, glavne mere ali temeljne razlike v konstrukciji, vključno z uporabljenimi materiali; in

2.10.4 značilne vrednosti D, Dc, S, V in U, kakor so opredeljene v odstavku 2.11.

2.11 Značilne vrednosti D, Dc, S, V in U so opredeljene ali določene kot:

2.11.1 Vrednost D ali Dc je teoretična referenčna vrednost za vodoravne sile med vlečnim in priklopnim vozilom ter se uporablja kot podlaga za vodoravne obremenitve pri dinamičnih preskusih.

Pri mehanskih napravah in sestavnih delih, neprimernih za prenos navpičnih obremenitev, je vrednost:

Pri mehanskih napravah in sestavnih delih za spenjanje za priklopnike s centralno osjo, kakor so opredeljeni v 2.13, je vrednost:

Pri sedlih razreda G, kraljevih čepih razreda H in montažnih ploščah razreda J, kakor so opredeljene v odstavku 2.6, je vrednost:

pri čemer je:

T največja tehnično dovoljena masa vlečnega vozila v tonah. Po potrebi vključuje navpično obremenitev, ki jo povzroča priklopnik s centralno osjo.

R največja tehnično dovoljena masa v tonah priklopnika z ojesom, ki se lahko prosto giblje v navpični smeri, ali polpriklopnika. ( 2 )

C masa v tonah, ki deluje na podlago z osjo ali osmi priklopnika s centralno osjo, kakor je opredeljen v odstavku 2.13, ko je ta pripet na vlečno vozilo in natovorjen do največje tehnično dovoljene mase (2) . Za priklopnike s centralno osjo kategorij O1 in O2 ( 3 ) je največja tehnična dovoljena masa tista, ki jo navede proizvajalec vlečnega vozila.

g težnostni pospešek (privzeta vrednost 9,81 m/s2).

U opredeljen v odstavku 2.11.2.

S opredeljen v odstavku 2.11.3.

2.11.2 Vrednost U je navpična obremenitev v tonah, ki jo na sedlu povzroča polpriklopnik z največjo tehnično dovoljeno maso (2) .

2.11.3 Vrednost S je navpična obremenitev v kilogramih, ki jo na vlečni sklopki v statičnih pogojih povzroča priklopnik s centralno osjo, kakor je opredeljen v odstavku 2.13, z največjo tehnično dovoljeno maso (2) .

2.11.4 Vrednost V je teoretična referenčna vrednost velikosti navpične sile, ki jo na vlečni sklopki povzroča priklopnik s centralno osjo z največjo tehnično dovoljeno maso večjo od 3,5 ton. Vrednost V se uporablja kot podlaga za navpične sile pri dinamičnih preskusih.

(glej opombo spodaj)

pri čemer je:

a enakovreden navpični pospešek na vlečni sklopki, ki je odvisen od tipa sistema vzmetenja zadnje osi vlečnega vozila.

Za pnevmatsko vzmetenje koles (ali sisteme vzmetenja z enakovrednimi dušilnimi značilnostmi):

a = 1,8 m/s2

Za druge tipe vzmetenja koles:

a = 2,4 m/s2

X je dolžina prostora za tovor na priklopniku v metrih (glej sliko 1).

L je razdalja med središčem ušesa na ojesu in središčem sklopa osi v metrih (glej sliko 1).

Opomba: (Če je rezultat manjši od 1,0 , se uporabi vrednost 1,0 ):

Slika 1 – Mere priklopnika s centralno osjo

2.12 Simboli in opredelitve v Prilogi 6 k temu pravilniku:

Av = največja dovoljena osna masa na krmiljeni osi v tonah

C = masa priklopnika s centralno osjo v tonah – glej odstavek 2.11.1 tega pravilnika

D = vrednost D v kN – glej odstavek 2.11.1 tega pravilnika

Dc = vrednost Dc za priklopnike s centralno osjo v kN – glej odstavek 2.11.1 tega pravilnika

R = masa vlečenega vozila v tonah – glej odstavek 2.11.1 tega pravilnika

T = masa vlečnega vozila v tonah – glej odstavek 2.11.1 tega pravilnika

Fa = statična dvižna sila v kN

Fh = vodoravna komponenta preskusne sile v vzdolžni osi vozila v kN

Fs = navpična komponenta preskusne sile v kN

S = statična navpična obremenitev v kg

U = navpična obremenitev sedla v tonah

V = vrednost V v kN – glej odstavek 2.11.4 tega pravilnika

a = faktor enakovrednega navpičnega pospeška v priklopni točki priklopnikov s centralno osjo, odvisen od tipa obesitve koles na zadnji(-h) osi(-eh) vlečnega vozila – glej odstavek 2.11.4 tega pravilnika

e = vzdolžna razdalja med priklopno točko pri snemljivih vlečnih kroglah in navpično ravnino skozi pritrdilne točke (glej slike 20c do 20f) v mm

f = navpična razdalja med priklopno točko pri snemljivih vlečnih kroglah in vodoravno ravnino skozi pritrdilne točke (glej slike 20c do 20f) v mm

g = težnostni pospešek, privzeta vrednost 9,81 m/s2

L = teoretična dolžina vlečnega ojesa od središča vlečnega ušesa do središča sklopa osi v metrih

X = dolžina prostora za tovor priklopnika s centralno osjo v metrih

Indeksi:

O = največja preskusna sila

U = najmanjša preskusna sila

a = statična sila

h = vodoraven

p = nihajoč

res = rezultanta

s = navpičen

w = izmenična sila

2.13 „Priklopnik s centralno osjo“ pomeni priklopno vozilo, opremljeno z ojesom, ki se ne more gibati v navpični smeri glede na priklopnik, in pri katerem je(so) os(-i) pri enakomerni obremenitvi blizu težišča vozila. Navpična obremenitev vlečne sklopke vlečnega vozila ne sme presegati 10 % največje mase priklopnika ali 1 000 kg (pri čemer se uporabi manjša od obeh vrednosti).

Največja masa priklopnika s centralno osjo pomeni skupno maso, ki deluje na podlago z osjo(-mi) priklopnika, ko je ta pripet na vlečno vozilo in natovorjen do največje tehnično dovoljene mase ( 4 ).

2.14 „Oblikovni mehanski vprijem“ pomeni, da oblika in geometrija naprave in njenih sestavnih delov zagotavljata, da se pod vplivom katerih koli sil ali delov sil, ki jim je naprava izpostavljena med normalno uporabo ali preskušanjem, naprava ne odpre ali razklene.

2.15 „Tip vozila“ pomeni vozila, ki se ne razlikujejo po takih bistvenih značilnostih, kot so struktura, mere, oblika in materiali na predelih, na katera je mehanska naprava ali sestavni del za spenjanje pritrjen. To velja tako za vlečno kot tudi priklopno vozilo.

3. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO

3.1 Vlogo za homologacijo vloži imetnik blagovne znamke ali oznake ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

3.2 Pri vsakem tipu mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje so vlogi priloženi naslednji podatki, na primer z obrazcem sporočila iz Priloge 1:

3.2.1 podrobnosti o blagovnih znamkah ali oznakah proizvajalca ali dobavitelja, ki se namestijo na napravo ali sestavni del za spenjanje;

3.2.2 trije sklopi risb, ki so dovolj natančne, da opredelijo napravo ali sestavni del in način njene pritrditve na vozilo; risbe prikazujejo položaj in prostor, ki sta namenjena za homologacijsko številko in druge oznake iz odstavka 7;

3.2.3 navedba vrednosti D, Dc, S, V in U, kakor je ustrezno in opredeljeno v odstavku 2.11.

Pri vlečnih nosilcih razreda A navedba največjih dovoljenih mas vlečnega vozila in priklopnika ter največja dovoljena statična navpična obremenitev vlečne krogle, ki jo priporoča proizvajalec vlečnega vozila;

3.2.3.1 Značilne vrednosti so vsaj enake tistim, ki se uporabljajo za največji dovoljeni masi vlečnega vozila in priklopnika ter kombinirano maso.

3.2.4 podroben tehnični opis naprave ali sestavnega dela, ki podrobno navede zlasti tip in uporabljene materiale;

3.2.5 omejitve pri vozilih, na katera se lahko pritrdi naprava za spenjanje – glej odstavek 12 Priloge 1 in odstavek 3.4 Priloge 5;

3.2.6 vzorec in dodatni vzorci, kakor zahteva homologacijski organ ali tehnična služba;

3.2.7 vsi vzorci so povsem dodelani s končno površinsko obdelavo. Če pa je končna obdelava barvanje ali prevleka z epoksi prahom, se mora to izpustiti;

3.2.8 pri mehanski napravi ali sestavnem delu za spenjanje, konstruiranem za poseben tip vozila, proizvajalec naprave ali sestavnega dela predloži tudi podatke o vgradnji, ki jih navaja proizvajalec vozila. Homologacijski organ ali tehnična služba lahko zahteva tudi predložitev vozila, ki je predstavnik tega tipa.

4. SPLOŠNE ZAHTEVE ZA MEHANSKE NAPRAVE ALI SESTAVNE DELE ZA SPENJANJE

4.1 Vsak vzorec je po merah in trdnostnih lastnostih skladen z zahtevami iz Prilog 5 in 6. Po opravljenih preskusih, opredeljenih v Prilogi 6, ni nobenih razpok, lomov ali čezmernih trajnih deformacij, ki bi lahko škodljivo vplivale na zadovoljivo delovanje naprave ali sestavnega dela.

4.2 Vsi deli mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje, katerih odpoved bi povzročila ločitev vlečnega in priklopnega vozila, so jekleni. Uporabijo se lahko drugi materiali, če proizvajalec dokaže njihovo enakovrednost homologacijskemu organu ali tehnični službi pogodbene stranke, ki uporablja ta pravilnik.

4.3 Mehanske naprave ali sestavni deli za spenjanje so varne za uporabo, spenjanje in odpenjanje pa lahko opravi ena sama oseba brez uporabe orodja. Z izjemo vlečnih sklopk razreda T se za spenjanje priklopnih vozil z največjo tehnično dovoljeno maso, večjo od 3,5 ton, dovolijo le naprave, ki omogočajo samodejno spenjanje.

4.4 Mehanske naprave ali sestavni deli za spenjanje so konstruirane in izdelane tako, da ob normalni uporabi in pravilnem vzdrževanju ter zamenjavi obrabnih delov še naprej delujejo zadovoljivo in pri tem obdržijo vse značilnosti, ki jih predpisuje ta pravilnik.

4.5 Vse mehanske naprave ali sestavni deli za spenjanje so konstruirane tako, da imajo oblikovni mehanski vprijem in da so v zaprti legi najmanj enkrat zavarovane z dodatnim oblikovnim mehanskim vprijemom, če v Prilogi 5 niso navedene še dodatne zahteve. Celovitost naprave lahko zagotovita tudi dve ali več posebnih pritrditev, ki pa so konstruirana tako, da ima vsaka oblikovni mehanski vprijem, in se preskusijo posamezno glede na zahteve iz Priloge 6. Oblikovni mehanski vprijem je opredeljen v odstavku 2.14.

Vzmetne sile se lahko uporabijo samo za zapiranje naprave in preprečevanje, da bi učinki tresljajev povzročili premik naprave v lego, v kateri bi se lahko odprla ali razklenila.

Odpoved ali opustitev ene od vzmeti ne omogoča odprtja ali razklenitve celotne naprave.

4.6 Vsem napravam ali sestavnim delom so priložena navodila za vgradnjo in uporabo z zadostnimi podatki, da jo lahko usposobljena oseba pravilno vgradi v vozilo in upravlja – glej tudi Prilogo 7. Navodila so vsaj v jeziku države, v kateri bo naprava naprodaj. Navodila za vgradnjo se lahko pri napravah in sestavnih delih za prvo vgradnjo pri proizvajalcu vozila ali nadgraditelju opustijo, vendar je proizvajalec vozila ali nadgraditelj dolžan upravljavcu vozila zagotoviti potrebna navodila za pravilno upravljanje naprave ali sestavnega dela.

4.7 Pri napravah in sestavnih delih razreda A ali po potrebi razreda S, ki so za uporabo s priklopnimi vozili, katerih največja dovoljena masa ne presega 3,5 ton, in jih izdelujejo proizvajalci, ki niso povezani s proizvajalci vozil, ter so namenjeni za naknadno vgradnjo, v vseh primerih preveri višino in druge značilnosti vgradnje homologacijski organ ali tehnična služba v skladu z odstavkom 1 Priloge 7.

4.8 Pri težkih in drugih raznih nestandardnih napravah ali sestavnih delih za spenjanje iz razredov S in T se uporabijo ustrezne zahteve za najbližjo standardno ali nestandardno napravo ali sestavni del iz Prilog 5, 6 in 7.

5. VLOGA ZA HOMOLOGACIJO VOZILA, OPREMLJENEGA Z MEHANSKO NAPRAVO ALI SESTAVNIM DELOM ZA SPENJANJE

5.1 Kadar proizvajalec vozila vloži vlogo za homologacijo vozila, opremljenega z mehansko napravo ali sestavnim delom za spenjanje, ali nameni vozilo za vleko kakršne koli vrste priklopnika, na zahtevo dobrovernega prosilca za morebitno homologacijo mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje ali na zahtevo homologacijskega organa ali tehnične službe pogodbene stranke navedenemu prosilcu ali organu ali tehnični službi takoj da na voljo podatke, kot zahteva odstavek 5.3 spodaj, in omogoči proizvajalcu naprave ali sestavnega dela za spenjanje, da pravilno skonstruira in izdela mehansko napravo ali sestavni del za spenjanje za to vozilo. Na zahtevo dobrovernega prosilca za morebitno homologacijo mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje se vsi podatki iz odstavka 5.3 spodaj, s katerim razpologa homologacijski organ, posredujejo navedenemu prosilcu.

5.2 Vlogo za homologacijo tipa vozila glede pritrditve mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje predloži proizvajalec vozila ali njegov ustrezno pooblaščeni zastopnik.

