02021R2115 — SL — 22.04.2022 — 001.003

To besedilo je zgolj informativne narave in nima pravnega učinka. Institucije Unije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti. Verodostojne različice zadevnih aktov, vključno z uvodnimi izjavami, so objavljene v Uradnem listu Evropske unije. Na voljo so na portalu EUR-Lex. Uradna besedila so neposredno dostopna prek povezav v tem dokumentu

spremenjena z:





popravljena z:









▼B

UREDBA (EU) 2021/2115 EVROPSKEGA PARLAMENTA IN SVETA

z dne 2. decembra 2021

o določitvi pravil o podpori za strateške načrte, ki jih pripravijo države članice v okviru skupne kmetijske politike (strateški načrti SKP) in se financirajo iz Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP), ter o razveljavitvi uredb (EU) št. 1305/2013 in (EU) št. 1307/2013







NASLOV I

PREDMET UREJANJA IN PODROČJE UPORABE, VELJAVNE DOLOČBE IN OPREDELITEV POJMOV

Člen 1

Predmet urejanja in področje uporabe

1. Ta uredba določa pravila o: (a) splošnih in specifičnih ciljih, ki se uresničujejo s podporo Unije, financirano iz Evropskega kmetijskega jamstvenega sklada (EKJS) in Evropskega kmetijskega sklada za razvoj podeželja (EKSRP) v okviru skupne kmetijske politike (SKP), ter z njimi povezanih kazalnikih; (b) vrstah intervencij in skupnih zahtevah za države članice pri uresničevanju teh ciljev ter s tem povezanih finančnih ureditvah; (c) strateških načrtih SKP, ki jih pripravijo države članice ter ki v skladu s specifičnimi cilji in ugotovljenimi potrebami določijo ciljne vrednosti in pogoje za intervencije ter dodelijo finančna sredstva; (d) usklajevanju in upravljanju ter spremljanju, poročanju in vrednotenju.

2. Ta uredba se uporablja za podporo Unije, financirano iz EKJS in EKSRP, za intervencije, podrobneje opredeljene v strateškem načrtu SKP, ki ga pripravi država članica in ga odobri Komisija ter zajema obdobje od 1. januarja 2023 do 31. decembra 2027 (v nadaljnjem besedilu: obdobje strateškega načrta SKP).

Člen 2

Veljavne določbe

1. Uredba (EU) 2021/2116 ter določbe, sprejete na podlagi navedene uredbe, se uporabljajo za podporo, ki se zagotovi na podlagi te uredbe.

2. Za podporo, ki se financira iz EKSRP na podlagi te uredbe, se uporabljajo člen 19, poglavje II naslova III, z izjemo člena 28, prvi pododstavek, točka (c), ter člena 46 in 48 Uredbe (EU) 2021/1060.

Člen 3

Opredelitev pojmov

V tej uredbi se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov:

(1) „kmet“ pomeni fizično ali pravno osebo ali skupino fizičnih ali pravnih oseb, ne glede na pravni status, ki ga taki skupini in njenim članom podeljuje nacionalno pravo, katerih kmetijsko gospodarstvo je v okviru ozemeljske veljavnosti Pogodb, kot je opredeljena v členu 52 Pogodbe o Evropski uniji v povezavi s členoma 349 in 355 Pogodbe o delovanju Evropske unije (PDEU), in ki opravljajo kmetijsko dejavnost, kot so jo določile države članice v skladu s členom 4(2) te uredbe;

(2) „kmetijsko gospodarstvo“ pomeni vse enote, ki se uporabljajo za kmetijske dejavnosti in s katerimi upravlja kmet ter se nahajajo na ozemlju iste države članice;

(3) „intervencija“ pomeni instrument podpore s sklopom pogojev za upravičenost, kot jih določi država članica v svojem strateškem načrtu SKP na podlagi vrste intervencije, določene v tej uredbi;

(4) „operacija“ pomeni: (a) projekt, pogodbo, ukrep ali skupino projektov ali ukrepov, izbranih v okviru zadevnega strateškega načrta SKP; (b) v okviru finančnih instrumentov: skupne upravičene javne odhodke, odobrene za finančni instrument, in nadaljnjo finančno podporo, ki jo ta finančni instrument zagotavlja končnim prejemnikom;

(5) „javni odhodki“ pomeni vsak prispevek za financiranje operacij iz proračuna nacionalnih, regionalnih ali lokalnih javnih organov, proračuna Unije, ki je na voljo za EKJS in EKSRP, proračuna oseb javnega prava ali proračuna združenj javnih organov ali oseb javnega prava;

(6) „mejniki“ pomeni vmesne vnaprej določene vrednosti, ki jih v okviru svojih intervencijskih strategij iz člena 107(1), točka (b), določijo države članice za posamezno proračunsko leto in jih je treba doseči v določenem trenutku v obdobju trajanja strateškega načrta SKP, da se zagotovi pravočasni napredek v zvezi s kazalniki rezultatov;

(7) „ciljne vrednosti“ pomeni vnaprej določene vrednosti, ki jih v okviru svojih intervencijskih strategij iz člena 107(1), točka (b), določijo države članice in ki jih je treba v zvezi s kazalniki rezultatov doseči ob koncu obdobja trajanja strateškega načrta SKP;

(8) „oddaljene regije“ pomeni oddaljene regije iz člena 349 PDEU;

(9) „AKIS“ pomeni povezanost organizacijskih tokov in tokov znanja med posamezniki, organizacijami in institucijami, ki uporabljajo in ustvarjajo znanje za kmetijstvo in medsebojno povezana področja (sistem znanja in inovacij na področju kmetijstva).

(10) „manjši egejski otoki“ pomeni manjše egejske otoke, kot so opredeljeni v členu 1(2) Uredbe (EU) št. 229/2013;

(11) „vzajemni sklad“ pomeni shemo, ki jo v skladu z nacionalnim pravom akreditira država članica ter v okviru katere se vključeni kmetje zavarujejo in prejmejo nadomestila za gospodarske izgube;

(12) „manj razvite regije“ pomeni manj razvite regije v smislu člena 108(2), prvi pododstavek, točka (a), Uredbe (EU) 2021/1060;

(13) „upravičenec“ v zvezi z vrstami intervencij za razvoj podeželja iz člena 69 pomeni: (a) osebo javnega ali zasebnega prava, subjekt s pravno osebnostjo ali brez nje, fizično osebo ali skupino fizičnih ali pravnih oseb, ki je odgovorna za začetek ali pa za začetek in izvajanje operacij; (b) v okviru shem državne pomoči: podjetje, ki prejme pomoč; (c) v okviru finančnih instrumentov: telo, ki izvršuje holdinški sklad ali, kadar struktura holdinškega sklada ne obstaja, telo, ki izvršuje posebni sklad ali, kadar organ upravljanja iz člena 123 (v nadaljnjem besedilu: organ upravljanja) upravlja finančni instrument, organ upravljanja;

(14) „stopnja podpore“ pomeni stopnjo javnih odhodkov za operacijo; v okviru finančnih instrumentov se nanaša na bruto ekvivalent nepovratnih sredstev podpore, kot je opredeljen v členu 2, točka 20, Uredbe Komisije (EU) št. 702/2014 ( 1 );

(15) „LEADER“ pomeni lokalni razvoj, ki ga vodi skupnost iz člena 31 Uredbe (EU) 2021/1060;

(16) „posredniški organ“ pomeni katero koli osebo javnega ali zasebnega prava, vključno z regionalnimi ali lokalnimi organi, regionalnimi razvojnimi organi ali nevladnimi organizacijami, ki deluje pod pristojnostjo nacionalnega ali regionalnega organa upravljanja ali izvaja naloge v imenu takega organa;

(17) „proračunsko leto“ pomeni kmetijsko proračunsko leto v skladu s členom 35 Uredbe (EU) 2021/2116.

Člen 4

Opredelitev pojmov in pogoji, ki se določijo v strateških načrtih SKP

1. Države članice v svojih strateških načrtih SKP opredelijo pojme „kmetijska dejavnost“, „kmetijska površina“, „upravičeni hektar“, „aktivni kmet“, „mladi kmet“ in „novi kmet“ ter zadevne pogoje v skladu s tem členom.

2. „Kmetijska dejavnost“ se določi tako, da omogoča prispevanje k zagotavljanju zasebnih in javnih dobrin z enim ali obema od naslednjega: (a) proizvodnjo kmetijskih proizvodov, kar vključuje ukrepe, kot so reja živali ali pridelava, vključno s paludikulturo, kadar pojem kmetijski proizvodi pomeni proizvode iz Priloge I k PDEU, z izjemo ribiških proizvodov, ter bombaž in hitro rastoči panjevec; (b) vzdrževanje kmetijske površine v stanju, primernem za pašo ali pridelavo, brez pripravljalnih ukrepov, ki presegajo uporabo običajnih kmetijskih metod in strojev.

3. „Kmetijska površina“ se določi tako, da zajema orna zemljišča, trajne nasade in trajno travinje, tudi kadar tvorijo kmetijsko-gozdarske sisteme na tem območju. Države članice pojme „orno zemljišče“, „trajni nasad“ in „trajno travinje“ podrobneje opredelijo znotraj naslednjega okvira: (a) „orna zemljišča“ so zemljišča, ki se obdelujejo za pridelavo kmetijskih rastlin, ali površine, ki so na voljo za pridelavo kmetijskih rastlin, vendar so neobdelane; za trajanje obveznosti so to tudi zemljišča, ki se obdelujejo za pridelavo kmetijskih rastlin, ali površine, ki so na voljo za pridelavo kmetijskih rastlin, vendar so neobdelane in so bile dane v praho v skladu s členom 31 ali členom 70 ali standardom DKOP 8 iz Priloge III k tej uredbi ali v skladu s členi 22, 23 ali 24 Uredbe Sveta (ES) št. 1257/1999 ( 2 ) ali členom 39 Uredbe Sveta (ES) št. 1698/2005 ( 3 ) ali členom 28 Uredbe (EU) št. 1305/2013 Evropskega parlamenta in Sveta ( 4 ); (b) „trajni nasad“ je nasad rastlin, ki niso vključene v kolobarjenje in niso trajno travinje in trajni pašnik, ki so na istem zemljišču najmanj pet let, in daje večkratne pridelke, vključno z drevesnicami in hitro rastočim panjevcem; (c) „trajno travinje in trajni pašniki“ (v nadaljnjem besedilu s skupnim izrazom: trajno travinje) je zemljišče, ki se uporablja za gojenje trav ali drugih zelenih krmnih rastlin na naraven način (samozasejane) ali s setvijo (posejane) in ki najmanj pet let ni bilo vključeno v kolobarjenje kmetijskega gospodarstva in, kadar se tako odločijo države članice, najmanj pet let ni bilo preorano ali obdelovano ali zasajeno z različnimi vrstami trav ali drugimi zelenimi krmnimi rastlinami. Na njem so lahko prisotne tudi druge vrste, na primer grmičevje ali drevesa, ki se lahko uporabljajo za pašo, ter, kadar se tako odločijo države članice, druge vrste, kot so grmičevje ali drevesa, ki so namenjene živalski krmi, pod pogojem, da trave in druge zelene krmne rastline še naprej prevladujejo. Države članice se lahko tudi odločijo, da kot trajno travinje štejejo naslednje vrste zemljišč: (i) zemljišče, na katerem raste katera koli vrsta iz te točke in je del uveljavljenih lokalnih praks, kadar trave in druge zelene krmne rastline na površinah za pašo tradicionalno ne prevladujejo ali jih tam sploh ni; (ii) zemljišče, na katerem raste katera koli vrsta iz te točke, kadar trave in druge zelene krmne rastline na površinah za pašo ne prevladujejo ali jih tam sploh ni.

4. „Upravičeni hektar“ se za namene vrst intervencij v obliki neposrednih plačil določi tako, da zajema površine, ki so na voljo kmetu in jih sestavljajo: (a) vsaka kmetijska površina kmetijskega gospodarstva, ki se v letu, za katero se zaprosi za podporo, uporablja za kmetijske dejavnosti ali ki se, kadar se površina uporablja tudi za nekmetijske dejavnosti, pretežno uporablja za kmetijske dejavnosti; kadar je to ustrezno utemeljeno z okoljskimi in podnebnimi razlogi ter razlogi biotske raznovrstnosti, se lahko države članice odločijo, da upravičeni hektarji vključujejo tudi nekatere površine, ki se uporabljajo za kmetijske dejavnosti le vsako drugo leto; (b) vsaka površina kmetijskega gospodarstva, ki: (i) ima krajinske značilnosti, za katere velja obveznost ohranjanja na podlagi standarda DKOP 8 iz Priloge III; (ii) se uporablja za doseganje minimalnega deleža ornega zemljišča, namenjenega za neproizvodne površine in elemente, vključno z neobdelanimi zemljišči, na podlagi standarda DKOP 8 iz Priloge III, ali (iii) se za čas trajanja zadevne obveznosti kmeta določi ali ohrani na podlagi sheme za podnebje in okolje iz člena 31. Če se države članice tako odločijo, lahko „upravičeni hektar“ vključuje druge krajinske značilnosti, če te niso prevladujoče in bistveno ne ovirajo opravljanja kmetijske dejavnosti zaradi površine, ki jo zasedajo na kmetijski parceli. Države članice lahko pri izvajanju tega načela določijo največji delež kmetijske parcele, ki vključuje te druge krajinske značilnosti. Kar zadeva trajno travinje z razdrobljenimi neupravičenimi značilnostmi, se lahko države članice odločijo, da bodo uporabile fiksne koeficiente zmanjšanja za določitev površine, ki velja za upravičeno; (c) vsaka površina kmetijskega gospodarstva, ki je bila upravičena do plačil v skladu z naslovom III, poglavje II, oddelek 2, pododdelek 2, te uredbe ali na podlagi sheme osnovnega plačila ali sheme enotnega plačila na površino iz naslova III Uredbe (EU) št. 1307/2013 ter ki ni „upravičeni hektar“, kot ga določijo države članice na podlagi točk (a) in (b) tega odstavka: (i) zaradi uporabe Direktive 92/43/EGS, 2009/147/ES ali 2000/60/ES za to površino; (ii) zaradi intervencij na osnovi površin, določenih na podlagi te uredbe in zajetih v integriranem sistemu iz člena 65(1) Uredbe (EU) 2021/2116, ki omogočajo proizvodnjo proizvodov, ki niso navedeni v Prilogi I k PDEU s pomočjo paludikulture, ali nacionalnih shem za biotsko raznovrstnost ali zmanjšanje toplogrednih plinov, katerih pogoji so skladni s temi intervencijami na osnovi površin, če te intervencije in nacionalne sheme prispevajo k doseganju enega ali več specifičnih ciljev iz člena 6(1), točke (d), (e) in (f), te uredbe; (iii) v času trajanja obveznosti kmeta glede pogozdovanja na podlagi člena 31 Uredbe (ES) št. 1257/1999, člena 43 Uredbe (ES) št. 1698/2005 ali člena 22 Uredbe (EU) št. 1305/2013 oziroma člena 70 ali člena 73 te uredbe ali na podlagi nacionalne sheme, katere pogoji so skladni s členom 43(1), (2) in (3) Uredbe (ES) št. 1698/2005 ali členom 22 Uredbe (EU) št. 1305/2013 oziroma členom 70 ali členom 73 te uredbe; (iv) v času trajanja obveznosti kmeta, na podlagi katere je površina dana v praho, na podlagi členov 22, 23 in 24 Uredbe (ES) št. 1257/1999, člena 39 Uredbe (ES) št. 1698/2005, člena 28 Uredbe (EU) št. 1305/2013 ali člena 70 te uredbe.

