02016R1799 — SL — 24.12.2019 — 002.001

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

►B IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2016/1799 z dne 7. oktobra 2016 o določitvi izvedbenih tehničnih standardov v zvezi z vzporejanjem bonitetnih ocen zunanjih bonitetnih institucij za kreditno tveganje v skladu s členom 136(1) in (3) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta (Besedilo velja za EGP) (UL L 275 12.10.2016, str. 3)

spremenjena z:









▼B

IZVEDBENA UREDBA KOMISIJE (EU) 2016/1799

z dne 7. oktobra 2016

o določitvi izvedbenih tehničnih standardov v zvezi z vzporejanjem bonitetnih ocen zunanjih bonitetnih institucij za kreditno tveganje v skladu s členom 136(1) in (3) Uredbe (EU) št. 575/2013 Evropskega parlamenta in Sveta

(Besedilo velja za EGP)







NASLOV I

KVANTITATIVNI DEJAVNIKI, KVALITATIVNI DEJAVNIKI IN PRIMERJALNA VREDNOST







POGLAVJE 1

Kvantitativni dejavniki

Člen 1

Kvantitativni dejavniki vzporejanja bonitetne kategorije

Kvantitativni dejavniki iz točke (a) člena 136(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 so kratkoročne in dolgoročne stopnje neplačil, povezane s postavkami, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, kot je določeno v členih 2 do 6.

Člen 2

Postavke, ki se uporabljajo za izračun kvantitativnih dejavnikov

Izračun stopenj neplačil iz člena 1 za vsako bonitetno kategorijo se izvede izključno na podlagi postavk, ki jim je zunanja bonitetna agencija (ECAI), za katero se izvaja vzporejanje, dodelila isto bonitetno kategorijo, če te postavke izpolnjujejo vse naslednje zahteve:

(a) pripadajo „bonitetnim ocenam gospodarskih družb“ iz točke (a) člena 3 Delegirane uredbe (EU) 2015/2 in se dodeljujejo glede na izdajatelja;

(b) dodeli se jim eno od naslednjega: (i) naročena bonitetna ocena; (ii) nenaročena bonitetna ocena, ki izpolnjuje zahteve iz člena 138 Uredbe (EU) št. 575/2013.







Oddelek 1

Izračun kvantitativnih dejavnikov za bonitetno kategorijo, kadar je na voljo dovolj bonitetnih ocen

Člen 3

Ugotavljanje, ali je na voljo dovolj bonitetnih ocen

1. Za izračun kratkoročne stopnje neplačil se število postavk, katerim ECAI, za katero se izvaja vzporejanje, dodeli isto bonitetno kategorijo, šteje za zadostno, kadar postavke izpolnjujejo vse naslednje zahteve:

(a) jih je dovolj glede na zaznan profil tveganja bonitetne kategorije, pri čemer je pokazatelj število postavk, ki predstavljajo inverz primerjalne vrednosti dolgoročne stopnje neplačila za bonitetno kategorijo, kot je navedeno v točki (a) člena 14;

(b) so reprezentativne za najnovejšo skupino postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija.

2. Za izračun dolgoročne stopnje neplačil se število postavk, katerim ECAI, za katero se izvaja vzporejanje, dodeli isto bonitetno kategorijo, šteje za zadostno, kadar je na voljo najmanj deset najnovejših kratkoročnih stopenj neplačil, kot so navedene v odstavku 1.

Člen 4

Kratkoročne stopnje neplačil za bonitetno kategorijo, kadar je na voljo dovolj bonitetnih ocen

1. Kadar je na voljo dovolj bonitetnih ocen glede na člen 3(1), se kratkoročne stopnje neplačil iz člena 1 izračunajo na način, ki je opisan v odstavkih 2 do 5.

2. Kratkoročne stopnje neplačil za bonitetno kategorijo se izračunajo za triletno obdobje kot količnik, pri čemer:

(a) imenovalec predstavlja število postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, prisotnih na začetku časovnega obdobja;

(b) števec predstavlja število postavk iz točke (a), ki so v neplačilu pred koncem časovnega obdobja.

3. Postavke, ki se umaknejo pred koncem časovnega obdobja in niso v neplačilu, prispevajo le k imenovalcu kratkoročnih stopenj neplačil iz točke (a) odstavka 2 s 50-odstotno utežjo. Vsaka postavka, za katero obstaja dokaz, da je bila umaknjena pred neplačilom, se šteje za postavko v neplačilu.