5.3 Priložijo se ji naslednji podatki, ki homologacijskemu organu omogočijo, da izpolni obrazec sporočila iz Priloge 2:

5.3.1 podroben opis tipa vozila in mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje in na zahtevo homologacijskega organa ali tehnične službe kopija homologacijskega obrazca za napravo ali sestavni del;

5.3.2 podatki vključujejo tudi največje dovoljene mase vlečnih in vlečenih vozil, porazdelitev največje dovoljene mase vlečnega vozila na oseh, največje dovoljene osne mase, največjo dovoljeno navpično obremenitev zadnjega dela vlečnega vozila in podrobnosti in/ali risbe pritrdilnih točk za napravo ali sestavni del in kakršnih koli dodatnih plošč za ojačitev, podpornih nosilcev in tako naprej, potrebnih za varno pritrditev mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje na vlečno vozilo;

5.3.2.1 pogoji obremenitve, pod katerimi se meri višina vlečne krogle vozil kategorije M1 – glej odstavek 2 Dodatka 1 k Prilogi 7.

5.3.3 trije sklopi risb, ki so dovolj natančne, da opredelijo napravo ali sestavni del in način njene pritrditve na vozilo; risbe prikazujejo položaj in prostor, ki sta namenjena za homologacijsko številko in druge oznake iz odstavka 7;

5.3.4 podroben tehnični opis naprave ali sestavnega dela, ki podrobno navaja zlasti tip in uporabljene materiale;

5.3.5 navedba vrednosti D, Dc, S, V in U, kakor je ustrezno in opredeljeno v odstavku 2.11.

5.3.5.1 Značilne vrednosti so vsaj enake tistim, ki se uporabljajo za največji dovoljeni masi vlečnega vozila in priklopnika ter kombinirano maso.

5.3.6 vozilo, predstavnik tipa, ki se homologira in opremlja z mehansko napravo za spenjanje, se predloži homologacijskemu organu ali tehnični službi, ki lahko zahteva tudi dodatne vzorce naprave ali sestavnega dela;

5.3.7 vozilo, ki nima vseh delov, primernih za ta tip, se lahko sprejme, če prosilec dokaže homologacijskemu organu ali tehnični službi, da odsotnost delov ne vpliva na rezultate pregleda glede na zahteve tega pravilnika.

6. SPLOŠNE ZAHTEVE ZA VOZILA, OPREMLJENA Z MEHANSKO NAPRAVO ALI SESTAVNIM DELOM ZA SPENJANJE

6.1 Mehanska naprava ali sestavni del za spenjanje, pritrjena na vozilu, se homologira skladno z zahtevami iz odstavkov 3 in 4 in Prilog 5 in 6 k temu pravilniku.

6.2 Vgradnja mehanske naprave ali sestavnega dela izpolnjuje zahteve iz Priloge 7 k temu pravilniku.

6.3 Za uporabo naprave ali sestavnega dela za spenjanje se zagotovijo navodila za uporabo, ki vsebujejo vsa posebna navodila za uporabo, ki se razlikujejo od običajnih navodil za ta tip naprave ali sestavnega dela, in navodila za spenjanje in odpenjanje pod drugačnimi pogoji, na primer pri različnih kotih med vlečnim in vlečenim vozilom. Vsakemu vozilu se priložijo navedena navodila za uporabo, ki so vsaj v jeziku države, v kateri bo naprava naprodaj.

7. OZNAKE

7.1 Tipi mehanskih naprav in delov za spenjanje, predloženi za homologacijo, so opremljeni z blagovno znamko ali oznako proizvajalca, dobavitelja ali prosilca.

7.2 Na voljo je dovolj velik prostor za namestitev homologacijske oznake iz odstavka 8.5, prikazane v Prilogi 3. Ta prostor prikazujejo risbe iz odstavka 3.2.2.

7.3 Na mehansko napravo ali sestavni del za spenjanje se ob homologacijski oznaki iz odstavkov 7.2 in 8.5 označi razred vlečne sklopke, kakor je opredeljen v odstavku 2.6, in ustreznih značilnih vrednosti, kakor so opredeljene v odstavku 2.11 in prikazane v Prilogi 4. Položaj teh oznak prikazujejo risbe iz odstavka 3.2.2.

Značilnih vrednosti ni treba označiti v primerih, ko so te vrednosti opredeljene v razvrstitvi v tem pravilniku, na primer razredi A 50-1 do A 50-5.

7.4 Kadar se mehanska naprava ali sestavni del za spenjanje homologira za druge značilne vrednosti znotraj istega razreda vlečne sklopke ali naprave, se naprava ali sestavni del označi z največ dvema drugima vrednostma.

7.5 Če je uporaba mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje kakor koli omejena, na primer, če se naprava ne sme uporabljati s krmilnimi klini, se ta omejitev označi na napravi ali sestavnem delu.

7.6 Vse oznake so trajne in čitljive, ko je naprava ali sestavni del vgrajena v vozilu.

8. HOMOLOGACIJA

8.1 Če vzorec(-ci) tipa mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje izpolnjuje(-jo) zahteve tega pravilnika, se homologacija podeli ob upoštevanju zadovoljivega izpolnjevanja zahtev iz odstavka 10.

8.2 Vsakemu homologiranemu tipu se dodeli homologacijska številka. Prvi dve števki pomenita serijo sprememb, ki vključuje zadnje večje tehnične spremembe Pravilnika v času izdaje homologacije. Ista pogodbena stranka ne sme dodeliti iste številke drugemu tipu naprave ali sestavnega dela iz tega pravilnika.

8.3 Obvestilo o homologaciji ali razširitvi, zavrnitvi ali preklicu homologacije ali popolnem prenehanju proizvodnje tipa mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje, homologirane skladno s tem pravilnikom, se predloži pogodbenicam Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem sporočila, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 ali Priloge 2 k temu pravilniku.

8.4 Poleg oznake, predpisane v odstavku 7.1, je na vsaki mehanski napravi ali sestavnemu delu za spenjanje, homologirani na podlagi tega pravilnika, na prostoru iz odstavka 7.2 nameščena homologacijska oznaka, kakor je opisana v odstavku 8.5.

8.5 Homologacijska oznaka je mednarodna in vsebuje:

8.5.1 krog, ki obdaja črko „E“ in ki mu sledi številčna oznaka države, ki je podelila homologacijo ( 5 );

8.5.2 homologacijsko številko, predpisano v odstavku 8.2;

8.5.3 homologacijska oznaka in številka sta navedeni, kakor je prikazano v primeru v Prilogi 3.

9. SPREMEMBE MEHANSKE NAPRAVE ALI SESTAVNEGA DELA ZA SPENJANJE ALI VOZILA IN RAZŠIRITEV HOMOLOGACIJE

9.1 O vsaki spremembi tipa mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje ali vozila iz odstavka 2.10 se obvesti homologacijski organ ali tehnična služba, ki podeli homologacijo. Homologacijski organ ali tehnična služba lahko nato:

9.1.1 ugotovi, da ni verjetno, da bi imele spremembe občuten škodljiv vpliv, in da je naprava, sestavni del ali vozilo v vsakem primeru še vedno v skladu z zahtevami; ali

9.1.2 zahteva nadaljnje poročilo o preskusu.

9.2 Potrditev ali zavrnitev homologacije s podrobno navedbo spremembe se pogodbenim strankam, ki uporabljajo ta pravilnik, predloži po postopku, predpisanem v odstavku 8.3.

9.3 Homologacijski organ ali tehnična služba, ki izda razširitev homologacije, tej razširitvi dodeli serijsko številko in po postopku, predpisanem v odstavku 8.3, obvesti pogodbene stranke, ki uporabljajo ta pravilnik.

10. SKLADNOST PROIZVODNIH POSTOPKOV

10.1 Imetnik homologacije mora zagotoviti, da se rezultati preskusov o skladnosti proizvodnje zapisujejo in da so priloženi dokumenti na voljo za obdobje, dogovorjeno s homologacijskim organom ali tehnično službo. To obdobje ne sme biti daljše od 10 let po popolnem prenehanju proizvodnje.

10.2 Homologacijski organ ali tehnična služba, ki podeli homologacijo, lahko kadar koli preveri metode nadzora skladnosti, ki se uporabljajo v vsakem proizvodnem obratu. Ta preverjanja se običajno opravljajo enkrat na dve leti.

11. KAZNI ZA NESKLADNOST PROIZVODNJE

11.1 Homologacija, podeljena za tip mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje skladno s tem pravilnikom, se lahko prekliče, če niso upoštevane zahteve ali če naprava ali sestavni del s homologacijsko oznako ni v skladu s homologiranim tipom.

11.2 Če pogodbena stranka Sporazuma, ki uporablja ta pravilnik, prekliče homologacijo, ki jo je podelila, o tem nemudoma obvesti druge pogodbene stranke, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem sporočila, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 ali Priloge 2 k temu pravilniku.

12. POPOLNO PRENEHANJE PROIZVODNJE

12.1 Če imetnik homologacije povsem preneha proizvajati tip mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje, ki je homologiran v skladu s tem pravilnikom, o tem obvesti homologacijski organ ali tehnično službo, ki je podelil(-a) homologacijo. Navedeni homologacijski organ ali tehnična služba po prejetju ustreznega sporočila o tem obvesti druge pogodbene stranke Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, z obrazcem sporočila, ki je skladen z vzorcem iz Priloge 1 ali Priloge 2 k temu pravilniku.

13. PREHODNE DOLOČBE

Dokler generalni sekretar Združenih narodov ni uradno obveščen drugače, pogodbene stranke, ki uporabljajo ta pravilnik in so države članice Evropske skupnosti (v času sprejetja serije sprememb 01 Italija, Nizozemska, Belgija, Združeno kraljestvo, Luksembug, Finska in Grčija), izjavljajo, da jih v povezavi z mehanskimi napravami in sestavnimi deli za spenjanje zavezujejo samo obveznosti Sporazuma, h kateremu je ta pravilnik priložen za naprave in sestavne dele, namenjene za vozila kategorij, ki niso M1.

14. IMENA IN NASLOVI TEHNIČNIH SLUŽB, ODGOVORNIH ZA HOMOLOGACIJSKE PRESKUSE, TER UPRAVNIH ORGANOV

14.1 Pogodbene stranke Sporazuma iz leta 1958, ki uporabljajo ta pravilnik, sekretariatu Združenih narodov predložijo imena in naslove tehničnih služb, odgovornih za opravljanje homologacijskih preskusov, ter upravnih organov, ki podelijo homologacijo in katerim se pošljejo obrazci, ki potrjujejo homologacijo ali razširitev ali zavrnitev ali preklic homologacije ali popolno prenehanje proizvodnje, izdani v drugih državah.









PRILOGA 1

SPOROČILO O HOMOLOGACIJI

(največji format: A4 (210 × 297 mm)









PRILOGA 2

SPOROČILO O HOMOLOGACIJI

(največji format: A4 (210 × 297 mm)









PRILOGA 3

PRIMER NAMESTIVE HOMOLOGACIJSKE OZNAKE

a = najmanj 8 mm

Mehanska naprava ali sestavni del za spenjanje ali vozilo s homoogacijsko oznako, prikazano zgoraj, je naprava ali sestavni del, homologirana na Nizozemskem (E4) pod homologacijsko številko 2439, ki izpolnjuje zahteve sprememb serije 01 k temu pravilniku.

Opomba: Homologacijska številka in dodatni simboli se postavijo blizu kroga in nad ali pod črko „E“ ali pa desno ali levo od te črke. Števke homologacijske številke so na isti strani črke „E“ in so obrnjene v isto smer. Izogibati se je treba uporabi rimskih številk za homologacijske številke, da se prepreči morebitna zamenjava z drugimi simboli.









PRILOGA 4

PRIMERI NAMESTITVE OZNAK ZNAČILNIH VREDNOSTI

1. Vse mehanske naprave ali sestavni deli za spenjanje se označijo z razredom naprave ali sestavnega dela. Poleg tega je oznaka, ki prikazuje zmogljivost v značilnih vrednostih, kakor so opredeljene v odstavku 2.11 tega pravilnika.

1.1 Višina vseh črk in številk ne sme biti manjša od višine števk homologacijske številke, torej a/3, pri čemer je a 8 mm.

1.2 Značilne vrednosti, ki se uporabljajo za vsako napravo ali sestavni del, ki se mora označiti, so prikazane v spodnji tabeli – glej tudi odstavek 7.3 tega pravilnika:







TABELA 1 – Ustrezne značilne vrednosti, ki se označijo na napravah ali sestavnih delih za spenjanje Opis mehanske naprave ali sestavnega dela za spenjanje Ustrezne značilne vrednosti, ki se označijo Razred D Dc S U V Vlečne krogle z nosilci – glej odstavek 1 Priloge 5 k temu pravilniku * * * Vlečne glave * * * Vlečne sklopke * * * * * Vlečna ušesa * * * * * Ojesa * * * * * Vezni nosilci * * * * * Sedla (sedlaste sklopke) * * * Kraljevi čepi * * Montažne plošče * * * Kavljaste vlečne sklopke * * * * *

Primeri: C 50-X D 130 Dc 90 S 1000 V 35 bi označevalo nestandardno vlečno sklopko razreda C 50-X z največjo vrednostjo D 130 kN, največjo dovoljeno vrednostjo Dc 90 kN, največjo dovoljeno statično navpično obremenitev 1 000 kg in največjo dovoljeno vrednost V 35 kN.

A 50-X D 20 S 120 bi označevalo standarden vlečni nosilec z vlečno kroglo razreda A 50-X z največjo vrednostjo D 20 kN in največjo dovoljeno statično navpično obremenitev 120 kg.









PRILOGA 5

ZAHTEVE ZA MEHANSKE NAPRAVE ALI SESTAVNE DELE ZA SPENJANJE

1. VLEČNE KROGLE Z NOSILCI

Zahteve, navedene v odstavkih 1.1 do 1.5 te priloge, se uporabljajo za vse vlečne krogle z nosilci razreda A. Odstavek 1.6 določa dodatne zahteve, ki morajo biti izpolnjene pri standardnih vlečnih kroglah s premerom 50 mm s prirobnico za pritrditev z vijaki.

