01979A1113(01) — SL — 17.05.2005 — 001.002

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

spremenjen z:









▼B

KONVENCIJA

o onesnaževanju zraka na velike razdalje prek meja







POGODBENICE TE KONVENCIJE, KI SO ODLOČENE spodbujati odnose in sodelovanje na področju varstva okolja, SE ZAVEDAJO pomena dejavnosti Ekonomske komisije OZN za Evropo pri krepitvi teh odnosov in sodelovanja, zlasti na področju onesnaževanja zraka, vključno s prenosom onesnaževal zraka na velike razdalje, PRIZNAVAJO prispevek Ekonomske komisije za Evropo k večstranskemu izvajanju ustreznih določb Sklepne listine Konference o varnosti in sodelovanju v Evropi, SE ZAVEDAJO napotil v poglavju o okolju Sklepne listine o varnosti in sodelovanju v Evropi, ki pozivajo k sodelovanju pri nadzorovanju onesnaževanja zraka in njegovih posledic, vključno s prenosom onesnaževal zraka na velike razdalje, ter k razvoju obsežnega programa za spremljanje in ocenjevanje prenosa onesnaževal zraka na velike razdalje, sprva žveplovega dioksida z možno razširitvijo na druga onesnaževala, UPOŠTEVAJO ustrezne določbe Deklaracije Konference Združenih narodov o človekovem okolju, in zlasti načelo 21, ki izraža skupno prepričanje, da imajo države v skladu z Ustanovno listino Združenih narodov in načeli mednarodnega prava suvereno pravico do izkoriščanja svojih virov v skladu s svojo okoljsko politiko in da so odgovorne za zagotovitev, da dejavnosti pod njihovo jurisdikcijo ali nadzorom ne škodijo okolju drugih držav ali območij izven meja njihove državne jurisdikcije, PRIZNAVAJO obstoj možnih kratkoročnih in dolgoročnih škodljivih učinkov onesnaževanja zraka, vključno z onesnaževanjem zraka prek meja, SO ZASKRBLJENE, da lahko višja raven emisij onesnaževal zraka v regiji, kakor je napovedana, poveča škodljive učinke, PRIZNAVAJO, da je treba preučiti posledice prenosa onesnaževal zraka na velike razdalje in poiskati rešitve za ugotovljene probleme, POTRJUJEJO svojo pripravljenost na krepitev aktivnega mednarodnega sodelovanja, da bi razvile primerne nacionalne politike in z izmenjavo informacij, posvetovanji, raziskovanji ter opazovanji uskladile nacionalne ukrepe za boj proti onesnaževanju zraka, vključno z onesnaževanjem zraka na velike razdalje prek meja, SO SE DOGOVORILE naslednje:







Opredelitve

Člen 1

Za namene te konvencije:

(a) „onesnaževanje zraka“ pomeni človekovo neposredno ali posredno vnašanje snovi ali energije v zrak, ki povzroča take škodljive učinke, da ogroža človekovo zdravje, škoduje živim virom, ekosistemom in materialni lastnini ter zmanjšuje ali ovira možnosti za rekreacijo in druge zakonite načine rabe okolja; izraz „onesnaževala zraka“;

(b) „onesnaževanje zraka na velike razdalje prek meja“ pomeni onesnaževanje zraka, ki fizično v celoti ali deloma izvira na območju pod državno jurisdikcijo ene države in ima škodljive učinke na območju pod jurisdikcijo druge države na takšni razdalji, da na splošno ni mogoče razlikovati med prispevki posameznih virov emisije ali skupin virov.







Temeljna načela

Člen 2

Pogodbenice so ob upoštevanju dejstev in s tem povezanih težav odločene zaščititi ljudi in njihovo okolje pred onesnaževanjem zraka in si prizadevajo omejiti ter, kolikor je mogoče, postopoma zmanjšati in preprečiti onesnaževanje zraka, vključno z onesnaževanjem zraka na velike razdalje prek meja.

Člen 3

Pogodbenice v okviru te konvencije z izmenjavo informacij, posvetovanji, raziskovanji in opazovanjem brez nepotrebnega odlašanja razvijejo politike in strategije, ki služijo kot sredstva za boj proti izpuščanju onesnaževal zraka, pri čemer upoštevajo že obstoječa prizadevanja na državni in mednarodni ravni.

Člen 4

Pogodbenice si izmenjajo in pretehtajo informacije o svojih politikah, znanstvenih dejavnostih in tehničnih ukrepih, namenjenih čimbolj učinkovitemu boju proti izpustu onesnaževal zraka, ki lahko imajo škodljive učinke, in s tem prispevajo k zmanjšanju onesnaževanja zraka, vključno z onesnaževanjem zraka na velike razdalje prek meja.

Člen 5

Posvetovanja potekajo na zahtevo v zgodnji fazi med pogodbenicami, ki so dejansko prizadete ali izpostavljene precejšnjemu tveganju zaradi onesnaževanja zraka na velike razdalje prek meja na eni strani in pogodbenicami, na ozemlju in pod jurisdikcijo katerih nastane znaten del onesnaževanja zraka na velike razdalje prek meja, ali pa bi lahko nastal tam zaradi dejavnosti, ki jih tam opravljajo ali jih tam nameravajo opravljati, na drugi strani.







Upravljanje kakovosti zraka

Člen 6

Ob upoštevanju členov od 2 do 5, raziskav, ki so v teku, izmenjave informacij, opazovanj in rezultatov vsega tega, stroškov in učinkovitosti lokalnih in drugih sredstev, ter zaradi boja proti onesnaževanju zraka, predvsem tistega, ki izvira iz novih ali obnovljenih obratov, se vsaka pogodbenica zaveže, da bo razvila najboljše politike in strategije, vključno s sistemi upravljanja kakovosti zraka ter kontrolnimi ukrepi, ki so del teh sistemov in so skladni z uravnoteženim razvojem, predvsem z uporabo najboljše tehnologije, ki je na voljo in je gospodarsko izvedljiva, ter tehnologije, pri kateri nastaja malo ali nič odpadkov.







Raziskave in razvoj

Člen 7

Pogodbenice se v skladu s svojimi potrebami lotijo raziskav in/ali razvoja ter sodelujejo pri raziskavah ali razvoju:

(a) obstoječih in predlaganih tehnologij za zmanjšanje emisij žve- plovih spojin in drugih večjih onesnaževal zraka, vključno s tehnično in gospodarsko izvedljivostjo in posledicami za okolje;

(b) instrumentacije in drugih tehnik za spremljanje in merjenje stopenj emisije in koncentracij onesnaževal zraka v okolju;

(c) izboljšanih modelov za boljše razumevanje prenosa onesnaževal zraka na velike razdalje prek meja;

(d) učinkov žveplovih spojin in drugih večjih onesnaževal zraka na zdravje ljudi in okolje, vključno s kmetijstvom, gozdarstvom, materiali, vodnimi in drugimi naravnimi ekosistemi in vidljivostjo, z namenom oblikovati znanstveno podlago za razmerja med količino in učinkom, da bi zaščitili okolje;

(e) ekonomske, socialne in okoljske ocene drugačnih ukrepov za doseganje okoljskih ciljev, vključno z zmanjšanjem onesnaževanja zraka na velike razdalje prek meja;

(f) programov izobraževanja in usposabljanja v zvezi z okolj- skimi vidiki onesnaževanja z žveplovimi spojinami in drugimi velikimi onesnaževali zraka.







Izmenjava informacij

Člen 8

V skupnem interesu pogodbenic je, da si v okviru izvršilnega organa iz člena 10 dvostransko izmenjajo informacije, ki so na voljo o:

(a) podatkih o emisijah dogovorjenih onesnaževal zraka v obdobjih, o katerih se je treba dogovoriti, pri čemer začnejo z žveplovim dioksidom, ki prihaja iz mrežnih enot dogovorjene velikosti, ali o tokovih dogovorjenih onesnaževal zraka, sprva žveplovega dioksida, čez državne meje na razdaljah in v obdobjih, o katerih se je treba dogovoriti;

(b) večjih spremembah v nacionalnih politikah in splošnem industrijskem razvoju, ter o možnem vplivu teh sprememb, ki bi lahko povzročile pomembne spremembe pri onesnaževanju zraka na velike razdalje prek meja;

(c) nadzornih tehnologijah za zmanjševanje onesnaževanja zraka, pomembnih za onesnaževanje zraka na velike razdalje prek meja;

(d) predvidenih stroških nadzora emisije žveplovih spojin in drugih večjih onesnaževal zraka na državni ravni;

(e) meteoroloških in fizikalno-kemijskih podatkih v zvezi s procesi med prenosom;

(f) fizikalno-kemijskih in bioloških podatkih v zvezi z učinki onesnaževanja zraka na velike razdalje prek meja in o obsegu škode ( 1 ), za katero ti podatki kažejo, da jo je mogoče pripisati onesnaževanju zraka na velike razdalje prek meja;

(g) nacionalnih, podregijskih in regijskih politikah in strategijah za nadzor žveplovih spojin in drugih večjih onesnaževal zraka.







Uresničevanje in nadaljnji razvoj skupnega programa za spremljanje in oceno onesnaževanja zraka na velike razdalje v Evropi

Člen 9

Pogodbenice poudarjajo, da je treba uresničevati obstoječi „skupni program za spremljanje in oceno onesnaževanja zraka na velike razdalje v Evropi“ (v nadaljnjem besedilu „EMEP“), in se glede na nadaljnji razvoj tega programa strinjajo, da bodo poudarjale:

(a) da je zaželeno, da se pogodbenice pridružijo EMEPu, ki sprva temelji na spremljanju žveplovega dioksida in sorodnih spojin, in ga polno uresničujejo;

(b) da je treba uporabljati primerljive ali standardizirane postopke za spremljanje, kadarkoli je to mogoče;

(c) da je zaželeno, da program spremljanja temelji na okviru tako nacionalnih kot mednarodnih programov. Postavitev opazovalnih postaj in zbiranje podatkov se opravljata pod državno jurisdikcijo države, v kateri so opazovalne postaje;

(d) da je zaželeno oblikovati okvir za skupni program za spremljanje stanja okolja, ki temelji na sedanjih in prihodnjih nacionalnih, podregijskih, regijskih in drugih mednarodnih programih, in jih upošteva;

(e) potrebo po izmenjavi podatkov o emisijah dogovorjenih onesnaževal zraka v obdobjih, o katerih se je treba dogovoriti, pri čemer začnejo z žveplovim dioksidom, ki prihaja iz mrežnih enot dogovorjene velikosti; ali o tokovih dogovorjenih onesnaževal zraka, sprva žveplovega dioksida, čez državne meje na razdaljah in v obdobjih, o katerih se je treba dogovoriti. Način za ugotavljanje tokov, vključno z modelom, kakor tudi način za ugotavljanje onesnaževanja zraka, ki temelji na emisijah na mrežno enoto, vključno z modelom, se dajo na voljo in se občasno preverijo, da bi izboljšali načine in modele;

(f) svojo pripravljenost nadaljevati z izmenjavo in rednim posodabljanjem nacionalnih podatkov o skupnih emisijah dogovorjenih onesnaževal zraka, sprva žveplovega dioksida;

(g) potrebo po zagotavljanju meteoroloških in fizikalno- kemijskih podatkov v zvezi s procesi med prenosom;

(h) potrebo po spremljanju kemijskih spojin v drugih medijih, kot so voda, prst in rastlinje, kakor tudi po podobnem programu za spremljanje, ki bi zabeležil vplive na zdravje in okolje;

(i) zaželenost razširitve nacionalnih mrež EMEP, da bi se lahko usposabljale za kontrolo in nadzor.







Izvršilni organ

Člen 10

1. Predstavniki pogodbenic v okviru višjih svetovalcev o okolj- skih vprašanjih za vlade Ekonomske komisije za Evropo sestavljajo izvršilni organ te konvencije in se v tej funkciji sestajajo vsaj enkrat na leto.

2. Izvršilni organ:

(a) preverja uresničevanje te konvencije;

(b) ustanovi, če je to primerno, delovne skupine, ki obravnavajo zadeve v zvezi z uresničevanjem in razvojem te konvencije in v ta namen pripravijo ustrezne študije in drugo dokumentacijo ter predložijo priporočila, ki jih obravnava izvršilni organ;

(c) opravlja druge funkcije, ki so lahko ustrezne v skladu z določbami te konvencije.

3. Izvršilni organ uporabi usmerjevalni organ EMEP-a, tako da ima ta vlogo sestavnega dela pri izvajanju te konvencije, predvsem v zvezi z zbiranjem podatkov in znanstvenim sodelovanjem.

4. Izvršilni organ pri opravljanju svojih nalog uporabi tudi informacije drugih zadevnih mednarodnih organizacij, kadar meni, da je to primerno.







Sekretariat

Člen 11

Izvršilni sekretar Ekonomske komisije za Evropo opravlja za izvršilni organ naslednje naloge sekretariata:

(a) sklicuje in pripravlja sestanke izvršilnega organa;

(b) pogodbenicam pošilja poročila in druge podatke, ki jih je prejel v skladu z določbami te konvencije;

(c) opravlja naloge, za katere ga zadolži izvršni organ.







Spremembe Konvencije

Člen 12

1. Vsaka pogodbenica lahko predlaga spremembe te konvencije.

2. Besedilo o predlaganih spremembah se pisno predloži izvršnemu sekretarju Ekonomske komisije za Evropo, ki ga sporoči vsem pogodbenicam. Izvršilni organ na svojem naslednjem letnem sestanku razpravlja o predlaganih spremembah, če jih je izvršni sekretar Ekonomske komisije za Evropo razposlal pogodbenicam vsaj 90 dni vnaprej.

3. Spremembo te konvencije soglasno sprejmejo predstavniki pogodbenic in začne veljati za pogodbenice, ki so jo sprejele, devetdeseti dan po dnevu, ko dve tretjini pogodbenic pri depozi- tarju deponirata listine o sprejetju. Kasneje začne za vsako drugo pogodbenico veljati sprememba devetdeseti dan po dnevu, ko ta pogodbenica deponira svojo listino o sprejetju spremembe.







Reševanje sporov

Člen 13

Če pride med dvema ali več pogodbenicami te konvencije do spora glede razlage ali uporabe te konvencije, ga poskušajo rešiti s pogajanji ali s kakršnim koli drugim načinom reševanja sporov, sprejemljivim za stranke v sporu.







