SK Úradný vestník Európskej únie L 48/19

ROZHODNUTIE DOZORNÉHO ÚRADU EZVO

č. 660/07/COL

z 12. decembra 2007

o kompenzácii zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie udelenej „spoločnostiam Hurtigrutenu“ (Nórsko)

DOZORNÝ ÚRAD EZVO (1),

so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore (2), najmä na jej článok 59 ods. 2 a články 61 až 63 a protokol 26,

so zreteľom na Dohodu medzi štátmi EZVO o zriadení dozorného úradu a Súdneho dvora (3), a najmä na jej článok 24,

so zreteľom na článok 1 ods. 2 časti I a článok 14 časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde,

so zreteľom na usmernenia úradu (4) k uplatňovaniu a výkladu článkov 61 a 62 Dohody o EHP, a najmä na kapitolu o pomoci pre námornú dopravu,

so zreteľom na rozhodnutie úradu 417/01/COL z 19. decembra 2001 o kompenzácii za služby námornej dopravy poskytované na základe Dohody o námornej trase Hurtigrutenu (5),

so zreteľom na rozhodnutie úradu 172/02/COL z 25. septembra 2002, v ktorom sa Nórsku navrhli primerané opatrenia, pokiaľ ide o štátnu pomoc vo forme regionálne diferencovaného zdaňovania zamestnávateľov na účely sociálneho zabezpečenia,

so zreteľom na rozhodnutie úradu 218/03/COL z 12. novembra 2003 o trojročnom prechodnom období v zónach 3 a 4 pre regionálne diferencované príspevky na sociálne zabezpečenie,

so zreteľom na rozhodnutie Stáleho výboru štátov EZVO č. 2/2003/SC z 1. júla 2003, ktorým bolo rozhodnuté, že regionálne diferencované príspevky na sociálne zabezpečenie v zóne 5 sú zlučiteľné s Dohodou o EZVO v dôsledku výnimočných okolností v uvedenej zóne,

so zreteľom na rozhodnutie úradu 215/05/COL z 5. júla 2006 začať konanie vo veci formálneho zisťovania stanovené v článku 6 časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde,

po výzve zainteresovaných strán, aby predložili svoje pripomienky v súlade s uvedenými ustanoveniami (6),

keďže:

I. SKUTOČNOSTI

1. Postup

Dňa 2. augusta 2004 úrad zaslal nórskym orgánom žiadosť o informácie týkajúce sa platby určenej spoločnostiam Ofotens og Vesteraalens Dampskibsselskab ASA a Troms Fylkes Dampskibsselskap ASA (7) ako kompenzácie v dôsledku zmien v nórskom systéme diferencovaného sociálneho zabezpečenia (dokument č. 289240).

Nórske orgány odpovedali listom ministerstva obchodu a priemyslu z 1. septembra 2004, ktorým postúpili list ministerstva dopravy a komunikácií z toho istého dňa, ktorý úrad dostal a zaregistroval 1. septembra 2004 (dokument č. 291435).

Úrad požiadal listom z 12. októbra 2004 o ďalšie informácie (dokument č. 294990). V tomto liste riaditeľstvo úradu pre hospodársku súťaž a štátnu pomoc uviedlo svoje stanovisko v tom zmysle, že keďže opatrenie nebolo oznámené úradu, ale sa už očividne vykonalo, platba sa musí považovať za neoprávnenú v zmysle článku 1 písm. f) časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.

Nórske orgány odpovedali listom nórskej misie pri EÚ z 18. novembra 2004, ktorým boli postúpené listy ministerstva pre modernizáciu zo 17. novembra 2004 a ministerstva dopravy a komunikácií zo 16. novembra 2004. Úrad dostal a zaregistroval tento list 22. novembra 2004 (dokument č. 300326).

Riaditeľstvo úradu pre hospodársku súťaž a štátnu pomoc informovalo listom z 26. októbra 2005 nórske orgány o tom, že má pochybnosti o zlučiteľnosti platby spoločnostiam Hurtigrutenu s uplatňovaním Dohody o EHP (dokument č. 329347).