1.1 Vlečne krogle razreda A so po zunanji obliki in merah skladne s sliko 2.

(1) Radij povezave med kroglo in vratom se mora izteči tangencialno tako na vratu kot na vodoravni spodnji ploskvi vlečne krogle.

(2) Glej ISO/R 468 in ISO 1302, stopnja hrapavosti N9 se nanaša na vrednost Ra 6,3 mm.

Slika 2 – Vlečna krogla razreda A

1.2 Oblika in mere vlečnih nosilcev izpolnjujejo zahteve proizvajalca vozila glede pritrdilnih točk in drugih pritrdilnih naprav, če so potrebne.

1.3 Snemljive vlečne krogle:

1.3.1 Pri snemljivih vlečnih kroglah ali sestavnih delih, ki niso pritrjene z vijaki, na primer razreda A 50-X, sta točka priključitve in zaklepanje konstruirana za oblikovni mehanski vprijem.

1.3.2 Pri snemljivi vlečni krogli ali sestavnemu delu, ki se lahko posamično homologira za uporabo z različnimi vlečnimi nosilci za različna vozila, na primer razreda A 50-X, je prosti prostor, ko je takšna vlečna krogla pritrjena na nosilec, tak, kakršen je predpisan v Prilogi 7, slika 25.

1.4 Vlečne krogle in vlečne naprave so takšne, da uspešno opravijo preskuse, določene v odstavku 3.1 Priloge 6.

1.5 Proizvajalci vlečnih nosilcev dodajo pritrdilne točke, na katere se lahko pritrdijo pomožne vlečne sklopke ali naprave, potrebne za samodejno zaustavitev priklopnika v primeru ločitve glavne vlečne sklopke. Ta zahteva je potrebna za skladnost vozila z zahtevami iz odstavka 5.2.2.9 Pravilnika ZN/ECE št. 13 – Enotni predpisi o homologaciji vozil kategorij M, N in O glede na zavorni sistem.

1.5.1 Pritrdilne točke za pomožno vlečno sklopko in/ali zaviralni kabel so na takšnem položaju, da ob uporabi pomožna vlečna sklopka ali zaviralni kabel ne omejuje običajnega prostega gibanja vlečne sklopke ali ovira običajnega delovanja vztrajnostnega zavornega sistema.

Pritrdilna točka se nahaja znotraj 100 mm od navpične ravnine, ki poteka po središču prostega gibanja vlečne sklopke. Če to ni izvedljivo, se zagotovita dve pritrdilni točki, vsaka na eni strani navpične srednjice in od srednjice oddaljene največ 250 mm. Pritrdilna(-i) točka(-i) je(sta) čim bolj zadaj in visoko.

1.6 Posebne zahteve za standardne vlečne krogle in nosilce s prirobnico razredov A 50-1 do A 50-5:

1.6.1 Mere vlečnih krogel in nosilcev s prirobnico razreda A 50-1 so take, kakršne so navedene na sliki 3 in v tabeli 2.

1.6.2 Mere vlečnih krogel in nosilcev s prirobnico razreda A 50-2, A 50-3, A 50-4 in A 50-5 so take, kakršne so navedene na sliki 4 in v tabeli 2.

1.6.3 Vlečne krogle in nosilci s prirobnico razredov A 50-1 do A 50-5 so primerne in preskušene glede značilnih vrednosti, navedenih v tabeli 3.

Slika 3 – Mere standardnih vlečnih krogel s prirobnico razreda A 50-1 (glej tabelo 2)

Slika 4 – Mere standardnih vlečnih krogel s prirobnico razredov A 50-2 do A 50-5 (glej tabelo 2)







TABELA 2 – Mere standardnih vlečnih krogel s prirobnico (mm), glej sliki 3 in 4. Razred A 50-1 A 50-2, A 50-4 A 50-3, A 50-5 Opombe e1 90 83 120 ±0,5 e2 — 56 55 ±0,5 d2 17 10,5 15 H13 f 130 110 155 +6,0 –0 g 50 85 90 +6,0 –0 c 15 15 15 maksimum l 55 110 120 ±5,0 h 70 80 80 ±5,0







TABELA 3 – Značilne vrednosti za standardne vlečne krogle s prirobnico Razred A 50-1 A 50-2 A 50-3 A 50-4 A 50-5 D 17 20 30 20 30 S 120 120 120 150 150

D = največja vrednost D (kN)

S = največja statična navpična obremenitev (kg)

1.7 Proizvajalci vlečnih krogel z nosilci, ki so namenjene za naknadno vgradnjo in niso kako povezane s proizvajalcem ustreznega vozila, so seznanjeni z zahtevami glede prostega gibanja vlečne sklopke, navedenimi v odstavku 2 te priloge, in upoštevajo ustrezne zahteve iz Priloge 7 k temu pravilniku.

2. VLEČNE GLAVE

2.1 Vlečne glave razreda B 50 so konstruirane tako, da se lahko varno uporabljajo skupaj z vlečnimi kroglami, opisanimi v odstavku 1 te priloge, in pri tem obdržijo predpisane značilnosti.

Vlečne glave so konstruirane tako, da je zagotovljeno varno spenjanje, pri tem pa je treba upoštevati tudi obrabo naprav za spenjanje.

2.2 Vlečne glave so take, da uspešno opravijo preskuse, določene v odstavku 3.2 Priloge 6.

2.3 Kakršne koli dodatne naprave (npr. zavore, stabilizatorji itn.) nimajo škodljivega vpliva na mehansko povezavo.

2.4 Kadar vlečna glava ni priklopljena na vozilo, je njeno vodoravno vrtenje za vsaj 90 o na vsako stran od srednjice vlečne krogle in pritrdilnih naprav, opisanih v odstavku 1 te priloge. Sočasno je mogoče prosto navpično nihanje za 20 o navzgor in navzdol od vodoravne ravnine. Ob kotu vrtenja v vodoravni smeri 90 o je mogoč tudi zasuk do 25 o na obe strani okoli vodoravne osi. Možno je naslednje gibanje pri katerem koli kotu vrtenja v vodoravni smeri:

(i) navpično nihanje ± 15 o z zasukom okoli osi ± 25 o

(ii) zasuk okoli osi ± 10 o z navpičnim nihanjem ± 20 o

3. VLEČNE SKLOPKE

Zahteve iz odstavkov 3.1 do 3.6 te priloge veljajo za vse vlečne sklopke razreda C 50. Dodatne zahteve, ki morajo biti izpolnjene pri standardnih vlečnih sklopkah razredov C 50-1 do C 50-6, so navedene v odstavku 3.7.

3.1 Zahteve glede zmogljivosti – Vse vlečne sklopke so take, da uspešno opravijo preskuse, določene v odstavku 3.3 Priloge 6.

3.2 Primerna vlečna ušesa – Vlečne sklopke razreda C 50 so združljive z vsemi vlečnimi ušesi razreda D 50 in napravami za spenjanje z določenimi značilnostmi.

3.3 Lovilec

Vlečna sklopka razreda C 50 ima lovilec, konstruiran tako, da pri spenjanju vodi ustrezna vlečna ušesa v sklopko.

Če se lovilec ali njegov podporni del lahko suka okoli navpične osi, se samodejno postavi v normalen položaj in je pri odprtem spenjalnem sorniku učinkovito blokiran v tem položaju, tako da zagotavlja zadovoljivo vodenje vlečnemu ušesu med spenjanjem.

Če se lovilec ali njegov podporni del lahko suka okoli vodoravne prečne osi, je zgib, ki omogoča to sukanje, blokiran v svojem normalnem položaju z blokirnim navorom. Ta je dovolj velik, da prepreči, da bi sila 200 N, ki deluje navpično navzgor, na zgornjem robu lovilca povzročila kakršen koli odklon zgiba iz normalnega položaja. Blokirni navor je večji od tistega, ki se ustvari z vzvodom za ročno upravljanje, opisanem v odstavku 3.6 te priloge. Lovilec omogoča ročno postavitev v normalni položaj. Lovilec, ki se lahko suka okoli vodoravne prečne osi, je lahko homologiran le za maso S do 50 kg in vrednost V do 5 kN.

Če se lovilec ali njegov podporni del suka okoli vzdolžne osi, je vrtenje omejeno z blokirnim navorom vsaj 100 Nm.

Najmanjša predpisana velikost lovilca je odvisna od vrednosti D naprave za spenjanje:

vrednost D ≤ 18 kN – širina 150 mm, višina 100 mm

vrednost D > 18 kN ≤ 25 kN – širina 280 mm, višina 170 mm

vrednost D > 25 kN – širina 360 mm, višina 200 mm

Zunanji vogali lovilca so lahko zaokroženi.

Pri vlečnih sklopkah razreda C 50-X so dovoljeni manjši lovilci, če je njihova uporaba omejena na priklopnike s centralno osjo z največjo dovoljeno maso do 3,5 tone ali če je uporaba lovilca po gornji tabeli nemogoča iz tehničnih razlogov ter če obstajajo posebne okoliščine, npr. vizualni pripomočki za zagotavljanje varnega samodejnega spenjanja, in je področje uporabe ustrezno omejeno v dokumentu o podelitvi homologacije v skladu s podatki, ki jih proizvajalec naprave za spenjanje navede v obrazcu sporočila iz Priloge 1.

3.4 Najmanjša prostost gibanja spetega vlečnega ušesa

Vlečno uho, speto na vlečno sklopko, a ne pritrjeno na vozilo, se giblje pri spodaj navedenih kotih. Če del gibanja omogoča poseben zgib (samo pri vlečnih sklopkah razreda C 50-X), je področje uporabe, navedeno v obrazcu sporočila iz Priloge 1, omejeno na primere, naštete v odstavku 1.3.8 Priloge 7.

3.4.1 Vodoravno vrtenje okoli navpične osi ± 90 o od vzdolžne osi vozila – glej sliko 5.

Slika 5 – Vodoravno vrtenje spetega vlečnega ušesa

3.4.2 Navpično vrtenje okoli prečne osi ± 20 o od vodoravne ravnine vozila – glej sliko 6.

Slika 6 – Navpično vrtenje spetega vlečnega ušesa

3.4.3 Zasuk okoli vzdolžne osi ± 25 o od vodoravne ravnine vozila – glej sliko 7.

Slika 7 – Zasuk spetega vlečnega ušesa okoli osi

3.5 Blokiranje proti nehotenemu odpetju:

V spetem položaju je spenjalni sornik zavarovan z dvema blokirnima napravama za oblikovni mehanski vprijem, od katerih vsaka posamično ostane učinkovita, tudi če druga odpove.

Zaprto in zavarovano stanje vlečne sklopke je jasno prikazano z mehansko napravo. Prikazovalnik deluje tako, da je mogoče preveriti stanje z otipom, na primer v temi.

Mehanska prikazovalna naprava prikazuje vprijem obeh blokirnih naprav (povezava pogojev).

Vendar zadostuje prikaz vprijema ene same blokirne naprave, kadar je vprijem druge blokirne naprave v takem stanju zagotovljen z njeno konstrukcijo.

3.6 Vzvodi za ročno upravljanje

Vzvodi za ročno upravljanje so konstruirani tako, da omogočajo preprosto uporabo, njihovi konci pa so zaokroženi. Vlečna sklopka nima v bližini vzvoda za ročno upravljanje nobenih ostrih robov ali mest, na katerih bi lahko prišlo do priščipnjenja in poškodb pri njenem upravljanju. Sila, potrebna za sprostitev vlečne sklopke, merjena brez ušesa vlečnega ojesa, ne presega 250 N pravokotno na vzvod za ročno upravljanje v smeri premikanja.

3.7 Posebne zahteve za standardne vlečne sklopke razredov C 50-1 do C 50-6:

3.7.1 Sukanje ušesa vlečnega ojesa okoli prečne osi mora omogočati krogelna oblika spenjalnega sornika (nikakor ne zgib).

3.7.2 Natezne in tlačne udarne obremenitve vzdolž vzdolžne osi, ki se pojavijo zaradi zračnosti med spenjalnim sornikom in ušesom vlečnega ojesa, duši(-ta) vzmet in/ali dušilna naprava (razen pri razredu C 50-1).

3.7.3 Mere so take, kakršne so prikazane na sliki 8 in v tabeli 4.

3.7.4 Vlečne sklopke so ustrezne in preskušene za značilne vrednosti, navedene v tabeli 5.

3.7.5 Vlečno sklopko je mogoče odpreti z ročnim vzvodom na sami napravi (ne z daljinskim upravljalnikom).

Slika 8 – Mere standardnih vlečnih sklopk (mm), glej tabelo 4







TABELA 4 – Mere standardnih vlečnih sklopk (mm), glej sliko 8 Razred C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6 C 50-7 Opombe e1 83 83 120 140 160 160 ±0,5 e2 56 56 55 80 100 100 ±0,5 d1 — 54 74 84 94 94 maksimum d2 10,5 10,5 15 17 21 21 H13 F 110 110 155 180 200 200 +6,0 –0 G 85 85 90 120 140 140 ±3,0 A 100 170 200 200 200 200 +20,0 –0 B 150 280 360 360 360 360 +20,0 –0 C 20 20 24 30 30 30 maksimum H 150 190 265 265 265 265 maksimum l1 — 150 250 300 300 300 maksimum l2 150 300 330 330 330 330 maksimum l3 100 160 180 180 180 180 ±20,0 T — 15 20 35 35 35 maksimum







TABELA 5 – Značilne vrednosti za standardne vlečne sklopke Razred C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6 C 50-7 D 18 25 70 100 130 190 190 Dc 18 25 50 70 90 120 130 S 200 250 650 900 1 000 1 000 1 000 V 12 10 18 25 35 50 75

D = največja vrednost D (kN)

Dc = največja vrednost D (kN) za uporabo na priklopnikih s centralno osjo

S = največja statična navpična obremenitev vlečne sklopke (kg)

V = največja vrednost V (kN)

4. VLEČNA UŠESA

4.1 Splošne zahteve za vlečna ušesa razreda D 50:

Vsa vlečna ušesa razreda D 50 so taka, da uspešno opravijo preskuse, določene v odstavku 3.4 Priloge 6.

