SK Úradný vestník Európskej únie L 226/12

ROZHODNUTIE DOZORNÉHO ÚRADU EZVO

č. 342/09/COL

z 23. júla 2009

o oslobodení od nórskej dane z emisií CO2 v prípade plynu a LPG používaných na iné účely ako na vykurovanie budov (Nórsko)

DOZORNÝ ÚRAD EZVO (1),

SO ZRETEĽOM na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (2), a najmä na jej články 61 až 63 a protokol 26,

SO ZRETEĽOM na Dohodu medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a súdneho dvora (3), a najmä na jej článok 24,

SO ZRETEĽOM na článok 1 ods. 2 časti I a článok 4 ods. 4, článok 6 a článok 7 ods. 5 časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde (4),

SO ZRETEĽOM na usmernenia úradu k uplatňovaniu a výkladu článkov 61 a 62 Dohody o EHP (5), a najmä na kapitoly o pomoci na ochranu životného prostredia, a k uplatňovaniu pravidiel štátnej pomoci pri opatreniach týkajúcich sa priameho zdaňovania podnikov,

SO ZRETEĽOM na rozhodnutie úradu zo 14. júla 2004 o vykonávacích ustanoveniach uvedených v článku 27 časti II protokolu 3 (6),

PO VYZVANÍ zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami,

keďže:

I. SKUTOČNOSTI

1. Postup

Listom nórskeho ministerstva pre štátnu správu a reformu z 9. marca 2007 určeným Európskej únii (ktorým bol postúpený list ministerstva financií z 8. marca 2007), pričom obidva listy boli doručené úradu a zaregistrované úradom 9. marca 2007 (vec č. 412984), nórske orgány informovali o plánovanej úprave svojej dane z emisií CO2 v prípade nerastných produktov podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde. Nórske orgány chcú upraviť daň z emisií CO2 tak, aby zahŕňala zdanenie zemného plynu a skvapalneného ropného plynu (ďalej len „LPG“), na ktoré sa v súčasnosti nevzťahuje daň z emisií CO2.

Po viacerých výmenách korešpondencie (7) úrad listom z 23. novembra 2007 oznámil nórskym orgánom, že rozhodol začať konanie ustanovené v článku 1 ods. 2 časti I protokolu 3, pokiaľ ide o toto ustanovenie.

Rozhodnutie úradu č. 597/07/COL o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie a v jeho dodatku EHP (8). Úrad vyzval zainteresované strany, aby k nemu predložili svoje pripomienky.

Úradu boli doručené dve pripomienky zainteresovaných strán. Prvá od združenia Norsk Bioenergiforening (Nórske združenie pre bioenergiu) 11. júla 2008 (vec č. 485500) a druhá od Norges Naturvernforbund, Organizácie pre zdroje s nulovými emisiami, a Natur og Ungdom 16. júla 2008 (vec č. 486001).

Ďalšie pripomienky predložili nórske orgány aj 20. decembra 2007 (vec č. 458478) a 13. marca 2008 (vec č. 512262) a následne sa tiež zapojili do neformálnych rozhovorov s úradom.

2. Opis navrhovaného opatrenia

2.1. Prehľad

Nórsky štát ukladá daň z emisií CO2, ktorá sa vyberá pri používaní určitých nerastných produktov. Dane z emisií CO2 sa v súčasnosti v Nórsku vyberajú iba v prípade používania minerálnych olejov a ropy. Navrhuje sa, aby sa táto daň rozšírila na používanie zemného plynu a LPG, ale iba vtedy, ak sa používajú na vykurovanie budov.

Daň z emisií CO2 sa vyberá pri používaní výrobkov uvedených v nórskej daňovej kapitole. Tejto dani podliehajú dovážané aj domáce výrobky. Daň z emisií CO2 je obsiahnutá v rozpočtovej kapitole týkajúcej sa environmentálnych daní vyberaných z nerastných produktov pod názvom Om miljøavgifter på mineralske produkter mv. Záhlavie A tejto kapitoly zahŕňa daň z emisií CO2 vzťahujúcu sa na nerastné produkty (avgift på mineralske produkter). V oddiele A1 sa stanovuje výber dane z minerálnych olejov a benzínu. Tento oddiel znie takto (9):

„Fra 1. januar 2007 skal det i henhold til lov 19 mai 1933 nr. 11 om særavgifter betales CO2-avgift til statskassen på følgendende mineralske produkter etter følgende satser:…

a) Mineralolje: kr. 0,47 per liter. […]

b) Bensin: kr 0,80 per liter,“

a jeho preklad v slovenskom jazyku znie takto:

„Podľa zákona č. 11 o osobitných daniach z 19. mája 1933 sa od 1. januára 2007 daň z emisií CO2 hradí do štátnej pokladnice v prípade týchto nerastných produktov pri týchto sadzbách…:

a) minerálny olej: 0,47 NOK za liter. […]

b) benzín: 0,80 NOK za liter.“

Oddiel A2 obsahuje prípady oslobodenia od dane v závislosti od spôsobu použitia produktu. Oddiel A2.1 obsahuje všeobecné oslobodenia od dane na rôzne činnosti, najmä použitie minerálneho oleja ako suroviny vo výrobnom procese [oddiel A2 ods. 1 písm. c)]. Oddiel A2.2 obsahuje ďalšie oslobodenia od dane týkajúce sa používania minerálnych olejov a oddiel A2.3 oslobodenia od dane týkajúce sa používania ropy.