Podpis

Člen 14

1. Ta konvencija je na voljo za podpis na uradu Združenih narodov v Ženevi od 13. do 16. novembra 1979 ob sestanku na visoki ravni v okviru Ekonomske komisije za Evropo o varstvu okolja, tako za države članice Ekonomske komisije za Evropo kot za države, ki imajo pri Ekonomski komisiji za Evropo posvetovalni status, v skladu z odstavkom 8 Resolucije 36(IV) Ekonomsko- socialnega sveta z dne 28. marca 1947, in za regionalne organizacije za gospodarsko povezovanje, ki so jih ustanovile suverene države članice Ekonomske komisije za Evropo, ki so pristojne za pogajanje, sklepanje in izvajanje mednarodnih sporazumov o zadevah, ki jih zajema ta konvencija.

2. Takšne organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje v zvezi z zadevami v njihovi pristojnosti v svojem imenu uveljavljajo pravice in izpolnjujejo obveznosti, ki jih ta konvencija nalaga njihovim državam članicam. V takšnih primerih države članice navedenih organizacij nimajo pravice do samostojnega uveljavljanja teh pravic.







Ratifikacija, sprejetje, odobritev in pristop

Člen 15

1. Ta konvencija se ratificira, sprejme ali potrdi.

2. K tej konvenciji lahko države in organizacije iz člena 14(1) pristopijo od 17. novembra 1979 dalje.

3. Listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu se deponirajo pri generalnem sekretarju Združenih narodov, ki bo opravljal naloge depozitarja.







Začetek veljavnosti

Člen 16

1. Ta konvencija začne veljati devetdeseti dan po datumu deponiranja 24. listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu.

2. Za vsako pogodbenico, ki ratificira, sprejme ali odobri to konvencijo ali k njej pristopi po deponiranju 24. listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, začne Konvencija veljati devetdeseti dan po dnevu, ko ta pogodbenica deponira svojo listino o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu.







Izstop

Člen 17

Pogodbenica lahko odpove to konvencijo s pisnim uradnim obvestilom depozitarju kadarkoli po petih letih od dneva, ko je Konvencija začela veljati za to pogodbenico. Vsaka taka odpoved začne veljati devetdeseti dan po tem, ko jo prejme depozitar.







Verodostojna besedila

Člen 18

Izvirnik te konvencije, katere besedila v angleškem, francoskem in ruskem besedilu so enako verodostojna, je deponiran pri generalnem sekretarju Združenih narodov.

▼M4

Protokol o zmanjševanju zakisljevanja, evtrofikacije in prizemnega ozona h konvenciji iz leta 1979 o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja







POGODBENICE, KI SO ODLOČENE izvajati Konvencijo o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja, SE ZAVEDAJO, da dušikovi oksidi, žveplo, hlapne organske spojine in reducirane dušikove spojine škodljivo vplivajo na zdravje ljudi in okolje, SO ZASKRBLJENE NAD TEM, da so kritične obremenitve zakisljevanja, kritične obremenitve hranljivega dušika in kritične ravni ozona za človeško zdravje in vegetacijo še vedno presežene na mnogih območjih Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo, SO ZASKRBLJENE TUDI nad tem, da se izpuščeni dušikovi oksidi, žveplo in hlapne organske spojine kakor tudi sekundarna onesnaževala, kot so ozon in reakcijski produkti amonijaka, prenašajo v ozračju na velike razdalje in lahko imajo škodljive čezmejne učinke, PRIZNAVAJO, da pogodbenice Ekonomske komisije Združenih narodov za Evropo z emisijami prispevajo k onesnaževanju zraka v hemisferi in na svetovni ravni ter priznavajo možnosti prenosa med celinami in potrebo po nadaljnjem preučevanju teh možnosti, PRIZNAVAJO TUDI, da se Kanada in Združene države Amerike dvostransko pogajajo o zmanjšanju emisij dušikovih oksidov in hlapnih organskih spojin, da bi reševale vprašanja čezmejnih učinkov ozona, NADALJE PRIZNAVAJO, da bo Kanada z uresničitvijo Kanadske strategije za zmanjšanje kislega dežja za obdobje po 2000 še dodatno zmanjšala emisije žvepla do leta 2010 ter da so Združene države odločene izvesti program zmanjšanja dušikovih oksidov na vzhodu Združenih držav in zmanjšati emisije, kar je potrebno za doseganje državnih standardov kakovosti zunanjega zraka glede trdnih delcev, SO ODLOČENE uporabiti pristop, ki upošteva več učinkov in več onesnaževal hkrati, da bi preprečile ali čim bolj zmanjšale prekoračitve kritičnih obremenitev in ravni, UPOŠTEVAJO emisije iz določenih obstoječih dejavnosti in naprav, ki vplivajo na sedanje ravni onesnaženosti zraka, in razvoj nadaljnjih dejavnosti in naprav, SE ZAVEDAJO, da so na voljo tehnologije in postopki ravnanja za zmanjšanje emisij teh snovi, SO ODLOČENE, da sprejmejo ukrepe, da bi predvidele, preprečile ali čim bolj zmanjšale emisije teh snovi ob upoštevanju previdnostnega pristopa, kot je zapisan v 15. načelu Deklaracije o okolju in razvoju, sprejete v Riu, PONOVNO POTRJUJEJO, da imajo države v skladu z Ustanovno listino Združenih narodov in načeli mednarodnega prava suvereno pravico do izkoriščanja lastnih virov v skladu s svojimi okoljskimi in razvojnimi politikami, ter obveznost zagotoviti, da dejavnosti v okviru njihove državne jurisdikcije ali nadzora ne povzročajo škode okolju drugih držav ali območij zunaj meja državne jurisdikcije, SE ZAVEDAJO potrebe po stroškovno učinkovitem regionalnem pristopu k preprečevanju onesnaženosti zraka, ki upošteva razlike med državami med učinki in stroški zmanjševanja onesnaževanja, UGOTAVLJAJO pomemben prispevek zasebnega in nevladnega sektorja k spoznavanju učinkov v zvezi s temi snovmi in razpoložljivih tehnologij za njihovo zmanjšanje ter njuno vlogo pri zmanjševanju emisij v ozračje, SE ZAVEDAJO, da ukrepi za zmanjšanje emisij žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin ne smejo biti sredstvo za samovoljno ali neupravičeno diskriminacijo ali prikrito omejevanje mednarodne konkurence in trgovine, UPOŠTEVAJO najboljše razpoložljivo znanstveno in tehnično znanje ter podatke o emisijah, procesih v ozračju in učinkih omenjenih snovi na človeško zdravje in okolje ter stroških njihovega zmanjšanja in priznavajo potrebo po izboljšanju tega znanja ter nadaljevanju znanstvenega in tehničnega sodelovanja za nadaljnje razumevanje teh vprašanj, UPOŠTEVAJO, da je v Protokolu o nadzoru nad emisijami dušikovih oksidov ali njihovih čezmejnih tokov, ki je bil sprejet 31. oktobra 1988 v Sofiji, in v Protokolu o nadzoru nad emisijami hlapnih organskih spojin ali njihovih čezmejnih tokov, ki je bil sprejet 18. novembra 1991 v Ženevi, že predvideno omejevanje emisij dušikovih oksidov in hlapnih organskih spojin in da strokovne priloge k tema dvema protokoloma že vsebujejo tehnična navodila za zmanjšanje teh emisij, UPOŠTEVAJO TUDI, da je v Protokolu o nadaljnjem zmanjševanju emisij žvepla, sprejetem 14. junija 1994 v Oslu, že predvideno zmanjševanje emisij žvepla, da bi prispevalo k zmanjšanju kislih usedlin z zmanjšanjem preseganja kritičnih usedlin žvepla, ki so izvedene iz kritične obremenitve kislosti glede na prispevek oksidiranih žveplovih spojin k celotni kisli usedlini v letu 1990, NADALJE UGOTAVLJAJO, da je ta protokol prvi sporazum po tej konvenciji ki se izrecno ukvarja z reduciranimi dušikovimi spojinami, SE ZAVEDAJO, da lahko zmanjšanje emisij teh snovi dodatno koristi pri nadziranju drugih onesnaževal, še zlasti sekundarnih trdnih delcev, ki potujejo čez meje in vplivajo na zdravje ljudi zaradi izpostavljenosti lebdečim trdnim delcem, SE ZAVEDAJO TUDI, da se je treba čim bolj izogniti ukrepom za doseganje ciljev tega protokola, ki bi poslabšali druge zdravstvene in okoljske težave, UPOŠTEVAJO, da bi ukrepi, sprejeti za zmanjšanje emisij dušikovih oksidov in amonijaka, morali upoštevati celotni biogeokemijski dušikov cikel, in kolikor je mogoče, ne povečevati emisij reaktivnega dušika, vključno z dušikovim oksidom, ki lahko zaostri druge težave, povezane z dušikom, SE ZAVEDAJO, da metan in ogljikov monoksid, ki nastajata zaradi človekovih dejavnosti, v prisotnosti dušikovih oksidov in hlapnih organskih spojin prispevata k nastajanju troposferskega ozona, in SE ZAVEDAJO obveznosti, ki so jih pogodbenice prevzele po Okvirni konvenciji Združenih narodov o spremembi podnebja, SO SE DOGOVORILE:







Člen 1

Pomen izrazov

V tem protokolu:

1 „konvencija“ pomeni Konvencijo o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja, sprejeto v Ženevi 13. novembra 1979;

2 „EMEP“ pomeni program sodelovanja za spremljanje in oceno onesnaževanja zraka na velike razdalje v Evropi;

3 „izvršni organ“ pomeni izvršni organ konvencije, ustanovljen v skladu s členom 10(1) konvencije;

4 „komisija“ pomeni Ekonomsko komisijo Združenih narodov za Evropo;

5 „pogodbenice“ pomeni pogodbenice tega protokola, če pomen ne zahteva drugače;

6 „zemljepisno območje EMEP“ pomeni območje, opredeljeno členu 1(4) Protokola h Konvenciji o onesnaževanju zraka na velike razdalje preko meja iz leta 1979 o dolgoročnem financiranju programa sodelovanja za spremljanje in oceno onesnaževanja zraka na velike razdalje v Evropi (EMEP), sprejetega 28. septembra 1984 v Ženevi;

7 „emisija“ pomeni izpuščanje snovi v ozračje iz točkovnih ali razpršenih virov;

8 „dušikovi oksidi“ pomeni dušikov oksid in dušikov dioksid, izražena kot dušikov dioksid (NO2);

9 „reducirane dušikove spojine“ pomeni amonijak in njegove reakcijske produkte;

10 „žveplo“ pomeni vse žveplove spojine, izražene kot žveplov dioksid (SO2);

11 „hlapne organske spojine“ ali „HOS“ pomeni, razen če ni drugače določeno, vse organske spojine človekovega izvora, razen metana, ki lahko ob reagiranju z dušikovimi oksidi ob prisotnosti sončne svetlobe proizvedejo fotokemične oksidante;

12 „kritična obremenitev“ pomeni količinsko oceno izpostavljenosti enemu ali več onesnaževalom, pod katero po do zdaj znanih podatkih ni večjih škodljivih posledic za določene občutljive elemente okolja;

13 „kritične ravni“ pomeni koncentracije onesnaževal v ozračju, nad katerimi po do zdaj znanih podatkih lahko pride do neposrednih škodljivih posledic za sprejemnike, kot so ljudje, rastline, ekosistemi ali material;

14 „območje upravljanja emisij onesnaževal“ ali „PEMA“ pomeni območje, določeno v Prilogi III pod pogoji iz člena 3(9);

15 „nepremični vir“ pomeni vsako stavbo, zgradbo, obrat, napravo ali opremo, ki je nepremična in neposredno ali posredno izpušča ali bi lahko izpuščala v ozračje žveplo, dušikove okside, hlapne organske spojine ali amonijak;

16. „nov nepremični vir“ pomeni vsak nepremični vir, katerega gradnja ali bistvena sprememba se je začela po poteku enega leta od datuma začetka veljavnosti tega protokola. O tem, ali je sprememba bistvena, odločijo pristojni državni organi ob upoštevanju dejavnikov, kot so okoljske koristi spremembe.

Člen 2

Cilj

Cilj tega protokola je nadzorovati in zmanjševati emisije žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin, ki jih povzročajo človekove dejavnosti in lahko zaradi zakisljevanja, evtrofikacije in prizemnega ozona, ki so posledica čezmejnega prenosa po ozračju na velike razdalje, škodljivo vplivajo na zdravje ljudi, naravne ekosisteme, material in pridelke; obenem naj bi ta protokol, kolikor je mogoče, zagotavljal, da atmosferske usedline ali koncentracije dolgoročno in postopoma, upoštevajoč napredek na področju znanosti, ne presegajo:

(a) za pogodbenice, ki spadajo v zemljepisno območje EMEP, in Kanado, kritičnih obremenitev kislosti, kot so opisane v Prilogi I;

(b) za pogodbenice, ki spadajo v zemljepisno območje EMEP, kritičnih obremenitev hranljivega dušika, kot so opisane v Prilogi I, ter

(c) glede ozona: (i) za pogodbenice iz zemljepisnega območja EMEP kritičnih ravni ozona, navedenih v Prilogi I; (ii) za Kanado kanadskega standarda za ozon in (iii) za Združene države Amerike nacionalnega standarda kakovosti zunanjega zraka za ozon.

Člen 3

Temeljne obveznosti

1. Vsaka pogodbenica, katere zgornja meja emisije je v kateri od razpredelnic iz Priloge II, zmanjša in vzdržuje znižanje letnih emisij v skladu z omenjeno zgornjo mejo in časovnimi roki, določenimi v tej prilogi. Najmanj, kar se zahteva, je, da vsaka pogodbenica nadzoruje letne emisije onesnaževal v skladu z obveznostmi iz Priloge II.

2. Vsaka pogodbenica za vsak nov nepremični vir iz kategorije nepremičnih virov, kot so opredeljeni v prilogah IV, V in VI, uveljavi mejne vrednosti, določene v omenjenih prilogah, in to najpozneje v rokih iz Priloge VII. Druga možnost je, da pogodbenica uporabi drugačne strategije za zmanjšanje emisij, ki skupaj dosegajo enakovredne emisijske ravni za vse kategorije virov skupaj.

3. Vsaka pogodbenica, če je to tehnično in ekonomsko izvedljivo ter ob upoštevanju stroškov in prednosti, za vsak obstoječi nepremični vir iz kategorije nepremičnih virov, kot so opredeljeni v prilogah IV, V in VI, uveljavi mejne vrednosti, določene v omenjenih prilogah, in to najpozneje v rokih iz Priloge VII. Druga možnost je, da pogodbenica uporabi drugačne strategije za zmanjšanje emisij, ki skupaj dosegajo enakovredne emisijske ravni za vse kategorije virov skupaj, pogodbenice zunaj zemljepisnega območja EMEP pa strategije, potrebne za doseganje nacionalnih ali regionalnih ciljev pri zmanjševanju zakisljevanja in doseganju nacionalnih standardov kakovosti zraka.