Vlečna ušesa razreda D 50 so namenjena za uporabo z vlečnimi sklopkami razreda C 50. Vlečna ušesa niso osno vrtljiva (ker je osno vrtljiv ustrezni del vlečne sklopke).

Če so vlečna ušesa razreda D 50 opremljena s pušo, njene mere ustrezajo meram, prikazanim na sliki 9 (ni dovoljeno za razred D 50-C) ali sliki 10.

Puše ne smejo biti privarjene na vlečna ušesa.

Vlečna ušesa razreda D 50 imajo mere, kakršne so navedene v odstavku 4.2. Oblika stebla vlečnega ušesa razreda D 50-X ni predpisana, vendar je na razdalji 210 mm od središča ušesa višina „h“ in širina „b“ v mejah, navedenih v tabeli 6.

Slika 9 – Prerezana puša za vlečna ušesa razreda D 50

Slika 10 – Neprerezana puša za vlečna ušesa razreda D 50-C







TABELA 6 – Mere vlečnih ušes razredov D 50-A in D 50-X, glej sliko 11 Razred h (mm) b (mm) D 50-A 65 +2/-1 60 +2/-1 D 50-X 80 maksimum 62 maksimum







TABELA 7 – Značilne vrednosti za standardna vlečna ušesa Razred D Dc S V D 50-A 130 90 1 000 30 D 50-B 130 90 1 000 25 D 50-C 190 120 1 000 50 D 50-D 190 130 1 000 75

4.2 Posebne zahteve za vlečna ušesa razreda D 50:

4.2.1 Vlečna ušesa razredov D 50-A in D 50-X imajo mere, prikazane na sliki 11.

Slika 11 – Mere vlečnih ušes razredov D 50-A in D 50-X, glej tabelo 6

4.2.2 Vlečna ušesa razreda D 50-B imajo mere, prikazane na sliki 12.

Slika 12 – Mere vlečnih ušes razreda D 50-B, glej manjkajoče mere na sliki 11

4.2.3 Vlečna ušesa razredov D 50-C in D 50-D imajo mere, prikazane na sliki 13.

(1) Za vlečna ušesa razreda D 50-D je ta mera „80 maks.“

Slika 13 – Mere vlečnih ušes razredov D 50-C in D 50-D, glej manjkajoče mere na sliki 11

4.2.4 Vlečna ušesa razredov D 50-C in D 50-D so opremljena z neprerezanimi pušami, prikazanimi na sliki 10.

4.3 Vrednosti obremenitev standardnih vlečnih ušes

Standardna vlečna ušesa in oprema za njihovo pritrjevanje so primerna in preskušena za vrednosti obremenitev, navedene v tabeli 7.

4.4 Splošne zahteve za obročasta (toroidna) vlečna ušesa razreda L:

4.4.1 Obročasta (toroidna) vlečna ušesa razreda L so namenjena za uporabo s kavljastimi vlečnimi sklopkami razreda K.

4.4.2 Kadar se uporabljajo s kavljasto vlečno sklopko razreda K, izpolnjujejo zahteve glede prostega gibanja, navedene v odstavku 10.2 te priloge.

4.4.3 Obročasta (toroidna) vlečna ušesa razreda L imajo mere, prikazane na sliki 14 in v tabeli 8.

Slika 14 – Mere obročastih (toroidnih) vlečnih ušes razreda L – glej tabelo 8

4.4.4 Obročasta (toroidna) vlečna ušesa razreda L so taka, da uspešno opravijo preskuse, navedene v odstavku 3.4 Priloge 6, in so primerna za značilne vrednosti, navedene v tabeli 9.







TABELA 8 – Mere obročastih (toroidnih) vlečnih ušes razreda L – glej sliko 14 (mere v mm) Razred L1 L2 L3 L4 L5 Opombe a 68 + 1,6 /– 0,0 76,2 ± 0,8 76,2 ± 0,8 76,2 ± 0,8 68 + 1,6 /– 0,0 b 41,2 ± 0,8 41,2 ± 0,8 41,2 ± 0,8 41,2 ± 0,8 41,2 ± 0,8 c 70 65 65 65 70 Min.







TABELA 9 – Značilne vrednosti za obročasta (toroidna) vlečna ušesa razreda L Razred L1 L2 L3 L4 L5 D kN 30 70 100 130 180 Dc kN 27 54 70 90 120 S kg 200 700 950 1 000 1 000 V kN 12 18 25 35 50

5. VLEČNA OJESA

5.1 Vlečna ojesa razreda E so taka, da uspešno opravijo preskuse, predpisane v odstavku 3.3 Priloge 6.

5.2 Za zagotovitev povezave z vlečnim vozilom se lahko vlečna ojesa opremijo z vlečnimi glavami po odstavku 2 ali vlečnimi ušesi po odstavku 4 te priloge. Vlečne glave in vlečna ušesa se lahko pritrdijo z navojem, z vijaki ali z varjenjem.

5.3 Naprave za prilagajanje višine vlečnih ojes na tečajih

5.3.1 Vlečna ojesa na tečajih so opremljena z napravami za prilagajanje višine ojesa višini priklopne naprave ali lovilca. Te naprave so konstruirane tako, da lahko višino ojesa nastavlja ena sama oseba brez orodja ali drugih pripomočkov.

5.3.2 Naprave za prilagajanje višine omogočajo nastavitev višine vlečnega ušesa ali vlečne krogle vsaj 300 mm navzgor in navzdol od vodoravne lege. V tem območju je nastavljanje višine zvezno ali po korakih največ 50 mm, merjeno na vlečnem ušesu ali vlečni krogli.

5.3.3 Naprave za prilagajanje višine ne ovirajo prostega gibanja vlečnega ojesa po spenjanju.

5.3.4 Naprave za prilagajanje višine ne ovirajo delovanja kakršnih koli vztrajnostnih (naletnih) zavor.

5.4 Pri vlečnih ojesih, kombiniranih z vztrajnostnimi (naletnimi) zavorami, razdalja med središčem vlečnega ušesa in koncem prostega dela stebla vlečnega ušesa ni manjša od 200 mm v položaju sproščene zavore. Ko je steblo vlečnega ušesa vtisnjeno do konca, ta razdalja ni manjša od 150 mm.

5.5 Vlečna ojesa za priklopnike s centralno osjo imajo odpornostni moment proti bočnim silam vsaj pol tolikšen kot odpornostni moment proti navpičnim silam.

6. VEZNI NOSILCI

6.1 Vezni nosilci razreda F so taki, da uspešno opravijo preskuse, predpisane v odstavku 3.3 Priloge 6.

6.2 Način vrtanja za vgradnjo standardnih vlečnih sklopk je v skladu s sliko 15 in tabelo 10 spodaj.

6.3 Vezni nosilci niso privarjeni na šasijo, nadgradnjo ali drug del vozila.

Slika 15 – Vgradne mere standardnih vlečnih sklopk (glej tabelo 10)







TABELA 10 – Vgradne mere standardnih vlečnih sklopk (mm) – glej sliko 15 Razred C 50-1 C 50-2 C 50-3 C 50-4 C 50-5 C 50-6 C 50-7 Opombe e1 83 83 120 140 160 160 ±0,5 e2 56 56 55 80 100 100 ±0,5 d1 — 55 75 85 95 95 +1,0 /0,5 d2 10,5 10,5 15 17 21 21 H13 T — 15 20 35 35 35 maksimum F 120 120 165 190 210 210 minimum G 95 95 100 130 150 150 minimum L1 — 200 300 400 400 400 minimum

7. SEDLA IN KRMILNI KLINI

Zahteve iz odstavkov 7.1 do 7.7 veljajo za vsa sedla razreda G 50.

Dodatne zahteve, ki jih izpolnjujejo standardne naprave za spenjanje, so navedene v odstavku 7.9.

Krmilni klini izpolnjujejo zahteve, naštete v odstavku 7.8.

7.1 Kraljevi čepi polpriklopnikov

Sedla razreda G 50 so konstruirana tako, da jih je mogoče uporabljati s kraljevimi čepi razreda H 50 in da skupaj zagotavljajo predpisane značilnosti.

7.2 Vodila

Sedla so opremljena z vodilom, ki zagotavlja zanesljivo in varno spetje kraljevega čepa polpriklopnika. Vstopna širina vodila za standardna sedla s premerom 50 mm je vsaj 350 mm (glej sliko 16).

Pri majhnih nestandardnih sedlih razreda G 50-X z največjo vrednostjo „D“ 25 kN je vstopna širina vsaj 250 mm.

(1) Za uporabo krmilnih klinov je treba meriti referenčno mero k = 137 ± 3 mm 32 mm pod zgornjo površino in na razdalji 200 mm od prečne srednjice vlečne sklopke.

(2) Kot vratu 40 o + 1 o/–0 o mora biti zagotovljen najmanj na razdalji 360 mm od prečne srednjice vlečne sklopke. Vstopna širina najmanj 350 mm se lahko zagotovi izven te razdalje s povečanjem vstopnega kota do vmesnega kota največ 120 o, kakor je prikazano s črtkanimi črtami.

(3) Lahko bi se uporabile podolgovate montažne izvrtine 23 ± 2 mm x 17 +2/–0 mm. ali okrogle izvrtine s premerom 17 +2/–0 mm.

(4) Pri uporabi podolgovatih izvrtin ali izvrtin s premerom > 18 mm se morajo uporabljati podložke s premerom 40 in debelino 6 mm, ali enako trdna oprema, npr. ravna jeklena plošča.

Slika 16 – Mere standardnih sedel (mm) (glej tabelo 11)

Slika 16a – Tolerance pri montažnih izvrtinah za montažne plošče za sedla razreda J (glej odstavek 9.1 te priloge)







TABELA 11 – Mere standardnih sedel (mm), glej sliko 16 Razred G 50-1 G 50-2 G 50-3 G 50-4 G 50-5 G 50-6 H 140–159 160–179 180–199 200–219 220–239 240–260

7.3 Najmanjša prostost gibanja sedla

Pri spetem kraljevem čepu, ne da bi bilo sedlo pritrjeno na vozilo ali montažno ploščo, pri čemer pa se upošteva učinek pritrdilnih vijakov, sedlo hkrati dovoljuje naslednje najmanjše vrednosti prostega gibanja kraljevega čepa:

7.3.1 ± 90 o okoli navpične osi (ne velja za sedla s prisilnim krmiljenjem);

7.3.2 ± 12 o okoli vodoravne osi, pravokotne na smer vožnje. Ta kot ni nujno dovolj velik za terensko vožnjo.

7.3.3 Dovoljeno je nihanje okoli vzdolžne osi do ± 3 o. Pri polno nihajočem sedlu pa je ta kot lahko večji, če omejevalni mehanizem omogoča omejitev nagibanja na največ ± 3 o.

7.4 Blokirne naprave za preprečevanje odpenjanja vrtljivega sedla

Sedlo je zavarovano v spetem položaju z dvema blokirnima napravama za oblikovni mehanski vprijem, od katerih vsaka posamično ostane učinkovita, tudi če druga odpove.

Prva blokirna naprava deluje samodejno, druga blokirna naprava pa lahko vprime samodejno ali ročno. Druga blokirna naprava je lahko konstruirana tako, da deluje v povezavi s prvo blokirno napravo in slednji zagotavlja dodaten oblikovni mehanski vprijem. Drugo blokirno napravo je mogoče vprijeti le, če je pravilno vprijeta prva.

Blokirni napravi se ne moreta sprostiti sami od sebe. Sprostitev zahteva namerno ukrepanje voznika ali upravljavca vozila.

Zaprto in zavarovano stanje vlečne sklopke je vizualno prikazano z mehansko napravo, prikazovalnik pa deluje tako, da je mogoče preveriti stanje z otipom, na primer v temi. Prikazovalna naprava prikazuje vprijem tako prve kot druge blokirne naprave, vendar zadostuje prikaz vprijema ene same blokirne naprave, kadar je vprijem druge blokirne naprave v tem stanju zagotovljen hkrati z njeno konstrukcijo.

7.5 Naprave za upravljanje ali sprostitveni mehanizmi

V zaprtem položaju naprav za upravljanje ali sprostitvenih mehanizmov ni mogoče premikati nehote ali po naključju. Blokirni sistem je tak, da zahteva prisilno, zavestno ukrepanje za sprostitev blokirne naprave, da se omogoči premikanje sprostitvenega mehanizma naprave za spenjanje.

7.6 Površinska obdelava

Površine naležne plošče sedla in zapiralnega mehanizma so funkcionalno ustrezne in natančno strojno obdelane, kovane, ulite ali izdelane s tiskanjem.

7.7 Zahteve glede obremenitev

Vsa sedla so taka, da uspešno opravijo preskuse, opisane v odstavku 3.7 Priloge 6.

7.8 Krmilni klini

7.8.1 Krmilni klini za prisilno krmiljenje polpriklopnikov ustrezajo meram na sliki 17.

(1) Velja samo za krmilne kline debeline več kot 60 mm.

(2) Ta mera se nanaša le na funkcionalno površino: sam krmilni klin je lahko daljši.

Slika 17 – Mere vzmetenih krmilnih klinov

7.8.2 Krmilni klin omogoča nenevarno in pravilno spenjanje ter je vzmeten. Sila vzmeti se izbere tako, da je mogoče speti neobremenjen polpriklopnik, in tako, da je pri polno obremenjenem polpriklopniku krmilni klin med uporabo trdno v stiku z boki sedla. Odpenjanje sedla je mogoče pri obremenjenem in neobremenjenem polpriklopniku.