Nórska vláda vo svojom návrhu rozpočtu na rok 2007 navrhla zmeniť a doplniť príslušnú kapitolu rozpočtu, ktorú schválil parlament. Tento návrh bol zahrnutý do legislatívneho návrhu St.prp. nr.1 (2006 – 2007), IIA a B a znie takto:

„A Fra 1 juli 2007 gjøres følgende endringer: § 1 første ledd nye bokstaver c og d skal lyde: c) Naturgass: kr. 0,47 pr. standardkubikkmeter d) LPG: kr. 0,60 pr. kg.

B §2 første ledd ny nr. 4 skal lyde: 4. Gass til annen bruk en oppvarming mv. i boliger og næringsbygg .“

a jeho preklad v slovenskom jazyku znie takto:

„A Od 1. júla 2007 sa uplatňujú tieto zmeny a doplnenia: V oddiele 1 prvom odseku nové písmená c) a d) znejú takto: c) plyn: 0,47 NOK za štandardný meter kubický; d) LPG: 0,60 NOK za kilogram.

B V oddiele 2 prvom odseku sa vkladá nový bod 4, ktorý znie takto: 4. Plyn používaný na iné účely ako na vykurovanie domov a komerčných budov.“

Pridaním nových písmen c) a d) do oddielu 1 (pod záhlavím A) sa rozsah dane z emisií CO2 rozširuje tak, aby zahŕňal zemný plyn a LPG. Novým ustanovením uvedeným pod záhlavím B sa zavádza výnimka pre zemný plyn a LPG používané na všetky účely okrem vykurovania domov a komerčných budov.

Nórske orgány tvrdia, že účelom úpravy dane je podporiť väčšie využívanie zelených alternatív zemného plynu a LPG pri vykurovaní budov. Uvádzajú, že na rozdiel od osobitnej dane sa daň z emisií CO2 v prípade zemného plynu a LPG prijala na uvedený účel ako všeobecná daň iba z technického dôvodu; dôvodom je to, že zavedením všeobecnej dane sa zvýšila možnosť kontroly orgánov. Nórske orgány uvádzajú, že iba vtedy, keď sa opatrenie prijme ako všeobecná daň, sú všetci výrobcovia zdaniteľných tovarov povinní úradne sa zaregistrovať ako subjekty podliehajúce dani a povinní viesť účtovné záznamy o ich predaji. Podľa nórskych orgánov, ak by sa daň schválila ako užšie vymedzená daň vzťahujúca sa na vykurovanie budov, obchodníci predávajúci zemný plyn alebo LPG na iné účely ako na vykurovanie budov, by sa nemuseli zaregistrovať a viesť účtovné záznamy.

2.2. Cieľ dane

Cieľom dane z emisií CO2 je znížiť emisie CO2 – podľa nórskych orgánov účelom je „… stanoviť cenu škôd na životnom prostredí spôsobených používaním zdanených výrobkov a podporiť používanie výrobkov, ktoré sú menej škodlivé pre životné prostredie. Táto daň sa uplatňuje s cieľom zabezpečiť účinnejšie využívanie zdrojov a tak pozitívne vplýva na životné prostredie. Táto daň je komplexná a všeobecná.“

Cieľ rozšírenia dane z emisií CO2 na zemný plyn a LPG je ďalej opísaný v návrhu rozpočtu na rok 2007, ktorý sa odvoláva na takzvané vyhlásenie Soria Moria (10):

„Používanie plynu v domácnostiach nepodlieha dani z emisií CO2. Plyn používaný v niektorých priemyselných odvetviach podlieha od roku 2005 systému klimatických kvót na emisie CO2. Ostatné účely použitia plynu nepodliehajú opatreniam, ktoré stimulujú znižovanie emisií CO2, t. j. plyn používaný v domácnostiach, priemyselných podnikoch a mobilných zdrojoch. Vo vyhlásení Soria Moria sa uvádza, že vláda preskúma daň z emisií CO2 s cieľom predísť tomu, aby sa plyn na vykurovanie uprednostňoval pred alternatívami, ktoré menej zaťažujú životné prostredie.“

2.3. Vnútroštátny právny základ pre opatrenie pomoci

Rozšírenie dane z emisií CO2 tak, aby zahŕňala zemný plyn a LPG, schválil nórsky parlament Stortinget. Návrh vlády bol predložený v legislatívnom návrhu St.prp. nr. 1 (2006 – 2007) Skatte-, avgifts- og tollvedtak a schválený parlamentom 28. novembra 2006.

Okrem parlamentného opatrenia sa počíta so zmenou a doplnením nariadenia o spotrebných daniach (Forskrift om endring av Forskrift om særavgifter). V novom oddiele 3-6-5 nariadenia je stanovené oslobodenie od dane z emisií CO2 v prípade zemného plynu a LPG používaných na iné účely ako na vykurovanie budov. V oddiele 3-6-5 ods. 1 sa uvádza, že zemný plyn a LPG, ktoré sa používajú na iné účely ako na vykurovanie budov, komerčných budov a iných obytných domov, sú od dane oslobodené. Oslobodenie od dane sa nevzťahuje na priame ani nepriame vykurovanie (11). Plyn, ktorý sa používa v jednotkách nižších ako 20 kg, je oslobodený od dane na základe oddielu 3-6-5 ods. 2 nariadenia.

2.4. Príjemca

Nórske orgány uvádzajú, že 94 % spotreby zemného plynu a LPG slúži na iné účely ako na vykurovanie budov. Iba malý podiel vnútroštátnej (nórskej) spotreby sa spája s vykurovaním budov, pretože zemný plyn sa spotrebúva najmä na priemyselné účely, pričom výrobné odvetvie tvorí dominantnú časť. Podľa nórskych štatistických údajov približne 80 % čistej vnútroštátnej spotreby plynu sa spája s výrobou, ťažbou a povrchovým dobývaním. Nórske orgány ďalej uvádzajú, že polovicu plynu vo výrobnom odvetví spotrebúva závod na výrobu metanolu StatoilHydro v meste Tjeldbergodden. Ďalším veľkým spotrebiteľom je spoločnosť Hydro, ktorá používa plyn pri výrobe hliníka.