4. Mejne vrednosti za nove in že obstoječe kurilne naprave, katerih nazivna vhodna toplotna moč presega vrednost 50 MWt, ter za nova težka tovorna vozila pogodbenice ovrednotijo na zasedanju izvršnega organa najpozneje v dveh letih po datumu začetka veljavnosti tega protokola, da se po potrebi spremenijo priloge IV, V in VIII.

5. Vsaka pogodbenica mora uveljaviti mejne vrednosti za goriva in nove premične vire, navedene v Prilogi VIII, najpozneje v rokih, določenih v Prilogi VII.

6. Vsaka pogodbenica bi morala uporabljati najboljše razpoložljive tehnologije za premične vire in vsak nov ali že obstoječi nepremični vir, pri čemer bi morala upoštevati dokumente z navodili I do V, ki jih je sprejel izvršni organ na sedemnajstem zasedanju (sklep 1999/1), z vsemi njihovimi spremembami.

7. Vsaka pogodbenica sprejme ustrezne ukrepe za zmanjšanje emisij hlapnih organskih spojin, povezanih z uporabo proizvodov, ki niso vključeni v Prilogo VI ali VIII, med drugim na podlagi znanstvenih in ekonomskih meril. Pogodbenice najpozneje na drugem zasedanju izvršnega organa po začetku veljavnosti tega protokola preučijo mejne vrednosti hlapnih organskih spojin v proizvodih, ki niso vključeni v Prilogo VI ali VIII, ter časovne roke za uveljavitev mejnih vrednosti, da se po potrebi sprejme priloga o proizvodih, vključno z merili za izbiro takih proizvodov.

8. Vsaka pogodbenica v skladu z odstavkom (10):

(a) uporablja najmanj ukrepe za nadzorovanje amonijaka, navedene v Prilogi IX, in

(b) kadar se ji zdi primerno, uporablja najboljše razpoložljive tehnologije za preprečevanje in zmanjševanje emisij amonijaka, navedene v dokumentu z navodili V, ki ga je sprejel izvršni organ na svojem sedemnajstem zasedanju (Sklep 1999/1), z vsemi njegovimi spremembami.

9. Odstavek (10) se nanaša na vsako pogodbenico:

(a) katere skupna površina presega 2 milijona kvadratnih kilometrov;

(b) katere letne emisije žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in/ali hlapnih organskih spojin, ki prispevajo k zakisljevanju, evtrofikaciji ali nastajanju ozona na območjih, ki so pod juris- dikcijo ene ali več drugih pogodbenic, izvirajo v glavnem z območja pod njeno jurisdikcijo, ki je v Prilogi III označeno kot PEMA, in je v ta namen predložila dokumentacijo v skladu s pododstavkom (c);

(c) ki je ob podpisu, ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu predložila opis zemljepisnega območja enega ali več območij PEMA za enega ali več onesnaževal skupaj z dokazno dokumentacijo, zato da se vključi v Prilogo III, in

(d) ki je ob podpisu, ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu izrazila svoj namen, da bo ravnala v skladu s tem odstavkom.

10. Pogodbenica, na katero se nanaša ta odstavek:

(a) se mora podrejati določbam tega člena in Priloge II samo v okviru ustreznega območja PEMA za vsako onesnaževalo, za katero je v okviru njene jurisdikcije območja PEMA vključen v Prilogo III, če spada v zemljepisno območje EMEP, ali

(b) se mora podrejati določbam odstavkov (1), (2), (3), (4), (5), (6) in (7) ter Priloge II samo v okviru ustreznega območja PEMA za vsako onesnaževalo (dušikovi oksidi, žveplo in/ali hlapne organske spojine), za katero je v okviru njene jurisdikcije območja PEMA vključen v Prilogo III, ter se ne zahteva ravnanje skladno z odstavkom (8) kjer koli pod njeno jurisdik- cijo, če ne spada v zemljepisno območje EMEP.

11. Kanada in Združene države Amerike ob ratifikaciji, sprejetju ali odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu predložijo izvršnemu organu vsaka svojo zavezo za zmanjšanje emisij žvepla, dušikovih oksidov in hlapnih organskih spojin za samodejno vključitev v Prilogo II.

12. Pogodbenice se ob upoštevanju izida prvega pregleda, predvidenega v členu 10(2), začnejo pogajati o nadaljnjih obveznostih za zmanjšanje emisij najpozneje eno leto po opravljenem pregledu.

Člen 4

Izmenjava informacij in tehnologije

1. Vsaka pogodbenica skladno s svojimi zakoni, predpisi in prakso ter obveznostmi iz tega protokola ustvari ugodne razmere za lažjo izmenjavo informacij, tehnologij in tehnik, da bi zmanjšala emisije žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin, in sicer tako, da med drugim spodbuja:

(1) razvoj in posodabljanje zbirke podatkov o najboljših razpoložljivih tehnologijah, vključno s tistimi, ki povečujejo energetsko učinkovitost, uporabo gorilnikov z nizko emisijo in okolju prijazne postopke v kmetijstvu;

(2) izmenjavo informacij in izkušenj pri razvoju prevoznih sistemov, ki manj onesnažujejo okolje;

(3) neposredne stike in sodelovanje v gospodarstvu, vključno s skupnimi naložbami, in

(4) zagotavljanje strokovne pomoči.

2. Pri spodbujanju dejavnosti, navedenih v odstavku (1), vsaka pogodbenica ustvari ugodne razmere za lažje stike in sodelovanje med ustreznimi organizacijami in posamezniki v zasebnem in javnem sektorju, ki lahko ponudijo storitve s področja tehnologije, projektiranja in inženiringa ter opremo ali finančna sredstva.

Člen 5

Ozaveščanje javnosti

1. Vsaka pogodbenica skladno s svojimi zakoni, predpisi in prakso spodbuja širjenje informacij v javnosti, vključno s podatki o:

(a) nacionalnih letnih emisijah žvepla, dušikovih oksidov, amo- nijaka in hlapnih organskih spojin ter napredku pri izpolnjevanju obveznosti glede nacionalnih zgornjih mej emisij ali drugih obveznosti iz člena 3;

(b) usedlinah in koncentracijah posameznih onesnaževal, in kadar je to izvedljivo, tudi podatke o usedlinah in koncentracijah glede na kritične obremenitve in ravni, navedene v členu 2;

(c) ravneh ozona v troposferi in

(d) strategijah in ukrepih, ki jih že ali jih bo uporabljala za zmanjševanje problemov onesnaževanja zraka, ki jih obravnava ta protokol in so navedeni v členu 6.

2. Poleg tega lahko vsaka pogodbenica omogoči širši javnosti dostop do informacij z namenom zmanjševanja emisij, vključno s podatki o:

(a) gorivih, ki manj onesnažujejo, obnovljivih virih energije in energetski učinkovitosti, vključno z njihovo uporabo v prometu;

(b) hlapnih organskih spojinah v proizvodih, vključno z označevanjem;

(c) možnostih ravnanja z odpadki, ki vsebujejo hlapne organske spojine, ki jih ustvarjajo ljudje;

(d) dobri kmetijski praksi, ki zmanjšuje emisije amonijaka;

(e) učinkih na zdravje ljudi in okolje, ki so povezani z onesnaževali iz tega protokola, in

(f) ukrepih, s katerimi lahko posamezniki in gospodarstvo pripomorejo k zmanjševanju emisij onesnaževal iz tega protokola.

Člen 6

Strategije, politike, programi, ukrepi in informacije

1. Vsaka pogodbenica po potrebi in na podlagi zanesljivih znanstvenih in ekonomskih meril za lažje izpolnjevanje obveznosti iz člena 3:

(a) sprejme podporne strategije, politike in programe brez neprimernega zavlačevanja, ko ta protokol začne veljati zanjo;

(b) uporablja ukrepe za nadzorovanje in zmanjševanje emisij žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin;

(c) uporablja ukrepe za spodbujanje večje energetske učinkovitosti in rabo obnovljivih virov energije;

(d) uporablja ukrepe za zmanjšanje uporabe goriv, ki onesnažujejo;

(e) razvija in uvaja prevozne sisteme, ki manj onesnažujejo, in širi sisteme za upravljanje prometa, ki zmanjšujejo emisije v cestnem prometu;

(f) uporablja ukrepe za spodbujanje razvoja in uvedbo okolju prijaznejših postopkov in proizvodov, upoštevajoč dokumente z navodili od I do V, ki jih je sprejel izvršni organ na svojem sedemnajstem zasedanju (Sklep 1999/1), z vsemi njihovimi spremembami;

(g) spodbuja izvajanje operativnih programov za zmanjševanje emisij, vključno s prostovoljnimi programi, in uporabo ekonomskih instrumentov, upoštevajoč dokument z navodili VI, ki ga je sprejel izvršni organ na svojem sedemnajstem zasedanju (Sklep 1999/1), z vsemi njegovimi spremembami;

(h) v skladu z razmerami v svoji državi izvaja in nadalje pripravlja politike in ukrepe, kot so postopno zmanjševanje ali odprava tržnih pomanjkljivosti, davčne spodbude, oprostitev plačila davkov in carinskih dajatev ter subvencije v vseh sektorjih, v katerih nastajajo emisije žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin, ki so v nasprotju s cilji protokola, in uporablja tržne instrumente ter

(i) izvaja ukrepe za zmanjševanje emisij iz odpadnih proizvodov, ki vsebujejo hlapne organske spojine, kadar so stroškovno učinkoviti.

2. Vsaka pogodbenica zbira in hrani podatke o:

(a) dejanskih ravneh emisij žvepla, dušikovih spojin in hlapnih organskih spojin ter koncentracijah v zunanjem zraku in usedlinah teh spojin ter ozona in pri tem upošteva delovni načrt EMEP, če gre za pogodbenico z zemljepisnega območja EMEP, in

(b) učinkih koncentracij v zunanjem zraku in usedlin žvepla, dušikovih spojin, hlapnih organskih spojin ter ozona na zdravje ljudi, kopenske in vodne ekosisteme ter material.

3. Vsaka pogodbenica lahko sprejme strožje ukrepe, kot jih zahteva ta protokol.

Člen 7

Poročanje

1. V skladu s svojimi zakoni in predpisi ter obveznostmi iz tega protokola:

(a) vsaka pogodbenica redno, kot to določijo pogodbenice na zasedanju izvršnega organa, poroča prek izvršnega sekretarja komisije izvršnemu organu o ukrepih, ki jih je sprejela za izvajanje tega protokola. Nadalje: (i) če pogodbenica uporablja strategije za zmanjševanje emisij, ki so drugačne od tistih iz člena 3(2) in (3), dokumentira uporabljene strategije in njihovo usklajenost z zahtevami iz teh odstavkov; (ii) če pogodbenica presodi, da posamezne mejne vrednosti, določene v skladu s členom 3(3), glede na stroške in prednosti tehnično in ekonomsko niso izvedljive, to sporoči in utemelji;

(b) vsaka pogodbenica z zemljepisnega območja EMEP redno sporoča EMEP prek izvršnega sekretarja komisije, kot to določi upravni organ EMEP in odobrijo pogodbenice na zasedanju izvršnega organa, podatke o: (i) ravneh emisij žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin in pri tem uporablja najmanj metodologije ter časovno in prostorsko ločljivost, ki jih določi upravni organ EMEP; (ii) ravneh emisij za vsako snov v referenčnem letu (1990) z uporabo enakih metodologij ter enake časovne in prostorske ločljivosti; (iii) projekcijah emisij in tekočih načrtih zmanjševanja in (iv) katerih koli izjemnih razmerah, ki upravičujejo emisije, ki začasno presegajo njene zgornje meje za enega ali več onesnaževal, kadar meni, da je to primerno, in

(c) pogodbenice zunaj zemljepisnega območja EMEP na zahtevo izvršnega organa dajo na razpolago podatke, podobne tistim, ki so navedeni v odstavku (b).

2. Podatki, ki jih je treba sporočati skladno z odstavkom 1(a), morajo biti v skladu z odločitvijo, ki jo sprejmejo pogodbenice na zasedanju izvršnega organa, glede oblike in vsebine. Določbe te odločitve se po potrebi pregledajo, da se odkrijejo dodatni elementi glede oblike ali vsebine podatkov, ki jih je treba vključiti v poročila.

3. EMEP pred vsakim letnim zasedanjem izvršnega organa pravočasno zagotovi podatke o:

(a) koncentracijah v zunanjem zraku ter usedlinah žvepla in dušikovih spojin, in če so na voljo, tudi o koncentracijah hlapnih organskih spojin in ozona v zunanjem zraku in

(b) izračunih evidenc žvepla, oksidiranega in reduciranega dušika ter ustrezne podatke o prenosu ozona na velike razdalje in njegovih predhodnikih.

Pogodbenice zunaj zemljepisnega območja EMEP dajo na zahtevo izvršnega organa na razpolago podobne podatke.

4. Izvršni organ v skladu s členom 10(2)(b) konvencije poskrbi za pripravo podatkov o vplivih usedlin žvepla in dušikovih spojin ter koncentracij ozona.

5. Pogodbenice poskrbijo, da se na zasedanjih izvršnega organa v rednih presledkih pripravijo revidirani podatki o izračunih in mednarodno doseženih optimalnih razporeditvah zmanjšanja emisij za države z zemljepisnega območja EMEP s pomočjo integriranih modelov za vrednotenje, vključno z modeli prenosa po ozračju, da se še nadalje za namene člena 3(1) zmanjšata razlika med dejanskimi usedlinami žvepla in dušikovih spojin in vrednostmi kritičnih obremenitev ter tudi razlika med dejanskimi koncentracijami in kritičnimi ravnmi ozona iz Priloge I ali z uporabo kakšnih drugih metod vrednotenja, ki jih odobrijo pogodbenice na zasedanju izvršnega organa.