4. Postavke se štejejo za postavke v neplačilu, ki se vključijo v števec iz točke (b) odstavka 2, kadar pride do enega izmed naslednjih dogodkov:

(a) vloga za stečaj ali prisilna uprava, zaradi česar bo verjetno prišlo do neplačila ali zamude pri plačilu pogodbeno zavezujočih plačil za servisiranje dolga;

(b) neplačilo ali zamuda pri plačilu pogodbeno zavezujočega plačila obresti ali glavnice, razen če so plačila izvršena v pogodbeno dovoljenem obdobju odloga;

(c) zamenjava problematičnih obveznosti (distressed exchange), če ponudba pomeni, da bo vlagatelj prejel nižjo vrednost od obljubljene glede na prvotne vrednostne papirje;

(d) ocenjeni subjekt je zaradi svojega finančnega stanja pod pomembnim regulativnim nadzorom.

5. Kratkoročne stopnje neplačil se vsake pol leta izračunajo za vsako razpoložljivo skupino postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, in sicer 1. januarja in 1. julija vsakega leta.

Člen 5

Dolgoročna stopnja neplačil bonitetne kategorije, kadar je na voljo dovolj bonitetnih ocen

1. Kadar je na voljo dovolj bonitetnih ocen v skladu s členom 3, se dolgoročna stopnja neplačil iz člena 1 izračuna v skladu z odstavki 2 do 4.

2. Dolgoročna stopnja neplačil se izračuna kot tehtano povprečje vsaj 20 najnovejših kratkoročnih stopenj neplačil, izračunanih v skladu s členom 4(1). Če se razpoložljive kratkoročne stopnje neplačil razprostirajo čez daljše obdobje in so pomembne, se uporabijo kratkoročne stopnje neplačil za to daljše obdobje. Kadar je na voljo manj kot 20 kratkoročnih stopenj neplačila, izračunanih v skladu s členom 4(1), se oceni preostale kratkoročne stopnje neplačila, da se dobi 20 kratkoročnih stopenj neplačila.

3. Za pripravo tehtanega povprečja iz odstavka 2 kratkoročne stopnje neplačila, izračunane v skladu s členom 4, zajemajo zadnje obdobje recesije. To obdobje recesije obsega semester ali več negativnih stopenj rasti bruto domačega proizvoda na glavnih geografskih območjih, na katera se nanašajo ocenjene postavke.

4. Za pripravo tehtanega povprečja iz odstavka 2 velja naslednje:

(a) kratkoročne stopnje neplačila, izračunane v skladu s členom 4(1), se tehtajo glede na število postavk, določenih v točki (a) člena 4(2);

(b) ocenjene kratkoročne stopnje neplačil se tehtajo glede na ocene števila postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija in so prisotne na začetku časovnega obdobja.

Uteži zagotovijo ustrezno zastopanost let recesije in let brez recesije v celotnem gospodarskem ciklu.







Oddelek 2

Izračun kvantitativnih dejavnikov bonitetne kategorije, kadar ni na voljo dovolj bonitetnih ocen

Člen 6

Uporabljene postavke in dolgoročna stopnja neplačil za bonitetno kategorijo, kadar ni na voljo dovolj bonitetnih ocen

Kadar ni na voljo dovolj bonitetnih ocen iz člena 3, se dolgoročna stopnja neplačil iz člena 1 izračuna v skladu z naslednjim:

(a) temelji na oceni dolgoročne stopnje neplačila, ki jo zagotovi ECAI, povezane z vsemi postavkami, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, v skladu s točko (a) člena 136(2) Uredbe (EU) št. 575/2013;

(b) ocena iz točke (a) se dopolni s številom postavk, ki so v neplačilu in ki niso v neplačilu, katerim bonitetno kategorijo dodeli ECAI, za katero se izvaja vzporejanje.