7.9 Posebne zahteve za standardna sedla:

7.9.1 Mere so take, kakršne so prikazane na sliki 16 in v tabeli 11,

7.9.2 Standardna sedla so ustrezna in preskušena za vrednost D 150 kN in vrednost U 20 ton.

7.9.3 Sprostitev zapiralnega mehanizma je mogoča z ročico, pritrjeno neposredno na sedlu.

7.9.4 Standardna sedla so primerna za prisilno krmiljenje polpriklopnikov s krmilnim klinom – glej odstavek 7.8.

8. KRALJEVI ČEPI

8.1 Kraljevi čepi razreda H 50 (ISO 337) imajo mere, prikazane na sliki 18.

Slika 18 – Mere kraljevih čepov razreda H 50

8.2 Kraljevi čepi so taki, da uspešno opravijo preskuse, opisane v odstavku 3.9 Priloge 6.

9. MONTAŽNE PLOŠČE

9.1 Montažne plošče razreda J za sedla, če so namenjene za standarnda sedla, imajo okrogle montažne izvrtine, razporejene, kakor je prikazano na sliki 16a. Premer izvrtin pa je 17 mm + 2,0 mm/– 0,0 mm. So okrogle in NE v obliki rež (glej sliko 16a).

9.2 Montažne plošče za standardna sedla so primerne za prisilno krmiljenje polpriklopnikov (s krmilnimi klini). Montažne plošče za nestandardna sedla, ki niso primerna za prisilno krmiljenje, so ustrezno označene.

9.3 Montažne plošče za sedla so take, da uspešno opravijo preskuse, opisane v odstavku 3.8 Priloge 6.

10. KAVLJASTE VLEČNE SKLOPKE

10.1 Splošne zahteve za kavljaste vlečne sklopke razreda K:

10.1.1 Vse kavljaste vlečne sklopke razreda K so take, da uspešno opravijo preskuse, navedene v odstavku 3.5 Priloge 6, in ustrezajo značilnim vrednostim, navedenim v tabeli 13.

10.1.2 Kavljaste vlečne sklopke razreda K imajo mere, kakršne so prikazane na sliki 19 in v tabeli 12. Sklopke razredov K1 do K4 so nesamodejne in se uporabljajo le na priklopnikih, katerih največja dovoljena masa ne presega 3,5 ton, sklopke razredov KA1 do KA3 pa so samodejne.

Slika 19 – Mere in prosto gibanje kavljastih vlečnih sklopk razreda K

10.1.3 Kavljasta vlečna sklopka se uporablja le z obročastim (toroidnim) vlečnim ušesom, in kadar se uporablja z obročastim (toroidnim) vlečnim ušesom razreda L, se sklopka razreda K giblje pri kotih, navedenih v odstavku 10.2 te priloge.

10.1.4 Kavljasta vlečna sklopka razreda K se uporablja z obročastim (toroidnim) ušesom, ki dovoljuje najmanjšo zračnost ali prosto gibanje 3 mm in največjo zračnost 5 mm, ko je novo. Ustrezna vlečna ušesa navede proizvajalec vlečnih naprav v obrazcu sporočila iz Priloge 1.

10.2 Sklopka razreda K, kadar se uporablja z obročastim (toroidnim) ušesom razreda L, a ni pritrjena na vozilo, se izmenično giblje pri naslednjih kotih – glej tudi sliko 19:

10.2.1 vodoravno vrtenje okoli navpične osi sklopke ± 90 o;

10.2.2 navpično vrtenje okoli vodoravne prečne osi sklopke ± 40 o;

10.2.3 zasuk okoli vodoravne vzdolžne srednjice sklopke ± 20 o.

10.3 Samodejne kavljaste vlečne sklopke razreda K imajo lovilec, konstruiran tako, da pri spenjanju vodi vlečno uho v sklopko.

10.4 Blokiranje proti nehotenemu odpetju:

V spetem položaju je vlečna sklopka zavarovana z dvema blokirnima napravama za oblikovni mehanski vprijem, od katerih vsaka posamično ostane učinkovita, tudi če druga odpove.

Zaprto in zavarovano stanje vlečne sklopke je jasno prikazano z mehansko napravo. Prikazovalnik deluje tako, da je mogoče preveriti stanje z otipom, na primer v temi.

Mehanska prikazovalna naprava prikazuje vprijem obeh blokirnih naprav (povezava pogojev).

Vendar zadostuje prikaz vprijema ene same blokirne naprave, kadar je vprijem druge blokirne naprave v takem stanju zagotovljen z njeno konstrukcijo.

10.5 Vzvodi za ročno upravljanje

Vzvodi za ročno upravljanje so konstruirani tako, da omogočajo preprosto uporabo, njihovi konci pa so zaokroženi. Vlečna sklopka nima v bližini vzvoda za ročno upravljanje nobenih ostrih robov ali mest, na katerih bi lahko prišlo do priščipnjenja in poškodb pri njenem upravljanju. Sila, potrebna za sprostitev vlečne sklopke, merjena brez ušesa vlečnega ojesa, ne presega 250 N pravokotno na vzvod za ročno upravljanje v smeri premikanja.







TABELA 12 – Mere kavljastih vlečnih sklopk razreda K – glej sliko 19 Razred K1 K2 K3 K4 KA1 KA2 KA3 Opombe e1 — 83 83 120 120 140 160 ±0,5 e2 — 56 56 55 55 80 100 ±0,5 e3 90 — — — — — — ±0,5 d2 17 10,5 10,5 15 15 17 21 H13 c 3 3 3 3 3 3 3 Min. f 130 175 175 180 180 200 200 Maks. g 100 100 100 120 120 140 200 Maks. a 45 45 45 45 45 45 45 +1,6 /0,0 120 120 120 120 250 300 300 Maks. L2 74 74 63 74 90 90 90 Maks. L3 110 130 130 150 150 200 200 Maks.







TABELA 13 – Značilne vrednosti za kavljaste vlečne sklopke razreda K Razred K1 K2 K3 K4 KA1 KA2 KA3 D kN 17 20 20 25 70 100 130 Dc kN — — 17 20 54 70 90 S kg 120 120 200 250 700 900 1 000 V kN — — 10 10 18 25 35

11. NAPRAVE ZA SPENJANJE Z VLEČNIMI OJESI – RAZRED T

11.1 Naprave za spenjanje z vlečnimi ojesi razreda T so namenjene za uporabo na posebnih skupinah vozil, na primer priklopnih vozilih za prevoz osebnih vozil. Ta vozila imajo posebno strukturo in morda potrebujejo določen in nenavaden položaj naprave za spenjanje.

11.2 Naprave za spenjanje razreda T so omejene na uporabo s priklopniki s centralno osjo, o tej omejitvi se obvesti z obrazcem sporočila iz Priloge 1.

11.3 Naprave za spenjanje razreda T se homologirajo v paru, njihove spoje pa je mogoče ločiti samo v delavnici z orodji, ki jih običajno ni na vozilu.

11.4 Naprave za spenjanje razreda T ne delujejo samodejno.

11.5 Naprave za spenjanje razreda T izpolnjujejo zahteve preskusov, navedene v odstavku 3.3 Priloge 6, razen odstavka 3.3.4.

11.6 Pri napravi za spenjanje, ki ni pritrjena na vozilo, a je sestavljena in je v enakem običajnem položaju, kakršnega bi imela na vozilu, so sočasno mogoči naslednji najmanjši koti prostega gibanja;

11.6.1 vodoravno vrtenje okoli navpične osi ± 90 o;

11.6.2 navpično vrtenje okoli vodoravne prečne osi ± 8 o;

11.6.3 zasuk okoli vodoravne vzdolžne osi ± 3 o.

12. NAPRAVE ZA DALJINSKO PRIKAZOVANJE IN DALJINSKO UPRAVLJANJE

12.1 Splošne zahteve

Naprave za daljinsko prikazovanje in daljinsko upravljanje so dovoljene le pri samodejnih napravah za spenjanje razredov C 50-X in G 50-X.

Naprave za daljinsko prikazovanje in daljinsko upravljanje ne ovirajo najmanjšega zahtevanega prostega gibanja spetega vlečnega ušesa ali spetega polpriklopnika.

So trajno nameščene na vozilo. Preskušanje in homologacija naprave za spenjanje zajemata tudi vse naprave za daljinsko prikazovanje ali daljinsko upravljanje, skupaj z vsemi deli naprav za upravljanje in prenos.

12.2 Daljinsko prikazovanje

12.2.1 Pri samodejnem spenjanju naprave za daljinsko prikazovanje vizualno prikažejo zaprto in dvojno zavarovano stanje naprave za spenjanje skladno z odstavkom 12.2.2. Poleg tega je lahko prikazano odprto stanje skladno z odstavkom 12.2.3.

Naprava za daljinsko prikazovanje se samodejno aktivira in ponastavi med vsakim odpiranjem in zapiranjem naprave za spenjanje.

12.2.2 Sprememba iz odprtega stanja v zaprto in dvojno zavarovano stanje je prikazana z zeleno kontrolno svetilko.

12.2.3 Če se prikazuje tudi odprto in/ali nezavarovano stanje, se za to uporabi rdeča kontrolna svetilka.

12.2.4 Pri prikazovanju izvršitve samodejnega spenjanja daljinski prikazovalnik kaže zaprto stanje šele, ko je čep naprave za spenjanje dosegel svoj dvojno zavarovani končni položaj.

12.2.5 Ob kakršni koli odpovedi v sistemu daljinskega prikazovanja sistem ne prikaže zaprtega in dvojno zavarovanega stanja med spenjanjem, če še ni dosežen končni položaj.

12.2.6 Odprtje ene od blokirnih naprav povzroči, da zelena kontrolna svetilka ugasne in da se prižge rdeča kontrolna svetilka (če je nameščena).

12.2.7 Mehanski prikazovalniki neposredno na napravi za spenjanje ostanejo vgrajeni.

12.2.8 Voznik lahko izklopi sistem daljinskega prikazovanja, če bi ga ta motil med vožnjo, vendar se sistem samodejno ponovno aktivira, ko se naprava za spenjanje spet odpre in zapre – glej odstavek 12.2.1.

12.2.9 Naprave za upravljanje in prikazovalniki naprav za daljinsko prikazovanje so vgrajeni v voznikovem vidnem polju ter trajno in jasno označeni.

12.3 Daljinsko upravljanje

12.3.1 Če se uporablja naprava za daljinsko upravljanje, opredeljena v odstavku 2.8, je vgrajena tudi naprava za daljinsko prikazovanje, opisana v odstavku 12.2, ki prikazuje vsaj odprto stanje naprave za spenjanje.

12.3.2 Vgrajeno je namensko stikalo (tj. glavno stikalo, ročica ali ventil), ki omogoča odpiranje ali zapiranje naprave za spenjanje z napravo za daljinsko upravljanje. Če to glavno stikalo ni vgrajeno v vozniški kabini, ni nameščeno tam, kjer bi bilo dostopno nepooblaščenim osebam, ali pa se da zakleniti. Dejansko upravljanje naprave za spenjanje iz kabine je lahko možno le tako, da je preprečeno nehoteno sproženje, na primer z upravljanjem, ki zahteva uporabo obeh rok.

Mogoče je ugotoviti, ali je odpiranje naprave za spenjanje z daljinskim upravljanjem že dokončano ali še ne.

12.3.3 Če je pri daljinskem upravljanju za odpiranje naprave za spenjanje potrebna zunanja sila, so vozniku ustrezno prikazani pogoji, po katerih zunanja sila deluje na napravo za spenjanje. To ni potrebno, če zunanja sila lahko deluje le med delovanjem daljinskega upravljanja.

12.3.4 Če je izvršilna naprava za odpiranje naprave za spenjanje pri daljinskem upravljanju vgrajena v zunanji del vozila, je omogočen nadzor prostora med voziloma, ki se spenjata, ni pa potrebno vstopati v ta prostor zaradi upravljanje te naprave.

12.3.5 Nobena posamična napaka pri upravljanju in nobena posamična odpoved v sistemu ne povzročita nehotenega odpiranja naprave za spenjanje med normalno cestno uporabo. Vsaka napaka v sistemu je prikazana neposredno takoj ali najkasneje pri naslednjem delu s sistemom, npr. kot odpoved delovanja.

12.3.6 Pri odpovedi daljinskega upravljanja je v sili mogoče odpreti napravo za spenjanje po vsaj eni drugi poti. Če je za to potrebno kakšno orodje, je to v kompletu orodja v vozilu. Zahteve iz odstavka 3.6 te priloge ne veljajo za vzvode za ročno upravljanje, ki se uporabljajo izključno za odpiranje naprave za spenjanje v sili.

12.3.7 Naprave za upravljanje in prikazovalniki naprav za daljinsko upravljanje so trajno in jasno označeni.









PRILOGA 6

PRESKUŠANJE MEHANSKIH NAPRAV ALI SESTAVNIH DELOV ZA SPENJANJE

1. SPLOŠNE ZAHTEVE ZA PRESKUŠANJE

1.1 Vzorci naprav za spenjanje se preskusijo glede na trdnost in uspešnost delovanja. Kadar je mogoče, se opravijo fizični preskusi, toda če ni določeno drugače, lahko homologacijski organ ali tehnična služba opusti fizične preskuse trdnosti, če preprosta konstrukcija sestavnega dela omogoča teoretično preverjanje. Teoretična preverjanja se lahko opravijo za opredelitev najneugodnejših primerov. V vseh primerih zagotavljajo enako kakovost rezultatov kot dinamični ali statični preskusi. V dvomljivih primerih prevladajo rezultati fizičnih preskusov.

Glej tudi odstavek 4.8 tega pravilnika.

1.2 Pri napravah za spenjanje se trdnost preveri z dinamičnim preskusom (preskus trajne dinamične trdnosti). V posebnih primerih so lahko potrebni dodatni statični preskusi (glej odstavek 3 te priloge).

1.3 Dinamični preskus se opravi s približno sinusno obremenitvijo (izmenično in/ali nihajoče) s številom nihajev obremenitve, ki ustreza materialu. Ne pojavijo se nikakršne razpoke ali lomi.

1.4 Pri predpisanih statičnih preskusih so dovoljene le majhne trajne deformacije. Če ni določeno drugače, trajna plastična deformacija po sprostitvi ne presega 10 % največje deformacije, izmerjene med preskusom. Kadar merjenje deformacije med preskusom ogroža napravo za preskušanje, se ta del statičnega preskusa lahko opusti pod pogojem, da se ta parameter preveri med drugimi preskusi, kot je dinamični preskus.