Člen 8

Raziskave, razvoj in spremljanje stanja

Pogodbenice spodbujajo raziskave, razvoj, spremljanje stanja in sodelovanje v zvezi:

(a) z mednarodnim usklajevanjem metod izračunavanja in vrednotenja škodljivih učinkov, povezanih s snovmi, obravnavanimi v tem protokolu, za uporabo pri določitvi kritičnih obremenitev in kritičnih ravni, ter če je ustrezno, z izpopolnitvijo postopkov za tako uskladitev;

(b) izboljšanjem zbirk podatkov o emisijah, zlasti o amonijaku in hlapnih organskih spojinah;

(c) izboljšanjem tehnologij in sistemov za spremljanje stanja in modeliranja prenosa, koncentracij in usedlin žvepla, dušikovih spojin in hlapnih organskih spojin ter tudi nastajanja ozona in sekundarnih trdnih delcev;

(d) boljšim znanstvenim razumevanjem dolgoročne usode emisij in njihovih učinkov na koncentracije ozadja za žveplo, dušik, hlapne organske spojine, ozon in trdne delce na obeh poloblah s poudarkom zlasti na kemiji proste troposfere in možnostih medcelinskega prenosa onesnaževal;

(e) nadaljnjo pripravo splošne strategije za zmanjšanje škodljivih učinkov zakisljevanja, evtrofikacije in fotokemičnega onesnaževanja, vključno s sinergijami in sestavljenimi učinki;

(f) strategijami za nadaljnje zmanjševanje emisij žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin na podlagi kritičnih obremenitev, kritičnih ravni in tehničnega razvoja ter napredka pri integriranem modeliranju za izračun mednarodno doseženih optimalnih razporeditev zmanjšanja ob upoštevanju, da se vsaka pogodbenica izogne pretiranim stroškom. Posebno pozornost bi bilo treba nameniti emisijam iz kmetijstva in prometa;

(g) prepoznavanjem časovnih trendov in znanstvenim razumevanjem širših učinkov žvepla, dušika in hlapnih organskih spojin ter fotokemičnega onesnaževanja, vključno z njihovim prispevkom h koncentracijam trdnih delcev, na zdravje ljudi, okolje, zlasti zakisljevanja in evtrofikacije, ter na material, zlasti zgodovinske in kulturne spomenike, z upoštevanjem razmerja med žveplovimi oksidi, dušikovimi oksidi, amonijakom, hlapnimi organskimi spojinami in ozonom v troposferi;

(h) tehnologijami za zmanjševanje emisij ter tehnologijami in tehnikami za boljšo energetsko učinkovitost, ohranjanje energije in uporabo obnovljivih virov energije;

(i) učinkovitostjo tehnologij za nadzor nad amonijakom za kmetije in njihovim vplivom na lokalne in regionalne usedline;

(j) upravljanjem prevoznih potreb ter razvojem in spodbujanjem načinov prevoza, ki manj onesnažujejo;

(k) količinsko opredelitvijo, in kadar je to mogoče, ekonomskim ovrednotenjem koristi za okolje in zdravje ljudi, ki so posledica zmanjšanja emisij žvepla, dušikovih oksidov, amonijaka in hlapnih organskih spojin, in

(l) razvojem orodij, s katerimi bi bili metode in rezultati tega dela široko uporabni in dostopni.

Člen 9

Izpolnjevanje obveznosti

Izpolnjevanje obveznosti vsake pogodbenice po tem protokolu je treba redno pregledovati. Te preglede opravlja izvedbeni odbor, ki ga je ustanovil izvršni organ na svojem petnajstem zasedanju s Sklepom 1997/2, ter poroča pogodbenicam na zasedanju izvršnega organa v skladu z določbami iz priloge k omenjenemu sklepu, vključno z vsemi njegovimi spremembami.

Člen 10

Pregledi pogodbenic na zasedanjih izvršnega organa

1. Pogodbenice na zasedanjih izvršnega organa v skladu s členom 10(2)(a) Konvencije pregledajo informacije, ki jih predložijo pogodbenice, EMEP in pomožna telesa izvršnega organa, podatke o učinkih koncentracij in usedlin žvepla in dušikovih spojin ter o posledicah fotokemičnega onesnaževanja in tudi poročila izvedbenega odbora iz člena 9.

2.

(a) Pogodbenice na zasedanjih izvršnega organa pregledujejo izpolnjevanje obveznosti iz tega protokola, vključno: (i) s svojimi obveznostmi v zvezi s svojimi izračunanimi in mednarodno doseženimi optimalnimi razporeditvami zmanjševanja emisij iz člena 7(5) in (ii) primernostjo obveznosti in napredkom pri doseganju cilja tega protokola.

(b) Pri pregledih se upoštevajo najboljši razpoložljivi znanstveni podatki o učinkih zakisljevanja, evtrofikacije in fotokemičnega onesnaževanja, vključno z ovrednotenjem vseh učinkov na zdravje, kritičnimi ravnmi in obremenitvami, razvojem in izpopolnitvijo integriranih modelov za vrednotenje, tehnološkim razvojem, spreminjajočimi se gospodarskimi razmerami, napredkom na področju zbirk podatkov o emisijah in tehnologijah za njihovo zmanjševanje, zlasti v zvezi z amonijakom in hlapnimi organskimi spojinami, ter izpolnjevanjem obveznosti glede emisijskih ravni.

(c) Postopke, metode in časovni razpored takih pregledov določijo pogodbenice na zasedanju izvršnega organa. Prvi tak pregled se začne najpozneje eno leto po začetku veljavnosti tega protokola.

Člen 11

Reševanje sporov

1. Pri sporu med dvema ali več pogodbenicami v zvezi z razlago ali uporabo tega protokola si pogodbenice prizadevajo spor rešiti s pogajanji ali na kateri koli drug miren način po svoji izbiri. Stranke v sporu obvestijo izvršni organ o sporu.

2. Ob ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu ali kadar koli po tem lahko pogodbenica, ki ni organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje, v pisnem dokumentu, ki ga predloži depozitarju, izjavi, da ob katerem koli sporu v zvezi z razlago ali uporabo protokola s katero koli pogodbenico, ki sprejme enako obveznost, priznava enega ali oba od naslednjih načinov reševanja sporov kot dejansko obvezna in brez posebnega sporazuma:

(a) predložitev spora Meddržavnemu sodišču;

(b) arbitražo v skladu s postopki iz priloge o arbitraži, ki jih sprejmejo pogodbenice, takoj ko je to izvedljivo, na zasedanju izvršnega organa.

Pogodbenica, ki je organizacija za regionalno gospodarsko povezovanje, lahko da izjavo z enakim učinkom v zvezi z arbitražo v skladu s postopki iz pododstavka (b) tega člena.

3. Izjava, dana po odstavku 2 tega člena, velja, dokler ne poteče v skladu z njenimi določili ali dokler ne minejo trije meseci od deponiranja pisnega obvestila o njenem preklicu pri depozitarju.

4. Nova izjava, obvestilo o preklicu ali prenehanje veljavnosti v nobenem primeru ne vpliva na že začete postopke pri Meddržavnem sodišču ali razsodišču, razen če se stranki v sporu ne dogovorita drugače.

5. Če dvanajst mesecev po tem, ko je ena stranka uradno obvestila drugo, da sta v sporu, vpletenima strankama ni uspelo rešiti spora na katerega od načinov iz odstavka (1) tega člena, se spor na zahtevo katere koli vpletene stranke rešuje s spravo, kar pa ne velja, če sta stranki v sporu sprejeli enak način reševanja sporov skladno z odstavkom (2) tega člena.

6. Za namene odstavka (5) tega člena se ustanovi spravna komisija. Vsaka vpletena stranka ali skupina strank, če imajo stranke v postopku sprave enak interes, imenuje v komisijo isto število članov, tako imenovani člani pa skupno izberejo predsedujočega. Komisija sprejme priporočilo, ki ga stranke v sporu upoštevajo v dobri veri.

Člen 12

Priloe

Priloge tega protokola so njegov sestavni del.

Člen 13

Spremembe in prilagoditve

1. Vsaka pogodbenica lahko predlaga spremembe tega protokola. Katera koli pogodbenica konvencije lahko predlaga prilagoditev Priloge II tega protokola, tako da se ji doda njeno ime skupaj z emisijskimi ravnmi, zgornjimi mejami emisij in odstotnim zmanjševanjem emisij.

2. Predlagane spremembe in prilagoditve se v pisni obliki predložijo izvršnemu sekretarju komisije, ki jih sporoči vsem pogodbenicam. Pogodbenice razpravljajo o predlaganih spremembah in prilagoditvah na naslednjem zasedanju izvršnega organa, če je izvršni sekretar pogodbenicam poslal predloge vsaj devetdeset dni pred zasedanjem.

3. Pogodbenice, prisotne na zasedanju izvršnega organa, sprejmejo spremembe tega protokola vključno s spremembami Prilog II do IX s konsenzom in začnejo veljati za pogodbenice, ki so jih sprejele, devetdeseti dan po tem, ko sta dve tretjini pogodbenic deponirali svoje listine o njihovem sprejetju pri depozita- rju. Za vsako drugo pogodbenico začnejo spremembe veljati devetdeseti dan po datumu, ko ta pogodbenica deponira svojo listino o njihovem sprejetju.

4. Spremembe Prilog tega protokola, razen prilog iz odstavka (3), se sprejmejo s konsenzom pogodbenic, ki so prisotne na zasedanju izvršnega organa. Po poteku devetdesetih dni po datumu, ko izvršni sekretar komisije o spremembi obvesti vse pogodbenice, začne sprememba katere koli priloge veljati za pogodbenice, ki depozitarju ne pošljejo obvestila v skladu z določbami odstavka (5) tega člena, če najmanj šestnajst pogodbenic ni poslalo takega obvestila.

5. Vsaka pogodbenica, ki ne more odobriti spremembe priloge, razen spremembe priloge iz odstavka (3), o tem pisno uradno obvesti depozitarja v devetdesetih dneh po datumu obvestila o njenem sprejemu. Depozitar o vsakem takem prejetem uradnem obvestilu nemudoma obvesti vse pogodbenice. Pogodbenica lahko kadar koli nadomesti svoje predhodno uradno obvestilo s sprejetjem, sprememba take priloge pa za to pogodbenico začne veljati po deponiranju listine o sprejetju pri depozitarju.

6. Pogodbenice, prisotne na zasedanju izvršnega organa, sprejmejo prilagoditve Priloge II s konsenzom in začnejo veljati za vse pogodbenice tega protokola devetdeseti dan po datumu, ko izvršni sekretar komisije uradno pisno obvesti te pogodbenice o sprejemu prilagoditve.

Člen 14

Podpis

1. Ta protokol je na voljo za podpis v Göteborgu (Švedska) 30. novembra in 1. decembra 1999, nato pa na sedežu Združenih narodov v New Yorku do 30. maja 2000 državam članicam komisije in tudi državam, ki imajo pri komisiji posvetovalni status, v skladu z odstavkom 8 resolucije 36 (IV) Ekonomskega in socialnega sveta z dne 28. marca 1947, in organizacijam za regionalno gospodarsko povezovanje, ki so jih ustanovile suverene države članice komisije in so pristojne za pogajanje, sklepanje in izvajanje mednarodnih sporazumov o zadevah iz protokola, če so te države in organizacije pogodbenice konvencije in navedene v Prilogi II.

2. Take organizacije za regionalno gospodarsko povezovanje pri zadevah v svoji pristojnosti v svojem imenu uresničujejo pravice in izpolnjujejo obveznosti, ki jih ta protokol nalaga njihovim državam članicam. V takih primerih države članice teh organizacij ne smejo uresničevati teh pravic posamezno.

Člen 15

Ratifikacija, sprejetje, odobritev in pristop

1. Podpisnice ratificirajo, sprejmejo ali odobrijo ta protokol.

2. Od 31. maja 2000 lahko države in organizacije, ki izpolnjujejo zahteve iz člena 14(1), pristopijo k temu protokolu.

3. Listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu se deponirajo pri depozitarju.

Člen 16

Depozitar

Depozitar je generalni sekretar Združenih narodov.

Člen 17

Začetek veljavnosti

1. Ta protokol začne veljati devetdeseti dan po datumu deponiranja šestnajste listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu pri depozitarju.

2. Za vsako državo in organizacijo, ki izpolnjuje zahteve iz člena 14(1) in ratificira, sprejme ali odobri ta protokol ali k njemu pristopi po deponiranju šestnajste listine o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu, začne protokol veljati devetdeseti dan po datumu, ko ta pogodbenica deponira svojo listino o ratifikaciji, sprejetju, odobritvi ali pristopu.

Člen 18

Odpoved

Kadar koli po petih letih po datumu začetka veljavnosti tega protokola za posamezno pogodbenico ga lahko ta odpove s pisnim uradnim obvestilom depozitarju. Odpoved začne veljati devetdeseti dan po datumu, ko depozitar prejme uradno obvestilo o odpovedi, ali pozneje, če je tako določeno v uradnem obvestilu o odpovedi.

Člen 19

Verodostojna besedila

Izvirnik tega protokola, katerega besedila v angleškem, francoskem in ruskem jeziku so enako verodostojna, se deponira pri generalnem sekretarju Združenih narodov.

PRILOGA I

KRITIČNE OBREMENITVE IN RAVNI

I. KRITIČNE OBREMENITVE KISLOSTI

A. Za pogodbenice z zemljepisnega območja EMEP

1. Kritične obremenitve (kot so opredeljene v členu 1) kislosti so za ekosisteme določene v skladu s Priročnikom konvencije o metodologijah in merilih za kartiranje kritičnih ravni/obremenitev in o zemljepisnih območjih, na katerih so presežene. So največja dovoljena količina zakisljevalnih usedlin, ki jo lahko ekosistem dolgoročno prenese brez škode. Pri kritičnih obremenitvah kislosti zaradi dušika se upoštevajo procesi odstranjevanja dušika v ekosistemu (npr. vnos v rastline), pri kritičnih obremenitvah kislosti zaradi žvepla pa ne. Pri skupni kritični obremenitvi kislosti zaradi žvepla in dušika se dušik upošteva samo, kadar usedanje dušika v ekosistemu presega procese odstranjevanja dušika iz njega. Vse kritične obremenitve, ki so jih sporočile pogodbenice, so zbrane za uporabo pri integriranem modeliranju za opredelitev smernic pri določitvi zgornjih mej emisij v Prilogi II.

B. Za pogodbenice v Severni Ameriki

2. Za vzhodno Kanado je bila kritična obremenitev z žveplom in dušikom za gozdne ekosisteme določena z znanstvenimi metodologijami in merili (Ocena kislega dežja v Kanadi, 1997), podobnimi tistim iz Priročnika konvencije o metodologijah in merilih za kartiranje kritičnih ravni/obremenitev in o zemljepisnih območjih, na katerih so presežene. Vrednosti kritičnih obremenitev (kot so določene v členu 1) kislosti v vzhodni Kanadi so za sulfate v padavinah izražene v kg/ha/leto. Alberta v zahodni Kanadi, kjer so ravni obremenitev trenutno pod okoljskimi omejitvami, je sprejela splošen sistem klasifikacije kritičnih obremenitev, ki se uporablja v Evropi za potencialno kislost zemlje. Potencialna kislost se določi z odštetjem vseh usedlin (mokrih kot suhih) bazičnih kationov od usedlin žvepla in dušika. Poleg kritičnih obremenitev zaradi potencialne kislosti je Alberta za upravljanje zakisljevalnih emisij uvedla ciljne in spremljevalne obremenitve.