2.5. Rozpočet a trvanie

Nórske orgány neinformovali úrad o konkrétnom trvaní ani o rozpočte oslobodenia od dane.

2.6. Dôvody na začatie konania

Úrad vyjadril pochybnosti o tom, že oslobodenie od dane predstavuje všeobecné opatrenie, ako tvrdili nórske orgány. Úrad mal obavy z toho, že opatrenie zvýhodňuje (prinajmenšom nepriamo) určité odvetvia hospodárstva na úkor ostatných odvetví. Na základe toho, že oslobodenie od dane sa vzťahovalo iba na určité podniky alebo výrobu určitých výrobkov, sa predpokladalo, že oslobodenie od dane odbremenilo podniky od platieb, ktoré by museli obvykle znášať, spôsobom, ktorý narušuje hospodársku súťaž a má vplyv na obchod v rámci EHP.

Za predpokladu, že oslobodenie od dane nepredstavovalo štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, úrad vyjadril pochybnosti o tom, že úplné oslobodenie od dane by sa mohlo považovať za zlučiteľné buď s článkom 61 ods. 2 alebo článkom 61 ods. 3 tejto dohody.

3. Pripomienky tretích strán

Úradu boli doručené dve pripomienky tretích strán.

Nórske združenie pre bioenergiu (12) súhlasilo s predbežnými závermi úradu vyjadrenými v rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania, že opatrenie v skutočnosti predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1, pričom konkrétne tvrdilo, že opatrenie je selektívne a nie je v súlade s povahou a všeobecnou štruktúrou daňového systému. V širšom zmysle táto organizácia dodala, že podľa nej nórskemu systému dane z emisií CO2 ako celku chýba logika, odvolávajúc sa na chýbajúcu jednotnosť, pokiaľ ide o zdaňované odvetvia a energetické zdroje (pričom položila napríklad otázku, prečo sú nakoniec od dane oslobodené odvetvie dopravy a spracovateľské odvetvie), a príslušné miery zdanenia.

Úradu bol doručený aj list, ku ktorému boli pripojené spoločné pripomienky troch organizácií zameraných na ochranu životného prostredia: Priatelia Zeme Nórsko (Norges Naturvernforbund (13)), Príroda a mládež (Natur og Ungdom (14)) a Organizácia za zdroje s nulovými emisiami (15). Tieto organizácie tvrdia, že daň z emisií CO2 by sa mala vyberať v prípade všetkých emisií CO2, a zastávajú aj názor, že odvetvie dopravy a spracovateľský priemysel by mali tejto dani podliehať. Navrhujú aj odlišnú mieru zdanenia od miery stanovenej v právnych predpisoch.

4. Pripomienky nórskych orgánov

V dvoch listoch zaslaných úradu po začatí konania vo veci formálneho zisťovania nórske orgány zopakovali svoje stanoviská v tom zmysle, že po prvé opatrenie je v skutočnosti (ak nie formálne) osobitnou daňou vzťahujúcou sa na vykurovanie budov na rozdiel od všeobecnej dane vzťahujúcej sa na zemný plyn a LPG, od ktorej sú oslobodené niektoré spôsoby použitia, a po druhé, že opatrenie nie je selektívne, pretože daň vzťahujúca sa na vykurovanie budov sa vyberá od všetkých sektorov a podnikov, ktoré spotrebúvajú plyn.

II. POSÚDENIE

1. Existencia štátnej pomoci

Štátna pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP

Článok 61 ods. 1 Dohody o EHP znie takto:

„Ak nie je touto dohodou stanovené inak, pomoc poskytovaná členskými štátmi ES, štátmi EZVO alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s fungovaním tejto dohody, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi zmluvnými stranami.“

1.1. Existencia štátnych prostriedkov

Opatrenie pomoci musí poskytnúť štát alebo sa musí poskytnúť zo štátnych prostriedkov. Povolenie oslobodenia od dane zahŕňa stratu príjmu z daní, čo zodpovedá poskytnutiu štátnych prostriedkov (pozri bod 3 ods. 3 usmernení úradu o štátnej pomoci vzťahujúcej sa na zdaňovanie podnikov).

1.2. Zvýhodnenie určitých podnikov alebo výroby určitých druhov tovaru

Po prvé opatrenie pomoci musí poskytnúť príjemcom výhody, ktoré ich oslobodzujú od platieb, ktoré sa obvykle uhrádzajú z ich rozpočtov. Daň je takouto platbou a oslobodenie od zaplatenia takejto platby poskytuje príjemcom výhodu.

Po druhé opatrenie pomoci musí byť selektívne v tom, že zvýhodňuje „určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru“.

Environmentálne dane nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP, keďže sú všeobecnými opatreniami, ktorými sa nezvýhodňujú konkrétne firmy alebo odvetvia priemyslu. Výnimky zo všeobecnej dane však spadajú do článku 61 ods. 1, ak sú zamerané na určité firmy alebo odvetvia, pokiaľ tieto výnimky nie sú odôvodnené povahou alebo všeobecnou štruktúrou daňového systému.