Površine, ki se uporabljajo za pridelavo konoplje, so upravičeni hektarji le, če vsebnost tetrahidrokanabinola pri uporabljenih sortah ne presega 0,3 %.

5. „Aktivni kmet“ se določi tako, da se zagotovi, da se podpora odobri le fizičnim ali pravnim osebam ali skupinam fizičnih ali pravnih oseb, ki opravljajo vsaj minimalno kmetijsko dejavnost, pri čemer se iz odobritve podpore ne smejo nujno izključiti kmetje, ki opravljajo več dejavnosti, ali kmetje, ki se s to dejavnostjo ukvarjajo občasno.

Države članice pri določanju, kdo je „aktivni kmet“, uporabijo objektivna in nediskriminatorna merila, kot so preverjanje dohodkov, vložek dela na kmetiji, poslovni namen in vpis kmetijskih dejavnosti kmeta v nacionalne ali regionalne registre. Taka merila se lahko uvedejo v eni ali več oblikah, ki jih izberejo države članice, vključno z negativnim seznamom, na podlagi katerega se kmet ne šteje za aktivnega kmeta. Če država članica za „aktivne kmete“ šteje tiste kmete, ki niso prejeli neposrednih plačil, ki presegajo določen znesek za preteklo leto, ta znesek ne presega 5 000 EUR.

6. „Mladi kmet“ se določi tako, da vključuje: (a) zgornjo starostno mejo, določeno med 35 in 40 let; (b) pogoje za „vodjo kmetijskega gospodarstva“; (c) ustrezno usposabljanje ali potrebna znanja in spretnosti, kot jih določijo države članice.

7. „Novi kmet“ se določi tako, da se nanaša na kmeta, ki ni mladi kmet in ki je prvič „vodja kmetijskega gospodarstva“. Države članice dodajo še druge cilje in nediskriminatorne zahteve glede ustreznega usposabljanja ter znanj in spretnosti.

8. Na Komisijo prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152, s katerimi se to uredbo zaradi ohranjanja javnega zdravja dopolni s pravili o pogojevanju odobritve plačil z uporabo certificiranih semen nekaterih sort konoplje in postopka za določitev sort konoplje ter s preverjanjem njihove vsebnosti tetrahidrokanabinola iz odstavka 4, drugi pododstavek, tega člena.







NASLOV II

CILJI IN KAZALNIKI

Člen 5

Splošni cilji

V skladu s cilji SKP iz člena 39 PDEU, s ciljem ohranjanja delovanja notranjega trga in enakih konkurenčnih pogojev med kmeti v Uniji ter z načelom subsidiarnosti je namen podpore iz EKJS in EKSRP nadaljnje izboljšanje trajnostnega razvoja kmetovanja, sektorja hrane in podeželja ter prispevanje k doseganju naslednjih splošnih ciljev na ekonomskem, okoljskem in socialnem področju, kar bo prispevalo k izvajanju agende za trajnostni razvoj do leta 2030:

(a) spodbujanje pametnega, konkurenčnega, odpornega in raznolikega kmetijskega sektorja, ki zagotavlja dolgoročno prehransko varnost;

(b) podpora in krepitev varstva okolja, vključno z biotsko raznovrstnostjo, in podnebnih ukrepov ter prispevanje k doseganju okoljskih in podnebnih ciljev Unije, vključno z njenimi zavezami iz Pariškega sporazuma;

(c) krepitev socialno-ekonomskega tkiva podeželja.

Člen 6

Specifični cilji

1. Splošni cilji se dosegajo z uresničevanjem naslednjih specifičnih ciljev: (a) podpora vzdržnim dohodkom kmetij in odpornosti kmetijskega sektorja po vsej Uniji, da se poveča dolgoročna prehranska varnost in kmetijska raznolikosti ter zagotovi gospodarska trajnostnost kmetijske proizvodnje v Uniji; (b) krepitev tržne usmerjenosti in povečanje tako kratko- kot dolgoročne konkurenčnosti kmetij, vključno z večjim poudarkom na raziskavah, tehnologiji in digitalizaciji; (c) izboljšanje položaja kmetov v vrednostni verigi; (d) prispevanje k blaženju podnebnih sprememb in prilagajanju nanje, vključno z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov in povečanjem sekvestracije ogljika, ter spodbujanje trajnostne energije; (e) spodbujanje trajnostnega razvoja in učinkovitega upravljanja naravnih virov, kot so voda, tla in zrak, vključno z zmanjšanjem odvisnosti od kemikalij; (f) prispevanje k zaustavitvi in obratu trenda izgube biotske raznovrstnosti, krepitev ekosistemskih storitev ter ohranjanje habitatov in krajine; (g) privabljanje in zadržanje mladih kmetov in novih kmetov v tem poklicu ter spodbujanje trajnostnega razvoja podjetij na podeželju; (h) spodbujanje zaposlovanja, rasti, enakosti spolov, vključno s participacijo žensk v kmetovanju, socialne vključenosti in lokalnega razvoja na podeželju, vključno s krožnim biogospodarstvom in trajnostnim gozdarstvom; (i) izboljšanje odziva kmetijstva Unije na zahteve družbe glede hrane in zdravja, vključno z visokokakovostno, varno in hranljivo hrano, pridelano na trajnostni način, zmanjšanje živilskih odpadkov ter izboljšanje dobrobiti živali in boj zoper odpornost mikrobov proti protimikrobnim zdravilom (v nadaljnjem besedilu: mikrobna odpornost).

2. Cilji iz odstavka 1 so dopolnjeni in povezani s horizontalnim ciljem modernizacije kmetijstva in podeželja s spodbujanjem in razširjanjem znanja, inovacij in digitalizacije v kmetijstvu in na podeželju ter s spodbujanjem njihove uporabe s strani kmetov, in sicer z boljšim dostopom do raziskav, inovacij, izmenjave znanja in usposabljanja.

3. Pri uresničevanju specifičnih ciljev iz odstavkov 1 in 2 države članice ob podpori Komisije sprejmejo ustrezne ukrepe za zmanjšanje upravnega bremena in zagotovitev poenostavitve pri izvajanju SKP.

Člen 7

Kazalniki

1. Doseganje ciljev iz člena 5 ter člena 6(1) in (2) se oceni na podlagi skupnih kazalnikov, ki se nanašajo na učinek, rezultate, vpliv in stanje iz Priloge I. Ti skupni kazalniki vključujejo: (a) kazalnike učinka, ki se nanašajo na realizirani učinek podprtih intervencij; (b) kazalnike rezultatov, ki se nanašajo na zadevne specifične cilje iz člena 6(1) in (2) ter se v strateških načrtih SKP uporabljajo za določanje merljivih mejnikov in ciljnih vrednosti v zvezi s temi specifičnimi cilji ter za ocenjevanje napredka pri doseganju teh ciljnih vrednosti; kazalniki rezultatov, ki se nanašajo na okoljske in podnebne cilje, lahko zajemajo intervencije, ki prispevajo k izpolnjevanju obveznosti, ki izhajajo iz zakonodajnih aktov Unije iz Priloge XIII; (c) kazalnike vpliva, ki se nanašajo na cilje iz člena 5 ter člena 6(1) in (2) ter se uporabljajo v okviru strateških načrtov SKP in SKP; (d) kazalnike stanja iz člena 115(2) in naštete v Prilogi I.

2. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152 za spremembo Priloge I zaradi prilagoditve skupnih kazalnikov učinka, rezultatov, vpliva in stanja. Ti delegirani akti so strogo omejeni na obravnavanje tehničnih težav, ki jih imajo države članice v zvezi z uporabo teh kazalnikov.







NASLOV III

SKUPNE ZAHTEVE IN VRSTE INTERVENCIJ







POGLAVJE I

SKUPNE ZAHTEVE







Oddelek 1

Splošna načela

Člen 8

Strateški pristop

Države članice si prizadevajo uresničiti cilje iz naslova II z določitvijo intervencij na podlagi vrst intervencij iz poglavij II, III in IV tega naslova v skladu s svojimi ocenami potreb in skupnimi zahtevami iz tega poglavja.

Člen 9

Splošna načela

Države članice zasnujejo intervencije svojih strateških načrtov SKP in standarde DKOP iz člena 13 v skladu z Listino Evropske unije o temeljnih pravicah in splošnimi načeli prava Unije.

Države članice zagotovijo, da so intervencije in standardi DKOP iz člena 13, določeni na podlagi objektivnih in nediskriminatornih meril, združljivi s pravilnim delovanjem notranjega trga in da ne izkrivljajo konkurence.

Države članice vzpostavijo pravni okvir, ki ureja dodelitev podpore Unije kmetom in drugim upravičencem v skladu s strateškimi načrti SKP, kot jih je odobrila Komisija v skladu s členoma 118 in 119 te uredbe, ter načeli in zahtevami iz te uredbe in Uredbe (EU) 2021/2116. Države članice izvajajo te strateške načrte SKP, kot jih je odobrila Komisija.

Člen 10

Domača podpora STO

Države članice intervencije, ki temeljijo na vrstah intervencij iz Priloge II k tej uredbi, vključno z opredelitvami pojmov in pogoji iz člena 4, zasnujejo tako, da izpolnjujejo merila iz Priloge 2 k Sporazumu STO o kmetijstvu.

Zlasti osnovna dohodkovna podpora za trajnostnost, dopolnilna prerazporeditvena dohodkovna podpora za trajnostnost, dopolnilna dohodkovna podpora za mlade kmete ter sheme za podnebje, okolje in dobrobit živali izpolnjujejo merila iz odstavkov Priloge 2 k Sporazumu STO o kmetijstvu, navedenih v Prilogi II k tej uredbi za navedene intervencije. Za druge intervencije so odstavki Priloge 2 k Sporazumu STO o kmetijstvu, navedeni v Prilogi II k tej uredbi, le okvirni in namesto njih so lahko te intervencije skladne s kakšnim drugim odstavkom Priloge 2 k Sporazumu STO o kmetijstvu, če je to določeno in obrazloženo v strateškem načrtu SKP.

Člen 11

Izvajanje memoranduma o soglasju o oljnicah

1. Kadar države članice zagotovijo intervencije na osnovi površin, razen tistih, ki so skladne z določbami iz Priloge 2 k Sporazumu STO o kmetijstvu, vključno z vezano dohodkovno podporo na podlagi naslova III, poglavje II, oddelek 3, pododdelek 1, te uredbe, in kadar te intervencije zadevajo nekatere ali vse oljnice iz Priloge k Memorandumu o soglasju o oljnicah, sklenjenem med Evropsko gospodarsko skupnostjo in Združenimi državami Amerike v okviru GATT, skupna površina, za katero se lahko dodeli podpora na podlagi načrtovanih učinkov iz strateških načrtov SKP zadevnih držav članic, zaradi zagotavljanja skladnosti z mednarodnimi obveznostmi ne presega največje površine za podporo za vso Unijo.

2. Komisija do 8. junija 2022 sprejme izvedbene akte, ki za vsako državo članico določajo okvirno referenčno površino za podporo, ki se izračuna na podlagi deleža vsake države članice v povprečni obdelovalni površini v Uniji v letih 2016 do 2020. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 153(2).

3. Vsaka država članica, ki namerava odobriti podporo iz odstavka 1 tega člena, ustrezne načrtovane učinke v obliki hektarjev navede v svojem predlogu strateškega načrta SKP iz člena 118(1).

Če je po priglasitvi vseh načrtovanih učinkov držav članic največja površina za podporo za vso Unijo iz odstavka 1 tega člena presežena, Komisija za vsako državo članico, ki je priglasila presežek v primerjavi s svojo referenčno površino, izračuna koeficient zmanjšanja, ki je sorazmeren presežku načrtovanih učinkov zadevne države članice, tako da so ohranjene največje površine za podporo za vso Unijo. Vsaka zadevna država članica je o tem koeficientu zmanjšanja obveščena v pripombah Komisije glede strateškega načrta SKP v skladu s členom 118(3). Koeficient zmanjšanja za vsako državo članico se določi v izvedbenem sklepu iz člena 118(6), s katerim Komisija odobri strateški načrt SKP.

Države članice svoje površine za pomoč po datumu iz člena 118(1) ne spreminjajo na lastno pobudo.

4. Če namerava država članica povečati svoje načrtovane učinke iz odstavka 1 tega člena, določene v njenem strateškem načrtu SKP, kot ga je odobrila Komisija, Komisijo o spremenjenih načrtovanih učinkih obvesti v obliki zahtevka za spremembo njenega strateškega načrta SKP v skladu s členom 119 pred 1. januarjem leta, ki je pred zadevnim letom zahtevka.

5. Da se največja površina za podporo za vso Unijo iz odstavka 1 ne bi presegla, Komisija po potrebi določi koeficiente zmanjšanja ali revidira obstoječe koeficiente zmanjšanja, kadar so bili ti določeni v skladu z odstavkom 3, drugi pododstavek, za vse države članice, ki so v svojih strateških načrtih SKP presegle svojo referenčno površino za podporo.