POGLAVJE 2

Kvalitativni dejavniki

Člen 7

Kvalitativni dejavniki vzporejanja bonitetne kategorije

Kvalitativni dejavniki iz točke (b) člena 136(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 so:

(a) opredelitev neplačila, ki jo uporablja ECAI, kot je navedeno v členu 8;

(b) časovno obdobje bonitetne kategorije, ki ga upošteva ECAI, kot je navedeno v členu 9;

(c) pomen bonitetne kategorije in njen relativen položaj znotraj bonitetne lestvice, ki jo določi ECAI, kot je navedeno v členu 10;

(d) kreditna kakovost postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, kot je navedeno v členu 11;

(e) ocena, ki jo zagotovi ECAI, dolgoročne stopnje neplačila, povezane z vsemi postavkami, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, v skladu s točko (a) člena 136(2) Uredbe (EU) št. 575/2013, kot je določeno v členu 12;

(f) razmerje, ki ga vzpostavi ECAI („notranje vzporejanje“), kadar je na voljo, med na eni strani bonitetno kategorijo, ki je predmet vzporejanja, in na drugi strani drugimi bonitetnimi kategorijami, ki jih pripravi ista ECAI, kadar je vzporejanje za slednje kategorije že določeno v skladu s to uredbo, kot je navedeno v členu 13;

(g) vse ostale zadevne informacije, ki lahko opišejo stopnjo tveganja, ki ga izraža bonitetna kategorija.

Člen 8

Opredelitev neplačila, ki jo uporablja ECAI

Vrsta dogodkov, ki jih ECAI upošteva pri ugotavljanju, ali je postavka v neplačilu, se primerja s tistimi, ki so določene v členu 4(4), pri čemer se uporabljajo vsi razpoložljivi podatki. Kadar primerjava pokaže, da ECAI ni upoštevala vseh takšnih vrst neplačil, se kvantitativni dejavniki iz člena 1 ustrezno prilagodijo.

Člen 9

Časovno obdobje bonitetne kategorije

Časovno obdobje, ki ga je ECAI upoštevala za dodeljevanje bonitetne kategorije, je ustrezen pokazatelj, ali je stopnja tveganja te bonitetne kategorije vzdržna skozi časovno obdobje iz člena 4(2).

Člen 10

Pomen in relativen položaj bonitetne kategorije

1. Pomen bonitetne kategorije, ki jo določi ECAI, se določi glede na značilnosti sposobnosti izpolnjevanja finančnih obveznosti, kot se odraža v postavkah, katerim se dodeli takšna bonitetna kategorija, ter natančneje glede na stopnjo njene občutljivosti na gospodarske razmere in bližino nezmožnosti izpolnjevanja obveznosti.

2. Pomen bonitetne kategorije se primerja s pomenom, določenim za vsako stopnje kreditne kakovosti, kot je določeno v členu 15.

3. Pomen bonitetne kategorije se obravnava v kombinaciji z njegovim relativnim položajem v okviru bonitetne lestvice, ki jo določi ECAI.

Člen 11

Kreditna kakovost postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija

1. Kreditna kakovost postavk, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, se določi ob upoštevanju vsaj njihove velikosti in stopnje razpršenosti njihovih poslovnih dejavnosti po tržnih sektorjih ter stopnje njihove geografske razpršenosti.

2. Uporabijo se lahko različna merila kreditne kakovosti, pripisane postavkam iste bonitetne kategorije, kolikor je to primerno, da se dopolnijo informacije, ki jih zagotavljajo kvantitativni dejavniki iz člena 1, kadar so zanesljiva in relevantna za vzporejanje.

Člen 12

Ocena dolgoročne stopnje neplačila, ki jo določi ECAI, povezana s vsemi postavkami, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija

Ocena dolgoročne stopnje neplačila, ki jo določi ECAI, povezana z vsemi postavkami, katerim se dodeli ista bonitetna kategorija, se upošteva za namene vzporejanja, če je le ustrezno utemeljena.

Člen 13

Notranje vzporejanje bonitetne kategorije, ki ga določi ECAI

Ustrezna stopnja kreditne kakovosti drugih bonitetnih kategorij, ki jih je pripravila ista ECAI, za katero obstaja notranje vzporejanje v skladu s točko (f) člena 7, se uporabi kot ustrezen pokazatelj ravni tveganja bonitetne kategorije, ki se vzporeja.







POGLAVJE 3

Primerjalna vrednost in povezani viri

Člen 14

Primerjalna vrednost

Primerjalna vrednost iz točke (c) člena 136(2) Uredbe (EU) št. 575/2013 je lahko:

(a) primerjalna vrednost za dolgoročno stopnjo neplačil za vsako stopnjo kreditne kakovosti, kot je določena v razpredelnici 1 Priloge I;

(b) primerjalna vrednost za kratkoročno stopnjo neplačil za vsako stopnjo kreditne kakovosti, kot je določena v razpredelnici 2 Priloge I.