Nórske orgány tvrdia, že obmedzenie dane na vykurovanie budov je všeobecným opatrením, ktoré je otvorené pre všetky podniky a odvetvia. Všetky odvetvia a podniky používajúce zemný plyn alebo LPG na vykurovanie budov podliehajú na tento účel dani, zatiaľ čo odvetvia a podniky, ktoré (tiež) používajú zemný plyn alebo LPG vo výrobnom procese alebo na akýkoľvek iný účel okrem vykurovania budov, nepodliehajú dani z plynu používaného na tieto iné účely. Výrobca, ktorý používa zemný plyn alebo LPG aj na vykurovanie napríklad administratívnych budov, by zaplatil daň v prípade uvedeného účelu rovnakým spôsobom ako ktorýkoľvek iný podnik, zatiaľ čo výrobca by nepodliehal žiadnej dani vzťahujúcej sa na zemný plyn alebo LPG, ktoré sa používajú vo výrobnom procese.

Ako už bolo uvedené, nórske orgány tiež ozrejmili, že oznámené opatrenie nepovažujú za oslobodenie od dane z emisií CO2 v prípade plynu pre určité sektory, ale skôr za zavedenie dane, ktorej uplatňovanie je obmedzené používaním plynu na vykurovanie budov, t. j. daň (vzťahujúca sa na vykurovanie budov) je skôr záťažou pre tých, od ktorých sa táto daň vyberá, ako oslobodením a výhodou pre mnohých, ktorí spotrebúvajú plyn spôsobom, ktorý nepodlieha dani. Nórske orgány zdôrazňujú, že 94 % plynu použitého v Nórsku sa používa na iné účely ako na vykurovanie budov, inými slovami zdaní sa iba 6 % spotrebovaného plynu.

Úrad však poznamenáva, že na základe nórskeho zákona sa zemný plyn a LPG zaviedli ako nové výrobky v oddiele 1 rozpočtovej kapitoly, v ktorej sa stanovuje daň z emisií CO2 vzťahujúca sa na nerastné produkty, a oslobodenie od dane v prípade iných účelov použitia ako na vykurovanie sa začlenilo do oddielu rozpočtovej kapitoly, ktorá sa týka oslobodení od dane. Úrad si je vedomý aj rozsudku Súdu EZVO vo veci oslobodenia od nórskej dane z elektrickej energie (16), v ktorom Nórske kráľovstvo tvrdilo, že bez ohľadu na ustanovenia právnych predpisov, ktoré sa vzťahujú na určité odvetvia (ťažba a výroba) oslobodené od dane z elektrickej energie, v skutočnosti iba určité účely použitia elektrickej energie boli oslobodené od tejto dane. Súd EZVO vzal na vedomie ustálenú judikatúru, v ktorej sa uvádza, že rozhodujúci je účinok, a nie forma pomoci, a dospel aj k záveru (v bode 79 svojho rozhodnutia), že:

„Po prvé nariadením sa zaviedlo oslobodenie od všeobecného pravidla, že spotreba elektrickej energie podlieha dani. Ak by sa to chápalo tak, ako to chápu žiadatelia, konkrétne že nariadením sa ustanovuje daňová povinnosť iba v prípade osobitného účelu použitia elektrickej energie, bolo by to v rozpore so štruktúrou daného daňového systému a zvrátil by sa tým obvyklý vzťah medzi pravidlom a oslobodením, ako to potvrdzuje jednoznačné použitie pojmu ‚oslobodenie‘ v nariadení. Po druhé je jasné, že dané oslobodenie od dane poskytuje výhody podnikom, ktoré patria do hospodárskych odvetví oslobodených od dane, a tým zvýhodňuje určité podniky v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.“

Okrem toho si je úrad vedomý zásady, ktorú opätovne potvrdil Súdny dvor Európskej únie vo svojom nedávnom rozsudku vo veci British Aggregates (17). Súdny dvor (zrušiac rozsudok Súdu prvého stupňa v tejto veci) potvrdil, že pri posudzovaní uplatniteľnosti článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES nemožno zohľadniť účel ani cieľ konkrétneho opatrenia a jediným testom pri posudzovaní selektívnosti je miera, v akej opatrenie predstavuje výhodu pre určité podniky v porovnaní s inými podnikmi, ktoré sa nachádzajú v porovnateľnej právnej a skutkovej situácii. Generálny advokát Mengozzi vo svojom stanovisku k danej veci (18) spochybnil aj zameranie Súdu prvého stupňa na formálny aspekt daného opatrenia, pričom uviedol, že „… z hľadiska vplyvu na hospodársku súťaž… neexistuje veľký rozdiel medzi zdanením všeobecnou daňou s oslobodením určitých príjemcov na jednej strane a zdanením určitých daňovníkov na úkor tých, ktorí sa nachádzajú v porovnateľnej situácii, na strane druhej.“ (19)

Pri posudzovaní, či je opatrenie selektívne, alebo predstavuje všeobecné opatrenie, ako tvrdili nórske orgány, musí úrad stanoviť referenčný systém, t. j. musí porovnať postavenie podnikov, ktoré využívajú výhody oslobodenia od dane, s inými podnikmi, ktoré sa nachádzajú v rovnakej právnej a skutkovej situácii, ale tieto výhody nevyužívajú (20). Úrad preto stanovuje ako referenčný systém všetky odvetvia a podniky podliehajúce dani z emisií CO2, to znamená tie, ktoré spotrebúvajú alebo vyrábajú minerálne oleje, ropu, LPG alebo zemný plyn.