3. Za Združene države Amerike se za ovrednotenje učinkov zakisljevanja uporabljajo ocena občutljivosti ekosistemov, skupna obremenitev ekosistemov z zakisljevalnimi spojinami in negotovost, povezana s procesi odstranjevanja dušika v ekosistemih.

4. Te obremenitve in učinki se uporabijo pri integriranem modeliranju in opredelitvi smernic pri določitvi zgornjih mej emisij in/ali znižanj za Kanado in Združene države Amerike v Prilogi II.

II. KRITIČNE OBREMENITVE HRANLJIVEGA DUŠIKA

Za pogodbenice z zemljepisnega območja EMEP

5. Kritične obremenitve (kot so opredeljene v členu 1) hranljivega dušika (evtrofikacija) so za ekosisteme določene v skladu s Priročnikom konvencije o metodologijah in merilih za kartiranje kritičnih ravni/obremenitev in o zemljepisnih območjih, na katerih so presežene. So največja količina evtrofikacijskih usedlin dušika, ki jo lahko ekosistem dolgoročno prenese brez škode. Vse kritične obremenitve, ki so jih sporočile pogodbenice, so zbrane za uporabo pri integriranem modeliranju za opredelitev smernic pri določitvi zgornjih mej emisij v Prilogi II.

III. KRITIČNE RAVNI OZONA

A. Za pogodbenice z zemljepisnega območja EMEP

6. Kritične ravni (kot so opredeljene v členu 1) ozona so določene za varstvo rastlin v skladu s Priročnikom konvencije o metodologijah in merilih za kartiranje kritičnih ravni/obremenitev in o zemljepisnih območjih, na katerih so presežene. Izražene so kot kumulativna izpostavljenost koncentraciji ozona nad pragom 40 ppb (delcev na milijardo na enoto prostornine). Ta indeks izpostavljenosti se imenuje AOT 40 (nakopičena izpostavljenost nad pragom 40 ppb). AOT 40 se izračuna kot vsota razlik med urno koncentracijo (v ppb) in 40 ppb za vsako uro, ko koncentracija presega 40 ppb.

7. Dolgoročno naravnana kritična raven ozona za kmetijske pridelke AOT 403 000 ppb ur od maja do julija (tipična rastna doba) pri dnevni svetlobi se je uporabila za določitev ogroženih območij, na katerih je kritična raven presežena. Znižanje prekoračitev je bilo določeno z integriranim modeliranjem, izvedenim za ta protokol za opredelitev smernic pri določitvi zgornjih mej emisij v Prilogi II. Dolgoročno naravnana kritična raven ozona za kmetijske pridelke se upošteva tudi pri varstvu drugih rastlin, kot so drevesa in naravna vegetacija. Znanstveniki si še naprej prizadevajo razviti bolj poglobljeno razlago prekoračitev kritičnih ravni ozona za vegetacijo.

8. V Smernicah Svetovne zdravstvene organizacije za kakovost zraka je prikazana kritična raven ozona za zdravje ljudi 120 μg/m3 kot osemurno povprečje. V sodelovanju z Regionalnim uradom za Evropo Svetovne zdravstvene organizacije (WHO/EURO) je bila kritična raven, izražena kot AOT 60 (nakopičena izpostavljenost nad pragom 60 ppb), tj. 120 μg/m3 in izračunana za eno leto, sprejeta kot nadomestilo za smernico WHO za kakovost zraka pri integriranem modeliranju. Ta se je uporabila pri določitvi ogroženih območij, na katerih je kritična raven presežena. Znižanje prekoračitev je bilo določeno z integriranim modeliranjem, izvedenim za ta protokol za opredelitev smernic pri določitvi zgornjih mej emisij v Prilogi II.

B. Za pogodbenice v Severni Ameriki

9. Za Kanado so kritične ravni ozona določene za varovanje zdravja ljudi in okolja, uporabljajo pa se za uveljavitev kanadskega standarda za ozon. Zgornje meje emisij v Prilogi II so določene v skladu z zahtevo za doseganje kanadskega standarda za ozon.

10. Za Združene države Amerike so kritične ravni ozona določene za varovanje zdravja ljudi z ustrezno varnostno mejo in zavarovanje družbene blaginje pred znanimi ali pričakovanimi škodljivimi učinki, uporabljajo pa se za uveljavitev državnega standarda za kakovost zunanjega zraka. Integrirano modeliranje in standard za kakovost zraka se uporabljata za opredelitev smernic za določitev zgornjih mej emisij in/ali znižanj za Združene države Amerike v Prilogi II.

PRILOGA II

ZGORNJE MEJE EMISIJ

Zgornje meje emisij, naštete v spodnjih razpredelnicah, se nanašajo na določbe člena 3(1) in (10) tega protokola. Emisijske ravni za leti 1980 in 1990 ter odstotno znižanje emisij so navedene samo informativno.







Razpredelnica 1. Zgornje meje emisij žvepla (v tisoč tonah SO2 letno) Pogodbenica Emisijske ravni Zgornje meje emisij za 2010 Odstotno znižanje emisij za 2010 (izhodiščno leto 1990) 1980 1990 Armenija 141 73 73 0 % Avstrija 400 91 39 -57 % Belorusija 740 637 480 -25 % Belgija 828 372 106 -72 % Bolgarija 2 050 2 008 856 -57 % Kanada, kot država () 4 643 3 236 PEMA (SOMA) 3 135 1 873 Hrvaška 150 180 70 -61 % Češka republika 2 257 1 876 283 -85 % Danska 450 182 55 -70 % Finska 584 260 116 -55 % Francija 3 208 1 269 400 -68 % Nemčija 7 514 5 313 550 -90 % Grčija 400 509 546 7 % Madžarska 1 633 1 010 550 -46 % Irska 222 178 42 -76 % Italija 3 757 1 651 500 -70 % Latvija — 119 107 -10 % Lihtenštajn 0,39 0,15 0,11 -27 % Litva 311 222 145 -35 % Luksemburg 24 15 4 -73 % Nizozemska 490 202 50 -75 % Norveška 137 53 22 -58 % Poljska 4 100 3 210 1 397 -56 % Portugalska 266 362 170 -53 % Republika Moldavija 308 265 135 -49 % Romunija 1 055 1 311 918 -30 % Ruska federacija () 7 161 4 460 PEMA 1 062 1 133 635 -44 % Slovaška 780 543 110 -80 % Slovenija 235 194 27 -86 % Španija () 2 959 2 182 774 -65 % Švedska 491 119 67 -44 % Švica 116 43 26 -40 % Ukrajina 3 849 2 782 1 457 -48 % Velika Britanija 4 863 3 731 625 -83 % Združene države Amerike () Evropska skupnost 26 456 16 436 4 059 -75 % (1) Kanada po ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu predloži zgornje meje emisij za žveplo v državi ali za njeno območje PEMA in si bo prizadevala zagotoviti zgornjo mejo za 2010. PEMA za žveplo bo območje upravljanja žveplo- vih oksidov (SOMA), ki je bilo določeno v skladu s Prilogo III k Protokolu o nadaljnjem zmanjševanju emisij žvepla, sprejetem 14. junija 1994 v Oslu, kot SOMA jugovzhodne Kanade. To je območje enega milijona km2, ki zajema vse ozemlje provinc Otok princa Edvarda, Nove Škotske in Novega Brunswicka, vse ozemlje province Quebec južno od ravne črte, ki povezuje Havre-St. Pierre na severni obali Zaliva sv. Lovrenca in točko, kjer meja med Quebecom in Ontariom seka obris obale Jamesovega zaliva, ter vse ozemlje province Ontario južno od ravne črte, ki povezuje točko, kjer meja med Ontariom in Quebecom seka obris obale Jamesovega zaliva, in reko Nipigon ob severni obali jezera Superior. (2) Podatki veljajo za evropski del na zemljepisnem območju EMEP. (3) Združene države Amerike po ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu zagotovijo, da se v to prilogo vključijo: (a) posebni ukrepi za zmanjšanje emisij, ki se bodo uporabljali za premične in nepremične vire žvepla v državi ali za območje PEMA, če bodo predložile PEMA za žveplo za vključitev v Prilogo III; (b) vrednost vseh ovrednotenih ravni emisij žvepla za 1990 v državi ali za območje PEMA; (c) okvirno vrednost vseh ravni emisij žvepla za leto 2010 v državi ali za območje PEMA, in (d) pripadajoče ocene odstotnega zmanjšanja emisij žvepla. Točka (b) bo vključena v razpredelnico, točke (a), (c) in (d) pa v opombo k razpredelnici.







Razpredelnica 2. Zgornje meje emisij dušikovih oksidov (v tisoč tonah NO2 letno) Pogodbenica Emisijske ravni 1990 Zgornje meje za 2010 Odstotno znižanje emisij za 2010 (izhodiščno leto 1990) Armenija 46 46 0 % Avstrija 194 107 -45 % Belorusija 285 255 -11 % Belgija 339 181 -47 % Bolgarija 361 266 -26 % Kanada () 2 104 Hrvaška 87 87 0 % Češka republika 742 286 -61 % Danska 282 127 -55 % Finska 300 170 -43 % Francija 1 882 860 -54 % Nemčija 2 693 1 081 -60 % Grčija 343 344 0 % Madžarska 238 198 -17 % Irska 115 65 -43 % Italija 1 938 1 000 -48 % Latvija 93 84 -10 % Lihtenštajn 0,63 0,37 -41 % Litva 158 110 -30 % Luksemburg 23 11 -52 % Nizozemska 580 266 -54 % Norveška 218 156 -28 % Poljska 1 280 879 -31 % Portugalska 348 260 -25 % Republika Moldavija 100 90 -10 % Romunija 546 437 -20 % Ruska federacija () 3 600 PEMA 360 265 -26 % Slovaška 225 130 -42 % Slovenija 62 45 -27 % Španija () 1 113 847 -24 % Švedska 338 148 -56 % Švica 166 79 -52 % Ukrajina 1 888 1 222 -35 % Velika Britanija 2 673 1 181 -56 % Združene države Amerike () Evropska skupnost 13 161 6 671 -49 % (1) Kanada po ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu predloži emisijske ravni za dušikove okside za 1990 in zgornje meje njihovih emisij za 2010 v državi ali za njeno območje PEMA za dušikove okside, če ga bo predložila. (2) Podatki veljajo za evropski del na zemljepisnem območju EMEP. (3) Združene države Amerike po ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu zagotovijo, da se v to prilogo vključijo: (a) posebni ukrepi za zmanjšanje emisij, ki se bodo uporabljali za premične in nepremične vire dušikovih oksidov v državi ali za območje PEMA, če bodo predložile PEMA za dušikove okside za vključitev v Prilogo III; (b) vrednost vseh ovrednotenih ravni emisij dušikovih oksidov za 1990 v državi ali za območje PEMA; (c) okvirno vrednost za vse ravni emisij dušikovih oksidov za 2010, v državi ali za območje PEMA in (d) skupne ocene odstotnega zmanjšanja emisij dušikovih oksidov. Točka (b) bo vključena v razpredelnico, točke (a), (c) in (d) pa v opombe k razpredelnici.







Razpredelnica 3. Zgornje meje emisij amonijaka (v tisoč tonah NH3 letno) Pogodbenica Emisijske ravni 1990 Zgornje meje emisij za 2010 Odstotno znižanje emisij za 2010 (izhodiščno leto 1990) Armenija 25 25 0 % Avstrija 81 66 -19 % Belorusija 219 158 -28 % Belgija 107 74 -31 % Bolgarija 144 108 -25 % Hrvaška 37 30 -19 % Češka republika 156 101 -35 % Danska 122 69 -43 % Finska 35 31 -11 % Francija 814 780 -4 % Nemčija 764 550 -28 % Grčija 80 73 -9 % Madžarska 124 90 -27 % Irska 126 116 -8 % Italija 466 419 -10 % Latvija 44 44 0 % Lihtenštajn 0,15 0,15 0 % Litva 84 84 0 % Luksemburg 7 7 0 % Nizozemska 226 128 -43 % Norveška 23 23 0 % Poljska 508 468 -8 % Portugalska 98 108 10 % Republika Moldavija 49 42 -14 % Romunija 300 210 -30 % Ruska federacija () 1 191 PEMA 61 49 -20 % Slovaška 62 39 -37 % Slovenija 24 20 -17 % Španija () 351 353 1 % Švedska 61 57 -7 % Švica 72 63 -13 % Ukrajina 729 592 -19 % Velika Britanija 333 297 -11 % Evropska skupnost 3 671 3 129 -15 % (1) Podatki veljajo za evropski del na zemljepisnem območju EMEP.







Razpredelnica 4. Zgornje meje emisij hlapnih organskih spojin (v tisoč tonah HOS letno) Pogodbenica Emisijske ravni 1990 Zgornje meje za az2010 Odstotno znižanje emisij za 2010 (izhodiščno leto 1990) Armenija 81 81 0 % Avstrija 351 159 -55 % Belorusija 533 309 -42 % Belgija 324 144 -56 % Bolgarija 217 185 -15 % Kanada () 2 880 Hrvaška 105 90 -14 % Češka republika 435 220 -49 % Danska 178 85 -52 % Finska 209 130 -38 % Francija 2 957 1 100 -63 % Nemčija 3 195 995 -69 % Grčija 373 261 -30 % Madžarska 205 137 -33 % Irska 197 55 -72 % Italija 2 213 1 159 -48 % Latvija 152 136 -11 % Lihtenštajn 1,56 0,86 -45 % Litva 103 92 -11 % Luksemburg 20 9 -55 % Nizozemska 502 191 -62 % Norveška 310 195 -37 % Poljska 831 800 -4 % Portugalska 640 202 -68 % Republika Moldavija 157 100 -36 % Romunija 616 523 -15 % Ruska federacija () 3 566 PEMA 203 165 -19 % Slovaška 149 140 -6 % Slovenija 42 40 -5 % Španija () 1 094 669 -39 % Švedska 526 241 -54 % Švica 292 144 -51 % Ukrajina 1 369 797 -42 % Velika Britanija 2 555 1 200 -53 % Združene države Amerike () Evropska skupnost 15 353 6 600 -57 % (1) Kanada po ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu predloži emisijske ravni za hlapne organske spojine za 1990 in zgornje vrednosti njihovih emisij za 2010 v državi ali za njeno območje PEMA za hlapne organske spojine, če ga bo predložila. (2) Podatki veljajo za evropski del na zemljepisnem območju EMEP. (3) Združene države Amerike po ratifikaciji, sprejetju, odobritvi tega protokola ali pristopu k njemu zagotovijo, da se v to prilogo vključijo: (a) posebni ukrepi za zmanjšanje emisij, ki se bodo uporabljali za premične in nepremične vire hlapnih organskih spojin v državi ali za območje PEMA, če bodo predložile PEMA za hlapne organske spojine za vključitev v Prilogo III; (b) vrednost vseh ovrednotenih emisijskih ravni hlapnih organskih spojin za 1990, v državi ali za območje PEMA; (c) okvirno vrednost vseh emisijskih ravni hlapnih organskih spojin za 2010 v državi ali za območje PEMA; in (d) skupne ocene odstotnega zmanjšanja emisij hlapnih organskih spojin. Točka (b) bo vključena v razpredelnico, točke (a), (c) in (d) pa v opombe k razpredelnici.