Komisija zadevne države članice o koeficientih zmanjšanja obvesti do 31. januarja leta, ki je pred zadevnim letom zahtevka.

Vsaka zadevna država članica ustrezen zahtevek za spremembo svojega strateškega načrta SKP s koeficientom zmanjšanja iz drugega pododstavka predloži do 31. marca leta, ki je pred zadevnim letom zahtevka. Koeficient zmanjšanja za to državo članico se določi v izvedbenem sklepu iz člena 119(10), s katerim Komisija odobri spremembo strateškega načrta SKP.

6. V zvezi z oljnicami, na katere se nanaša memorandum o soglasju iz odstavka 1 tega člena, države članice Komisijo v letnih poročilih o smotrnosti iz člena 134 obvestijo o skupnem številu hektarov, za katere je bila podpora dejansko plačana.

7. Države članice izključijo pridelavo sončničnih semen, ki so namenjena za proizvodnjo slaščic, iz vseh intervencij na osnovi površin iz odstavka 1.







Oddelek 2

Pogojenost

Člen 12

Načelo in področje uporabe

1. Države članice v svoje strateške načrte SKP vključijo sistem pogojenosti, v okviru katerega se kmetom in drugim upravičencem, ki prejemajo neposredna plačila na podlagi poglavja II ali letna plačila na podlagi členov 70, 71 in 72, naloži upravna sankcija, če ne izpolnjujejo predpisanih zahtev ravnanja na podlagi prava Unije ter standardov DKOP, ki so določeni v strateških načrtih SKP in navedeni v Prilogi III, in sicer v zvezi z naslednjimi področji: (a) podnebje in okolje, vključno z vodo, tlemi in biotsko raznovrstnostjo ekosistemov; (b) javno zdravje in zdravje rastlin; (c) dobrobit živali.

2. Strateški načrti SKP vključujejo pravila o učinkovitem in sorazmernem sistemu upravnih sankcij. Ta pravila morajo biti skladna zlasti z zahtevami iz naslova IV, poglavje IV, Uredbe (EU) 2021/2116.

3. Pravni akti iz Priloge III v zvezi s predpisanimi zahtevami ravnanja se uporabljajo v veljavni različici, v primeru direktiv pa v obliki, kot so bile prenesene v državah članicah.

4. Za namene tega oddelka „predpisana zahteva ravnanja“ pomeni vsako posamezno predpisano zahtevo ravnanja v skladu s pravom Unije, navedeno v Prilogi III, v okviru danega pravnega akta, ki se po vsebini razlikuje od vseh drugih zahtev istega akta.

Člen 13

Obveznosti držav članic v zvezi z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji

1. Države članice zagotovijo, da se vsa kmetijska zemljišča, vključno z zemljišči, ki se ne uporabljajo več za pridelovalne namene, obdelujejo v skladu z dobrimi kmetijskimi in okoljskimi pogoji. Države članice na nacionalni ali regionalni ravni za vsak standard DKOP iz Priloge III določijo minimalne standarde za kmete in druge upravičence v skladu z glavnim ciljem teh standardov iz navedene priloge. Države članice pri določitvi svojih standardov po potrebi upoštevajo specifične značilnosti zadevnih zemljišč, vključno s stanjem tal in podnebnimi razmerami, obstoječe sisteme kmetovanja, kmetijske prakse, velikost kmetije in strukture kmetije, rabo zemljišč ter posebnosti najbolj oddaljenih regij.

2. V zvezi z glavnimi cilji iz Priloge III lahko države članice poleg standardov, ki so v navedeni prilogi določeni za navedene glavne cilje, določijo dodatne standarde. Takšni dodatni standardi morajo biti nediskriminatorni in sorazmerni in morajo ustrezati ugotovljenim potrebam.

Države članice ne določijo minimalnih standardov za glavne cilje, ki niso glavni cilji iz Priloge III.

3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152 za dopolnitev te uredbe s pravili za zagotavljanje enakih konkurenčnih pogojev glede deleža za standard DKOP 1.







Oddelek 3

Socialna pogojenost

Člen 14

Načelo in področje uporabe

1. Države članice v svojih strateških načrtih SKP navedejo, da se najkasneje od 1. januarja 2025 kmetom in drugim upravičencem, ki prejemajo neposredna plačila na podlagi poglavja II ali letna plačila na podlagi členov 70, 71 in 72, naloži upravna sankcija, če ne izpolnjujejo zahtev v zvezi z veljavnimi delovnimi in zaposlitvenimi pogoji ali obveznostmi delodajalca, ki izhajajo iz pravnih aktov iz Priloge IV.

2. Kadar države članice v svoje strateške načrte SKP iz odstavka 1 vključijo sistem upravnih sankcij, se v skladu s svojimi institucionalnimi določbami posvetujejo z zadevnimi nacionalnimi socialnimi partnerji, ki zastopajo delodajalce in delavce v kmetijskem sektorju, ter v celoti spoštujejo njihovo avtonomijo in njihovo pravico do pogajanj in sklepanja kolektivnih pogodb. Ta sistem upravnih sankcij ne vpliva na pravice in obveznosti socialnih partnerjev, kadar so v skladu z nacionalnimi pravnimi okviri in okviri kolektivnih pogajanj odgovorni za izvajanje ali izvrševanje pravnih aktov iz Priloge IV.

3. Strateški načrt SKP vključuje pravila o učinkovitem in sorazmernem sistemu upravnih sankcij. Ta pravila so skladna zlasti z ustreznimi zahtevami iz naslova IV, poglavje V, Uredbe (EU) 2021/2116.

4. Pravni akti iz Priloge IV, ki vsebujejo določbe, ki se zajamejo s sistemom upravnih sankcij iz odstavka 1, se uporabljajo v veljavni različici, kot jo izvajajo države članice.







Oddelek 4

Storitve kmetijskega svetovanja

Člen 15

Storitve kmetijskega svetovanja

1. Države članice v svoje strateške načrte SKP vključijo sistem za zagotavljanje storitev svetovanja kmetom in drugim upravičencem do podpore SKP glede upravljanja z zemljišči in upravljanja s kmetijami (v nadaljnjem besedilu: storitve kmetijskega svetovanja). Države članice lahko gradijo na obstoječih sistemih.

2. Storitve kmetijskega svetovanja zajemajo ekonomsko, okoljsko in socialno razsežnost, upoštevajoč obstoječe kmetijske prakse, ter zagotavljajo najnovejše tehnološke in znanstvene informacije, pridobljene s projekti raziskav in inovacij, tudi glede zagotavljanja javnih dobrin.

S storitvami kmetijskega svetovanja se v celotnem ciklu razvoja kmetij zagotavlja ustrezna pomoč, vključno s prvo vzpostavitvijo kmetijskega gospodarstva, prilagoditvijo vzorcev proizvodnje povpraševanju potrošnikov, inovativnimi praksami, kmetijskimi tehnikami za odpornost na podnebne spremembe, vključno z gozdnim kmetijstvom in agroekologijo, boljšo dobrobitjo živali ter po potrebi varnostnimi standardi in socialno podporo.

Storitve kmetijskega svetovanja so vključene v povezane storitve kmetijskih svetovalcev, raziskovalcev, organizacij kmetov in drugih deležnikov, ki tvorijo AKIS.

3. Države članice zagotovijo, da je svetovanje nepristransko in da so svetovalci ustrezno kvalificirani, usposobljeni in da nimajo nasprotja interesov.

4. Storitve kmetijskega svetovanja so prilagojene različnim vrstam proizvodnje in kmetij ter zajemajo najmanj: (a) vse zahteve, pogoje in upravljavske obveznosti, ki se uporabljajo za kmete in druge upravičence v skladu s strateškim načrtom SKP, vključno z zahtevami in standardi v okviru pogojenosti in pogoji za intervencije, pa tudi informacije o finančnih instrumentih in poslovnih načrtih, vzpostavljenih v okviru strateškega načrta SKP; (b) zahteve, ki jih države članice določijo za izvajanje Direktive 92/43/EGS, Direktive 2000/60/ES, člena 55 Uredbe (ES) št. 1107/2009 Evropskega parlamenta in Sveta ( 5 ), Direktive 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta ( 6 ), Direktive 2009/128/ES, Direktive 2009/147/ES, Uredbe (EU) 2016/429 Evropskega parlamenta in Sveta ( 7 ), Uredbe (EU) 2016/2031 Evropskega parlamenta in Sveta ( 8 ) in Direktive (EU) 2016/2284 Evropskega parlamenta in Sveta ( 9 ); (c) kmetijske prakse, ki preprečujejo razvoj mikrobne odpornosti, kot je določeno v sporočilu Komisije z dne 29. junija 2017 z naslovom „Evropski akcijski načrt ‚eno zdravje‘ zoper odpornost proti antimikrobikom (AMR)“; (d) preprečevanje in obvladovanje tveganj; (e) podporo za inovacije, zlasti za pripravo in izvajanje projektov operativnih skupin EIP iz člena 127(3); (f) digitalne tehnologije v kmetijstvu in na podeželju, kot je navedeno v členu 114, točka (b); (g) trajnostno upravljanje hranil, vključno z uporabo orodja za trajnostnost kmetij za hranila najpozneje od leta 2024, kije vsaka digitalna aplikacija, ki zagotavlja vsaj: (i) ravnovesje med glavnimi hranili na pridelovalni površini; (ii) pravne zahteve glede hranil; (iii) podatke o tleh, ki temeljijo na razpoložljivih informacijah in analizah; (iv) podatke iz integriranega administrativnega in kontrolnega sistema (IAKS), pomembne za upravljanje hranil; (h) zaposlitvene pogoje, obveznosti delodajalcev, zdravje in varnost pri delu ter socialno podporo v kmetijskih skupnostih.







POGLAVJE II

VRSTE INTERVENCIJ V OBLIKI NEPOSREDNIH PLAČIL







Oddelek 1

Vrste intervencij, zmanjšanje in minimalne zahteve

Člen 16

Vrste intervencij v obliki neposrednih plačil

1. Vrste intervencij v okviru tega poglavja so lahko v obliki nevezanih in vezanih neposrednih plačil.

2. Nevezana neposredna plačila so naslednja: (a) osnovna dohodkovna podpora za trajnostnost; (b) dopolnilna prerazporeditvena dohodkovna podpora za trajnostnost; (c) dopolnilna dohodkovna podpora za mlade kmete; (d) sheme za podnebje, okolje in dobrobit živali.

3. Vezana neposredna plačila so naslednja: (a) vezana dohodkovna podpora; (b) posebno plačilo za bombaž.

Člen 17

Omejevanje in postopno zniževanje plačil

1. Države članice lahko omejijo znesek osnovne dohodkovne podpore za trajnostnost, ki se odobri kmetu za določeno koledarsko leto. Države članice, ki se odločijo za uvedbo navedene omejitve, za 100 % zmanjšajo znesek, ki presega 100 000 EUR.

2. Države članice lahko znesek osnovne dohodkovne podpore za trajnostnost, ki se odobri kmetu za določeno koledarsko leto in presega 60 000 EUR, zmanjšajo do 85 %.

Države članice lahko določijo dodatne tranše nad 60 000 EUR in navedejo odstotke znižanja za te dodatne tranše. Hkrati zagotovijo, da je zmanjšanje za vsako tranšo enako ali večje kot za prejšnjo tranšo.

3. Države članice lahko pred uporabo odstavka 1 ali 2 od zneska osnovne dohodkovne podpore za trajnostnost, ki se odobri kmetu za določeno koledarsko leto, odštejejo: (a) vse plače, povezane s kmetijsko dejavnostjo, ki jo je prijavil kmet, vključno z davki in socialnimi prispevki, vezanimi na zaposlitev; (b) enakovredne stroške rednega in neplačanega dela, povezanega s kmetijsko dejavnostjo, ki jo izvajajo osebe, ki delajo na zadevni kmetiji, vendar ne prejemajo plače ali so plačane manj, kot se običajno plača za opravljene storitve, vendar so nagrajene s poslovnim izidom kmetijskega poslovanja; (c) stroške dela v okviru pogodbenih stroškov, povezanih s kmetijsko dejavnostjo, ki jih je prijavil kmet.

Države članice za izračun zneskov iz prvega pododstavka, točka (a), uporabijo stroške plač, ki jih je kmet dejansko imel. V ustrezno utemeljenih primerih lahko kmetje zahtevajo uporabo standardnih stroškov, ki jih določi zadevna država članica v skladu z metodo, ki jo podrobneje opredeli v svojem strateškem načrtu SKP na podlagi povprečnih standardnih plač, povezanih s kmetijsko dejavnostjo na nacionalni ali regionalni ravni, pomnoženih s številom letnih delovnih enot, ki jih prijavi zadevni kmet.

Države članice za izračun zneskov iz prvega pododstavka, točka (b), uporabijo standardne stroške, ki jih določi zadevna država članica v skladu z metodo, ki jo podrobneje opredeli v svojem strateškem načrtu SKP na podlagi povprečnih standardnih plač, povezanih s kmetijsko dejavnostjo na nacionalni ali regionalni ravni, pomnoženih s številom letnih delovnih enot, ki jih prijavi zadevni kmet.

4. V primeru pravne osebe ali skupine fizičnih ali pravnih oseb lahko države članice uporabljajo zmanjšanje iz odstavkov 1 in 2 na ravni članov teh pravnih oseb ali skupin, kadar nacionalno pravo določa, da posamezni člani prevzamejo pravice in obveznosti, primerljive s tistimi posameznih kmetov, ki imajo status vodje kmetijskega gospodarstva, zlasti kar zadeva njihov ekonomski, socialni in davčni status, pod pogojem, da so prispevali h krepitvi kmetijskih struktur zadevnih pravnih oseb ali skupin.

5. Ocenjeni rezultat zmanjšanja plačil se, če je to določeno v ustreznem strateškem načrtu SKP, uporabi predvsem kot prispevek za financiranje dopolnilne prerazporeditvene dohodkovne podpore za trajnostnost in šele nato za financiranje drugih intervencij v obliki nevezanih neposrednih plačil.