S ohľadom na skutočnosť, že oslobodenie od dane sa vzťahuje iba na používanie LPG a zemného plynu (a ďalej iba na určité účely použitia LPG a zemného plynu), úrad považuje opatrenie za selektívne, pretože zvýhodňuje iba určité podniky a výrobu určitých druhov tovarov. Úrad v tejto súvislosti tiež uvádza, že Súdny dvor vo svojom rozhodnutí vo veci Adria Wien Pipeline GmbH (21) zistil, že oslobodenie od dane z energie (vzťahujúce sa iba na podniky, ktoré sú zapojené najmä do výroby tovarov) bolo selektívne, pričom uvádza, že „veľký počet oprávnených podnikov ani rôznorodosť a veľkosť odvetví, do ktorých tieto podniky patria, nepredstavujú dôvody na prijatie záveru, že štátna iniciatíva predstavuje všeobecné opatrenie hospodárskej politiky“.

Na základe skutočnosti, že toto opatrenie je selektívne, musí preto úrad posúdiť, či táto selektívnosť je odôvodnená povahou alebo všeobecnou štruktúrou daňového systému. Aby tak úrad mohol urobiť, musí predovšetkým posúdiť cieľ danej dane a následne rozhodnúť, či oslobodenie od dane je v súlade s uvedenou úvahou. Cieľom dane z emisií CO2 je znížiť emisie CO2. V tomto prípade sa na každý z nerastných produktov (minerálny olej, ropa, zemný plyn a LPG) vzťahuje rovnaké právne ustanovenie, ktorým sa zavádza daň na environmentálne účely. Úradu nie je jasné, ako sa môže environmentálna logika stanovenia ceny účinkov emisií CO2 zosúladiť v rámci systému, ktorý oslobodzuje odvetvia, ktoré spotrebúvajú zemný plyn alebo LPG, od zdanenia, keď tieto odvetvia by mohli znížiť emisie CO2 buď znížením používania plynu, alebo prechodom na výrobky, ktoré sú šetrnejšie k životnému prostrediu. Je úlohou štátu EHP, ktorý takéto rozlišovanie zaviedol, preukázať, že povaha alebo všeobecná štruktúra daného systému takéto rozlišovanie odôvodňuje (22). Nórske orgány netvrdili, že oslobodenie od dane je v súlade s povahou alebo všeobecnou štruktúrou dane, a keďže žiadne takéto odôvodnenie neuviedli (alebo nie je zrejmé), úrad dospel k záveru, že opatrenie nie je odôvodnené povahou ani všeobecnou štruktúrou systému dane z emisií CO2.

Úrad prichádza k záveru, že dané opatrenie je selektívne v tom, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých druhov tovaru a nemožno ho odôvodniť povahou ani všeobecnou štruktúrou daňového systému.

1.3. Narušenie hospodárskej súťaže a vplyv na obchod medzi zmluvnými stranami

Určite hrozí, že opatrenie pomoci naruší hospodársku súťaž a ovplyvní obchod medzi zmluvnými stranami.

Zníženie miery zdanenia podnikov posilňuje ich finančné postavenie v porovnaní s ich konkurentmi. Schéma pomoci sa vzťahuje na všetky odvetvia s potenciálnymi príjemcami pôsobiacimi na veľkom počte trhov, na ktorých existuje obchod v rámci EHP. Dvomi z príjemcov sú napríklad Hydro a StatoilHydro, spoločnosti, ktoré pôsobia medzinárodne. Oslobodenie od dane sa preto musí považovať za opatrenie, ktoré má vplyv na obchod medzi zmluvnými stranami a potenciál narušiť hospodársku súťaž (23).

2. Procesné požiadavky

Podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 „… Dozorný úrad EZVO musí byť v dostatočnom časovom predstihu informovaný o akýchkoľvek plánoch poskytnúť alebo upraviť pomoc, aby mohol predložiť svoje pripomienky […]. Dotknutý štát nemôže zaviesť navrhované opatrenia dovtedy, kým konanie nevyústi do konečného rozhodnutia.“

Nórske orgány si notifikačnú povinnosť splnili predložením oznámenia o oslobodení od dane z emisií CO2 v prípade plynu prostredníctvom listu nórskeho ministerstva pre správu a reformu z 9. marca 2007. Nórske orgány tiež potvrdili, že daň a oslobodenia od dane sa ešte len majú uskutočniť.

Úrad preto môže vyvodiť záver, že nórske orgány si splnili svoje povinnosti podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.

3. Zlučiteľnosť pomoci

Podporné opatrenia uvedené v článku 61 ods. 1 Dohody o EHP sú vo všeobecnosti nezlučiteľné s vykonávaním Dohody o EHP, pokiaľ nespĺňajú podmienky výnimky podľa článku 61 ods. 2 alebo 3 Dohody o EHP. Článok 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP stanovuje, že štátna pomoc sa môže považovať za zlučiteľnú s vykonávaním Dohody o EHP za predpokladu, že podporuje rozvoj určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí a nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu tak, že by to bolo v rozpore so spoločným záujmom.

Od prijatia rozhodnutia o začatí konania vo veci formálneho zisťovania týkajúceho sa tohto opatrenia úrad prijal nové usmernenia o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia (24) podľa článku 61 ods. 3 písm. c). Podľa bodu 204 týchto usmernení úrad uplatní nové usmernenia na všetky oznámené opatrenia pomoci, v prípade ktorých sa podala žiadosť o prijatie rozhodnutia po prijatí usmernení, a to aj vtedy, ak došlo k oznámeniu projektov pred ich uverejnením.