1.5 Obremenitvene predpostavke za dinamične preskuse temeljijo na vodoravni komponenti sile v vzdolžni osi vozila in na navpični komponenti sile. Vodoravne komponente sil, ki delujejo prečno na vzdolžno os vozila, in navori, če so manj pomembni, se ne upoštevajo.

Če konstrukcija naprave za spenjanje ali njena pritrditev na vozilo ali pritrditev dodatnih sistemov (kot so stabilizatorji, naprave za kratko spenjanje itn.) povzroča dodatne sile ali navore, lahko homologacijski organ ali tehnična služba zahteva dodatne preskuse.

Vodoravna komponenta sile v vzdolžni osi vozila je teoretično določena referenčna sila, vrednost D ali Dc. Kadar pride v poštev, navpično komponento sile predstavljata statična navpična nosilnost S na priklopni točki in predpostavljena navpična obremenitev V, ali pri sedlih statična navpična nosilnost U.

1.6 Značilne vrednosti D, Dc, S, V in U, na katerih temeljijo preskusi in so opredeljene v odstavku 2.11 tega pravilnika, se vzamejo iz podatkov, ki jih proizvajalec navede v vlogi za homologacijo – glej obrazec sporočila iz Priloge 1 in Priloge 2.

1.7 Vsaka blokirna naprava za oblikovni vprijem, ki jo v položaju ohranja vzmetna sila, ostane v zavarovanem položaju, kadar je izpostavljena sili, ki deluje v najmanj ugodni smeri in je enakovredna trikratni masi omejevalnega mehanizma.

2. PRESKUSNI POSTOPKI

2.1 Pri dinamičnih in statičnih preskusih je vzorec postavljen na ustrezno preskuševalno napravo, opremljeno za obremenjevanje s silami, tako da nanj ne deluje nobena druga sila ali navor razen predpisane preskusne sile. Pri preskusih z izmeničnim obremenjevanjem smer delovanja sile ne odstopa za več kot ± 1 o od predpisane. Pri preskusih z nihajočo obremenitvijo in statičnih preskusih je kot nastavljen za največjo silo. Običajno je za to treba vgraditi zgib na točki prijemanja sile (tj. na priklopni točki) in drug zgib na zadostni razdalji od te točke.

2.2 Preskusna frekvenca ne presega 35 Hz. Izbrana frekvenca je dovolj različna od lastnih frekvenc preskuševalne naprave z vstavljeno preskušano napravo. Pri asinhronih preskusih se frekvenci obeh komponent sile razlikujeta za približno 1 % do največ 3 %. Pri napravah za spenjanje iz jekla je število ciklov obremenjevanja 2 × 106. Pri napravah za spenjanje iz drugih materialov je morda potrebnih več ciklov obremenjevanja. Uporabi se metoda ugotavljanja razpok s penetracijo barvila ali kaka druga enakovredna metoda za ugotovitev kakršnih koli razpok med preskusom.

2.3 Pri preskusih z nihajočo obremenitvijo se preskusna sila giblje med največjo in spodnjo (najmanjšo) obremenitvijo, ki pa ne sme biti večja kot 5 % največje preskusne sile, razen če v posebnem preskusnem postopku ni določeno drugače.

2.4 Pri statičnih preskusih, razen pri posebnih preskusih iz odstavka 3.2.3 te priloge, preskusna sila deluje enakomerno in hitro ter se vzdržuje vsaj 60 sekund.

2.5 Preskušane naprave ali sestavni deli za spenjanje morajo biti praviloma pritrjene na preskuševalno napravo okvir čim bolj togo v položaju, v katerem bodo vgrajene na vozilu. Pritrdilni elementi morajo biti taki, kakršne navede proizvajalec ali prosilec in kakršni so namenjeni za pritrditev naprave ali sestavnega dela za spenjanje na vozilo in/ali imajo iste mehanske značilnosti.

2.6 Naprave ali sestavni deli za spenjanje so preskušane v takem stanju, v kakršnem bodo uporabljene pri vožnji. Po presoji proizvajalca in dogovoru s tehnično službo pa se lahko elastični sestavni deli nevtralizirajo, če tako zahteva preskusni postopek in če zaradi tega rezultati preskušanja ne bodo nerealni.

Elastični sestavni deli, ki se med temi pospešenimi preskusnimi postopki pregrevajo, se lahko med preskušanjem zamenjujejo. Preskusne obremenitve morajo delovati na preskušanec preko elementov brez zračnosti.

3. POSEBNE ZAHTEVE ZA PRESKUŠANJE

3.1 Vlečne krogle in njihovi nosilci

3.1.1 Mehanske naprave za spenjanje z vlečno kroglo so lahko teh tipov:

(i) enodelne vlečne krogle, vključno z napravami z nezamenljivo snemljivo kroglo (glej sliki 20a in 20b),

(ii) vlečne krogle, sestavljene iz več delov, ki jih je mogoče razstaviti (glej slike 20c, 20d in 20e),

(iii) vlečni nosilci brez pritrjene krogle (glej sliko 20f).

Slika 20 – Pritrditve nosilcev vlečnih krogel

3.1.2 Osnovni preskus je preskus dinamične trdnosti. Preskusni vzorec sestavljajo vlečna krogla, vrat krogle in pritrdilni elementi, potrebni za pritrditev na vozilo. Vlečna krogla in njen nosilec sta togo pritrjena na preskusni okvir, ki omogoča ustvarjanje izmeničnih sil, v položaju, namenjenem za uporabo naprave.

3.1.3 Mesta pritrdilnih točk za pritrditev vlečne krogle in njenega nosilca navede proizvajalec vozila (glej odstavek 5.3.2. tega pravilnika).

3.1.4 Naprave, predložene v preskušanje, so opremljene z vsemi deli in konstrukcijskimi dodatki, ki lahko vplivajo na trdnost (na primer plošča za električni priključek, oznake itn.). Preskusni vzorec vključuje vse dele do točk sidranja ali pritrditve na vozilo. Geometrijski položaj vlečne krogle in pritrdilnih točk naprave za spenjanje glede na referenčno os navede proizvajalec vozila in je prikazan v poročilu o preskusu. Vsi relativni položaji točk sidranja glede na referenčno os, za katere proizvajalec vlečnega vozila navede vse podatke proizvajalcu priklopne naprave, se ponovijo na preskuševalni pripravi.

3.1.5 Na vzorcu, pritrjenem na preskuševalno napravo, se opravi preskus z izmenično obremenitvijo, ki deluje na kroglo pod kotom, prikazanem na sliki 21 ali 22.

Smer kota preskušanja se določa z navpičnim razmerjem med vodoravno referenčno osjo, ki poteka skozi središče krogle, in vodoravno premico, ki poteka skozi pritrdilno točko naprave za spenjanje, ki je najvišja od najbližjih, merjeno na vodoravni ravnini proti prečni navpični ravnini, ki poteka skozi središče krogle. Če je premica, ki poteka skozi pritrdilno točko, nad vodoravno referenčno osjo, se preskus opravi pri kotu α = + 15 o ± 1 o, če pa je nad njo, se preskus opravi pri kotu α = –15 o ± 1 o (glej sliko 21). Pritrdilne točke, ki se jih upošteva pri določanju kota preskušanja, navede proizvajalec vozila in prenašajo največje vlečne sile na strukturo vlečnega vozila.

Ta kot je izbran zaradi upoštevanja navpične statične in dinamične obremenitve ter se uporablja le za dovoljene statične navpične obremenitve, ki niso večje od:

S = 120 × D [N]

Kadar je statična navpična obremenitev večja od tiste, izračunane zgoraj, se kot v obeh pogojih poveča na 20 o.

Dinamični preskus se opravi z naslednjo preskusno silo:

Fhs res = ±0,6 D

3.1.6 Preskusni postopek se uporablja za različne tipe naprav za spenjanje (glej odstavek 3.1.1 te priloge):

3.1.6.1 enodelne vlečne krogle, vključno z napravami z nezamenljivo snemljivo kroglo (glej sliki 20a in 20b);

3.1.6.1.1 preskus trdnosti naprav, prikazanih na slikah 20a in 20b se opravi po zahtevah iz odstavka 3.1.5.

Opomba: Premica, vzporedna z referenčno osjo, poteka skozi središče najvišje in najbližje točke za pritrditev vlečnega nosilca na vozilo – glej odstavek 3.1.5 Priloge 6.

Slika 21 – Koti obremenitve s preskusno silo

Opomba: Smer izmenične preskusne sile, Fhs res, odvisna od položaja vodoravne referenčne osi skozi središče krogle glede na premico, vzporedno s to referenčno osjo – glej sliko 21.

Slika 22 – Koti obremenitve s preskusno silo

3.1.6.2 vlečne krogle, sestavljene iz več delov, ki jih je mogoče razstaviti. Določene so naslednje kategorije:

(a) vlečni nosilec in krogla (glej sliko 20c),

(b) vlečni nosilec in krogla z integriranim nosilcem (glej sliko 20d),

(a) vlečni nosilec s snemljivo kroglo (glej sliko 20e),

(d) vlečni nosilec brez krogle (glej sliko 20f).

3.1.6.2.1 Preskus trdnosti naprav, prikazanih na slikah 20c do 20f, se opravi po zahtevah v odstavku 3.1.5. Meri e in f z izdelavno toleranco ± 5 mm sta navedeni v poročilu o preskusu.

Preskus vlečnega nosilca (glej sliko 20f) se opravi s pritrjeno kroglo (na nosilcu). Upoštevajo se le rezultati preskusa na vlečnem nosilcu med pritrdilnimi točkami in ploskvijo za pritrditev nosilca krogle.

Meri e in f z izdelavno toleranco ± 5 mm navede proizvajalec naprave za spenjanje.

3.1.6.3 Naprave za spenjanje s spremenljivima merama e in f za snemljive in zamenljive vlečne krogle – glej sliko 22.

3.1.6.3.1 Preskusi trdnosti takih vlečnih nosilcev se opravijo po zahtevah iz odstavka 3.1.5.

3.1.6.3.2 Če proizvajalec in homologacijski organ ali tehnična služba sporazumno opredelita najneugodnejši primer, zadostuje preskušanje tega posamičnega primera.

Sicer se opravijo preskusi pri več različnih položajih krogle po poenostavljenem preskusnem programu v skladu z odstavkom 3.1.6.3.3.

3.1.6.3.3 Pri poenostavljenem preskusnem programu je vrednost f med določeno vrednostjo fmin in vrednostjo fmax, ki ne presega 100 mm. Krogla je na razdalji (emax) 130 mm od nosilca. Da se zajamejo vsi možni položaji krogle v območju, ki ga opredeljujeta vodoravna razdalja od pritrdilne površine in navpično območje f (od fmin do fmax), se preskušata dve napravi:

(i) ena s kroglo v gornjem položaju (fmax); in

(ii) ena s kroglo v spodnjem položaju (fmax).

Kot obremenitve s preskusno silo se bo spreminjal, pozitivno ali negativno, odvisno od razmerja med vodoravno referenčno osjo skozi središče krogle in vzporedno premico, ki poteka skozi najvišjo in najbližjo pritrdilno točko naprave za spenjanje. Uporabljati se morajo koti, prikazani na sliki 22.

3.1.7 Kadar se snemljive krogle ohranjajo v položaju, tako da se ne pritrdijo z vijaki, temveč na primer z vzmetnimi sponkami, in kadar se oblikovni mehanski vprijem te pritrditve ne preskuša med dinamičnim preskusom, se na krogli ali pritrditvi z oblikovnim mehanskim vprijemom v ustrezni smeri opravlja statični preskus. Kadar pritrditev z oblikovnim mehanskim vprijemom ohranja kroglo navpično, se krogla med statičnim preskusom obremeni z navpično silo navzgor, enako vrednosti „D“. Kadar pritrditev z oblikovnim mehanskim vprijemom ohranja kroglo s prečno vodoravno konstrukcijo, se med statičnim preskusom krogla obremeni s silo v tej smeri, enako vrednosti 0,25 D. Pri tem ne odpove naprava za oblikovni mehanski vprijem ali nastanejo kakršne koli deformacije, ki bi lahko škodljivo vplivale na njeno delovanje.

3.1.8 Pritrdilne točke za pomožno vlečno sklopko iz odstavka 1.5 Priloge 5 vzdržijo vodoravno statično silo, enako vrednosti 2 D, z največ 15 kN. Posebna pritrdilna točka za zaviralni kabel vzdrži vodoravno statično silo, enako vrednosti D.

3.2 Vlečne glave

3.2.1 Osnovni preskus vsakega preskusnega vzorca je preskus trajne dinamične trdnosti z izmenično preskusno silo, ki mu sledi statični preskus (preskus dviga – snetja).

3.2.2 Dinamični preskus se opravlja z vlečno kroglo razreda A ustrezne trdnosti. Na preskuševalni napravi sta vlečna krogla in vlečna glava nameščeni po navodilih proizvajalca in usmerjeni, kakor ustreza njunemu relativnemu položaju med normalno uporabo. Na vzorec ne sme delovati nobena druga sila razen preskusne. Preskusna sila deluje v črti, ki poteka skozi središče krogle in je nagnjena nazaj in navzdol za 15 o (glej sliko 23). Preskus trajne dinamične trdnosti mora biti opravljen na preskusnem vzorcu pri naslednji preskusni sili:

Fhs res w = ±0,6 D

Kadar je največja dovoljena statična vodoravna masa S večja od 120 D, se preskusni kot poveča na 20 o.

Slika 23 – Dinamični preskus

3.2.3 Opravlja se tudi statični preskus dviga (snetja vlečne glave s krogle). Vlečna krogla, uporabljena pri tem preskusu, ima premer 49,00 do 49,13 mm, tako da predstavlja obrabljeno vlečno kroglo. Dvižna sila Fa pravokotno na prečno in vzdolžno srednjico vlečne glave enakomerno in hitro narašča do vrednosti:

Fa = g (C + S/1 000 ) kN

ter deluje 10 sekund.