Poleg tega lahko države članice celotni rezultat ali njegov del s pomočjo prerazporeditve uporabijo za financiranje vrst intervencij v okviru EKSRP, kot je določeno v poglavju IV. Taka prerazporeditev v EKSRP je del finančnih tabel strateškega načrta SKP in se v skladu s členom 103 lahko ponovno pregleda leta 2025. Zanjo ne veljajo najviše mejne vrednosti za prerazporeditev sredstev iz EKJS v EKSRP, določene v skladu z navedenim členom.

6. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152 za dopolnitev te uredbe s pravili o določitvi usklajene podlage za izračun zmanjšanja plačil iz odstavkov 1 in 2 tega člena, da se zagotovijo podrobna pravila za pravilno razdelitev sredstev kmetom.

Člen 18

Minimalne zahteve

1. Države članice določijo minimalno površino in aktivnim kmetom, katerih upravičena površina kmetijskega gospodarstva, za katero se uveljavljajo neposredna plačila, ne dosega te minimalne površine, neposrednih plačil ne odobrijo.

Države članice lahko namesto tega določijo minimalni znesek neposrednih plačil, ki se lahko izplačajo kmetu.

2. Kadar se država članica odloči določiti minimalno površino v skladu z odstavkom 1, prvi pododstavek, vseeno za kmete, ki prejemajo z živalmi povezano podporo, ki se plača po živali, v obliki neposrednih plačil in imajo v posesti manj hektarjev od minimalne površine, določi minimalni znesek v skladu z odstavkom 1, drugi pododstavek.

Pri določitvi minimalne površine ali minimalnega zneska si države članice prizadevajo zagotoviti, da se neposredna plačila odobrijo samo aktivnim kmetom, če:

(a) upravljanje ustreznih plačil ne povzroča prevelikega upravnega bremena in

(b) ustrezni zneski dejansko prispevajo k doseganju specifičnih ciljev iz člena 6(1), h katerim prispevajo neposredna plačila.

3. Grčija se lahko odloči, da tega člena ne bo uporabila na manjših egejskih otokih.

Člen 19

Prispevek k instrumentu za obvladovanje tveganj

Z odstopanjem od člena 44(1) Uredbe (EU) 2021/2116 se država članica lahko odloči, da do 3 % neposrednih plačil, ki se izplačajo kmetu, nameni za prispevek kmeta k instrumentu za obvladovanje tveganj.

Države članice, ki se odločijo za izvajanje te določbe, jo uporabljajo za vse kmete, ki v določenem letu prejemajo neposredna plačila.







Oddelek 2

Nevezana neposredna plačila







Pododdelek 1

Splošne določbe

Člen 20

Splošne zahteve za prejemanje nevezanih neposrednih plačil

Države članice aktivnim kmetom odobrijo nevezana neposredna plačila v skladu s pogoji iz tega oddelka in kot je podrobneje opredeljeno v njihovih strateških načrtih SKP.







Pododdelek 2

Osnovna dohodkovna podpora za trajnostnost

Člen 21

Splošna pravila

1. Države članice zagotovijo osnovno dohodkovno podporo za trajnostnost (v nadaljnjem besedilu: osnovna dohodkovna podpora) v skladu s pogoji iz tega pododdelka in kot je podrobneje opredeljeno v njihovih strateških načrtih SKP.

2. Države članice osnovno dohodkovno podporo zagotovijo v obliki letnega nevezanega plačila na upravičeni hektar.

3. Brez poseganja v člene 23 do 27 se osnovna dohodkovna podpora odobri za vsak upravičeni hektar, ki ga prijavi aktivni kmet.

Člen 22

Znesek podpore na hektar

1. Pomoč se izplača kot enoten znesek na hektar, razen če se države članice odločijo, da bodo osnovno dohodkovno podporo odobrile na podlagi plačilnih pravic, kot je navedeno v členu 23.

2. Države članice se lahko odločijo, da bodo znesek osnovne dohodkovne podpore na hektar razlikovale med različnimi skupinami ozemelj, ki se soočajo s podobnimi socialno-ekonomskimi ali agronomskimi razmerami, vključno s tradicionalnimi oblikami kmetovanja, kot jih določijo države članice, kot je tradicionalna ekstenzivna alpska paša. V skladu s členom 109(2), točka (d), se lahko znesek osnovne dohodkovne podpore na hektar zmanjša ob upoštevanju podpore v okviru drugih intervencij iz zadevnega strateškega načrta SKP.

Člen 23

Plačilne pravice

1. Države članice, ki uporabljajo shemo osnovnega plačila iz naslova III, poglavje I, oddelek 1, Uredbe (EU) št. 1307/2013, se lahko odločijo, da bodo osnovno dohodkovno podporo odobrile na podlagi plačilnih pravic v skladu s členi 24 do 27 te uredbe.

2. Kadar se države članice, ki uporabljajo shemo osnovnega plačila iz naslova III, poglavje I, oddelek 1, Uredbe (EU) št. 1307/2013, odločijo, da osnovne dohodkovne podpore ne bodo več odobrile na podlagi plačilnih pravic, plačilne pravice, ki so bile dodeljene na podlagi navedene uredbe, prenehajo veljati 31. decembra v letu pred letom, od katerega naprej se taka odločitev uporablja.

Člen 24

Vrednost plačilnih pravic in konvergenca

1. Države članice določijo vrednost na enoto plačilnih pravic pred konvergenco v skladu s tem členom, tako da vrednost plačilnih pravic sorazmerno prilagodijo glede na njihovo vrednost, kot je določena v skladu z Uredbo (EU) št. 1307/2013 za leto zahtevka 2022, in pripadajoče plačilo za kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje in okolje, kot je določeno v naslovu III, poglavje III, navedene uredbe za leto zahtevka 2022.

2. Države članice se lahko odločijo razlikovati vrednost plačilnih pravic v skladu s členom 22(2).

3. Vsaka država članica najpozneje do leta zahtevka 2026 določi najvišjo raven za vrednost posameznih plačilnih pravic za državo članico ali skupino ozemelj iz člena 22(2).

4. Kadar vrednost plačilnih pravic, kakor je določena v skladu z odstavkom 1, znotraj države članice ali skupine ozemelj iz člena 22(2), ni enotna, zadevna država članica konvergenco vrednosti plačilnih pravic v smeri enotne vrednosti na enoto zagotovi najpozneje do leta zahtevka 2026.

5. Vsaka država članica za namene odstavka 4 zagotovi, da najpozneje za leto zahtevka 2026 vrednost vseh plačilnih pravic znaša vsaj 85 % načrtovanega povprečnega zneska na enoto iz člena 102(1) za osnovno dohodkovno podporo za leto zahtevka 2026, kot je določeno v njenem strateškem načrtu SKP za državo članico ali skupino ozemelj iz člena 22(2).

6. Države članice povečanje vrednosti plačilnih pravic, ki je potrebno za skladnost z odstavkoma 4 in 5 tega člena, financirajo z uporabo vseh zneskov, ki postanejo razpoložljivi z uporabo odstavka 3 tega člena, ter po potrebi z zmanjšanjem razlike med vrednostjo na enoto plačilnih pravic, določeno v skladu z odstavkom 1 tega člena, in načrtovanim zneskom na enoto iz člena 102(1) za osnovno dohodkovno podporo za leto zahtevka 2026, kot je določeno v strateškem načrtu SKP za državo članico ali skupino ozemelj iz člena 22(2).

Države članice se lahko odločijo, da zmanjšanje uporabijo za vse ali del plačilnih pravic z vrednostjo, določeno v skladu z odstavkom 1 tega člena, ki presega načrtovani znesek na enoto iz člena 102(1) za osnovno dohodkovno podporo za leto zahtevka 2026, kot je določeno v strateškem načrtu SKP za državo članico ali skupino ozemelj iz člena 22(2).

7. Zmanjšanja iz odstavka 6 temeljijo na objektivnih in nediskriminatornih merilih. Brez poseganja v minimalno vrednost, določeno v skladu z odstavkom 5, lahko ta merila vključujejo določitev največjega zmanjšanja, ki ne sme biti manjše od 30 %.

8. Države članice zagotovijo, da se prilagoditev vrednosti plačilnih pravic v skladu z odstavki 3 do 7 začne od leta 2023.

Člen 25

Uveljavljanje plačilnih pravic

1. Države članice, ki so se odločile za odobritev podpore na podlagi plačilnih pravic, aktivnim kmetom, ki imajo lastniške ali zakupljene plačilne pravice, ob uveljavljanju navedenih plačilnih pravic odobrijo osnovno dohodkovno podporo. Države članice zagotovijo, da za namene aktiviranja plačilnih pravic aktivni kmetje prijavijo upravičene hektare za vsako plačilno pravico.

2. Države članice zagotovijo, da se plačilne pravice, vključno v primeru dejanskega ali pričakovanega dedovanja, uveljavljajo le v državi članici ali znotraj skupine ozemelj iz člena 22(2), v kateri so bile dodeljene.

3. Države članice zagotovijo, da aktivirane plačilne pravice dajejo pravico do plačila na podlagi tam določenega zneska.

Člen 26

Rezerve za plačilne pravice

1. Vsaka država članica, ki se odloči odobriti osnovno dohodkovno podporo na podlagi plačilnih pravic, upravlja nacionalno rezervo.

2. Z odstopanjem od odstavka 1 tega člena se država članica, kadar se odloči razlikovati osnovno dohodkovno podporo v skladu s členom 22(2), lahko odloči, da bo imela rezervo za vsako skupino ozemelj iz navedenega člena.

3. Države članice zagotovijo, da se plačilne pravice iz rezerve dodelijo le aktivnim kmetom.

4. Države članice svojo rezervo uporabijo za prednostno dodelitev plačilnih pravic naslednjim kmetom: (a) mladim kmetom, ki so prvič na novo ustanovili kmetijsko gospodarstvo; (b) novim kmetom.

5. Država članica dodeli plačilne pravice ali poveča vrednost obstoječih plačilnih pravic za aktivne kmete, ki so upravičeni na podlagi dokončne odločitve sodišča ali dokončnega upravnega akta pristojnega organa te države članice. Država članica zagotovi, da navedeni aktivni kmetje prejmejo število in vrednost plačilnih pravic, kot sta določena v navedeni odločitvi ali aktu, na datum, ki ga določi ta država članica.

6. Države članice zagotovijo, da se rezerva dopolni z linearnim zmanjšanjem vrednosti vseh plačilnih pravic, kadar rezerva ne zadostuje za dodelitev plačilnih pravic v skladu z odstavkoma 4 in 5.

7. Države članice lahko določijo dodatna pravila za uporabo rezerve, vključno z dodatnimi kategorijami kmetov, ki bodo prejeli sredstva iz rezerve, pod pogojem, da so sredstva prejele prednostne skupine iz odstavkov 4 in 5, in za primere, ki bi sprožili polnjenje rezerve. Kadar je rezerva dopolnjena z linearnim zmanjšanjem vrednosti plačilnih pravic, se tako linearno zmanjšanje uporablja za vse plačilne pravice na nacionalni ravni ali – kadar države članice uporabijo odstopanje iz odstavka 2 – na ravni ustrezne skupine ozemelj iz člena 22(2).

8. Države članice vrednost novih plačilnih pravic, dodeljenih iz rezerve, določijo na nacionalni povprečni vrednosti plačilnih pravic v letu dodelitve ali na povprečni vrednosti plačilnih pravic za vsako skupino ozemelj iz člena 22(2) v letu dodelitve.

9. Države članice se lahko odločijo, da bodo vrednost obstoječih plačilnih pravic povečale do nacionalne povprečne vrednosti v letu dodelitve ali do povprečne vrednosti za vsako skupino ozemelj iz člena 22(2).

Člen 27

Prerazporeditev plačilnih pravic

1. Razen v primeru prerazporeditve na podlagi dejanskega ali pričakovanega dedovanja se plačilne pravice prerazporedijo le na aktivnega kmeta s sedežem v isti državi članici.

2. Kadar se države članice odločijo razlikovati osnovno dohodkovno podporo v skladu s členom 22(2), se plačilne pravice prerazporedijo le znotraj skupine ozemelj, na katerih so bile dodeljene.

Člen 28

Plačila za male kmete

Države članice lahko plačilo za male kmete, kot določijo države članice, odobrijo v obliki pavšalnega zneska ali zneskov na hektar, ki nadomeščajo neposredna plačila v okviru tega oddelka in oddelka 3 tega poglavja. Države članice lahko zadevno intervencijo v strateškem načrtu SKP zasnujejo kot intervencijo, ki za kmete ni obvezna.

Letno plačilo za posameznega kmeta ne presega 1 250 EUR.

Države članice lahko določijo različne pavšalne zneske ali zneske na hektar, vezane na različne prage za površino.







Pododdelek 3

Dopolnilna dohodkovna podpora

Člen 29

Dopolnilna prerazporeditvena dohodkovna podpora za trajnostnost

1. Države članice zagotovijo dopolnilno prerazporeditveno dohodkovno podporo za trajnostnost (v nadaljnjem besedilu: prerazporeditvena dohodkovna podpora) v skladu s pogoji iz tega člena in kot je podrobneje opredeljeno v njihovih strateških načrtih SKP.

Z odstopanjem od prvega pododstavka tega odstavka ali od člena 98 lahko države članice prerazporedijo dohodkovno podporo z drugimi instrumenti in intervencijami, ki se financirajo iz EKJS, da bi dosegle cilj pravičnejše razporeditve ter uspešnejše in učinkovitejše usmerjenosti dohodkovne podpore, če lahko v svojih strateških načrtih SKP dokažejo, da je taka potreba po prerazporeditvi ustrezno obravnavana.

2. Države članice zagotovijo prerazporeditev neposrednih plačil z večjih na manjša ali srednje velika kmetijska gospodarstva z določitvijo prerazporeditvene dohodkovne podpore v obliki letnega nevezanega plačila na upravičeni hektar kmetom, ki so upravičeni do plačila v okviru osnovne dohodkovne podpore iz člena 21.

3. Države članice na nacionalni ali regionalni ravni, ki je lahko raven skupine ozemelj iz člena 22(2), določijo znesek na hektar ali različne zneske za različne razpone hektarjev ter tudi največje število hektarjev na kmeta, za katero se izplača prerazporeditvena dohodkovna podpora.

4. Načrtovani znesek na hektar za dano leto zahtevka ne presega nacionalnega povprečnega zneska neposrednih plačil na hektar za navedeno leto zahtevka.