Podľa usmernení o environmentálnej pomoci sa pomoc vo forme oslobodenia od environmentálnej dane alebo jej zníženia môže považovať za zlučiteľnú s vykonávaním Dohody o EHP pod podmienkou, že oslobodenia od dane alebo jej zníženia: i) aspoň nepriamo prispievajú k zlepšeniu úrovne ochrany životného prostredia; ii) nenarúšajú sledovaný všeobecný cieľ a iii) sú v prípade daní, ktoré boli zosúladené v rámci Európskeho spoločenstva, najmä tých, ktoré sú zosúladené prostredníctvom smernice 2003/96/ES o zdaňovaní energetických výrobkov a elektriny („smernica o zdaňovaní energie“) (25), zlučiteľné so zásadami príslušných právnych predpisov Spoločenstva a spĺňajú limity a podmienky, ktoré sú v nich stanovené (26).

i) Prispieva zníženie/oslobodenie od dane k zlepšeniu ochrany životného prostredia?

ii) Narúša zníženie/oslobodenie od dane všeobecný cieľ dane?

Hoci nie je okamžite zrejmé, ako by zníženie dane z energie mohlo prispieť k zlepšeniu ochrany životného prostredia alebo byť v súlade so všeobecným cieľom dane, v usmerneniach o environmentálnej pomoci sa uvádza, že oslobodenie určitých odvetví alebo skupín podnikov od environmentálnych daní môže vnútroštátnym orgánom vo všeobecnosti umožniť zachovať vyššiu úroveň environmentálnej dane. Vo väčšej miere by to mohlo prispieť k internalizovaniu nákladov v súvislosti so škodami na životnom prostredí a poskytnúť ďalšie stimuly na zlepšenie ochrany životného prostredia (27).

Úrad sa však obáva, že úplné oslobodenie od zdaňovania energie nespĺňa príslušné kritériá bez ohľadu na to, že môže umožniť vyberanie vyšších daní z iných zdrojov energie. Úrad sa preto domnieva, že pri odpovediach na tieto otázky je nutné spoliehať sa do určitej miery na to, či sú dodržané zásady obsiahnuté v smernici o zdaňovaní energie (28).

iii) Zodpovedá uvedená daň dani zosúladenej smernicou o zdaňovaní energie, a ak áno, sú zásady stanovené v smernici dodržané?

Ako je uvedené v bode 10 usmernení úradu o environmentálnej pomoci, hoci smernica o zdaňovaní energie nebola začlenená do Dohody o EHP, vzhľadom na zabezpečenie jednotného uplatňovania ustanovení o štátnej pomoci a rovnakých podmienok hospodárskej súťaže v celom EHP bude úrad pri posudzovaní zlučiteľnosti environmentálnej pomoci s vykonávaním Dohody o EHP (29) vo všeobecnosti uplatňovať rovnaké referenčné body, ako sú body stanovené v usmerneniach Spoločenstva.

Podľa bodu 153 usmernení (úradu) o environmentálnej pomoci sa pomoc vo forme zníženia daní alebo oslobodenia od daní, ktoré zodpovedajú environmentálnym daniam, ktoré boli zosúladené v rámci Spoločenstva, považuje za zlučiteľnú s vykonávaním Dohody o EHP počas obdobia 10 rokov za predpokladu, že príjemcovia pomoci platia daň prinajmenšom na úrovni zodpovedajúcej minimálnej úrovni dane Spoločenstva stanovenej príslušnou smernicou. Daň z emisií CO2 je daňou z používania výrobkov, ktorá prinajmenšom čiastočne podlieha zosúladeniu Spoločenstva podľa smernice o zdaňovaní energie. Podľa článku 17 ods. 1 smernice o zdaňovaní energie sa dane zo spotreby energie môžu za určitých okolností znížiť na minimálne úrovne stanovené smernicou. Minimálne úrovne sú v súčasnosti 41 EUR za 1 000 kg LPG a 0,3 EUR za gigajoule zemného plynu (priemyselný/komerčný účel využitia).

V tomto prípade sa neplatí žiadna daň z používania zemného plynu a LPG na iné účely ako na vykurovanie budov a v dôsledku toho nie sú dodržané minimálne úrovne zdaňovania energie (30). Jediným ustanovením v smernici o zdaňovaní energie, ktoré stanovuje zníženie až na nulovú úroveň, je článok 17 ods. 2. Tento článok sa vzťahuje iba na oslobodenia od daní poskytnuté energeticky náročným podnikom (31) (pri splnení podmienok uvedených v článku 17 ods. 4). Oznámené oslobodenie od dane sa neobmedzuje na takýchto užívateľov.

Z týchto dôvodov je úrad toho názoru, že oslobodenie od dane nie je v súlade s referenčnými bodmi pre oslobodenia od dane uvedenými v smernici o zdaňovaní energie, a preto sa nemôže považovať za zlučiteľné s Dohodou o EHP podľa bodu 153 usmernení o environmentálnej pomoci.

Podľa bodu 154 usmernení o environmentálnej pomoci sa pomoc vo forme znížení alebo oslobodení od iných environmentálnych daní, ako sú dane uvedené v bode 153 (tohto prípadu sa týkajú oslobodenia, ktoré sú pod minimálnou úrovňou dane Spoločenstva, a v použiteľnej miere dane, na ktoré sa nevzťahujú právne predpisy Spoločenstva), môže považovať za zlučiteľnú s vykonávaním Dohody o EHP, opäť počas obdobia 10 rokov, za predpokladu, že sú splnené podmienky stanovené v bodoch 155 až 159 usmernení. Tie si vyžadujú ďalšiu analýzu nevyhnutnosti a primeranosti poskytovanej pomoci.