PRILOGA III

DOLOČENO OBMOČJE UPRAVLJANJA EMISIJ ONESNAŽEVAL (PEMA)

V tem tega protokolu je navedeno to zemljepisno območje PEMA:

PEMA Ruske federacije

To je območje oblasti Murmansk, Republike Karelije, oblasti Leningrad (vključno s Sankt Peterburgom), Pskov, Novgorod in Kaliningrad. Meja območja PEMA se ujema z državnimi in upravnimi mejami teh sestavnih enot Ruske federacije.

PRILOGA IV

MEJNE VREDNOSTI EMISIJ ŽVEPLA IZ NEPREMIČNIH VIROV

1. Oddelek A se nanaša na vse pogodbenice, razen na Kanado in Združene države Amerike, oddelek B se nanaša na Kanado, oddelek C pa na Združene države Amerike.

A. Vse pogodbenice, razen Kanade in Združenih držav Amerike 2. V oddelku A, razen v razpredelnici 2 ter odstavkih (11) in (12), mejna vrednost pomeni količino plinaste snovi, vsebovane v odpadnih plinih iz naprave, ki ne sme biti presežena. Če ni drugače določeno, se izračuna kot masa onesnaževala na prostornino odpadnih plinov (izraženo kot Mg/m3) pri privzetih standardnih pogojih za temperaturo in tlak za suhi plin (prostornina pri 273,15 K, 101,3 kPa). Glede na količino kisika v izpušnem plinu se uporabljajo v spodnjih razpredelnicah navedene vrednosti za vsako kategorijo vira. Razredčevanje za znižanje koncentracije onesnaževal v odpadnih plinih ni dovoljeno. Zagon, ustavitev in vzdrževanje opreme so izvzeti. 3. Emisije se spremljajo ( 2 ) v vseh primerih. Preveri se skladnost z mejnimi vrednostmi. Metode preverjanja skladnosti lahko zajemajo neprekinjene ali sekvenčne meritve, atestiranje ali katero koli drugo tehnično zanesljivo metodo. 4. Vzorčenje in analiza onesnaževal ter referenčne merilne metode za umerjanje merilnih sistemov se izvedejo v skladu s standardi, ki sta jih določila Evropski odbor za standardizacijo (CEN) ali Mednarodna organizacija za standardizacijo (ISO). Do priprave standardov CEN in ISO se uporabljajo državni standardi. 5. Kadar emisije SO2 presegajo 75 kg/h, je treba njihove meritve opravljati neprekinjeno. 6. Pri neprekinjenih meritvah v novi napravi so emisijski standardi doseženi, če izračunane dnevne povprečne vrednosti ne presegajo mejne vrednosti in če nobena urna vrednost ne presega mejne vrednosti za 100 odstotkov. 7. Pri neprekinjenih meritvah v obstoječem obratu so emisijski standardi doseženi, če (a) nobena mesečna povprečna vrednost ne presega mejnih vrednosti in (b) če 97 odstotkov vseh 48-urnih povprečnih vrednosti ne presega 110 odstotkov mejnih vrednosti. 8. Pri sekvenčnih meritvah velja minimalna zahteva, da so emisijski standardi doseženi, če povprečna vrednost, izvedena iz zadostnega števila meritev pri reprezentativnih pogojih, ne presega vrednosti emisijskega standarda. 9. Kurilne naprave z nazivno vhodno toplotno močjo nad 50 MWt:



Razpredelnica 1. Mejne vrednosti emisij SOx iz kurilnih naprav () Vhodna toplotna moč (MWt) Mejna vrednost (mg SO2/Nm3) () Stopnja razžveplanja za domača trdna goriva trdna in tekoča goriva, nove naprave 50-100 850 90 % () 100-300 850-200 () (linearno zmanjševanje) 92 % () > 300 200 () 95 % () trdna goriva, obstoječe naprave 50-100 2 000 100-500 2 000 -400 (linearno zmanjševanje) > 500 400 50-150 40 % 150-500 40-90 % (linearno zmanjševanje) > 500 90 % tekoča goriva, obstoječe naprave 50-300 1 700 300-500 1 700 -400 (linearno zmanjševanje) > 500 400 plinasta goriva na splošno, nove in obstoječe naprave 35 utekočinjeni plin, nove in obstoječe naprave 5 plini z nizko kalorično vrednostjo (npr. uplinjanje ostankov v rafinerijah ali zgorevanje koksnega plina) nove 400 obstoječe 800 plavžni plin nove 200 obstoječe 800 nove kurilne naprave v rafinerijah (povprečje vseh novih kurilnih naprav) > 50 (skupna zmogljivost rafinerije) 600 obstoječe kurilne naprave v rafinerijah (povprečje vseh obstoječih kurilnih naprav) 1 000 ( 1 ) Mejne vrednosti se ne uporabljajo zlasti za: — naprave, v katerih se produkti zgorevanja uporabljajo za neposredno segrevanje, sušenje ali katero drugo obdelavo predmetov ali materiala, kot so peči za ponovno segrevanje, peči za toplotno obdelavo; — naprave za naknadno zgorevanje, to je vsaka tehnična oprema, zasnovana za čiščenje dimnih plinov z naknadnim sežigom, ki ne obratuje kot samostojna kurilna naprava; — naprave za regeneracijo katalizatorjev za katalitski kreking; — naprave za pretvorbo vodikovega sulfida v žveplo; — reaktorje, ki se uporabljajo v kemični industriji; — koksarniške peči; — rekuperatorje toplote pri plavžu; — naprave za sežiganje odpadkov in — naprave, ki jih poganjajo dizelski, bencinski ali plinski motorji oziroma plinske turbine, ne glede na uporabljeno gorivo. (2) Referenčna vsebnost O2 znaša za trdna goriva 6, za druga pa 3 odstotke. (3) 400 pri težkem kurilnem olju S < 0,25 %. (4) Če neka naprava doseže 300 Mg/Nm3 SO2, zanjo ne velja zahteva za stopnjo razžveplanja. 10. Plinsko olje:



Razpredelnica 2. Mejne vrednosti za vsebnost žvepla v plinskem olju () Vsebnost žvepla (utežni odstotek) plinsko olje < 0,2 po 1. juliju 2000 < 0,1 po 1. januarju 2008 (1) „Plinsko olje“ pomeni vsak naftni derivat v okviru HS 2710 ali vsak naftni derivat, ki zaradi svojih destilacijskih omejitev spada v kategorijo srednjih destilatov, namenjenih, da se uporabijo kot gorivo, in katerih 85 volumskih odstotkov, vključno z destilacijskimi izgubami, destilira pri 350 °C. V to definicijo ne spadajo goriva, ki jih uporabljajo cestna in necestna vozila ter kmetijski traktorji. V to definicijo je zajeto plinsko olje, namenjeno za uporabo v pomorstvu, če ustreza zgornjemu opisu ali če je njegova viskoznost ali gostota v razponu viskoznosti ali gostote, določene za pomorske destilate v razpredelnici I iz ISO 8217 (1996). 11. Clausova naprava: za naprave, ki proizvedejo več kot 50 Mg žvepla na dan: (a) izkoristek žvepla za nove naprave 99,5 odstotka; (b) izkoristek žvepla za obstoječe naprave 97 odstotkov. 12. Proizvodnja titanovega dioksida: v novih in obstoječih napravah se izpusti, nastali pri razklopu in kalciniranju med proizvodnjo titanovega dioksida, znižajo na vrednost, ki ne presega 10 kg SO2 na Mg proizvedenega titanovega dioksida.

B. Kanada 13. Mejne vrednosti za nadzor nad emisijami žveplovega dioksida iz novih nepremičnih virov za kategorije nepremičnih virov bodo določene na podlagi razpoložljivih podatkov o tehnologiji za uravnavanje emisij in o ravneh, vključno z mejnimi vrednostmi, ki se uporabljajo v drugih državah, in to listino: Kanadski uradni list, I. del, Oddelek za okolje, Emisije iz termoenergetskih objektov - Državne smernice za nove nepremične vire, 15. maj 1993, str. 1633-1638.

C. Združene države Amerike 14. Mejne vrednosti za nadzor nad emisijami žveplovega dioksida iz novih nepremičnih virov so za kategorije nepremičnih virov določene v teh listinah: (1) Naprave za pridobivanje pare v elektroenergetskih sistemih -Zakonik zveznih predpisov 40 (ZZP), 60. del, poddela D in D a; (2) Industrijske-poslovne-institucionalne naprave za pridobivanje pare -ZZP 40, 60. del, poddela D b in D c; (3) Naprave za pridobivanje žveplove kisline - ZZP 40, 60. del, poddel H; (4) Rafinerije nafte - ZZP 40, 60. del, poddel J; (5) Talilnice primarnega bakra - ZZP 40, 60. del, poddel P; (6) Talilnice primarnega cinka - ZZP 40, 60. del, poddel Q; (7) Talilnice primarnega svinca - ZZP 40, 60.del, poddel R; (8) Nepremične plinske turbine - ZZP 40, 60. del, poddel GG; (9) Predelava zemeljskega plina na kopnem - ZZP 40, 60. del, poddel LLL; (10) Sežigalnice komunalnih odpadkov - ZZP 40, 60. del, poddela E a in E b ter (11) Sežigalnice medicinskih/infektivnih odpadkov in odpadkov iz zdravstva - ZZP 40, 60. del, poddel E c.

PRILOGA V

MEJNE VREDNOSTI EMISIJ DUŠIKOVIH OKSIDOV IZ NEPREMIČNIH VIROV

1. Oddelek A se nanaša na vse pogodbenice, razen Kanado in Združene države Amerike, oddelek B se nanaša na Kanado, oddelek C pa na Združene države Amerike

A. Vse pogodbenice, razen Kanade in Združenih držav Amerike 2. V oddelku A mejna vrednost pomeni količino plinaste snovi, vsebovane v odpadnih plinih iz naprave, ki ne sme biti presežena. Če ni drugače določeno, se izračuna kot masa onesnaževala na prostornino odpadnih plinov (izraženo kot mg/m3) pri privzetih standardnih pogojih za temperaturo in tlak za suh plin (prostornina pri 273,15 K, 101,3 kPa). Glede na količino kisika v izpušnem plinu se uporabljajo vrednosti, navedene v spodnjih razpredelnicah za vsako kategorijo vira. Razredčevanje za znižanje koncentracij onesnaževal v odpadnih plinih ni dovoljeno. Mejne vrednosti se na splošno nanašajo na NO skupaj z NO2, na splošno imenovan NOx, izražen kot NO2. Zagon, ustavitev in vzdrževanje opreme so izvzeti. 3. Emisije se spremljajo ( 3 ) v vseh primerih. Preverja se skladnost z mejnimi vrednostmi. Metode preverjanja skladnosti lahko zajemajo neprekinjene ali sekvenčne meritve, atestiranje ali katero koli drugo tehnično zanesljivo metodo. 4. Vzorčenje in analiza onesnaževal ter referenčne merilne metode za umerjanje merilnih sistemov se izvedejo v skladu s standardi, ki sta jih določila Evropski odbor za standardizacijo (CEN) ali Mednarodna organizacija za standardizacijo (ISO). Do priprave standardov CEN in ISO se uporabljajo državni standardi. 5. Kadar emisije NOx presegajo 75 kg/h, je treba njihove meritve opravljati neprekinjeno. 6. Pri neprekinjenih meritvah, razen pri obstoječi kurilni napravi iz razpredelnice 1, so emisijski standardi doseženi, če izračunane dnevne povprečne vrednosti ne presegajo mejne vrednosti in če nobena urna vrednost ne presega mejne vrednosti za 100 odstotkov. 7. Pri neprekinjenih meritvah za obstoječo kurilno napravo iz razpredelnice 1 so emisijski standardi doseženi, če (a) nobena mesečna povprečna vrednost ne presega mejne vrednosti emisij in (b) če 95 odstotkov vseh 48-urnih povprečnih vrednosti ne presega 110 odstotkov mejnih vrednosti emisij. 8. Pri sekvenčnih meritvah velja minimalna zahteva, da so emisijski standardi doseženi, če povprečna vrednost, izvedena iz zadostnega števila meritev pri reprezentativnih razmerah, ne presega vrednosti emisijskega standarda. 9. Kurilne naprave z nazivno vhodno toplotno močjo nad 50 MWt:



Razpredelnica 1. Mejne vrednosti emisij NOx iz kurilnih naprav () Mejna vrednost (mg/Nm3) () trdna goriva, nove naprave — kotli 50—100 MWt 400 — kotli 100—300 MWt 300 — kotli > 300 MWt 200 trdna goriva, obstoječe naprave: — trdna na splošno 650 — trdna z manj kot 10 % hlapnih spojin 1 300 tekoča goriva, nove naprave: — kotli 50—100 MWt 400 — kotli 100—300 MWt 300 — kotli > 300 MWt 200 tekoča goriva, obstoječe naprave 450 plinasta goriva, nove naprave: gorivo: zemeljski plin — kotli 50—300 MWt 150 — kotli > 300 MWt 100 gorivo: vsi drugi plini 200 plinasta goriva, obstoječe naprave 350 ( 1 ) Mejne vrednosti se ne uporabljajo zlasti za: — naprave, v katerih se produkti zgorevanja uporabljajo za neposredno segrevanje, sušenje ali katero drugo obdelavo predmetov ali materiala, kot so peči za ponovno segrevanje, peči za toplotno obdelavo; — naprave za naknadno zgorevanje, to je vsaka tehnična oprema, zasnovana za čiščenje dimnih plinov z naknadnim sežigom, ki ne obratuje kot samostojna kurilna naprava; — naprave za regeneracijo katalizatorjev za katalitski kreking; — naprave za pretvorbo vodikovega sulfida v žveplo; — reaktorje, ki se uporabljajo v kemični industriji; — koksarniške peči; — rekuperatorje toplote pri plavžu; — naprave za sežiganje odpadkov in — naprave, ki jih poganjajo dizelski, bencinski ali plinski motorji oziroma plinske turbine, ne glede na uporabljeno gorivo. (2) Te vrednosti se ne uporabljajo za kotle, ki obratujejo manj kot 500 urna leto. Referenčna vsebnost O2 znaša za trdna goriva 6, za druga pa 3 odstotke. 10. Kopenske plinske turbine z nazivno vhodno toplotno močjo nad 50 MWt: Mejne vrednosti NOx, izražene v mg/Nm3 (s 15-odstotno vsebnostjo O2), je treba uporabiti za posamezno turbino. Mejne vrednosti iz razpredelnice 2 se uporabljajo samo pri več kot 70-odstotni obremenitvi.