5. Nacionalni povprečni znesek neposrednih plačil na hektar se opredeli kot razmerje med nacionalno zgornjo mejo za neposredna plačila za dano leto zahtevka iz Priloge V in skupnimi načrtovanimi učinki za osnovno dohodkovno podporo za navedeno leto zahtevka, izraženo v številu hektarov.

6. V primeru pravne osebe ali skupine fizičnih ali pravnih oseb lahko države članice uporabijo največje število hektarjev iz odstavka 3 na ravni članov teh pravnih oseb ali skupin, kadar nacionalno pravo določa, da posamezni člani prevzamejo pravice in obveznosti, primerljive s tistimi posameznih kmetov, ki imajo status vodje kmetijskega gospodarstva, zlasti kar zadeva njihov ekonomski, socialni in davčni status, pod pogojem, da so prispevali h krepitvi kmetijskih struktur zadevnih pravnih oseb ali skupin.

Če so kmetje del skupine povezanih pravnih oseb, kot določijo države članice, lahko države članice v skladu pogoji, ki jih same določijo, uporabijo največje število hektarjev iz odstavka 3 na ravni te skupine.

Člen 30

Dopolnilna dohodkovna podpora za mlade kmete

1. Države članice lahko dopolnilno dohodkovno podporo za mlade kmete, določene v skladu z merili iz člena 4(6) zagotovijo skladno pogoji iz tega člena in kot je podrobneje opredeljeno v njihovih strateških načrtih SKP.

2. Kot del obveznosti, da pritegnejo mlade kmete v skladu s ciljem iz člena 6(1), točka (g), ter da v skladu s členom 95 za ta cilj namenijo vsaj znesek iz Priloge XII, lahko države članice določijo dopolnilno dohodkovno podporo za mlade kmete, ki so prvič na novo ustanovili kmetijsko gospodarstvo ter so upravičeni do plačila v okviru osnovne dohodkovne podpore iz člena 21.

Države članice lahko odločijo, da kmetom, ki so prejeli podporo na podlagi člena 50 Uredbe (EU) št. 1307/2013, za preostanek obdobja iz odstavka 5 navedenega člena odobrijo podporo iz tega člena.

3. Dopolnilna dohodkovna podpora za mlade kmete se odobri za obdobje največ petih let, ki se začne s prvim letom predložitve vloge za plačilo za mlade kmete, in pod pogoji, ki se določijo v pravnem okviru SKP, ki se uporablja za obdobje po letu 2027, kadar trajanje obdobja petih let teče dlje od leta 2027. Države članice zagotovijo, da upravičencem za obdobje po letu 2027 ne ustvarijo pravnih pričakovanj.

Ta podpora je v obliki bodisi letnega nevezanega plačila na upravičeni hektar ali pavšalnega plačila na mladega kmeta.

Države članice lahko odločijo, da odobrijo podporo iz tega člena le za največje število hektarjev na mladega kmeta.

4. V primeru pravne osebe ali skupine fizičnih ali pravnih oseb, kot so skupina kmetov, organizacije proizvajalcev ali zadruge, lahko države članice uporabijo največje število hektarjev iz odstavka 3 na ravni članov teh pravnih oseb ali skupin: (a) ki ustrezajo opredelitvi pojma in pogojem za „mladega kmeta“, določenih v skladu s členom 4(6), ter (b) kadar nacionalno pravo določa, da posamezni člani prevzamejo pravice in obveznosti, primerljive s tistimi posameznih kmetov, ki imajo status vodje kmetijskega gospodarstva, zlasti kar zadeva njihov ekonomski, socialni in davčni status, pod pogojem, da so prispevali h krepitvi kmetijskih struktur zadevnih pravnih oseb ali skupin.







Pododdelek 4

Sheme za podnebje, okolje in dobrobit živali

Člen 31

Sheme za podnebje, okolje in dobrobit živali

1. Države članice vzpostavijo in zagotovijo podporo za prostovoljne sheme za podnebje, okolje in dobrobit živali (v nadaljnjem besedilu: sheme za podnebje in okolje) v skladu s pogoji iz tega člena in kot je podrobneje opredeljeno v njihovih strateških načrtih SKP.

2. Države članice na podlagi tega člena podprejo aktivne kmete ali skupine aktivnih kmetov, ki prevzamejo obveznosti, da bodo uporabljali kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje, okolje in dobrobit živali ter se borijo proti mikrobni odpornosti.

3. Države članice pripravijo seznam kmetijskih praks, ki ugodno vplivajo na podnebje, okolje in dobrobit živali ter se borijo proti mikrobni odpornosti iz odstavka 2. Te prakse so zasnovane tako, da izpolnjujejo enega ali več specifičnih ciljev iz člena 6(1), točke (d), (e) in (f) in glede izboljšanja dobrobiti živali ter boja proti mikrobni odpornosti iz člena 6(1), točka (i).

4. Vsaka shema za podnebje in okolje načeloma zajema vsaj dve od naslednjih področij ukrepanja za podnebje, okolje, dobrobit živali in boja proti mikrobni odpornosti: (a) blaženje podnebnih sprememb, vključno z zmanjšanjem emisij toplogrednih plinov iz kmetijskih praks ter vzdrževanjem obstoječih skladišč ogljika in povečanjem sekvestracije ogljika; (b) prilagajanje podnebnim spremembam, vključno z ukrepi za povečanje odpornosti sistemov proizvodnje hrane ter raznovrstnosti živali in rastlin za večjo odpornost na bolezni in podnebne spremembe; (c) varstvo ali izboljšanje kakovosti vode in zmanjšanje pritiska na vodne vire; (d) preprečevanje degradacije tal, obnova tal, izboljšanje rodovitnosti tal in upravljanja hranil in živih organizmov v tleh; (e) varstvo biotske raznovrstnosti, ohranjanje ali obnavljanje habitatov ali vrst, vključno z ohranjanjem in ustvarjanjem krajinskih značilnosti ali neproizvodnih površin; (f) ukrepi za trajnostno in zmanjšano uporabo pesticidov, zlasti pesticidov, ki so nevarni za zdravje ljudi ali okolje; (g) ukrepi za izboljšanje dobrobiti živali ali boj proti mikrobni odpornosti.

5. Države članice v skladu s tem členom zagotovijo le plačila, ki zajemajo obveznosti, ki: (a) presegajo zadevne predpisane zahteve ravnanja ter standarde DKOP, določene v skladu s poglavjem I, oddelek 2; (b) presegajo zadevne minimalne zahteve za uporabo gnojil in fitofarmacevtskih sredstev ter dobrobit živali, pa tudi druge zadevne obvezne zahteve, določene v nacionalnem pravu in pravu Unije; (c) presegajo pogoje, določene za vzdrževanje kmetijske površine v skladu s členom 4(2), točka (b); (d) se razlikujejo od obveznosti, v zvezi s katerimi so odobrena plačila v skladu s členom 70.

Za obveznosti iz prvega pododstavka, točka (b), se lahko, kadar nacionalno pravo nalaga nove zahteve, ki presegajo ustrezne minimalne zahteve, določene v pravu Unije, podpora odobri za obveznosti, ki prispevajo k izpolnjevanju teh zahtev, za največ 24 mesecev od datuma, ko postanejo obvezne za kmetijsko gospodarstvo.

6. Na podlagi odstavka 5 lahko države članice za opis obveznosti, ki jih mora izpolniti upravičenec do shem za podnebje in okolje iz tega člena, nadgradijo eno ali več zahtev in standardov, določenih v poglavju I, oddelek 2, če obveznosti iz shem za podnebje in okolje presegajo zadevne predpisane zahteve ravnanja in minimalne standarde za dobre kmetijske in okoljske pogoje zemljišč, ki so jih države članice določile na podlagi poglavja I, oddelek 2.

Brez poseganja v člen 87(1) Uredbe (EU) 2021/2116 za aktivne kmete ali skupine aktivnih kmetov, ki sodelujejo v shemah za podnebje in okolje, določenih v skladu s prvim pododstavkom, velja, da izpolnjujejo zadevne zahteve in standarde iz Priloge III, če izpolnjujejo obveznosti iz zadevne sheme za podnebje in okolje.

Države članice, ki vzpostavijo sheme za podnebje in okolje v skladu s prvim pododstavkom tega odstavka, lahko zagotovijo, da njihovi sistemi upravljanja in kontrole ne podvajajo pregledov, kadar se uporabljajo enake zahteve in standardi v okviru teh shem za podnebje in okolje in obveznosti iz Priloge III.

7. Podpora za posamezno shemo za podnebje in okolje je v obliki letnega plačila za vse upravičene hektarje, ki so zajeti v obveznostih. Plačila se odobrijo kot: (a) plačila, ki dopolnjujejo osnovno dohodkovno podporo, določeno v pododdelku 2, ali (b) plačila aktivnim kmetom ali skupinam aktivnih kmetov za nadomestilo vseh ali dela nastalih dodatnih stroškov in izpada dohodka zaradi prevzetih obveznosti, ki se izračunajo v skladu s členom 82 in upoštevajoč ciljne vrednosti za sheme za podnebje in okolje; ta plačila lahko krijejo tudi stroške poslovanja.

Z odstopanjem od prvega pododstavka so lahko plačila, odobrena v skladu s točko (b) prvega pododstavka, za obveznosti v zvezi z dobrobitjo živali, obveznosti za boj proti mikrobni odpornosti in, če je to ustrezno utemeljeno, obveznosti za kmetijske prakse, ki ugodno vplivajo na podnebje, tudi v obliki letnega plačila za glave velike živine.

8. Države članice dokažejo, kako kmetijske prakse, za katere veljajo obveznosti v okviru shem za podnebje in okolje, ustrezajo potrebam iz člena 108 in kako prispevajo k okoljski in podnebni strukturi iz člena 109(2), točka (a), ter dobrobiti živali in boju proti mikrobni odpornosti. Uporabljajo sistem ocenjevanja ali točkovanja ali katero koli drugo ustrezno metodologijo, da zagotovijo uspešnost in učinkovitost shem za podnebje in okolje za doseganje zastavljenih ciljnih vrednosti. Države članice pri določanju ravni plačil za različne obveznosti v okviru shem za podnebje in okolje na podlagi odstavka 7, prvi pododstavek, točka (a), tega člena upoštevajo raven trajnostnosti in ambicioznosti vsake sheme za podnebje in okolje, temelječo na objektivnih in preglednih merilih.

9. Države članice zagotovijo, da so intervencije iz tega člena skladne z intervencijami, ki temeljijo na členu 70.







Oddelek 3

Vezana neposredna plačila







Pododdelek 1

Vezana dohodkovna podpora

Člen 32

Splošna pravila

1. Države članice lahko vezano dohodkovno podporo aktivnim kmetom odobrijo v skladu s pogoji iz tega pododdelka in kot je podrobneje opredeljeno v njihovih strateških načrtih SKP.

2. Intervencije držav članic pomagajo sektorjem in proizvodnjam, ki prejemajo podporo, ali posebnim vrstam kmetovanja v njih, kot so navedene v členu 33, da obravnavajo težave, s katerimi se soočajo, in sicer z izboljšanjem konkurenčnosti, trajnostnosti ali kakovosti. Državam članicam ni treba dokazati težav, s katerimi se soočajo v zvezi z beljakovinskimi rastlinami.

3. Vezana dohodkovna podpora ima obliko letnega plačila na hektar ali žival.

Člen 33

Področje uporabe

Vezana dohodkovna podpora se lahko odobri le za naslednje sektorje in proizvodnje ali posebne vrste kmetovanja v njih, ki so pomembni iz socialno-ekonomskih ali okoljskih razlogov:

(a) žita;

(b) oljna semena, razen sončničnih semen, ki so namenjena za proizvodnjo slaščic, kot je določeno v členu 11(7);

(c) beljakovinske rastline, vključno s stročnicami in mešanicami stročnic in trav, če v mešanici prevladujejo stročnice;

(d) lan;

(e) konoplja;

(f) riž;

(g) oreški;

(h) škrobni krompir;

(i) mleko in mlečni proizvodi;

(j) semena;

(k) ovčje in kozje meso;

(l) goveje in telečje meso;

(m) oljčno olje in namizne oljke;

(n) sviloprejke;

(o) sušena krma;

(p) hmelj;

(q) sladkorna pesa, sladkorni trs in korenine cikorije;

(r) sadje in zelenjava;

(s) hitro rastoči panjevec.

Člen 34

Upravičenost

1. Države članice lahko odobrijo vezano dohodkovno podporo v obliki plačila na hektar samo za površine, ki so jih določile kot upravičene hektarje.

2. Kadar vezana dohodkovna podpora zadeva govedo ali ovce in koze, države članice kot pogoje za upravičenost do podpore določijo zahteve za identifikacijo in registracijo živali v skladu z delom IV, naslov I, poglavje 2, oddelek 1, Uredbe (EU) 2016/429. Vendar se brez poseganja v druge veljavne pogoje za upravičenost govedo ali ovce in koze štejejo za upravičene do podpore, če so zahteve glede identifikacije in registracije izpolnjene do določenega datuma v zadevnem letu zahtevka, ki ga določijo države članice.

Člen 35

Prenos pooblastil v primeru strukturnih tržnih neravnovesij v sektorju

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152 za dopolnitev te uredbe z ukrepi za preprečitev, da bi upravičenci do vezane dohodkovne podpore utrpeli škodo zaradi strukturnih tržnih neravnovesij v sektorju. Ti delegirani akti lahko državam članicam omogočijo, da odločijo, da se vezana dohodkovna podpora lahko izplačuje še do leta 2027 na podlagi proizvodnih enot, za katere je bila taka podpora dodeljena v preteklem referenčnem obdobju.







Pododdelek 2

Posebno plačilo za bombaž

Člen 36

Področje uporabe

Bolgarija, Grčija, Španija in Portugalska posebno plačilo za bombaž v skladu s pogoji iz tega pododdelka odobrijo aktivnim kmetom, ki pridelujejo bombaž iz oznake KN 5201 00 .

Člen 37

Splošna pravila

1. Posebno plačilo za bombaž se odobri na hektar upravičene pridelovalne površine za bombaž. Površina je upravičena le, če se nahaja na kmetijskem zemljišču, na katerem je država članica odobrila pridelavo bombaža in ki je posajeno s sortami, ki jih je odobrila država članica, ter dejansko požeto pod normalnimi pogoji rasti.