V súlade s bodom 158 usmernení o environmentálnej pomoci by úrad považoval pomoc za nevyhnutnú, ak by boli splnené tieto kumulatívne podmienky: 1. výber príjemcov musí byť založený na objektívnych a transparentných kritériách a pomoc sa v zásade musí poskytnúť všetkým konkurentom v totožnom odvetví/na totožnom príslušnom trhu rovnako, ak sa nachádzajú v rovnakej skutočnej situácii; 2. environmentálna daň bez zníženia musí viesť k značnému zvýšeniu výrobných nákladov, a ak áno, 3. zvýšenie sa nemôže preniesť na spotrebiteľov bez toho, aby to neviedlo k značnému zníženiu predaja. Keďže nórske orgány uviedli, že zámerom rozšírenia dane o zemný plyn a LPG bolo zaviesť daň z vykurovania, aby sa podporilo využívanie alternatív, ktoré menej zaťažujú životné prostredie, úrad v tomto prípade vyslovuje obavy, či k výberu príjemcov (t. j. podnikov, ktoré používajú zemný plyn a LPG na iné účely ako na vykurovania) došlo skutočne na základe objektívnych a transparentných kritérií. V každom prípade úrad nedostal žiadne informácie, pokiaľ ide o mieru značného zvýšenia nákladov v dôsledku dane z emisií CO2, ktoré nemožno preniesť na spotrebiteľov, a preto úrad pochybuje o nevyhnutnosti predmetnej pomoci. Úrad preto nemá žiadne dôkazy (napríklad, prostredníctvom prognóz o pravdepodobnom znížení obratov alebo podielov na trhu), ktoré by mu umožnili dospieť k záveru, že oslobodenie od dane je nevyhnutné, keďže zvýšenie dane by sa nemohlo preniesť na spotrebiteľov bez toho, aby to neviedlo k značnému zníženiu predaja.

Pokiaľ ide o primeranosť pomoci, každý príjemca by (podľa bodu 159 usmernení o environmentálnej pomoci) musel splniť jedno z týchto kritérií: 1. musí platiť časť vnútroštátnej dane, ktorá sa približne rovná environmentálnej výkonnosti každého individuálneho príjemcu v porovnaní s výkonnosťou súvisiacou s najvýkonnejšou technológiou v rámci EHP (príjemcovia maximálne využívajúci zníženie zodpovedajúce zvýšeniu výrobných nákladov z dane pomocou najvýkonnejšej technológie, ktoré nemožno preniesť na spotrebiteľov); 2. musí platiť najmenej 20 % vnútroštátnej dane, pokiaľ nemožno odôvodniť nižšiu sadzbu, alebo 3. musí uzatvoriť dohody so štátom EZVO, na základe ktorých sa zaväzuje dosiahnuť environmentálne ciele s rovnakým účinkom, aký by sa dosiahol v rámci odseku 1 alebo 2 alebo ak by sa uplatňovali minimálne hodnoty Spoločenstva. V tomto prípade nemá úrad žiadne informácie o najvýkonnejšej technológii, hoci je jasné, že to nie je požiadavka daňového opatrenia. Podmienka vyžadujúca platenie 20 % vnútroštátnej dane nemá význam, ak by v každom prípade predstavovala značne vyššiu sumu, ako sú minimálne úrovne podľa smernice o zdaňovaní energie. Okrem toho úrad nemá žiadne informácie o existencii žiadnych dohôd s nórskymi orgánmi, ktoré môžu dosiahnuť rovnaké ciele v oblasti životného prostredia. Úrad preto nepovažuje oslobodenie od dane za primerané.

4. Záver

Úrad preto stanovuje, že sa nepreukázala nevyhnutnosť ani primeranosť predmetného oslobodenia od dane a že toto oslobodenie nie je zlučiteľné s usmerneniami úradu o environmentálnej pomoci.

Úrad však nevylučuje, že za určitých okolností by sa za zlučiteľné s Dohodou o EHP mohli považovať oslobodenia od dane, ktoré sú viac obmedzené. Oslobodenia od dane, ktoré sa napríklad obmedzujú na podniky znášajúce čisté náklady v dôsledku účasti na nórskom systéme obchodovania s emisiami, pričom rozsah oslobodenia by sa obmedzoval na pokrytie uvedených nákladov, by za určitých okolností bolo možné považovať za nevyhnutné a primerané (32).

Okrem toho by sa oslobodenia od dane spĺňajúce podmienky smernice o zdaňovaní energie, obmedzené na obdobie desiatich rokov, v prípade ktorých príjemcovia platia aspoň minimálnu úroveň dane Spoločenstva, mohli uskutočniť v súlade s článkom 25 nariadenia Komisie (ES) č. 800/2008 zo 6. augusta 2008 o vyhlásení určitých kategórií pomoci za zlučiteľných so spoločným trhom podľa článkov 87 a 88 zmluvy (Všeobecné nariadenie o skupinových výnimkách) (33), ktoré bolo začlenené do Dohody o EHP.

Návrhy nórskych orgánov však takéto obmedzenia neobsahujú, preto úrad tieto možnosti ďalej neposúdil. Úrad preto dospel k záveru, že toto opatrenie nie je zlučiteľné s Dohodou o EHP,

PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:

Článok 1

Opatrenie pomoci, ktoré nórske orgány plánujú uskutočniť, nie je zlučiteľné s vykonávaním Dohody o EHP.

Článok 2

Opatrenie pomoci sa nemôže uskutočniť.

Článok 3

Toto rozhodnutie je určené Nórskemu kráľovstvu.

Článok 4

Iba znenie v anglickom jazyku je autentické.

V Bruseli 23. júla 2009 Za Dozorný úrad EZVO Per SANDERUD predseda Kristján A. STEFÁNSSON člen kolégia

(1) Ďalej len „úrad“.