Razpredelnica 2. Mejne vrednosti emisij NOX iz kopenskih plinskih turbin > 50 MWt (vhodna toplotna moč pri pogojih ISO) Mejna vrednost (mg/Nm3) nove naprave, zemeljski plin () 50 () nove naprave, tekoča goriva () 120 obstoječe naprave, vsa goriva () — zemeljski plin 150 — tekoča 200 (1) Zemeljski plin je naravni metan z največ 20 odstotki inertnih in drugih sestavin (po prostornini). ( 2 ) 75 mg/Nm 3 , če: — se plinska turbina uporablja v sistemu za soproizvodnjo toplotne in električne energije ali — če plinska turbina poganja kompresor za javno plinsko omrežje. (3) Ta mejna vrednost se uporablja samo za plinske turbine, ki kurijo lahke in srednje destilate. (4) Mejne vrednosti se ne uporabljajo za plinske turbine, ki obratujejo manj kot 150 ur letno. 11. Proizvodnja cementa:



Razpredelnica 3. Mejne vrednosti emisij NOx iz proizvodnje cementa () Mejna vrednost (mg/Nm3) nove naprave (10 % O2) — cementne peči na suhi postopek 500 — druge cementne peči 800 obstoječe naprave (10 % O2) 1 200 (1) Naprave za proizvodnjo cementnega klinkerja v rotacijskih pečeh z zmogljivostjo > 500 Mg/dan ali v drugih pečeh z zmogljivostjo > 50 Mg/dan. 12. Nepremični motorji:



Razpredelnica 4. Mejne vrednosti emisij NOx iz novih nepremičnih motorjev Zmogljivost, tehnologija, vrsta goriva Mejna vrednost ()(mg/Nm3) motorji na prisilni vžig (= ottovi motorji), 4-taktni, > 1 MWt — motorji, ki delujejo z revno mešanico 250 — vsi drugi motorji 500 motorji na kompresijski vžig (= dizelski motorji), > 5 MWt — gorivo: zemeljski plin (motorji z vbrizgavanjem goriva) 500 — gorivo: težko kurilno olje 600 — gorivo: dizelsko gorivo ali plinsko olje 500 (1) Te vrednosti se ne uporabljajo za motorje, ki obratujejo manj kot 500 ur letno. Referenčna vsebnost O2 znaša 5 odstotkov. 13. Proizvodnja in predelava kovin:



Razpredelnica 5. Mejne vrednosti emisij NOx iz primarne proizvodnje železa in jekla () Zmogljivost, tehnologija, vrsta goriva Mejna vrednost (mg/Nm3) nove in stare naprave za sintranje 400 (1) Proizvodnja in predelava kovin: naprave za praženje ali sintranje kovinske rude, naprave za proizvodnjo grodlja ali jekla (primarno ali sekundarno taljenje), vključno s kontinuirnim litjem z zmogljivostjo nad 2,5 Mg/uro, naprave za predelavo železovih kovin (tople valjarne > 20 Mg/uro surovega jekla). 14. Proizvodnja dušikove kisline:



Razpredelnica 6. Mejne vrednosti emisij NOx iz proizvodnje dušikove kisline; naprave za koncentriranje kislin so izvzete Zmogljivost, tehnologija, vrsta goriva Mejna vrednost (mg/Nm3) — nove naprave 350 — obstoječe naprave 450

B. Kanada 15. Mejne vrednosti za nadzor nad emisijami dušikovih oksidov (NOx) iz novih nepremičnih virov za kategorije nepremičnih virov bodo določene na podlagi razpoložljivih podatkov o tehnologiji za uravnavanje emisij in o ravneh, vključno z mejnimi vrednostmi, ki se uporabljajo v drugih državah, in v skladu s temi listinami: (a) Kanadski svet ministrov za okolje (CCME). Državne smernice za emisije iz nepremičnih plinskih turbin. December 1992. PN1072. (b) Uradni list Kanade, I. del. Oddelek za okolje. Emisije pri proizvodnji toplotne energije — Državne smernice za nove nepremične vire. 15. maj 1993. str. 1633—1638 in (c) CME. Državne smernice za emisije iz cementnih peči. Marec 1998. PN1284.

C. Združene države Amerike 16. Mejne vrednosti za nadzor nad emisijami NOx iz novih nepremičnih virov so za kategorije nepremičnih virov določene v teh listinah: (a) Energetske naprave na premog — Zakonik zveznih predpisov (ZZP) 40, 76.del; (b) Naprave za proizvodnjo pare v elektroenergetskih sistemih — ZZP 40, 60. del, poddela D in D a; (c) Industrijske-poslovne-institucionalne naprave za proizvodnjo pare — ZZP 40, 60. del, poddel D b; (d) Naprave za pridobivanje dušikove kisline — ZZP 40, 60. del, poddel G; (e) Nepremične plinske turbine — ZZP 40, 60. del, poddel G G; (f) Sežigalnice komunalnih odpadkov — ZZP 40, 60. del, poddela E a in E b ter (g) Sežigalnice medicinskih/infektivnih odpadkov in odpadkov iz zdravstva —ZZP 40, 60. del, poddel E c.

PRILOGA VI

MEJNE VREDNOSTI EMISIJ HLAPNIH ORGANSKIH SPOJIN IZ NEPREMIČNIH VIROV

1. Oddelek A se nanaša na vse pogodbenice, razen Kanado in Združene države Amerike, oddelek B se nanaša na Kanado, oddelek C pa na Združene države Amerike.

A. Vse pogodbenice, razen Kanade in Združenih držav Amerike 2. V tem oddelku te priloge so zajeti nepremični viri emisij nemetanskih hlapnih organskih spojin (NMHOS), našteti v nadaljevanju v odstavkih (8) do (21). Naprave ali deli naprav, namenjeni raziskavam, razvoju in preskušanju novih proizvodov in postopkov, so izvzeti. Pragovne vrednosti so navedene v spodnjih razpredelnicah po posameznih področjih. Na splošno se nanašajo na porabo topila ali emisijski masni pretok. Kadar upravljavec opravlja več dejavnosti, ki spadajo pod isto podtočko, na isti napravi in na istem mestu, se poraba topila ali emisijski masni pretok dejavnosti sešteva. Če ni dana pragovna vrednost, se navedena mejna vrednost uporablja za vse ustrezne naprave. 3. V oddelku A te priloge: (a) „skladiščenje in distribucija motornega bencina“ pomeni natovarjanje tovornih vozil, železniških vagonov, rečnih in morskih plovil v centralnih skladiščih in na polnilnih inštalacijah rafinerij mineralnih olj; polnjenje vozil na bencinskih servisih, kar urejajo ustrezne listine o premičnih virih, je izvzeto; (b) „nanašanje lepil“ pomeni vsako dejavnost, pri kateri se na površino nanaša lepilo, razen nanašanja lepil in izdelave laminatov v povezavi s tiskanjem in proizvodnjo lesnih ter plastičnih laminatov; (c) „proizvodnja lesnih in plastičnih laminatov“ pomeni kakršno koli lepljenje lesa in/ali plastike za izdelavo laminatov; (d) „površinska zaščita“ pomeni nanašanje kovinskih in plastičnih površin na osebna vozila, kabine tovornih vozil, tovorna vozila, avtobuse ali lesene površine in zajema vse postopke, pri katerih se nanaša eno ali več zveznih plasti premaza na: (i) nova vozila, opredeljena (glej spodaj) kot vozila kategorije M1 in kategorije N1, če se lakirajo v isti napravi kot vozila kategorije M1; (ii) bivalne kabine tovornih vozil in celotne nadgradnje furgonov vozil kategorij N2 in N3; (iii) kombinirana in tovorna vozila, opredeljena kot vozila kategorij N1, N2 in N3, kabine tovornih vozil so izvzete; (iv) avtobuse, opredeljene kot vozila kategorij M2 in M3, in (v) druge kovinske in plastične površine, vključno s površinami letal, ladij, vlakov itd., lesene površine, površine tekstilij, tkanin, folij in papirja. Med te vire ne spada površinska zaščita podlage s kovinskimi premazi z elektroforetskimi postopki ali obrizgavanjem s kemikalijami. Če površinska zaščita vključuje fazo, v kateri se isti predmet tudi tiska, se šteje, da je tiskarska faza del površinske zaščite. Tiskanje kot samostojna dejavnost je izvzeto. V tem pomenu izrazov so: — vozila M1 vozila, ki se uporabljajo za prevoz potnikov, z največ osmimi sedeži poleg sedeža voznika; — vozila M2 vozila, ki se uporabljajo za prevoz potnikov, z več kot osmimi sedeži poleg sedeža voznika, največja dovoljena masa ne presega 5 Mg; — vozila M3 vozila, ki se uporabljajo za prevoz potnikov, z več kot osmimi sedeži poleg sedeža voznika, največja dovoljena masa ne presega 5 Mg; — vozila N1 vozila, ki se uporabljajo za prevoz blaga z največjo dovoljeno maso do vključno 3,5 Mg; — vozila N2 vozila, ki se uporabljajo za prevoz blaga z največjo dovoljeno maso, ki ne presega 3,5 Mg, vendar do vključno 12 Mg; — vozila N3 vozila, ki se uporabljajo za prevoz blaga, z največjo dovoljeno maso, ki ne presega 12 Mg; (e) „površinska zaščita kovinskih kolobarjev“ pomeni kakršno koli dejavnost, pri kateri se svitki jekla/navito jeklo, nerjaveče jeklo, prevlečeno jeklo, bakrove zlitine ali aluminijasti trakovi prevlečejo z zaščitnim filmom ali laminatom v kontinuirnem postopku; (f) „suho čiščenje“ pomeni vsako obrtno ali industrijsko dejavnost, pri kateri se v napravi za čiščenje oblačil, dekorativnega tekstila, preprog in podobnih potrošnih dobrin uporabljajo HOS, razen ročnega odstranjevanja madežev v tekstilni in oblačilni industriji; (g) „proizvodnja premaznih sredstev, sredstev za zaščito lesa, lepil ali tiskarskih barv“ pomeni proizvodnjo navedenih končnih izdelkov in polizdelkov, če se izdelujejo v isti napravi, z mešanjem pigmentov, smol in lepil z organskimi topili ali drugimi osnovami. Ta skupina vključuje tudi dispergiranje in preddispergiranje, uravnavanje viskoznosti in odtenka ter pakiranje končnega izdelka v posode; (h) „tiskanje“ pomeni vsako dejavnost, povezano z reprodukcijo besedila in/ali slike, pri katerem se s slikovnimi nosilci nanaša tiskarska barva na poljubno površino in vključuje ta podpodročja: (i) fleksotisk: tiskarska tehnika, pri kateri se uporabljajo tiskarske plošče iz gume ali elastičnih fotopolimerov, katerih tiskane površine so izbočene, in tekoče tiskarske barve, ki se sušijo z izparevanjem topila; (ii) rotacijski ofsetni tisk z vročim sušenjem: rotacijsko tiskanje, pri katerem se uporablja nosilec slike s tiskano in netiskano površino v isti ravnini, pri čemer rotacijsko pomeni, da se material, ki bo natisnjen, daje v stroj s svitka in ne v posameznih polah. Netiskana površina na nosilcu slike se obdela tako, da privlači vodo in odbija tiskarsko barvo. Tiskana površina na nosilcu slike se obdela tako, da sprejema tiskarsko barvo in jo prenaša na material, ki se tiska. Natisnjeni material se posuši v peči z vročim zrakom; (iii) rotacijski globoki tisk (bakrotisk) za publikacije: rotacijski globoki tisk za tiskanje revij, brošur, katalogov ali podobnega, pri katerem se uporabljajo tiskarske barve na podlagi toluena; (iv) rotacijski globoki tisk: tiskanje, pri katerem se uporabljajo valjasti nosilec slike s poglobljeno tiskano površino in tekoče tiskarske barve, ki se sušijo z izhlapevanjem topila. Na valj se nanese tiskarska barva, nato se površina valja pobriše, tako da ostane barva le v vdolbinah, iz katerih se nanese na material, ki se tiska; (v) rotacijski sitotisk: rotacijsko tiskanje, pri katerem se tiskarska barva nanaša na material, ki se tiska, tako da se potiska skozi porozen nosilec slike z neprekrito tiskano površino in prekrito netiskano površino, pri katerem se uporabljajo tekoče tiskarske barve, ki se sušijo le z izhlapevanjem. Material, ki se tiska, se v stroj daje s svitka in ne v posameznih polah; (vi) laminiranje med tiskarsko dejavnostjo: lepljenje dveh ali več vrst fleksibilnega materiala pri izdelovanju laminatov; (vii) nanašanje prevlek: dejavnost, pri kateri se na fleksibilni material za tiskanje nanaša prevleka ali lepilna plast zaradi poznejše zatesnitve embalaže; (i) „izdelovanje farmacevtskih izdelkov“ pomeni kemično sintezo, fermentacijo, ekstrakcijo, formulacijo in dodelavo farmacevtskih izdelkov ter proizvodnjo polizdelkov, če poteka na istem kraju; (j) „predelava naravnega ali sintetičnega kavčuka“ pomeni kakršno koli mešanje v mešalnikih in dvovaljčnikih, blendiranje, kalandriranje, ekstrudiranje in vulkaniziranje naravnega ali sintetičnega kavčuka ter pomožne postopke za pretvorbo naravnega ali sintetičnega kavčuka v končni izdelek; (k) „čiščenje površin“ pomeni vsako dejavnost, razen kemičnega čiščenja, pri kateri se uporabljajo organska topila za odstranjevanje nečistoč s površine materiala, kar vključuje tudi razmaščevanje; čiščenje, ki vključuje več čistilnih faz pred kakršno koli dejavnostjo ali po njej, se šteje za enovito dejavnost površinskega čiščenja. Ta dejavnost se ne nanaša na čiščenje opreme, temveč na čiščenje površine proizvodov; (l) „ekstrahiranje rastlinskih olj ali živalskih maščob ter rafiniranje rastlinskih olj“ pomenikakršno koli ekstrahiranje rastlinskih olj iz semen in drugih delov rastlin, predelovanje suhih ostankov za proizvodnjo živalske krme, čiščenje masti in rastlinskih olj, pridobljenih iz semen ter delov rastlin in/ali živali; (m) „ličanje vozil“ pomeni vsako industrijsko ali obrtno dejavnost, vključno s čiščenjem in razmaščevanjem, namenjeno: (i) površinski zaščiti motornih vozil ali njihovega posameznega dela med popravljanjem, konzerviranjem ali dekoriranjem zunaj proizvodnih obratov, ali (ii) prvemu lakiranju cestnih vozil ali njihovih delov z materialom za ličanje, če poteka zunaj prvotne proizvodne linije, ali (iii) površinski zaščiti priklopnikov (vključno s polpriklopniki); (n) „impregnacija lesenih površin“ pomeni kakršno koli impregnacijo lesa z zaščitnim sredstvom; (o) „standardni pogoji“ pomeni temperaturo 273,15 K in tlak 101,3 kPa; (p) „NMHOS“ obsega vse organske spojine, razen metanskih, s parnim tlakom, večjim od 0,01 kPa pri 273,15 K, ali s primerljivo hlapnostjo pri danih razmerah uporabe; (q) „odpadni plini“ so z NMHOS in drugimi onesnaževali onesnaženi plini, ki se izpuščajo v zrak iz naprav za čiščenje odpadnih plinov ali drugih odvodnikov odpadnih plinov. Volumski pretok odpadnih plinov se izraža v m3/h pri standardnih pogojih; (r) „ubežne emisije NMHOS“ so emisije hlapnih organskih spojin v zrak, tla ali vodo, ki niso zajete v odpadnih plinih, in če ni drugače navedeno, tudi topila v katerih koli izdelkih, in vključuje nezajete emisije NMHOS, spuščene v zunanje okolje skozi okna, vrata, zračnike in podobne odprtine. Mejne vrednosti ubežnih emisij se izračunavajo na podlagi bilance topil (glej dodatek I te priloge); (s) „skupne emisije NMHOS“ pomeni vsoto ubežnih emisij NMHOS in emisij NMHOS v odpadnih plinih; (t) „vnos“ pomeni količino organskih topil in njihovo količino v pripravkih, ki se uporablja pri izvajanju dejavnosti, skupaj s topili, ki se reciklirajo v obratu ali zunaj njega in se upošteva vsakokrat, ko se uporabi pri izvajanju dejavnosti; (u) „mejna vrednost“ pomeni največjo količino plinaste snovi, ki jo vsebujejo odpadni plini iz naprave, ki se med običajnim obratovanjem ne sme preseči. Če ni drugače določeno, se izračuna kot masa onesnaževala na prostornino odpadnih plinov (izražena kot mg C/Nm3, če ni drugače določeno), pri privzetih standardnih pogojih za temperaturo in tlak za suhi plin. Za naprave, pri katerih se uporabljajo topila, so mejne vrednosti dane kot masna enota na značilno enoto ustrezne dejavnosti. Volumni plina, ki se odpadnemu plinu dodajo zaradi hlajenja ali redčenja, se ne upoštevajo pri določitvi koncentracije mase onesnaževala v odpadnem plinu. Mejne vrednosti se običajno nanašajo na vse hlapne organske spojine, razen metana (ni dodatnega razločevanja glede npr. reaktivnosti ali toksičnosti); (v) „normalno obratovanje“ pomeni celoten čas obratovanja, razen zagona, ustavitve in vzdrževanja opreme; (w) „snovi, škodljive za zdravje ljudi“, so razdeljene v dve vrsti: (i) halogenirane HOS z možnim tveganjem za nepovratne učinke ali (ii) nevarne snovi, ki so karcinogene, mutagene ali toksične za reprodukcijo ali lahko povzročajo raka, dedne genetske poškodbe, raka zaradi vdihavanja, lahko pa tudi škodujejo plodnosti ali nerojenemu otroku. 4. Izpolnjene morajo biti te zahteve: (a) emisije NMHOS se spremljajo ( 4 ), skladnost z mejnimi vrednostmi pa se preverja. Metode preverjanja lahko zajemajo neprekinjene ali sekvenčne meritve, atestiranje ali katero koli drugo tehnično zanesljivo metodo; poleg tega morajo biti ekonomsko upravičene; (b) koncentracije onesnaževal v zrak v vodih za plin se merijo reprezentativno. Vsa onesnaževala ter referenčne merilne metode za umerjanje vseh merilnih sistemov se vzorčijo in analizirajo v skladu s standardi, ki jih je določil Evropski odbor za standardizacijo (CEN) ali Mednarodna organizacija za standardizacijo (ISO). Do priprave standardov CEN in ISO se uporabljajo državni standardi; (c) če se zahtevajo meritve emisij NMHOS, jih je treba izvajati stalno, kadar presegajo 10 kg celotnega organskega ogljika (TOC) na uro navzdol po izpušnem vodu iz naprave za zmanjšanje emisije in kadar obratovalni čas presega 200 ur letno. Za vse druge naprave se zahtevajo vsaj sekvenčne meritve. Za odobritev skladnosti z zahtevami se lahko uporabljajo lastni postopki, če so enako strogi; (d) pri neprekinjenih meritvah velja minimalna zahteva, da so emisijski standardi doseženi, če med normalnim obratovanjem dnevna srednja vrednost ne presega mejne vrednosti in nobeno urno povprečje ne presega mejnih vrednosti za 150 odstotkov. Za odobritev skladnosti z zahtevami se lahko uporabljajo lastni postopki, če so enako strogi; (e) pri sekvenčnih meritvah velja minimalna zahteva, da so emisijski standardi doseženi, če srednja vrednost vseh odčitkov ne presega mejne vrednosti in nobena urna srednja vrednost ne presega mejne vrednosti za 150 odstotkov. Za odobritev skladnosti z zahtevami se lahko uporabljajo lastni postopki, če so enako strogi; (f) treba je sprejeti vse ustrezne previdnostne ukrepe za zmanjšanje emisij NMHOS med zagonom in ustavitvijo naprav kakor tudi pri odstopanjih od normalnega obratovanja in (g) meritve se ne zahtevajo, če oprema za zmanjševanje emisij na koncu postopka ni potrebna za doseganje skladnosti s spodaj navedenimi mejnimi vrednostmi in se lahko dokaže, da mejne vrednosti niso presežene. 5. Za odpadne pline se uporabljajo te mejne vrednosti, razen če v nadaljevanju ni drugače določeno: (a) 20 mg snovi/m3 za izpuste halogeniranih hlapnih organskih spojin (s pripisanim standardnim opozorilom: možna nevarnost trajnih okvar zdravja), pri katerih masni tok vsote upoštevanih spojin znaša 100 g/h ali več, in (b) 2 mg/m3 (izraženo kot vsota mas posameznih spojin) za izpuste hlapnih organskih spojin (s pripisanimi standardnimi opozorili: lahko povzroči raka, dedne genetske poškodbe, raka zaradi vdihavanja ali škoduje nerojenemu otroku; lahko škoduje plodnosti), pri katerih masni tok vsote upoštevanih spojin znaša 10 g na uro ali več. 6. Za skupine virov, naštete v odstavkih (9) do (21) v nadaljevanju, veljajo ti popravki: (a) upravljavci naprav lahko namesto uporabe spodaj določenih mejnih vrednosti za naprave uporabljajo načrt zmanjševanja emisij (glej dodatek II te priloge). Namen načrta zmanjševanja emisij je dati upravljavcu možnost, da z drugimi sredstvi doseže enako zmanjšanje emisij, kot bi se doseglo z uporabo danih mejnih vrednosti, in (b) za ubežne emisije NMHOS se spodaj navedene količine ubežnih emisij uporabljajo kot mejna vrednost. Če pa se pristojnemu organu predloži zadovoljiv dokaz, da ta vrednost za posamezno napravo ni tehnično in ekonomsko dosegljiva, pristojni organ lahko izvzame omenjeno napravo, če se ne pričakuje večja nevarnost za zdravje ljudi ali okolje. Za vsako odstopanje mora upravljavec pristojnemu organu predložiti ustrezno dokazilo, da uporablja najboljšo razpoložljivo tehnogijo. 7. Mejne vrednosti emisij HOS za skupine virov, opredeljene v odstavku (3), znašajo, kot je določeno v odstavkih (8) do (21) spodaj. 7. Skladiščenje in distribucija motornega bencina