Vlečna glava se ne loči od vlečne krogle in noben njen sestavni del ne kaže kake trajne deformacije, ki bi lahko škodljivo vplivala na njeno sposobnost delovanja.

3.3 Vlečne sklopke in vezni nosilci

3.3.1 Na preskusnem vzorcu se opravi preskus trajne dinamične trdnosti. Naprava za spenjanje je opremljena z vsemi deli, potrebnimi za pritrditev na vozilo. Vse morebitne vmesne naprave, vgrajene med vlečno sklopko in okvir vozila (tj. vezni nosilci) se preskusijo z istimi silami kot vlečna sklopka. Pri preskušanju veznih nosilcev, namenjenih za standardne vlečne sklopke, navpična obremenitev deluje na isti vzdolžni razdalji od navpične ravnine skozi pritrdilne točke kot pri ustrezni standardni vlečni sklopki.

3.3.2 Vlečne sklopke za ojesa na tečajih (S = 0).

Opravljajo se dinamični preskusi z izmenično vodoravno silo Fhw= ±0,6 D, ki deluje v osi, vzporedni s podlago, in v vzdolžni srednji ravnini vlečnega vozila, ki poteka skozi središče spenjalnega sornika.

3.3.3 Vlečne sklopke za ojesa priklopnikov s centralno osjo (S>0).

3.3.3.1 Priklopniki s centralno osjo mase do vključno 3,5 tone:

Vlečne sklopke za priklopnike s centralno osjo mase do vključno 3,5 tone se preskušajo enako kot vlečne krogle in vlečni nosilci, opisani v odstavku 3.1 te priloge.

3.3.3.2 Priklopniki s centralno osjo mase, ki presega 3,5 tone:

Pri preskusu trajne dinamične trdnosti delujejo na preskusni vzorec asinhrone sile v vodoravni in navpični smeri. Vodoravna smer delovanja poteka vzporedno s podlago in v vzdolžni srednji ravnini vlečnega vozila skozi središče spenjalnega sornika. Navpična smer delovanja poteka pravokotno na vodoravno smer delovanja in deluje v vzdolžni srednji ravnini spenjalnega sornika.

Pritrditev vlečne sklopke in vlečnega ušesa na preskuševalni napravi je enaka pritrditvi, namenjeni za vozilo po proizvajalčevih navodilih za vgradnjo.

Pri preskusu delujejo naslednje sile:







TABELA 14 – Preskusne sile Preskusna sila Srednja vrednost (kN) Velikost (kN) Vodoravna sila 0 ±0,6 Dc (Glej opombo) Navpična sila S × g/1 000 ±0,6 V (Glej opombo)

Opomba: Pri napravah za spenjanje z vlečnimi ojesi razreda T se te vrednosti zmanjšajo na ±0,5 Dc in ±0,5 V.

Navpična in vodoravna komponenta sta po obliki sinusni in delujeta asinhrono, pri čemer je razlika med njunima frekvencama med 1 in 3 %.

3.3.4 Statični preskus naprave za blokiranje spenjalnega sornika.

Pri vlečnih sklopkah je treba preskusiti tudi zapiranje in morebitne blokirne naprave, in sicer s statično silo 0,25 D, ki deluje v smeri odpiranja. Med preskusom se naprava ne odpre ali kakor koli poškoduje. Pri valjastih spenjalnih sornikih zadostuje preskusna sila 0,1 D.

3.4 Vlečna ušesa

3.4.1 Na vlečnih ušesih se opravljajo isti dinamični preskusi kot na vlečnih sklopkah. Pri vlečnih ušesih, namenjenih za uporabo izključno na priklopnikih z ojesi na tečajih, ki omogočajo prosto navpično nihanje, je izmenična sila med preskusom taka, kot je opisana v odstavku 3.3.2. Vlečna ušesa, ki so namenjena tudi za uporabo na priklopnikih s centralno osjo, se pri priklopnikih s centralno osjo z masami C do vključno 3,5 tone preskušajo enako kot vlečne glave (odstavek 3.2), pri priklopnikih s centralno osjo z maso C nad 3,5 tone pa enako kot vlečne sklopke (odstavek 3.3.3.2).

3.4.2 Obročasta (toroidna) ušesa razreda L se preskušajo na isti način kot standardna vlečna ušesa.

3.4.3 Preskušanje vlečnih ušes se opravlja tako, da izmenična sila deluje tudi na dele, ki se uporabljajo za pritrditev vlečnega ušesa na vlečno oje. Vsi elastični vmesni deli se blokirajo.

3.5 Kavljaste vlečne sklopke

3.5.1 Kavljaste vlečne sklopke razreda K so take, da uspešno opravijo preskuse, navedene v odstavku 3.5.2 te priloge.

3.5.2 Dinamični preskus:

3.5.2.1 Dinamični preskus je preskus z nihajočo obremenitvijo, pri katerem se uporabi obročasto (toroidno) uho razreda L, sklopka, kakor bi bila vgrajena na vozilu, in vsi potrebni deli za vgradnjo v vozilo. Vsi elastični sestavni deli pa se lahko nevtralizirajo s soglasjem homologacijskega organa ali tehnične službe.

3.5.2.2 Pri kavljastih vlečnih sklopkah, namenjenih za uporabo na priklopnikih z ojesi na tečajih, kadar je navpična obremenitev vlečne sklopke S nič, preskusna sila deluje v vodoravni smeri in simulira natezne sile na kavljasto vlečno sklopko, ki se giblje med 0,05 D in 1,00 D.

3.5.2.3 Pri kavljastih vlečnih sklopkah, namenjenih za priklopnike s centralno osjo, preskusna sila predstavlja rezultanto vodoravne in navpične sile na vlečno sklopko in deluje pod kotom –α, torej od spredaj zgoraj navzdol in nazaj, ter je enakovredna izračunanemu kotu rezultante med vodoravno in navpično silo na sklopko. Sila Fhs res se izračuna:

pri čemer Fh = Db in

3.5.2.4 Delujoča sila se giblje med 0,05 Fhs res in 1,00 Fhs res.

3.5.3 Statični preskus naprave za blokiranje sklopke

Pri kavljastih vlečnih sklopkah je treba preskusiti tudi zapiranje in morebitne blokirne naprave, in sicer s statično silo 0,25 D, ki deluje v smeri odpiranja. Med preskusom se naprava ne odpre ali kakor koli poškoduje.

3.6 Vlečna ojesa

3.6.1 Vlečna ojesa se preskušajo enako kot vlečna ušesa (glej odstavek 3.4). Homologacijski organ ali tehnična služba lahko opusti preskus trajne dinamične trdnosti, če preprosta konstrukcija sestavnega dela omogoča teoretično preverjanje trdnosti. Pri teoretičnem preverjanju vlečnih ojes za polpriklopnike s centralno osjo z maso do vključno 3,5 tone se uporabljajo nazivne sile po standardu ISO 7641/1:1983. Pri teoretičnem preverjanju vlečnih ojes za polpriklopnike s centralno osjo z maso nad 3,5 tone se uporabljajo nazivne sile, ki se izračunajo na naslednji način:

Fsp = (g × S/1 000 ) + V

pri čemer je velikost sile V taka, kot je navedena v odstavku 2.11.4 tega pravilnika.

Pri polpriklopnikih s centralno osjo z maso do vključno 3,5 tone so dopustne napetosti ob nazivnih masah v skladu z odstavkom 5.3 standarda ISO 7641/1:1983. Pri upognjenih vlečnih ojesih (npr. oblike labodjega vratu) in vlečnih ojesih priklopnikov se upošteva vodoravna komponenta sile Fhp = 1,0 × D.

3.6.2 Pri vlečnih ojesih priklopnikov, ki se lahko prosto premikajo v navpični smeri, se ob preskusu trajne dinamične trdnosti ali teoretičnem preverjanju trdnosti preverja še odpornost proti uklonu, bodisi s teoretičnim izračunom z nazivno silo 3,0 D ali z uklonskim preskusom z nazivno silo 3,0 × D. Pri izračunu so dopustne napetosti v skladu z odstavkom 5.3 standarda ISO 7641/1:1983.

3.6.3 Pri krmiljenih oseh se preverja odpornost proti upogibu s teoretičnim izračunom ali z upogibnim preskusom. V središču točke spenjanja deluje vodoravna prečna statična sila. Njena velikost je izbrana tako, da okoli središča prednje osi deluje navor 0,6 × Av × g (kNm). Dopustne napetosti so v skladu z odstavkom 5.3 standarda ISO 7641/1:1983.

Kadar krmiljeni osi oblikujeta dvojček, tandem, voz s prednjo osjo (krmiljen bogie) pa se navor poveča na 0,95 × Av × g (kNm).

3.7 Sedla

3.7.1 Osnovna preskusa trdnosti sta dinamični preskus in statični preskus (preskus dviga). Na sedlih, namenjenih za prisilno krmiljenje polpriklopnikov, se opravlja še dodaten statični preskus (upogibni preskus). Za te preskuse je sedlo opremljeno z vsemi deli, potrebnimi za pritrditev na vozilo. Način pritrditve je enak dejanski pritrditvi na vozilo. Metoda izračuna se ne sme uporabljati namesto fizičnega preskušanja.

3.7.2 Statični preskusi

3.7.2.1 Standardna sedla, konstruirana za uporabo s krmilnimi klini ali podobnimi napravami za prisilno krmiljenje polpriklopnikov (glej odstavek 2.7 tega pravilnika), se trdnostno preskušajo s statičnim upogibnim preskusom v področju delovanja krmilne naprave ob sočasnem delovanju navpične obremenitve na sedlo. Največja dovoljena navpična obremenitev sedla U deluje navpično na sedlo v njegovi delovni legi preko toge plošče, ki je dovolj velika, da v celoti pokrije sedlo.

Rezultanta navpične obremenitve poteka skozi središče vodoravnega zgiba sedla.

Hkrati na stranski steni vodila kraljevega čepa deluje vodoravna prečna sila, ki predstavlja silo, potrebno za prisilno krmiljenje polpriklopnika. Njena velikost in smer delovanja sta izbrani tako, da okoli središča kraljevega čepa deluje navor 0,75 m × D, ki ga povzroča sila, ki deluje na ročici dolžine 0,5 ± 0,1 m. Dovoljena je trajna (plastična) deformacija vseh nazivnih mer do 0,5 %. Ne smejo se pojaviti razpoke.

3.7.2.2 Na vseh sedlih se opravi tudi statični dvižni preskus. Do dvižne sile FA = g . U se na več kot 0,2 % širine priklopne plošče ne pojavi noben pomemben trajni upogib.

Pri standardnih sedlih razreda G 50 in primerljivih sedlih za isti premer kraljevega čepa se kraljevi čep polpriklopnika ne loči od sedla pri dvižni sili Fa = g × 2,5 U. Pri nestandardnih sedlih za premer kraljevega čepa, večji od 50 mm, na primer sedla za kraljevi čep premera 90 mm, je dvižna sila: Fa = g × 1,6 U z najmanjšo vrednostjo 500 kN.

Potrebno silo povzroča vzvod, ki se na enem koncu naslanja na zgornjo ploščo sedla, na drugem pa nanj deluje sila na razdalji od 1,0 do 1,5 m od središča kraljevega čepa – glej sliko 24.

Ročica vzvoda leži pod kotom 90 o glede na smer uvajanja kraljevega čepa v sedlo. Če je najneugodnejši primer očiten, ga je treba preskusiti. Če ga ni mogoče preprosto ugotoviti, homologacijski organ ali tehnična služba določi stran za preskušanje. Potreben je le en preskus.

Slika 24 – Dvižni preskus na sedlih

3.7.3 Dinamični preskus

Sedlo se preskusi z izmenično obremenitvijo (asinhroni dinamični preskus), tako da nanj sočasno delujeta vodoravna izmenična in navpična nihajoča sila.

3.7.3.1 Pri sedlih, ki niso namenjena za prisilno krmiljenje polpriklopnikov, se uporabljajo naslednje sile:

vodoravna: Fhw = ±0,6 × D

navpična: FsO = g × 1,2 U

FsU = g × 0,4 U

Ti dve sili delujeta v vzdolžni srednji ravnini vozila, pri čemer smeri delovanja obeh sil FsO in FsU potekata skozi središče zgiba sedla.

Navpična sila Fs se spreminja med mejama + g × 1,2 U in + g × 0,4 U, vodoravna sila pa med ±0,6 D.

3.7.3.2 Pri sedlih, namenjenih za prisilno krmiljenje polpriklopnikov, se uporabljajo naslednje sile:

vodoravna: Fhw = ±0,675 D

navpična: FsO in FsU kot v odstavku 3.7.3.1.

Smeri delovanja sil so take, kakor so navedene v odstavku 3.7.3.1.

3.7.3.3 Pri dinamičnem preskusu sedla se med naležni plošči sedla in polpriklopnika nanese ustrezna mazalna snov, tako da je torni količnik F največ 0,15 .

3.8 Montažne plošče za sedla

Tudi za preskušanje montažnih plošč se uporabljajo dinamični preskus sedel, opisan v odstavku 3.7.3, in statični preskusi, opisani v odstavku 3.7.2. Pri montažnih ploščah zadostuje dvižni preskus le na eni strani. Preskus se opravi na osnovi največje predvidene višine vgradnje sedla, največje predvidene širine in najmanjše predvidene dolžine montažne plošče. Ta preskus ni potreben, če je zadevna montažna plošča, razen tega, da je ožja in/ali daljša in je celotna višina manjša, enaka plošči, na kateri je bil ta preskus že opravljen. Metoda izračuna se ne sme uporabljati namesto fizičnega preskušanja.

3.9 Kraljevi čepi polpriklopnikov

3.9.1. Na vzorcu na preskuševalni napravi se opravi dinamični preskus z izmenično obremenitvijo. Preskušanje kraljevega čepa ne poteka skupaj s preskušanjem sedla. Preskus se opravi tako, da sila deluje tudi na dele, ki so potrebni za pritrditev kraljevega čepa na polpriklopnik. Metoda izračuna se ne sme uporabljati namesto fizičnega preskušanja.