(2) Ďalej len „Dohoda o EHP“.

(3) Ďalej len „Dohoda o dozore a súde“.

(4) Ďalej len „protokol 3“.

(5) Usmernenia k uplatňovaniu a výkladu článkov 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohode o dozore a súde prijaté a vydané Dozorným úradom EZVO 19. januára 1994, uverejnené v ( Úradnom vestníku Európskej únie Ú. v. EÚ L 231, 3.9.1994, s. 1, a dodatku EHP č. 32, 3.9.1994, s. 1) (ďalej len „usmernenia o štátnej pomoci“). Aktualizované znenie usmernení o štátnej pomoci je uverejnené na webovej stránke úradu: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(6) Rozhodnutie č. 195/04/COL zo 14. júla 2004 uverejnené v Ú. v. EÚ L 139, 25.5.2006, s. 57, a dodatku EHP č. 26, 25.5.2006, s. 1. Konsolidovaná verzia tohto rozhodnutia je uverejnená na webovej stránke úradu: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/.

(7) Podrobnejšie informácie o korešpondencii medzi úradom a nórskymi orgánmi možno nájsť v rozhodnutí úradu o začatí konania vo veci formálneho zisťovania.

(8) Uverejnené v Ú. v. EÚ C 146, 12.6.2008, s. 2, a dodatku EHP č. 32, 12.6.2008, s. 17.

(9) Tento preklad a ďalšie preklady nórskych právnych predpisov v tomto rozhodnutí urobil úrad.

(10) Vyhlásenie Soria Moria je politické vyhlásenie vydané tromi politickými stranami tvoriacimi súčasnú nórsku vládu.

(11) Na rozdiel od vykurovania budov.

(12) Nezávislé združenie, ktorého cieľom je podporovať rozumné využívanie bioenergie v Nórsku url: www.nobio.no.

(13) url: http://www.naturvern.no/engl/.

(14) url: http://www.nu.no/english/.

(15) url: http://www.zero.no/zero/view?set_language=en.

(16) Spojené veci E-5/04, E-6/04 a E-7/04, Fesil a Finnfjord, PIL a ostatní, a Nórske kráľovstvo//Dozorný úrad EZVO, Zb. 2005, správa Súdu EZVO, s. 117.

(17) Vec C-487/06, British Aggregates Association/Komisia,.

(18) Stanovisko vydané 17. júla 2008, vec C-487/06.

(19) Bod 100 stanoviska.

(20) Vec C-143/99, Adria-Wien Pipeline GmbH, Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH a Finanzlandesdirektion für Kärnten, Zb. 2001, I-8365, bod 41.

(21) Pokiaľ ide o odkaz, pozri poznámku pod čiarou č. 20.

(22) Pozri vec C-159/01, Holandsko/Komisia, Zb. 2004, s. I-4461, body 43 – 47.

(23) V tejto súvislosti pozri vec 730/79, Phillip Morris/Komisia, Zb. 1989, s. 2671.

(24) Tieto usmernenia zodpovedajú usmerneniam Európskeho spoločenstva o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia, ktoré boli prijaté 23. januára 2008 (Ú. v. EÚ C 82, 1.4.2008, s. 1).

(25) Minimálna úroveň dane stanovená smernicou Rady 2003/96/ES z 27. októbra 2003 o reštrukturalizácii právneho rámca Spoločenstva pre zdaňovanie energetických výrobkov a elektriny (Ú. v. EÚ L 283, 31.10.2003, s. 51) v znení zmien a doplnení.

(26) Body 151 a 152 usmernení o environmentálnej pomoci. Pozri aj bod 70 ods. 15 a bod 10.

(27) Bod 57 usmernení o environmentálnej pomoci.

(28) Zásada, ktorú nedávno Európska komisia prijala vo veci N 22/08 z 19. mája 2008 (Ú. v. EÚ C 184, 22.7.2008, s. 6), pokiaľ ide o Švédsko, a úrad vo svojom rozhodnutí č. 502/08/COL o oslobodení od emisií z CO2 a zníženej sadzbe dane z oleja (tiež Nórsko).

(29) Posúdenie zlučiteľnosti oslobodení od dane podľa usmernení Spoločenstva o štátnej pomoci na ochranu životného prostredia (Ú. v. EÚ C 82, 1.4.2008, s. 1) je založené na dodržaní smernice o zdaňovaní energie.

(30) Úrad však zdôrazňuje, že by sa to nemalo chápať tak, že to znamená, že Nórske kráľovstvo je povinné splniť právne predpisy Spoločenstva, ktoré sa neuplatňovali v Dohode o EHP – odkaz na smernicu o zdaňovaní energie slúži iba ako základ na posúdenie zlučiteľnosti opatrenia štátnej pomoci s vykonávaním Dohody o EHP podľa článku 61 ods. 3 dohody.

(31) Ako je vymedzené v článku 17 ods. 1 písm. a) smernice o zdaňovaní energie.

(32) Pozri odsek 58 rozhodnutia Európskej komisie vo veci 41/06, Oslobodenie od dane z emisií CO2 v dôsledku systému EÚ na obchodovanie s emisiami – Dánsko (zatiaľ neuverejnené). Takéto oslobodenie by si vyžiadalo samostatné oznámenie určené úradu.

(33) Ú. v. EÚ L 214, 9.8.2008, s. 3, začlenené do prílohy XV k Dohode o EHP rozhodnutím Spoločného výboru EHP č. 120/2008 (Ú. v. EÚ L 339, 18.12.2008, s. 111, a dodatok EHP č. 79, 18.12.2008, s. 20) a účinné od 8. novembra 2008.