Razpredelnica 1. Mejne vrednosti emisij HOS, nastalih pri skladiščenju in distribuciji motornega bencina, natovarjanje morskih ladij je izvzeto Zmogljivost, tehnologija, dodatna specifikacija Pragovne vrednosti Mejna vrednost naprava za rekuperiranje bencinskih hlapov pri skladiščenju in distribuciji v rafinerijah ali skladiščih motornega bencina zmogljivost 5 000 m3 motornega bencina letno 10 g HOS/Nm3, vključno z metanom Opomba: Hlapi, spodrinjeni pri polnjenju naprav za skladiščenje motornega bencina, se preusmerijo v druge naprave za skladiščenje motornega bencina ali v napravo za rekuperiranje bencinskih hlapov, ki izpolnjuje mejne vrednosti iz zgornje razpredelnice. 9. Nanašanje lepil



Razpredelnica 2. Mejne vrednosti emisij NMHOS, nastalih pri nanašanju lepil Zmogljivost, tehnologija, dodatna specifikacija Pragovna vrednost porabe topil (Mg/leto) Mejna vrednost Mejna vrednost ubežnih emisij NMHOS (v % vnesenega topila) proizvodnja obutve; nove in obstoječe naprave > 5 25 g topila na par drugo nanašanje lepil, razen obutve; nove in obstoječe naprave 5 - 15 50 () mg C/Nm3 25 > 15 50 () mg C/Nm3 20 (1) Če se uporabljajo tehnologije, ki omogočajo ponovno uporabo predelanega topila, znaša mejna vrednost 150 mg C/Nm3. 10. Laminiranje lesa in plastike:



Razpredelnica 3. Mejne vrednosti emisij NMHOS, nastalih pri laminiranju lesa in plastike Zmogljivost, tehnologija, dodatna specifikacija Pragovna vrednost porabe topil (Mg/leto) Mejna vrednost skupnih emisij NMHOS laminiranje lesa in plastike; nove in obstoječe naprave >5 30 g NMHOS/m2 11. Površinska zaščita (kovinskih in plastičnih površin osebnih vozil, kabin tovornih vozil, tovornih vozil, avtobusov, lesenih površin):



Razpredelnica 4. Mejne vrednosti emisij NMHOS, nastalih pri površinski zaščiti v avtomobilski industriji Zmogljivost, tehnologija, dodatna specifikacija Pragovna vrednost porabe topil (Mg/leto) () Mejna vrednost skupnih emisij NMHOS () nove naprave, lakiranje avtomobilov (M1, M2) > 15 (in > 5 000 premazanih kosov letno) 45 g NMHOS/m2 ali 1,3 kg/kos in 33 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje avtomobilov (M1, M2) > 15 (in > 5 000 premazanih kosov letno) 60 g NMHOS/m2 ali 1,9 kg/kos in 41 g NMHOS/m2 nove in obstoječe naprave, lakiranje avtomobilov (M1, M2) > 15 (≤ 5 000 premazanih enoprostorskih osebnih vozil ali > 3 500 premazanih šasij letno) 90 g NMHOS/m2 ali 1,5 kg/kos in 70 g NMHOS/m2 nove naprave, lakiranje kabin novih tovornih vozil (N1, N2, N3) > 15 (≤ 5 000 premazanih kosov letno) 65 g NMHOS/m2 nove naprave, lakiranje kabin novih tovornih vozil (N1, N2, N3) > 15 (> 5 000 premazanih kosov letno) 55 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje kabin novih tovornih vozil (N1, N2, N3) > 15 (≤ 5 000 premazanih kosov letno) 85 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje kabin novih tovornih vozil (N1, N2, N3) > 15 (> 5 000 premazanih kosov letno) 75 g NMHOS/m2 nove naprave, lakiranje novih tovornih vozil in kombijev (brez kabin) (N1, N2, N3) > 15 (≤ 2 500 premazanih kosov letno) 90 g NMHOS/m2 nove naprave, lakiranje novih tovornih vozil in kombijev (brez kabin) (N1, N2, N3) > 15 (> 2 500 premazanih kosov letno) 70 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje novih tovornih vozil in kombijev (brez kabin) (N1, N2, N3) > 15 (≤ 2 500 premazanih kosov letno) 120 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje novih tovornih vozil in kombijev (brez kabin) (N1, N2, N3) > 15 (> 2 500 premazanih kosov letno) 90 g NMHOS/m2 nove naprave, lakiranje novih avtobusov (M3) > 15 (≤ 2 000 premazanih kosov letno) 210 g NMHOS/m2 nove naprave, lakiranje novih avtobusov (M3) > 15 (> 2 000 premazanih kosov letno) 150 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje novih avtobusov (M3) > 15 (≤ 2 000 premazanih kosov letno) 290 g NMHOS/m2 obstoječe naprave, lakiranje novih avtobusov (M3) > 15 (> 2 000 premazanih kosov letno) 225 g NMHOS/m2 (1) Pri porabi topila < 15 Mg letno (lakiranje avtomobilov) se uporablja razpredelnica 14 za ličanje vozil. (2) Mejna vrednost skupnih emisij je izražena kot masa izpuščenega topila (g) glede na površino izdelka (m2). Površina izdelka je opredeljena kot površina, izračunana iz celotnega elektroforeznega nanosa in površine vseh delov, ki se lahko dodajo pri naslednjih fazah nanašanja premaznih sredstev, na katere se nanesejo enaki premazi. Površina elektroforeznega nanosa se izračuna po formuli: (2 x skupna teža školjke vozila): (povprečna debelina pločevine x gostota pločevine).



Razpredelnica 5. Mejne vrednosti emisij, nastalih pri površinski zaščiti v različnih industrijskih panogah Zmogljivost, tehnologija, dodatna specifikacija Pragovna vrednost porabe topil (Mg/leto) Mejna vrednost mg C/Nm3 Mejna vrednost ubežnih emisij NMHOS (v % vnesenega topila) nove in obstoječe naprave: druga površinska zaščita, ki vključuje kovine, plastiko, tekstilije, tkanino, folijo in papir (brez rotacijskega sitotiska, glej tiskanje) 5-15 100 () () 25 () > 15 50/75 () () () mg C/Nm3 20 () nove in obstoječe naprave: površinska zaščita lesenih površin 15-25 100 () C/Nm3 25 > 25 50/75 () mg C/Nm3 20 (1) Mejna vrednost se uporablja za postopke nanašanja premaznega sredstva in sušenja, ki