2. Posebno plačilo za bombaž se izplača za bombaž neoporečne, čiste in prodajne kakovosti.

3. Bolgarija, Grčija, Španija in Portugalska odobrijo zemljišče in sorte iz odstavka 1 v skladu z morebitnimi pravili in pogoji, sprejetimi na podlagi odstavka 5.

4. Za intervencije iz tega pododdelka: (a) se upravičenost nastalih odhodkov določi na podlagi člena 37, točka (a), Uredbe (EU) 2021/2116; (b) za namene člena 12(2) Uredbe (EU) 2021/2116 mnenje, ki ga morajo predložiti certifikacijski organi, zajema točke (a), (b) in (d) člena 12(1) ter izjavo o upravljanju.

5. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152, s katerimi to uredbo dopolni s pravili in pogoji za odobritev zemljišč in sort za namene posebnega plačila za bombaž.

6. Komisija sprejme izvedbene akte, v katerih določi pravila o postopku odobritve zemljišč in sort za namene posebnega plačila za bombaž in uradnem obveščanju pridelovalcev v zvezi s to odobritvijo. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 153(2).

Člen 38

Osnovne površine, fiksni donosi in referenčni zneski

1. Določene so naslednje nacionalne osnovne površine: — Bolgarija: 3 342 ha, — Grčija: 250 000 ha, — Španija: 48 000 ha, — Portugalska: 360 ha.

2. Določeni so naslednji fiksni donosi v referenčnem obdobju: — Bolgarija: 1,2 tone/ha, — Grčija: 3,2 tone/ha, — Španija: 3,5 tone/ha, — Portugalska: 2,2 tone/ha,

3. Znesek posebnega plačila za kmetijsko rastlino na hektar upravičene površine se izračuna tako, da se donosi iz odstavka 2 pomnožijo z naslednjimi referenčnimi zneski: — Bolgarija: 636,13 EUR, — Grčija: 229,37 EUR, — Španija: 354,73 EUR, — Portugalska: 223,32 EUR.

4. Če upravičena pridelovalna površina za bombaž v dani državi članici in danem letu preseže osnovno površino, določeno v odstavku 1, se znesek iz odstavka 3 za to državo članico zmanjša sorazmerno s prekoračenjem osnovne površine.

5. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152, s katerimi to uredbo dopolni s pravili o pogojih za odobritev posebnega plačila za bombaž, zahtevah glede upravičenosti in agronomskih praksah.

6. Komisija lahko sprejme izvedbene akte, v katerih določi pravila o izračunu zmanjšanja iz odstavka 4. Ti izvedbeni akti se sprejmejo v skladu s postopkom pregleda iz člena 153(2).

Člen 39

Odobrene medpanožne organizacije

1. Za namene tega pododdelka „odobrena medpanožna organizacija“ pomeni pravni subjekt, ki ga sestavljajo kmetje, ki pridelujejo bombaž, in vsaj en obrat za odzrnjevanje bombaža, v katerem se izvajajo dejavnosti, kot so: (a) pomoč za boljše usklajevanje načina dajanja bombaža na trg, zlasti z raziskovalnimi študijami in tržnimi raziskavami; (b) priprava standardnih oblik pogodbe, usklajenih s pravili Unije; (c) usmerjanje proizvodnje k proizvodom, ki so bolje prilagojeni potrebam na trgu in povpraševanju potrošnikov, zlasti kar zadeva kakovost in varstvo potrošnikov; (d) posodabljanje metod in načinov za izboljšanje kakovosti proizvodov; (e) razvijanje tržnih strategij za promocijo bombaža prek shem za potrjevanje kakovosti.

2. Država članica, v kateri imajo obrati za odzrnjevanje bombaža sedež, odobri medpanožne organizacije, ki izpolnjujejo morebitna merila, določena v skladu z odstavkom 3.

3. Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152 za dopolnitev te uredbe s pravili o: (a) merilih za odobritev medpanožnih organizacij; (b) obveznostih proizvajalcev; (c) posledicah, kadar odobrena medpanožna organizacija ne izpolnjuje meril iz točke (a).

Člen 40

Odobritev plačila

1. Posebno plačilo za bombaž se kmetom odobri za upravičene hektarje, kot je določeno v členu 38.

2. Za kmete, ki so člani odobrene medpanožne organizacije, se posebno plačilo za bombaž za upravičene hektarje v okviru osnovne površine iz člena 38(1) poveča za znesek 2 EUR.

Člen 41

Odstopanja

1. Člena 101 in 102 ter naslov VII, z izjemo poglavja III navedenega naslova, se ne uporabljajo za posebno plačilo za bombaž iz tega pododdelka.

2. Posebno plačilo za bombaž ni vključeno v noben oddelek strateškega načrta SKP iz členov 108 do 114, razen kar zadeva člen 112(2), točka (a), v zvezi s finančnim načrtom.

3. Člen 55(1), drugi in tretji pododstavek, Uredbe (EU) 2021/2116 se ne uporablja za intervencije iz tega pododdelka.







POGLAVJE III

VRSTE INTERVENCIJ V NEKATERIH SEKTORJIH







Oddelek 1

Splošne določbe

Člen 42

Področje uporabe

To poglavje določa pravila glede vrst intervencij:

(a) v sektorju sadja in zelenjave iz člena 1(2), točka (i), Uredbe (EU) št. 1308/2013;

(b) v sektorju čebelarskih proizvodov iz člena 1(2), točka (v), Uredbe (EU) št. 1308/2013 (v nadaljnjem besedilu: čebelarski sektor);

(c) v vinskem sektorju iz člena 1(2), točka (l), Uredbe (EU) št. 1308/2013;

(d) v sektorju hmelja iz člena 1(2), točka (f), Uredbe (EU) št. 1308/2013;

(e) v sektorju oljčnega olja in namiznih oljk iz člena 1(2), točka (g), Uredbe (EU) št. 1308/2013;

(f) v drugih sektorjih iz člena 1(2), točke (a) do (h), (k), (m), (o) do (t) in (w), Uredbe (EU) št. 1308/2013 in sektorjih, ki zajemajo proizvode s seznama v Prilogi VI k tej uredbi.

Člen 43

Obvezne in neobvezne vrste intervencij

1. Vrste intervencij v sektorju sadja in zelenjave iz člena 42, točka (a), so obvezne za države članice, ki imajo v zadevnem sektorju organizacije proizvajalcev, priznane na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013.

Kadar država članica, ki v času predložitve strateškega načrta SKP nima priznanih organizacij proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave, v obdobju strateškega načrta SKP prizna organizacijo proizvajalcev v navedenem sektorju na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013, ta država članica predloži zahtevek za spremembo svojega strateškega načrta SKP v skladu s členom 119, da se vključijo intervencije v sektorju sadja in zelenjave.

2. Vrste intervencij v čebelarskem sektorju iz člena 42, točka (b), so obvezne za vsako državo članico.

3. Vrste intervencij v vinskem sektorju iz člena 42, točka (c), so obvezne za države članice, navedene v Prilogi VII.

4. Države članice se v svojih strateških načrtih SKP lahko odločijo za izvajanje vrst intervencij iz člena 42, točke (d), (e) in (f).

5. Nemčija lahko v sektorju hmelja izvaja vrste intervencij iz člena 42, točka (f), samo, če se v svojem strateškem načrtu SKP odloči, da ne bo izvajala vrst intervencije iz člena 42, točka (d).

6. Grčija, Francija in Italija lahko v sektorju oljčnega olja in namiznih oljk izvajajo vrste intervencij iz člena 42, točka (f), samo, če se v svojih strateških načrtih SKP odločijo, da ne bodo izvajale vrst intervencij iz člena 42, točka (e).

Člen 44

Oblike podpore

1. V sektorjih iz člena 42 je podpora lahko v eni od naslednjih oblik: (a) povračilo upravičenih stroškov, ki so dejansko nastali upravičencu; (b) stroški na enoto; (c) pavšalni zneski; (d) financiranje po pavšalni stopnji.

2. Zneski za oblike podpore iz odstavka 1, točke (b), (c) in (d), se določijo na enega od naslednjih načinov: (a) s pošteno, pravično in preverljivo metodo izračuna, ki temelji na: (i) statističnih podatkih, drugih objektivnih informacijah ali strokovni presoji; (ii) preverjenih preteklih podatkih upravičencev ali (iii) uporabi običajnih praks stroškovnega računovodstva upravičencev; (b) s predlogi proračunov, pripravljenimi za vsak primer posebej, ki jih vnaprej odobri telo, pristojno za izbiro operacije, v primeru intervencij v vinskem in čebelarskem sektorju, ali telo, pristojno za odobritev operativnih programov iz člena 50, v primeru intervencij v ostalih upravičenih sektorjih; (c) skladno s pravili za uporabo ustreznih stroškov na enoto, pavšalnih zneskov in pavšalnih stopenj, ki se uporabljajo v politikah Unije za podobno vrsto intervencije; (d) skladno z merili za uporabo ustreznih stroškov na enoto, pavšalnih zneskov in pavšalnih stopenj, ki se uporabljajo v okviru shem podpore, ki jih v celoti financira država članica za podobno vrsto intervencije.

Člen 45

Prenos pooblastil za dodatne zahteve za vrste intervencij

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152, ki poleg zahtev iz tega poglavja to uredbo dopolnjujejo z dodatnimi zahtevami, kar zadeva:

(a) zagotovitev pravilnega delovanja vrst intervencij iz tega poglavja, zlasti s preprečevanjem izkrivljanja konkurence na notranjem trgu;

(b) vrsto odhodkov, ki jih zajemajo intervencije, vključene v tem poglavju, vključno z odstopanjem od člena 22 Uredbe (EU) 2021/2116, ter upravičenost upravnih stroškov in stroškov osebja organizacij proizvajalcev ali drugih upravičencev pri izvajanju teh intervencij;

(c) osnovo za izračun finančne pomoči Unije iz tega poglavja, vključno z referenčnimi obdobji in izračunom vrednosti tržne proizvodnje, ter za izračun stopnje organiziranosti proizvajalcev za namene nacionalne finančne pomoči iz člena 53;

(d) najvišjo stopnjo finančne pomoči Unije za vrste intervencij iz člena 47(2), točke (a), (c), (f), (g), (h) in (i) ter za vrste intervencij iz člena 58(1), prvi pododstavek, točke (c), (d) in (l), vključno s stroški pakiranja in prevoza umaknjenih proizvodov za brezplačno razdelitev in stroške predelave proizvodov pred njihovo oddajo v ta namen;

(e) pravila za določitev zgornje meje odhodkov in za merjenje upravičene površine za namen vrst intervencij iz člena 47(2), točka (d), in člena 58(1), prvi pododstavek, točka (a);

(f) pravila, na podlagi katerih morajo proizvajalci umakniti stranske proizvode vinarstva, pravila o izjemah glede te obveznosti, da se prepreči dodatno upravno breme, in pravila za prostovoljno certificiranje žganjarn;

(g) pogoje, ki se uporabljajo za uporabo oblik podpore iz člena 44(1);

(h) pravila o zahtevi glede minimalnega trajanja za proizvodne in neproizvodne naložbe, podprte z intervencijami, vključenimi v tem poglavju;

(i) pravila o kombinaciji financiranja za naložbe na podlagi člena 58(1), prvi pododstavek, točka (b), in promocijo na podlagi člena 58(1), prvi pododstavek, točka (k).

Člen 46

Cilji v sektorju sadja in zelenjave, sektorju hmelja, sektorju oljčnega olja in namiznih oljk ter v drugih sektorjih iz člena 42, točka (f)

V sektorjih iz člena 42, točke (a), (d), (e) in (f), se uresničujejo naslednji cilji:

(a) načrtovanje in organizacija proizvodnje, prilagajanje proizvodnje povpraševanju, zlasti glede kakovosti in količine, optimizacija stroškov proizvodnje in donosnosti naložb ter stabiliziranje cen proizvajalcev; ti cilji se nanašajo na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a), (b), (c) in (i);

(b) koncentracija ponudbe in dajanje na trg proizvodov, vključno z neposrednim trženjem; ta cilja se nanašata na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a), (b), in (c);

(c) izboljšanje srednje- in dolgoročne konkurenčnosti, zlasti z modernizacijo; ta cilj se nanaša na specifični cilj iz člena 6(1), točka (c);

(d) raziskave in razvoj na področju trajnostnih proizvodnih metod, vključno z odpornostjo na škodljivce in bolezni živali ter blaženjem podnebnih sprememb in prilagajanjem podnebnim spremembam, inovativnimi praksami in pridelovalnimi tehnikami, ki spodbujajo gospodarsko konkurenčnost in krepijo razvoj trga; ti cilji se nanašajo na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a), (b), (c) in (i);

(e) spodbujanje, razvoj in izvajanje: (i) proizvodnih metod in tehnik, ki spoštujejo okolje; (ii) proizvodnih praks, odpornih proti škodljivcem in boleznim; (iii) standardov glede zdravja in dobrobiti živali, ki presegajo minimalne zahteve, določene s pravom Unije in nacionalnim pravom; (iv) zmanjšanja odpadkov in okolju prijazne uporabe stranskih proizvodov ter ravnanja z njimi, vključno z njihovo ponovno uporabo in vrednotenjem; (v) varstva in krepitve biotske raznovrstnosti ter trajnostne rabe naravnih virov, zlasti varstva vode, tal in zraka. Ti cilji se nanašajo na specifične cilje iz člena 6, točke (e), (f) in (i);

(f) prispevanje k blaženju podnebnih sprememb in prilagajanju nanje, kot je določeno v členu 6(1), točka (d);

(g) povečanje tržne vrednosti in kakovosti proizvodov, vključno z izboljšanjem kakovosti proizvodov in razvojem proizvodov z zaščiteno označbo porekla ali zaščiteno geografsko označbo ali proizvodov, ki so zajeti v shemah kakovosti Unije ali nacionalnih shemah kakovosti, ki jih priznajo države članice; ti cilji se nanašajo na specifični cilj iz člena 6(1), točka (b);

(h) promocija in trženje proizvodov; ta cilja se nanašata na specifične cilje iz člena 6(1), točke (b), (c), in (i);

(i) povečanje potrošnje proizvodov iz sektorja sadja in zelenjave, svežih ali predelanih; ta cilj se nanaša na specifični cilj iz člena 6(1), točka (i);

(j) preprečevanje kriz in obvladovanje tveganj, namenjena preprečevanju in reševanju motenj na trgih zadevnega sektorja; ta cilja se nanašata na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a), (b), in (c);

(k) izboljšanje zaposlitvenih pogojev, izvrševanje obveznosti delodajalcev ter zahtev glede zdravja in varnosti pri delu v skladu z direktivami 89/391/EGS, 2009/104/ES in (EU) 2019/1152.