Člen 15

Referenčni pomen bonitetne kategorije na stopnjo kreditne kakovosti

Referenčni pomen bonitetne kategorije, ki ustreza posamezni stopnji kreditne kakovosti, je določen v Prilogi II.







NASLOV II

RAZPREDELNICE VZPOREJANJA

Člen 16

Razpredelnice vzporejanja

Ujemanje bonitetnih kategorij posamezne ECAI s stopnjami kreditne kakovosti, določenimi v oddelku 2 poglavja 2 naslova II dela tri Uredbe (EU) št. 575/2013, je določeno v Prilogi III.







NASLOV III

KONČNA DOLOČBA

Člen 17

Začetek veljavnosti

Ta uredba začne veljati dvajseti dan po objavi v Uradnem listu Evropske unije.

Ta uredba je v celoti zavezujoča in se neposredno uporablja v vseh državah članicah.









PRILOGA I

Primerjalne vrednosti za namene člena 14







Razpredelnica 1 Dolgoročna primerjalna vrednost (3-letno obdobje) Stopnja kreditne kakovosti Dolgoročna primerjalna vrednost Srednja vrednost Spodnja meja Zgornja meja 1 0,10 % 0,00 % 0,16 % 2 0,25 % 0,17 % 0,54 % 3 1,00 % 0,55 % 2,39 % 4 7,50 % 2,40 % 10,99 % 5 20,00 % 11,00 % 26,49 % 6 34,00 % 26,50 % 100,00 %







Razpredelnica 2 Kratkoročna primerjalna vrednost (3-letno obdobje) Stopnja kreditne kakovosti Kratkoročna primerjalna vrednost Raven spremljanja Sprožitvena raven 1 0,80 % 1,20 % 2 1,00 % 1,30 % 3 2,40 % 3,00 % 4 11,00 % 12,40 % 5 28,60 % 35,00 % 6 Ni relevantno Ni relevantno









PRILOGA II

Referenčni pomen bonitetne kategorije na stopnjo kreditne kakovosti za namene člena 15







Stopnja kreditne kakovosti Pomen bonitetne kategorije 1 Ocenjeni subjekt ima izjemno/zelo dobro sposobnost, da izpolni svoje finančne obveznosti in zanj velja minimalno/zelo nizko kreditno tveganje. 2 Ocenjeni subjekt ima dobro sposobnost, da izpolni svoje finančne obveznosti in zanj velja nizko kreditno tveganje, vendar je nekoliko bolj dovzeten za negativne učinke sprememb okoliščin in gospodarskih pogojev kot ocenjeni subjekti, uvrščeni v stopnjo kreditne kakovosti 1 (CQS 1). 3 Ocenjeni subjekt ima zadostno sposobnost, da izpolni svoje finančne obveznosti in zanj velja zmerno kreditno tveganje. Vendar je bolj verjetno, da bodo negativni gospodarski pogoji ali spremenjene okoliščine poslabšali sposobnost ocenjenega subjekta, da izpolni svoje finančne obveznosti. 4 Ocenjeni subjekt ima sposobnost, da izpolni svoje finančne obveznosti in zanj velja precejšnje kreditno tveganje. Subjekt se sooča z večjimi negotovostmi in je izpostavljen negativnim poslovnim, finančnim ali gospodarskim pogojem, zaradi česar lahko postane njegova sposobnost izpolnjevanja finančnih obveznosti neustrezna. 5 Ocenjeni subjekt je sposoben izpolnjevati svoje finančne obveznosti, vendar zanj velja visoko kreditno tveganje. Negativni poslovni, finančni ali gospodarski pogoji bodo verjetno oslabili sposobnost ali pripravljenost ocenjenega subjekta, da izpolni svoje finančne obveznosti. 6 Ocenjeni subjekt je trenutno ranljiv ali zelo ranljiv in zanj velja zelo visoko kreditno tveganje, med drugim ni sposoben izpolnjevati svojih finančnih obveznosti ali je temu zelo blizu. Njegova sposobnost izpolnjevanja finančnih obveznosti je odvisna od ugodnih poslovnih, finančnih in gospodarskih pogojev.

▼M2









PRILOGA III

Razpredelnice vzporejanja za namene člena 16