1977L0453 — SL — 31.07.2001 — 002.001

Ta dokument je mišljen zgolj kot dokumentacijsko orodje in institucije za njegovo vsebino ne prevzemajo nobene odgovornosti

►B DIREKTIVA SVETA z dne 27. junija 1977 o usklajevanju določb zakonov in drugih predpisov o dejavnosti medicinskih sester za splošno zdravstveno nego (77/453/EGS) (UL L 176, 15.7.1977, p.8)

spremenjena z:









▼B

DIREKTIVA SVETA

z dne 27. junija 1977

o usklajevanju določb zakonov in drugih predpisov o dejavnosti medicinskih sester za splošno zdravstveno nego

(77/453/EGS)







SVET EVROPSKIH SKUPNOSTI JE ob upoštevanju Pogodbe o ustanovitvi Evropske gospodarske skupnosti, zlasti členov 49, 57, 66 in 235, ob upoštevanju predloga Komisije, ob upoštevanju mnenja Evropskega parlamenta ( 1 ), ob upoštevanju mnenja Ekonomsko-socialnega odbora ( 2 ), ker se želi doseči vzajemno priznavanje diplom, spričeval in drugih dokazil o strokovni usposobljenosti medicinskih sester za splošno zdravstveno nego, kakor to zahteva Direktiva Sveta 77/452/EGS ( 3 ), in ker splošna primerljivost programov usposabljanja v državah članicah omogoča, da se usklajevanje na tem področju omeji na zahtevo po upoštevanju minimalnih standardov, kar dopušča državam članicam svobodo pri organiziranju poučevanja; ker usklajevanje po tej Direktivi ne izključuje kakršnegakoli naknadnega usklajevanja; ker usklajevanje po tej Direktivi pokriva strokovno usposabljanje medicinskih sester za splošno zdravstveno nego; ker v zvezi z usposabljanjem večina držav članic trenutno ne razlikuje med medicinskimi sestrami, ki opravljajo svojo dejavnost kot zaposlene osebe, in tistimi, ki so samozaposlene; ker se zdi potrebno iz navedenega razloga in da bi v kar največji možni meri spodbudili prost pretok strokovnjakov znotraj Skupnosti, da se uporabljanje te Direktive razširi tudi na zaposlene medicinske sestre, SPREJEL NASLEDNJO DIREKTIVO:







Člen 1

1. V državah članicah je pogoj za podeljevanje diplom, spričeval in drugih dokazil ►M2 kot je določeno v Prilogi k Direktivi 77/452/EGS ◄ o strokovni usposobljenosti medicinskih sester za splošno zdravstveno nego, opravljen izpit, ki zagotavlja, da je oseba, ki je tak izpit opravila, v času usposabljanja pridobila:

(a) ustrezno znanje ved, na katerih temelji splošna zdravstvena nega, vključno z zadostnim razumevanjem zgradbe, fizioloških funkcij in obnašanja zdravih in bolnih oseb ter odnosa med zdravstvenim stanjem ter fizičnim in socialnim okoljem človeka;

(b) zadostno poznavanje narave in etike poklica ter splošnih načel zdravstva in zdravstvene nege;

(c) ustrezne klinične izkušnje; te izkušnje, ki naj bodo izbrane glede na njihov pomen za usposabljanje, je treba pridobivati pod nadzorstvom usposobljenega sestrskega osebja in na krajih, kjer sta število usposobljenega osebja in oprema primerna za zdravstveno nego bolnikov;

(d) sposobnost za sodelovanje pri praktičnem usposabljanju zdravstvenega osebja in izkušnje pri delu s tem osebjem;

(e) izkušnje pri delu z delavci drugih poklicev v zdravstvenem sektorju.

2. Usposabljanje po odstavku 1 obsega vsaj:

(a) splošno izobraževanje v trajanju 10 let, dokazljivo z diplomo, spričevalom ali drugim formalnim dokazilom, ki ga podelijo pristojni organi ali telesa v državi članici, ali spričevalo o opravljenem izpitu enakovredne stopnje, ki omogoča sprejem v šolo za medicinske sestre;

▼M1

(b) Redno usposabljanje posebnega poklicnega značaja, ki mora zajemati predmete iz programa, točno določenega v Prilogi k tej direktivi, in vsebovati triletni študij ali 4 600 ur teoretičnega in kliničnega šolanja.

3. Države članice zagotovijo, da je institucija, ki usposablja medicinske sestre, odgovorna za usklajevanje teoretičnega in kliničnega šolanja skozi celotno usposabljanje.

(a) „teoretično šolanje“ pomeni:

tisti del usposabljanja na področju zdravstvene nege, kjer študentke medicinske sestre pridobijo znanje, razumevanje in poklicne spretnosti, ki so potrebne za načrtovanje, opravljanje in oceno celotne zdravstvene nege. To poučevanje opravljajo šole za medicinske sestre in druga mesta, kjer poteka poučevanje, ki jih izbere institucija za usposabljanje; nudi ga učno osebje za zdravstveno nego in druge pristojne osebe.