Člen 47

Vrste intervencij v sektorju sadja in zelenjave, sektorju hmelja, sektorju oljčnega olja in namiznih oljk ter v drugih sektorjih iz člena 42, točka (f)

1. Države članice za vsak cilj, ki ga izberejo med cilji iz člena 46, točke (a) do (i) in (k), v svojih strateških načrtih SKP izberejo eno ali več naslednjih vrst intervencij v sektorjih iz člena 42, točke (a), (d), (e) in (f): (a) naložbe v opredmetena in neopredmetena sredstva, raziskave ter poskusne in inovativne proizvodne metode ter drugi ukrepi na področjih, kot so: (i) ohranjanje tal, vključno s povečanjem zalog ogljika v tleh in izboljšanjem strukture tal, ter zmanjšanje onesnaževal; (ii) izboljšanje uporabe vode in odgovorno gospodarjenje z njo, vključno z varčevanjem z vodo, varstvom vode in odvodnjavanjem; (iii) preprečevanje škode zaradi slabih vremenskih razmer ter spodbujanje, razvoj in uporaba sort, pasem in praks ravnanja, prilagojenih spreminjajočim se podnebnim razmeram; (iv) boljše varčevanje z energijo, večja energetska učinkovitost in boljša uporaba energije iz obnovljivih virov; (v) ekološko pakiranje samo na področju raziskav in poskusne proizvodnje; (vi) biološka varnost, zdravje in dobrobit živali; (vii) zmanjšanje emisij in odpadkov, izboljšanje uporabe stranskih proizvodov, vključno z njihovo ponovno uporabo in vrednotenjem ter ravnanje z odpadki; (viii) izboljšanje odpornosti proti škodljivcem in zmanjšanje tveganj in vplivov uporabe pesticidov, vključno z izvajanjem tehnik integriranega varstva rastlin pred škodljivimi organizmi; (ix) izboljšanje odpornosti proti boleznim živali in zmanjšanje uporabe zdravil za uporabo v veterinarski medicini, vključno z antibiotiki; (x) oblikovanje in ohranjanje habitatov, ki spodbujajo biotsko raznovrstnost; (xi) izboljšanje kakovosti proizvoda; (xii) izboljšanje genskih virov; (xiii) izboljšanje zaposlitvenih pogojev ter izvrševanja obveznosti delodajalcev ter zahtev glede zdravja in varnosti pri delu v skladu z direktivami 89/391/EGS, 2009/104/ES in (EU) 2019/1152; (b) storitve svetovanja in tehnična pomoč, zlasti glede trajnostnih tehnik zatiranja škodljivcev in bolezni, trajnostne rabe fitofarmacevtskih sredstev in veterinarskih proizvodov, prilagajanja podnebnim spremembam in njihovega blaženja, zaposlitvenih pogojev, obveznosti delodajalcev ter zdravja in varnosti pri delu; (c) usposabljanje, vključno z mentorstvom in izmenjavo najboljših praks, zlasti v zvezi s trajnostnimi tehnikami zatiranja škodljivcev in bolezni, trajnostno uporabo fitofarmacevtskih sredstev in veterinarskih proizvodov, prilagajanjem podnebnim spremembam in njihovim blaženjem, pa tudi uporabo organiziranih platform za trgovanje in blagovnih borz na gotovinskih trgih in terminskih borzah; (d) ekološka ali integrirana pridelava; (e) ukrepi za povečanje trajnostnosti in učinkovitosti prevoza ter skladiščenja proizvodov; (f) promocija, komuniciranje in trženje, vključno z ukrepi in dejavnostmi, namenjenimi zlasti boljši ozaveščenosti potrošnikov o shemah kakovosti Unije in pomenu zdrave prehrane ter diverzifikaciji in konsolidaciji trgov; (g) izvajanje shem kakovosti Unije in nacionalnih shem kakovosti; (h) izvajanje sistemov sledljivosti in certificiranja, zlasti spremljanje kakovosti proizvodov, ki se prodajajo končnim potrošnikom; (i) ukrepi za blaženje podnebnih sprememb in prilagajanje podnebnim spremembam.

2. Države članice za cilj iz člena 46, točka (j), v svojih strateških načrtih SKP izberejo eno ali več naslednjih vrst intervencij v sektorjih iz člena 42, točke (a), (d), (e) in (f): (a) vzpostavitev, polnjenje in ponovno polnjenje vzajemnih skladov s strani organizacij proizvajalcev in združenj organizacij proizvajalcev, priznanih na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013 ali na podlagi člena 67(7) te uredbe; (b) naložbe v opredmetena in neopredmetena sredstva, ki omogočajo učinkovitejše upravljanje količin, danih na trg, vključno s skupnim skladiščenjem; (c) skupno skladiščenje proizvodov, ki jih proizvaja organizacija proizvajalcev ali njeni člani, po potrebi vključno s skupno predelavo proizvodov, da se olajša tako skladiščenje; (d) ponovna zasaditev sadovnjakov ali nasadov oljk, kadar je to potrebno po obvezni izkrčitvi iz zdravstvenih ali fitosanitarnih razlogov po navodilu pristojnega organa države članice ali zaradi prilagoditve podnebnim spremembam; (e) obnovitev staleža živine po obveznem zakolu iz zdravstvenih razlogov ali zaradi izgub, ki so posledica naravnih nesreč; (f) umik s trga za brezplačno razdelitev ali druge namene, po potrebi vključno s predelavo, da se olajša tak umik; (g) zelena trgatev, ki zajema spravilo vseh nezrelih netržnih proizvodov, ki pred zeleno trgatvijo niso bili poškodovani zaradi vremena, bolezni ali drugih razlogov, na posameznem območju; (h) opustitev spravila, ki zajema končanje trenutnega proizvodnega cikla na zadevnem območju, pri čemer so proizvodi dobro razviti ter neoporečne in zadovoljive tržne kakovosti, razen uničenja proizvodov zaradi podnebnih razmer ali bolezni; (i) zavarovanje letine in proizvodnje, ki prispeva k varovanju dohodkov proizvajalcev, kadar imajo izgube zaradi naravnih nesreč, slabih vremenskih razmer, bolezni ali napadov škodljivcev, ob hkratnem zagotavljanju, da upravičenci sprejmejo potrebne ukrepe za preprečevanje tveganj; (j) mentorstvo drugim organizacijam proizvajalcev in združenjem organizacij proizvajalcev, priznanih na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013 ali na podlagi člena 67(7) te uredbe, ali posameznim proizvajalcem; (k) izvajanje in upravljanje sanitarnih in fitosanitarnih zahtev tretjih držav na ozemlju Unije, da se olajša dostop do trgov tretjih držav; (l) ukrepi komuniciranja za ozaveščanje in informiranje potrošnikov.

Člen 48

Načrtovanje, poročanje in potrditev smotrnosti na ravni operativnih programov

Za vrste intervencij v sektorjih iz člena 42, točke (a), (d), (e) in (f), se na ravni operativnih programov namesto na ravni intervencije uporabljajo člen 7(1), točka (a), člen 102, člen 111, točki (g) in (h), člen 112(3), točka (b), in člen 134. Načrtovanje, poročanje in potrditev smotrnosti za te vrste intervencij se izvajajo tudi na ravni operativnih programov.







Oddelek 2

Sektor sadja in zelenjave

Člen 49

Cilji v sektorju sadja in zelenjave

Države članice v sektorju sadja in zelenjave iz člena 42, točka (a), uresničujejo enega ali več ciljev iz člena 46. Cilji iz člena 46, točke (g), (h), (i) in (k), zajemajo tako sveže kot predelane proizvode, medtem ko cilji iz drugih točk navedenega člena zajemajo samo sveže proizvode.

Države članice zagotovijo, da intervencije ustrezajo vrstam intervencij, izbranim v skladu s členom 47.

Člen 50

Operativni programi

1. Cilji iz člena 46 ter intervencije v sektorju sadja in zelenjave, ki jih države članice določijo v svojih strateških načrtih SKP, se izvajajo z odobrenimi operativnimi programi organizacij proizvajalcev ali združenj organizacij proizvajalcev, priznanih na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013 ali z odobrenimi operativnimi programi takih organizacij proizvajalcev in združenj, pod pogoji, določenimi v tem členu.

2. Operativni programi trajajo najmanj tri in največ sedem let.

3. Z operativnimi programi se uresničujejo vsaj cilji iz člena 46, točke (b), (e) in (f).

4. Za vsak izbrani cilj se v operativnih programih opišejo intervencije, izbrane med intervencijami, ki jih države članice določijo v svojih strateških načrtih SKP.

5. Organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev, ki so priznana na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013, državam članicam v odobritev predložijo operativne programe in jih, če so odobreni, tudi izvajajo.

6. Operativni programi združenj organizacij proizvajalcev ne zajemajo istih intervencij kot operativni programi organizacij članic. Države članice preučijo operativne programe združenj organizacij proizvajalcev skupaj z operativnimi programi organizacij članic.

V ta namen države članice zagotovijo, da:

(a) se intervencije na podlagi operativnih programov združenja organizacij proizvajalcev v celoti financirajo, brez poseganja v člen 51(1), točka (b), s prispevki organizacij članic tega združenja in da so taka sredstva pridobljena iz operativnih skladov teh organizacij članic;

(b) so intervencije in ustrezna finančna udeležba opredeljeni v operativnem programu vsake posamezne organizacije članice;

(c) ne prihaja do podvajanja financiranja.

7. Države članice zagotovijo, da za vsak operativni program: (a) vsaj 15 % odhodkov zajema intervencije, ki so povezane s cilji iz člena 46, točki (e) in (f); (b) operativni program zajema tri ali več ukrepov, ki so povezani s cilji iz člena 46, točki (e) in (f); (c) vsaj 2 % odhodkov zajema intervencije, ki so povezane s ciljem iz člena 46, točka (d), in (d) odhodki za intervencije iz vrst intervencij iz člena 47(2), točke (f), (g) in (h), ne presegajo ene tretjine skupnih odhodkov.

Kadar za vsaj 80 % članov organizacije proizvajalcev velja ena ali več identičnih kmetijsko-okoljsko-podnebnih obveznosti ali obveznosti ekološkega kmetovanja iz poglavja IV, se vsaka od teh obveznosti šteje kot ukrep za najmanj tri ukrepe iz prvega pododstavka, točka (b).

8. V operativnih programih se lahko določijo predlagani ukrepi, s katerimi se delavcem v sektorju zagotovijo pravični in varni delovni pogoji.

Člen 51

Operativni skladi

1. Vsaka organizacija proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave ali združenje organizacij proizvajalcev lahko ustanovi operativni sklad. Sklad se financira iz: (a) finančnih prispevkov: (i) članov organizacije proizvajalcev ali same organizacije proizvajalcev ali obeh ali (ii) združenja organizacij proizvajalcev prek članov tega združenja; (b) finančne pomoči Unije, ki se lahko odobri organizacijam proizvajalcev ali njihovim združenjem, kadar te organizacije ali združenja predložijo operativni program.

2. Operativni skladi se uporabljajo samo za financiranje operativnih programov, ki so jih odobrile države članice.

Člen 52

Finančna pomoč Unije v sektorju sadja in zelenjave

1. Finančna pomoč Unije je enaka znesku dejansko plačanih finančnih prispevkov iz člena 51(1), točka (a), in znaša največ 50 % dejansko nastalih odhodkov.

2. Finančna pomoč Unije se omeji na: (a) 4,1 % vrednosti tržne proizvodnje vsake organizacije proizvajalcev; (b) 4,5 % vrednosti tržne proizvodnje vsakega združenja organizacij proizvajalcev; (c) 5 % vrednosti tržne proizvodnje vsake transnacionalne organizacije proizvajalcev ali vsakega transnacionalnega združenja organizacij proizvajalcev.

Te omejitve se lahko povečajo za 0,5 odstotne točke, če se znesek, ki presega zadevni odstotek iz prvega pododstavka, porabi izključno za eno ali več intervencij, povezanih s cilji iz člena 46, točke (d), (e), (f), (h), (i) in (j). Za združenja organizacij proizvajalcev, vključno s transnacionalnimi združenji organizacij proizvajalcev, velja, da združenje te intervencije lahko izvaja v imenu svojih članov.

3. Na zahtevo organizacije proizvajalcev ali združenja organizacij proizvajalcev se petdesetodstotna omejitev iz odstavka 1 poveča na 60 % za operativni program ali del operativnega programa, če je izpolnjen vsaj eden od naslednjih pogojev: (a) transnacionalne organizacije proizvajalcev v dveh ali več državah članicah izvajajo intervencije, ki so povezane s cilji iz člena 46, točke (b), (e) in (f); (b) ena ali več organizacij proizvajalcev ali združenj organizacij proizvajalcev je vključenih v intervencije, ki se izvajajo na medpanožni osnovi; (c) operativni program zajema samo posebno podporo za proizvodnjo ekoloških proizvodov, ki jih zajema Uredba (EU) 2018/848; (d) organizacija proizvajalcev ali združenje organizacij proizvajalcev, priznano na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013, prvič izvaja operativni program; (e) organizacije proizvajalcev tržijo manj kot 20 % proizvodnje sadja in zelenjave v državi članici; (f) organizacija proizvajalcev deluje v eni izmed najbolj oddaljenih regij; (g) operativni program zajema intervencije, ki so povezane s cilji iz člena 46, točke (d), (e), (f), (i) in (j); (h) operativni program prvič izvaja priznana organizacija proizvajalcev, ki nastane po združitvi dveh ali več priznanih organizacij proizvajalcev.