3.9.2. Opravi se dinamični preskus z izmenično vodoravno silo Fhw = ±0,6 D, ki deluje na čep v delovnem položaju.

Smer delovanja sile poteka skozi središče najmanjšega premera valjastega dela čepa s premerom 50,8 mm za razred H 50 (glej Prilogo 5, sliko 18).









PRILOGA 7

VGRADNJA IN POSEBNE ZAHTEVE

1. VGRADNJA IN POSEBNE ZAHTEVE

1.1 Vgradnja vlečnih krogel in vlečnih nosilcev

1.1.1 Vlečne krogle in vlečni nosilci so vgrajeni v vozila kategorije M1, M2 (največja dovoljena masa pod 3,5 tone) in N1 ( 6 ) skladno z merami prostega prostora in višin, prikazanimi na sliki 25. Višina se meri pod pogoji obremenitve vozila, navedenih v Dodatku 1 k tej prilogi.

Zahteva glede višine ne velja za terenska vozila kategorije G, opredeljena v Prilogi 7 k prečiščeni Resoluciji o konstrukciji vozil (R.E.3)(dokument TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2).

1.1.1.1 Prosti prostor, prikazan na slikah 25a in 25b, lahko zapolni nesnemljiva oprema, kot je rezervno kolo, če razdalja med središčem vlečne krogle in navpično ravnino na skrajni zadnji točki opreme ni večja od 300 mm. Oprema se pritrdi, da se omogoči ustrezen dostop za spenjanje in odpenjanje brez nevarnosti poškodbe uporabnika in vpliva na prosto gibanje naprave za spenjanje.

1.1.2 Za vlečne krogle in vlečne nosilce proizvajalec vozila zagotovi navodila za vgradnjo in navede, ali je potrebna kakšna ojačitev območja vgradnje.

1.1.3 Naprave za spenjanje z vlečno kroglo omogočajo spenjanje in odpenjanje, kadar je vzdolžna os naprave za spenjanje zasukana glede na srednjico vlečne krogle in pritrdilne konstrukcije:

v vodoravni smeri za 60 o v desno ali levo (β = 60 o , glej sliko 25);

v navpični smeri za 10 o navzgor ali navzdol (α = 10 o , glej sliko 25);

okoli svoje osi za 10 o v desno ali levo.

Slika 25(a) – Prosti prostor okoli vlečne krogle in njena višina – pogled s strani

Slika 25(b) – Prosti prostor okoli vlečne krogle – tloris

1.1.4 Kadar priklopnik ni spet z vlečnim vozilom, vgrajen vlečni nosilec in vlečna krogla ne zakrivata prostora za pritrditev zadnje registrske tablice vlečnega vozila ali zmanjšujeta njeno vidnost. Če vlečna krogla ali druga oprema zakriva zadnjo registrsko tablico, mora biti takšna, da jo je mogoče odstraniti ali premakniti brez uporabe orodja, razen na primer sprostitvenega ključa, ki se zlahka uporablja (tj. napor ni večji od 20 Nm) in s katerim je opremljeno vozilo.

1.2 Vgradnja vlečnih glav

1.2.1 Vlečne glave razreda B so dovoljene na priklopnikih, katerih skupna masa ne presega 3,5 tone. Ko je priklopnik v vodoravnem položaju in ima največjo dovoljeno osno obremenitev, je vlečna glava v takem položaju, da leži srednjica krogelnega območja, v katerega se pritrdi krogla, 430 ± 35 mm nad vodoravno ravnino, na kateri stojijo kolesa priklopnika.

Bivalna prikolica in priklopnik za prevoz blaga je v vodoravnem položaju, kadar je v takem položaju njen pod ali dno tovornega prostora. Pri priklopnikih, ki nimajo take referenčne ploskve (npr. priklopnikih za prevoz čolnov ipd.), ustrezno referenčno črto za določitev vodoravnega položaja navede proizvajalec priklopnega vozila. Zahteva glede višine priklopne točke velja samo za priklopnike, namenjene za spenjanje z vozili, navedenimi v točki 1.1.1 te priloge.

V vseh primerih se vodoravni položaj določi znotraj območja ± 1 o.

1.2.2 Vlečna glava omogoča varno upravljanje v prostem prostoru okoli vlečne krogle, prikazanem na slikah 25a in 25b, do kotov α = 25 o in β = 60 o.

1.3 Vgradnja vlečnih sklopk in montažnih elementov

1.3.1 Vgradne mere standardnih vlečnih sklopk:

Pri tipih standardnih vlečnih sklopk vozilo izpolnjuje zahteve glede mer, prikazanih na sliki 15 in v tabeli 10.

1.3.2 Potreba po daljinsko upravljanih napravah za spenjanje

Če ene ali več od naslednjih zahtev glede preprostega in varnega upravljanja (odstavek 1.3.3), dostopnosti (odstavek 1.3.5) ali prostega prostora okoli vzvoda za ročno upravljanje (odstavek 1.3.6) ni mogoče izpolniti, se uporablja naprava za spenjanje z napravo za daljinsko upravljanje, kakor je opisana v odstavku 12.3 Priloge 5.

1.3.3 Preprosto in varno upravljanje naprave za spenjanje

Vlečne sklopke so vgrajene na vozilo tako, da jih je mogoče preprosto in varno upravljati.

To se ne nanaša le na postopek spenjanja (in odpenjanja, kadar je to ustrezno), ampak tudi na preverjanje položaja kazalnika odprtega in zaprtega položaja spenjalnega sornika (vizualno ali z otipom).

V območju, v katerem mora biti oseba pri upravljanju naprave za spenjanje, ni nobenih morebitno nevarnih konstrukcijskih mest, kakršna so ostri robovi, vogali itn., razen če so načrtovana tako, da ni nevarnosti poškodb.

Poti iz tega območja na nobeni strani ne omejuje ali zapira noben predmet, pritrjen na napravo za spenjanje ali vozilo.

Nobena blokirna naprava ne preprečuje tej osebi, da se postavi v primeren položaj za upravljanje naprave za spenjanje.

1.3.4 Najmanjši kot pri spenjanju in odpenjanju

Spenjanje in odpenjanje ušesa vlečnega ojesa je mogoče, kadar je vzdolžna os ušesa vlečnega ojesa glede na srednjico čeljusti sočasno zasukana:

vodoravno za 50 o v desno ali levo;

navpično za 6 o navzgor ali navzdol;

osno za 6 o v desno ali levo.

Ta zahteva velja tudi za kavljaste vlečne sklopke razreda K.

1.3.5 Dostopnost

Razdalja med središčem spenjalnega sornika in robom nadgradnje vozila ne presega 550 mm. Kadar razdalja presega 420 mm, se naprava za spenjanje pritrdi z mehanizmom za upravljanje, ki omogoča varno upravljanje pri največji razdalji 420 mm od zadnjega robu nadgradnje.

Razdalja 550 mm se lahko poveča, če je mogoče dokazati tehnično nujnost in to ne ogroža preprostega in varnega upravljanja vlečne sklopke:

(i) na razdaljo do 650 mm pri vozilih s prekucnimi nadgradnjami ali opremo, vgrajeno na zadnjem koncu;

(ii) na razdaljo do 1 320 mm, če je svetla višina vsaj 1 150 mm;

(iii) pri vozilih za prevoz avtomobilov z najmanj dvema navoznima nivojema, če se priklopno vozilo med normalnim prevažanjem ne ločuje od vlečnega vozila.

1.3.6 Prosti prostor okoli vzvoda za ročno upravljanje

Za varno upravljanje vlečne sklopke je okoli vzvoda za ročno upravljanje dovolj prostega prostora.

Prosti prostor, prikazan na sliki 26, velja kot zadosten. Če so različni tipi standardnih vlečnih sklopk namenjeni za vgradnjo v vozilo, je prostega prostora toliko, da so pogoji izpolnjeni tudi pri največjih merah vlečne sklopke ustreznega razreda, navedenih v odstavku 3 Priloge 5.

Slika 26 – Prosti prostor okoli vzvoda za ročno upravljanje

Mere prostega prostora veljajo po potrebi tudi za vlečne sklopke z vzvodi za ročno upravljanje, obrnjenimi navzdol, ali naprave drugačnih konstrukcij.

Prosti prostor je zagotovljen tudi pri predpisanih najmanjših kotih spenjanja in odpenjanja, navedenih v odstavku 1.3.4 te priloge.

1.3.7 Prostor za prosto gibanje vlečne sklopke

Na vozilo vgrajena vlečna sklopka je odmaknjena od katerega koli drugega dela vozila najmanj 10 mm ob upoštevanju vseh možnih geometrijskih leg, navedenih v odstavku 3 Priloge 5.

Če so različni tipi standardnih vlečnih sklopk namenjenih za vgradnjo v tip vozila, je odmik tolikšen, da so pogoji izpolnjeni tudi pri največjih merah vlečne sklopke ustreznega razreda, navedenih v odstavku 3 Priloge 5.

1.3.8 Dopustnost vlečnih sklopk s posebnim zgibom za navpično nagibanje – glej odstavek 3.4 Priloge 5.

Naprave za spenjanje z valjastim spenjalnim sornikom, ki omogočajo navpično vrtenje priklopljenega vlečnega ušesa s posebnim zgibom, so dopustne le, če je mogoče dokazati njihovo tehnično nujnost. To se lahko zgodi na primer pri vzvratnih prekucnikih, pri katerih je glava vlečne sklopke na tečajih, ali pri vlečnih sklopkah težkih transportnih vozil, pri katerih je uporaba valjastega spenjalnega sornika nujna zaradi trdnosti.

1.4 Vgradnja ušes vlečnih ojes in vlečnih ojes na priklopnike

1.4.1 Če navpična obremenitev vlečnega ušesa za priklopnik presega 50 kg pri priklopniku, enakomerno obremenjenem do največje tehnično dovoljene mase, imajo vlečna ojesa za priklopnike s centralno osjo podporno napravo, nastavljivo po višini.

1.4.2 Če sta vlečno uho in vlečno oje vgrajena v priklopnik s centralno osjo z največjo maso C, večjo od 3,5 tone, in z več kot eno osjo, je priklopnik opremljen z napravo za porazdelitev obremenitve osi.

1.4.3 Vlečna ojesa na tečajih so dvignjena od tal. Ko se spustijo iz vodoravnega položaja, najnižja točka ni nižje kot 200 mm od tal. Glej tudi odstavka 5.3 in 5.4 Priloge 5.

1.5 Vgradnja sedel, montažnih plošč in kraljevih čepov v vozila

1.5.1 Sedla razreda G 50 se ne pritrjujejo neposredno na okvir vozila, razen če to dovoljuje njegov proizvajalec. Na okvir se pritrjujejo z montažno ploščo in upoštevajo se navodila proizvajalca vozila in sedla.

1.5.2 Polpriklopnik je opremljen s podpornimi nogami ali drugo napravo, ki omogoča odklop in parkiranje polpriklopnika. Če je polpriklopnik opremljen tako, da je mogoče samodejno spetje naprav za spenjanje, električnih in zavornih sistemov, se podporne noge ali druge podobne naprave po spetju samodejno dvignejo s tal.

Te zahteve ne veljajo pri polpriklopnikih, konstruiranih za posebne namene, ki se običajno ločujejo šele v delavnici ali ko se obremenjujejo in razbremenjujejo v posebej konstruiranih prostorih.

1.5.3 Pri vgradnji kraljevega čepa na montažno ploščo polpriklopnika se upoštevajo navodila proizvajalca vozila ali kraljevega čepa.

1.5.4 Če je polpriklopnik opremljen s krmilnim klinom, izpolnjuje zahteve, opisane v odstavku 7.8 Priloge 5.

2. DALJINSKO PRIKAZOVANJE IN UPRAVLJANJE

2.1 Pri vgradnji naprav za daljinsko prikazovanje in upravljanje se upoštevajo vse ustrezne zahteve, navedene v odstavku 12 Priloge 5.









PRILOGA 7

Dodatek 1

POGOJI OBREMENITVE ZA MERJENJE VIŠINE VLEČNE KROGLE

1. Višina je takšna, kakršna je opredeljena v odstavku 1.1.1 Priloge 7.

2. Pri vozilih 1/kategorije M1 ( 7 ) maso vozila, po kateri se meri ta višina, navede proizvajalec vozila v obrazcu sporočila (Priloga 2). Masa je največja dovoljena masa, porazdeljena na oseh, kakor jo navede proizvajalec vozila, ali masa z obremenitvijo vozila v skladu z odstavkom 2.1 tega dodatka.

2.1 Največja vrednost za maso vozila v voznem stanju, ki jo navede proizvajalec vlečnega vozila (glej odstavek 6 Sporočila o homologaciji v Prilogi 2); in

2.1.1 masi, vsaka po 68 kg, na sedežnem položaju na zunanji strani vsake vrste, v kateri so sedeži pomaknjeni najbolj nazaj za normalno vožnjo, pri čemer sta masi:

2.1.1.1 pri napravah in sestavnih delih za prvo vgradnjo, ki jih predloži za homologacijo proizvajalec vozila, približno na točki 100 mm pred točko „R“ pri nastavljivih sedežih in 50 mm pred točko „R“ pri drugih sedežih, pri čemer se točka „R“ določi v skladu z odstavkom 5.1.1.2 Pravilnika št. 14; ali

2.1.1.2 pri napravah in sestavnih delih, ki jih predloži za homologacijo samostojni proizvajalec in so namenjene za naknadno vgradnjo, približno na položaju sedeče osebe;

2.1.2 Poleg tega se pri vsaki masi 68 kg v vozilu v prostoru za prtljago enakomerno porazdeli dodatna dovoljena masa 7 kg za osebno prtljago;

3. Pri vozilih kategorije N1 (1) je masa vozila, po kateri se meri ta višina:

3.1 največja dovoljena masa, porazdeljena na oseh, kakor jo navede proizvajalec vlečnega vozila (glej odstavek 6 Sporočila o homologaciji v Prilogi 2).