(b) „klinično šolanje“ pomeni:

tisti del usposabljanja na področju zdravstvene nege, kjer se študentke medicinske sestre kot del ekipe v neposrednem stiku z zdravimi ali bolnimi posamezniki in/ali skupnostjo učijo načrtovati, opravljati in ocenjevati zahtevano zdravstveno nego v celoti na osnovi njihovega pridobljenega znanja in spretnosti. Študentka medicinska sestra se ne uči biti samo članica skupine -ekipe, temveč tudi ekipni vodja, ki organizira zdravstveno nego v celoti, vključno z zdravstvenim izobraževanjem za posameznike in majhne skupine v zdravstvenih ustanovah ali v skupnosti.

To poučevanje poteka v bolnišnicah in drugih zdravstvenih institucijah in v skupnosti, zanj so odgovorne učiteljice, ki so medicinske sestre in s sodelovanjem ter pomočjo drugih usposobljenih medicinskih sester. Drugo strokovno osebje se lahko vključi v ta učni proces.

Študentke medicinske sestre sodelujejo v dejavnostih zadevnih oddelkov le, če te dejavnosti prispevajo k njihovemu usposabljanju, ki jim omogoča, da se naučijo prevzemati odgovornosti, ki izhajajo iz zdravstvene nege.

4. Teoretično šolanje, navedeno v delu A Priloge se uravnovesi in usklajuje s kliničnim šolanjem, navedenim v delu B Priloge tako, da na primeren način pridobijo znanje in izkušnje, navedene v prvem odstavku tega člena. Teoretično šolanje traja najmanj eno tretjino in klinično šolanje najmanj eno polovico najkrajšega trajanja usposabljanja, navedenega v odstavku 2(b).

▼B

5. Države članice lahko podelijo delno oprostitev osebam, ki so opravile del usposabljanja iz odstavka 2(b), v neki drugi obliki na vsaj enakovredni stopnji.

Člen 2

Ne glede na določbe iz člena 1 smejo države članice dovoliti izredno usposabljanje pod pogoji, ki jih odobrijo pristojni nacionalni organi.

Skupno trajanje izrednega usposabljanja ne sme biti krajše od trajanja rednega usposabljanja. Raven usposabljanja ne sme biti prizadeta zaradi njegove izredne narave.

Člen 3

Ta Direktiva se uporablja tudi za državljane držav članic, ki v skladu z Uredbo Sveta (EGS) št. 1612/68 z dne 15. oktobra 1968 o prostem pretoku delovne sile znotraj Skupnosti ( 4 ) opravljajo ali bodo opravljali kot zaposlene osebe eno od dejavnosti iz člena 1 Direktive 77/452/EGS.

Člen 4

1. Države članice sprejmejo vse potrebne ukrepe za izvajanje te Direktive v roku dveh let po njeni objavi in o tem nemudoma obvestijo Komisijo.

2. Države članice predložijo Komisiji besedila temeljnih predpisov nacionalne zakonodaje, sprejetih na področju, ki ga ureja ta Direktiva.

Člen 5

Če se država članica srečuje z večjimi težavami na določenih področjih pri izvajanju te Direktive, Komisija te težave v sodelovanju z državo članico razišče in zaprosi za mnenje Odbor višjih svetnikov za javno zdravstvo, ustanovljen s Sklepom 75/365/EGS ( 5 ), kakor je bil popravljen s Sklepom 77/455/EGS ( 6 ).

Po potrebi Komisija predloži Svetu ustrezne predloge.

Člen 6

Ta direktiva je naslovljena na države članice.









PRILOGA

PROGRAM USPOSABLJANJA MEDICINSKIH SESTER ZA SPLOŠNO NEGO

▼M1

Program usposabljanja, ki mu sledi podelitev diplome, spričevala ali drugega dokazila o formalni izobrazbi medicinske sestre za splošno zdravstveno nego, se sestoji iz dveh delov in najmanj iz spodaj navedenih predmetov. Poučevanje enega ali več predmetov lahko poteka kot del študija ali združeno z drugimi študiji.

▼B

A. Teoretični in tehnični pouk:

(a) zdravstvena nega:

narava in etika poklica,

splošna načela zdravstva in zdravstvene nege,

načela zdravstvene nege v odnosu do:

— splošne in specialistične medicine,

— splošne in specialistične kirurgije,

— varstva otroka in pediatrije,

— varstva matere,

— mentalnega zdravja in psihiatrije,

— skrbi za ostarele in geriatrije;

(b) temeljne vede:

anatomija in fiziologija,

patologija,

bakteriologija, virologija in parazitologija,

biofizika, biokemija in radiologija,

dietetika,

higiena:

— preventivna medicina,

— zdravstvena vzgoja,

farmakologija;

(c) družbene vede:

sociologija,

psihologija,

načela administracije,

načela poučevanja,

socialna in zdravstvena zakonodaja,

pravni vidiki zdravstvene nege.

B. Klinični pouk:

Zdravstvena nega v odnosu do:

— splošne in specialistične medicine,

— splošne in specialistične kirurgije,

— varstva otroka in pediatrije,

— varstva matere,

— mentalnega zdravja in psihiatrije,

— skrbi za ostarele in geriatrije,

— nege na domu.