4. Petdesetodstotna omejitev iz odstavka 1 se za odhodke, ki so povezani s ciljem iz člena 46, točka (d), poveča na 80 %, če ti odhodki krijejo vsaj 5 % odhodkov v okviru operativnega programa.

5. Petdesetodstotna omejitev iz odstavka 1 se za odhodke, ki so povezani s ciljem iz člena 46, točki (e) in (f), poveča na 80 %, če ti odhodki krijejo vsaj 20 % odhodkov v okviru operativnega programa.

6. Petdesetodstotna omejitev iz odstavka 1 se poveča na 100 % v naslednjih primerih: (a) umik sadja in zelenjave s trga v obsegu največ 5 % tržne proizvodnje posamezne organizacije proizvajalcev, pri čemer se sadje in zelenjava odstranita z: (i) brezplačno razdelitvijo dobrodelnim organizacijam in ustanovam, ki jih v ta namen odobrijo države članice, za uporabo v njihovih dejavnostih pomoči osebam, za katere nacionalno pravo predvideva pravico do javne pomoči, zlasti zaradi pomanjkanja potrebnih sredstev za preživetje; (ii) brezplačno razdelitvijo kazenskim institucijam, šolam in javnim izobraževalnim ustanovam, ustanovam iz člena 22 Uredbe (EU) št. 1308/2013 ter otroškim počitniškim domovom, kakor tudi bolnišnicam in domovom za ostarele, ki jih določijo države članice, ki sprejmejo vse potrebne ukrepe, s katerimi zagotovijo, da so tako razdeljene količine dodatek h količinam, ki jih te ustanove navadno kupujejo; (b) ukrepi, povezani z mentorstvom drugim organizacijam proizvajalcev, priznanih na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013, pod pogojem, da so te organizacije proizvajalcev iz regij držav članic iz člena 53(2) te uredbe, ali posameznim proizvajalcem.

Člen 53

Nacionalna finančna pomoč

1. Države članice lahko v regijah, v katerih je stopnja organiziranosti proizvajalcev v sektorju sadja in zelenjave znatno pod povprečjem Unije, organizacijam proizvajalcev, priznanim na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013, odobrijo nacionalno finančno pomoč v višini največ 80 % finančnih prispevkov iz člena 51(1), točka (a), te uredbe in do 10 % vrednosti tržne proizvodnje vsake take organizacije proizvajalcev. Nacionalna finančna pomoč dopolnjuje operativni sklad.

2. Šteje se, da je stopnja organiziranosti proizvajalcev v regiji države članice znatno pod povprečjem Unije, kadar je bila povprečna stopnja organiziranosti manj kot 20 % v treh zaporednih letih pred izvedbo operativnega programa. Stopnja organiziranosti se izračuna kot vrednost proizvodnje sadja in zelenjave, ki so jo v zadevni regiji pridobili in tržili organizacije proizvajalcev ter združenja organizacij proizvajalcev, priznani na podlagi Uredbe (EU) št. 1308/2013, deljena s skupno vrednostjo proizvodnje sadja in zelenjave, pridobljene v navedeni regiji.

3. Države članice, ki odobrijo nacionalno finančno pomoč v skladu z odstavkom 1, Komisiji priglasijo regije, ki izpolnjujejo merila iz odstavka 2, in nacionalno finančno pomoč, odobreno organizacijam proizvajalcev v teh regijah.







Oddelek 3

Čebelarski sektor

Člen 54

Cilji v čebelarskem sektorju

Države članice si v čebelarskem sektorju prizadevajo uresničiti najmanj enega od zadevnih specifičnih ciljev iz člena 6(1).

Člen 55

Vrste intervencij v čebelarskem sektorju in finančna pomoč Unije

1. Države članice v svojih strateških načrtih SKP za vsak izbran specifični cilj iz člena 6(1) izberejo eno ali več naslednjih vrst intervencij v čebelarskem sektorju: (a) storitve svetovanja, tehnična pomoč, usposabljanje, obveščanje in izmenjava najboljših praks, tudi prek mreženja, za čebelarje in organizacije čebelarjev; (b) naložbe v opredmetena in neopredmetena sredstva ter drugi ukrepi, vključno za: (i) zatiranje škodljivcev in bolezni čebel, zlasti varoze; (ii) preprečevanje škode zaradi slabih vremenskih razmer ter spodbujanje razvoja in uporabe praks ravnanja, prilagojenih spreminjajočim se podnebnim razmeram; (iii) obnovitev čebeljih panjev v Uniji, vključno z vzrejo čebel; (iv) racionalizacijo sezonske paše; (c) ukrepi za podporo laboratorijem pri analizi čebelarskih proizvodov, izgub čebel ali upadov produktivnosti ter snovi, ki bi lahko bile strupene za čebele; (d) ukrepi za ohranitev ali povečanje obstoječega števila čebeljih panjev v Uniji, vključno z vzrejo čebel; (e) sodelovanje s specializiranimi telesi za izvajanje programov raziskav na področju čebelarstva in čebelarskih proizvodov; (f) promocija, komuniciranje in trženje, vključno z ukrepi in dejavnostmi spremljanja trga, namenjenimi zlasti boljši ozaveščenosti potrošnikov o kakovosti čebelarskih proizvodov; (g) ukrepi za povečanje kakovosti proizvodov.

2. Države članice v svojih strateških načrtih SKP utemeljijo svojo izbiro specifičnih ciljev in vrst intervencij. Države članice pri izbranih vrstah intervencij intervencije opredelijo.

3. Države članice v svojih strateških načrtih SKP določijo finančna sredstva, ki jih zagotavljajo za vrste intervencij, ki jih izberejo v svojih strateških načrtih SKP.

4. Države članice za podporne vrste intervencij iz odstavka 2 tega člena zagotovijo vsaj enake zneske financiranja, kot je finančna pomoč Unije, ki jo uporabljajo na podlagi člena 88(2).

5. Skupna finančna pomoč Unije in držav članic ne presega odhodkov, ki jih ima upravičenec.

6. Države članice pri pripravi svojih strateških načrtov SKP sodelujejo s predstavniki organizacij s področja čebelarstva.

7. Države članice Komisiji vsako leto sporočijo število čebeljih panjev na svojem ozemlju.

Člen 56

Dodaten prenos pooblastil za vrste intervencij v čebelarskem sektorju

Na Komisijo se prenese pooblastilo za sprejemanje delegiranih aktov v skladu s členom 152 za dopolnitev te uredbe z zahtevami poleg zahtev iz tega oddelka o:

(a) obveznosti držav članic, da Komisijo vsako leto uradno obvestijo o številu čebeljih panjev na svojem ozemlju v skladu s členom 55(7);

(b) opredelitvi čebeljega panja in metod za izračun števila čebeljih panjev;

(c) minimalnem prispevku Unije k odhodkom, povezanim z izvajanjem vrst intervencij in intervencij iz člena 55.







Oddelek 4

Vinski sektor

Člen 57

Cilji v vinskem sektorju

Države članice iz člena 88(1) si v vinskem sektorju prizadevajo uresničiti enega ali več naslednjih ciljev:

(a) izboljšanje gospodarske trajnostnosti in konkurenčnosti proizvajalcev vina v Uniji; ta cilj se nanaša na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a), (b), (c) in (h);

(b) prispevanje k blaženju podnebnih sprememb in prilagajanju nanje ter izboljšanje trajnostnosti sistemov proizvodnje in zmanjšanje vpliva vinskega sektorja Unije na okolje, vključno s podporo vinogradnikom pri zmanjševanju uporabe vložkov in izvajanju okolju prijaznejših metod in pridelovalnih praks; ti cilji se nanašajo na specifične cilje iz člena 6(1), točke (d) do (f), in (i);

(c) izboljšanje zaposlitvenih pogojev ter izvrševanje obveznosti delodajalcev ter zahtev glede zdravja in varnosti pri delu v skladu z direktivami 89/391/EGS, 2009/104/ES in (EU) 2019/1152;

(d) izboljšanje uspešnosti vinskih podjetij Unije in njihovega prilagajanja povpraševanju na trgu ter povečanje njihove dolgoročne konkurenčnosti pri proizvodnji in trženju proizvodov vinske trte, vključno s prihranki energije, splošno energetsko učinkovitostjo in trajnostnimi postopki; ti cilji se nanašajo na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a) do (e), (g) in (h);

(e) prispevanje k ponovnemu uravnoteženju ponudbe in povpraševanja na trgu vina v Uniji, da se preprečijo krize na trgu; ta cilj se nanaša na specifični cilj iz člena 6(1), točka (a);

(f) prispevanje k zaščiti dohodkov proizvajalcev Unije, kadar imajo izgubo zaradi naravnih nesreč, slabih vremenskih razmer, živali, bolezni ali napadov škodljivcev; ta cilj se nanaša na specifični cilj iz člena 6(1), točka (a);

(g) izboljšanje tržljivosti in konkurenčnosti proizvodov vinske trte Unije, zlasti z razvojem inovativnih proizvodov, postopkov in tehnologij ter dodajanjem vrednosti na vseh stopnjah dobavne verige; ta cilj lahko vključuje prenos znanja in se nanaša na specifične cilje iz člena 6(1), točke (a), (b), (c), (e) in (i);

(h) spodbujanje uporabe stranskih proizvodov vinarstva v industrijske in energetske namene, da se zagotavlja kakovost vina Unije in hkrati varuje okolja; ta cilj se nanaša na specifična cilja iz člena 6(1), točki (d) in (e);

(i) prispevanje k večji ozaveščenosti potrošnikov o odgovornem uživanju vina in shemah kakovosti Unije za vino; ta cilj se nanaša na specifična cilja iz člena 6(1), točki (b) in (i);

(j) izboljšanje konkurenčnosti proizvodov vinske trte Unije v tretjih državah, tudi z odpiranjem in diverzifikacijo trgov za vino; ta cilj se nanaša na specifična cilja iz člena 6(1), točki (b) in (h);

(k) prispevanje k povečanju odpornosti proizvajalcev pred tržnimi nihanji; ta cilj se nanaša na specifični cilj iz člena 6(1), točka (a).

Člen 58

Vrste intervencij v vinskem sektorju

1. Države članice iz člena 88(1) za vsak cilj, izbran izmed ciljev, določenih v členu 57, v svojih strateških načrtih SKP izberejo eno ali več vrst naslednjih vrst intervencij: (a) prestrukturiranje in preusmeritev vinogradov, ki je proces, sestavljen iz enega ali več od naslednjega: (i) zamenjave sort, tudi s precepljanjem, vključno za izboljšanje kakovosti ali okoljske trajnostnosti zaradi prilagajanja podnebnim spremembam ali povečanja genske raznovrstnosti; (ii) sprememba lokacije vinogradov; (iii) ponovno zasaditev vinogradov, kadar je to potrebno po obvezni izkrčitvi iz zdravstvenih ali fitosanitarnih razlogov po navodilu pristojnega organa države članice; (iv) izboljšave tehnik upravljanja vinogradov, zlasti uvedba naprednih sistemov trajnostne proizvodnje, vključno z zmanjšanjem uporabe pesticidov, ne pa tudi običajna obnova vinogradov s ponovno zasaditvijo z isto sorto vinske trte po istem sistemu gojenja vinske trte po koncu naravne življenjske dobe vinskih trt; (b) naložbe v opredmetena in neopredmetena sredstva v vinogradniških kmetijskih sistemih, razen operacij, povezanih z vrsto intervencije iz točke (a), v predelovalne obrate in vinarsko infrastrukturo ter tržne strukture in orodja; (c) zelena trgatev, ki pomeni popolno uničenje ali odstranitev grozdov v nezrelem stanju in s tem zmanjšanje pridelka na zadevni površini na nič ter ne vključuje opustitve trgatve, ki zajema puščanje komercialnega grozdja na trti na koncu običajnega proizvodnega cikla; (d) zavarovanje letine proti izgubi dohodka zaradi slabih vremenskih razmer, ki jih je mogoče izenačiti z naravno nesrečo, drugih slabih vremenskih razmer, škode, ki jo povzročijo živali, bolezni rastlin ali napadi škodljivcev; (e) opredmetene in neopredmetene naložbe v inovacije, ki vključujejo razvoj inovativnih proizvodov, vključno s proizvodi in stranskimi proizvodi vinarstva, inovativnih postopkov in tehnologij za proizvodnjo vinskih proizvodov in digitalizacije teh postopkov in tehnologij, ter druge naložbe, ki dodajajo vrednost na vseh stopnjah dobavne verige, vključno z izmenjavo znanja in prispevkom k prilaganju na podnebne spremembe; (f) storitve svetovanja, zlasti v zvezi z zaposlitvenimi pogoji, obveznostmi delodajalca ter zdravjem in varnostjo pri delu; (g) destilacija stranskih proizvodov vinarstva v skladu z omejitvami iz dela II, oddelek D, Priloge VIII k Uredbi (EU) št. 1308/2013; (h) ukrepi za informiranje o vinih Unije v državah članicah za spodbujanje odgovornega uživanja vina ali promocijo shem kakovosti Unije, ki zajemajo označbe porekla in geografske označbe; (i) ukrepi, ki jih izvajajo medpanožne organizacije, ki so jih države članice v vinskem sektorju priznale v skladu z Uredbo (EU) št. 1308/2013, namenjeni povečanju ugleda vinogradov Unije s promocijo vinskega turizma v proizvodnih regijah; (j) ukrepi, ki jih izvajajo medpanožne organizacije, ki so jih države članice v vinskem sektorju priznale v skladu z Uredbo (EU) št. 1308/2013, namenjeni izboljšanju poznavanja trga; (k) promocija in komuniciranje v tretjih državah, ki vključujeta enega ali več od naslednjih ukrepov in dejavnosti, namenjenih izboljšanju konkurenčnosti vinskega sektorja ter odpiranju, diverzifikaciji ali konsolidaciji trgov: (i) odnosi z javnostmi, promocijski ali reklamni ukrepi, zlasti s poudarkom na visokih standardih proizvodov Unije, predvsem z vidika kakovosti, varnosti hrane ali okolja; (ii) udeležba na prireditvah, sejmih ali razstavah mednarodnega pomena; (iii) informacijske kampanje, zlasti o shemah kakovosti Unije za označbe porekla, geografske označbe in ekološko pridelavo; (iv) študije novih ali obstoječih trgov, ki so potrebne za razširitev in konsolidacijo možnosti prodaje;