28.

Výmena a používanie informácií zahŕňa najmä tieto ochranné opatrenia pre podniky a fyzické osoby: (a) Po prvé, v článku 28 kapitoly II sa uvádza, že „Dozorný orgán EZVO a orgány hospodárskej súťaže štátov EZVO, ich zamestnanci a iné osoby, ktoré pracujú pod dohľadom týchto orgánov (...), nezverejnia informácie, ktoré získali alebo si navzájom vymenili podľa protokolu 4 k Dohode o dozore a súde alebo článku 58 Dohody o EHP a protokolu 23 k tejto dohode a ktoré sú ‚druhu, na ktorý sa vzťahuje povinnosť zachovávať profesionálne tajomstvo’. Legitímny záujem podnikov o ochranu ich obchodných tajomstiev však nemôže mať vplyv na zverejnenie informácií potrebných na dokázanie porušovania článkov 53 a 54 Dohody o EHP. Termín ‚profesionálne tajomstvo’ používaný v článku 28 kapitoly II predstavuje právny pojem EHP a zahŕňa najmä obchodné tajomstvá a iné dôverné informácie. Vytvorí to spoločnú minimálnu úroveň ochrany v EHP (14).“ (b) Druhé ochranné opatrenie poskytnuté podnikom sa týka používania informácií, ktoré boli vymenené v rámci siete. Podľa článku 12 ods. 2 kapitoly II sa takto vymenené informácie môžu používať len na účel uplatňovania článkov 53 a 54 Dohody o EHP a len v súvislosti s predmetom, pre ktorý boli zozbierané (15). Podľa článku 12 ods. 2 kapitoly II sa vymenené informácie môžu súbežne používať v rovnakom prípade takisto na účel uplatňovania vnútroštátneho práva hospodárskej súťaže. To je však možné len vtedy, ak uplatňovanie vnútroštátneho práva nevedie v súvislosti so zisťovaním porušovania k inému výsledku ako podľa článkov 53 a 54 Dohody o EHP. (c) Tretie ochranné opatrenie stanovené v kapitole II sa týka sankcií voči fyzickým osobám na základe informácií vymenených v súlade s článkom 12 ods. 1. V kapitole II sa ustanovujú iba sankcie voči podnikom za porušovanie článkov 53 a 54 Dohody o EHP. Niektoré vnútroštátne právne predpisy stanovujú takisto sankcie voči fyzickým osobám v súvislosti s porušovaním článkov 53 a 54 Dohody o EHP. Fyzické osoby majú za normálnych okolností väčšie práva na ochranu (napr. právo mlčať v porovnaní s podnikmi, ktoré môžu odmietnuť odpovedať na otázky, ktoré by mohli viesť k priznaniu, že sa dopustili porušovania (16)). Článkom 12 ods. 3 kapitoly II sa zabezpečuje, aby sa informácie podnikov nemohli použiť spôsobom, ktorým by sa obišla vyššia ochrana fyzických osôb. Toto ustanovenie zabraňuje sankciovať fyzické osoby na základe informácií vymieňaných podľa kapitoly II, ak právne predpisy zasielajúcich a prijímajúcich orgánov nestanovujú sankcie podobného druhu v súvislosti s fyzickými osobami, s výnimkou, ak zasielajúci orgán nedodržal práva príslušnej fyzickej osoby v súvislosti so zbieraním dôkazov na rovnakej úrovni, akú zaručuje prijímajúci orgán. Kvalifikácia sankcií vo vnútroštátnom práve („administratívne“ alebo „kriminálne“) nie je relevantná pre účel uplatňovania článku 12 ods. 3 kapitoly II. Zámerom kapitoly II je vytvoriť rozdiel medzi sankciami, ktorých výsledkom je trest odňatia slobody, a inými druhmi sankcií, ako sú pokuty pre fyzické osoby a iné osobné sankcie. Ak právny systém zasielajúceho, ako aj prijímajúceho orgánu stanovuje sankcie podobného druhu (napr. v oboch štátoch EZVO možno uložiť pokuty pracovníkovi podniku, ktorý bol zapojený do porušovania článku 53 alebo 54 Dohody o EHP), môže prijímajúci orgán používať informácie vymenené v súlade s článkom 12 kapitoly II. V takomto prípade sa procesné ochranné opatrenia oboch systémov považujú za rovnocenné. Ak na druhej strane nestanovujú oba právne systémy sankcie podobného druhu, možno použiť informácie len vtedy, ak sa v príslušnom prípade dodržala rovnaká úroveň ochrany práv fyzickej osoby (pozri článok 12 ods. 3 kapitoly II). V takomto prípade však sankcie vo forme trestu odňatia slobody možno uložiť len vtedy, ak zasielajúci a prijímajúci orgán majú právomoc uložiť takúto sankciu.