Nórske orgány odpovedali listom nórskej misie pri EÚ z 22. decembra 2005, ktorým boli postúpené listy ministerstva pre modernizáciu a ministerstva dopravy a komunikácií, oba s dátumom 15. december 2005, ktorý úrad dostal a zaregistroval 3. januára 2006 (dokument č. 355950).

Listom z 9. marca 2006 úrad vyjadril pripomienky k odpovedi nórskych orgánov (dokument č. 364024). Nórske orgány odpovedali listom nórskej misie pri EÚ z 29. marca 2006, ktorým boli postúpené listy ministerstva pre verejnú správu a reformu z 27. marca 2006 a ministerstva dopravy a komunikácií z 24. marca 2006. Úrad dostal a zaregistroval tento list 30. marca 2006 (dokument č. 368446).

Rozhodnutím 215/06/COL z 5. júla 2006 úrad rozhodol začať konanie vo veci formálneho zisťovania stanovené v článku 6 časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde. Nórska vláda bola vyzvaná, aby sa vyjadrila k rozhodnutiu. Nórske orgány predložili svoje pripomienky listom z 12. októbra 2006. Úrad dostal a zaregistroval tento list 13. októbra 2006 (dokument č. 393258).

Rozhodnutie úradu o začatí konania bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskej únie a v dodatku EHP k nemu (8). Úrad vyzval zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky. Úradu neboli doručené žiadne pripomienky zainteresovaných strán.

Listom z 3. decembra 2007, ktorý úrad dostal a zaregistroval v ten istý deň (dokument č. 455223), nórske orgány predložili doplňujúce informácie.

2. Kontext

Spoločnosti Hurtigrutenu poskytujú služby v oblasti námornej dopravy pozdĺž nórskeho pobrežia z Bergenu do Kirkenesu.

Od 1. januára 2002 do 31. decembra 2004 boli „služby podľa dohody o Hurtigrutene“ predmetom dohody medzi nórskymi orgánmi a spoločnosťami Hurtigrutenu o poskytovaní služieb v oblasti námornej dopravy pozdĺž nórskeho pobrežia (9). Nórske orgány informovali úrad o dohode o Hurtigrutene v júli 2000 a úrad ju schválil 19. decembra 2001 (10).

Podľa dohody o Hurtigrutene boli spoločnosti Hurtigrutenu povinné zachovať každodenné prepravné služby pozostávajúce z kombinovanej prepravy osôb a tovarov medzi Bergenom a Kirkenesom podľa stanoveného plánu trasy. Táto povinnosť znamenala, že spoločnosti Hurtigrutenu prevádzkovali 11 lodí a každý deň zastavovali v 34 prístavoch pozdĺž pobrežia. V roku 2004 približne 8 % obratu tvorila preprava tovarov, zatiaľ čo 92 % preprava cestujúcich.

Spoločnosti Hurtigrutenu boli zapojené aj do komerčných obchodných činností, ktoré neboli súčasťou služieb podľa dohody o Hurtigrutene, napríklad do prevádzky vysokorýchlostných trajektov. Trasy, ktoré zahŕňajú služby podľa dohody o Hurtigrutene, sú samy čiastočne komerčne životaschopné, najmä v letnom období. Uznáva sa však, že tieto trasy, ak sa doprava na nich poskytuje vo frekvenciách, ktoré vyžaduje dohoda o Hurtigrutene, nie sú komerčne životaschopné v zimnom období.

Úrad sa vo svojom rozhodnutí z roku 2001 domnieval, že kompenzácia poskytnutá na základe dohody o Hurtigrutene by sa mohla považovať za zlučiteľnú s uplatňovaním Dohody o EHP, keďže služby, na ktoré sa táto dohoda vzťahovala, sa považovali za služby vo všeobecnom hospodárskom záujme a dodržali sa podmienky stanovené v článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

Dňa 25. septembra 2002 sa úrad rozhodol Nórsku navrhnúť primerané opatrenia, pokiaľ ide o nórsky systém regionálne diferencovaných príspevkov na sociálne zabezpečenie (11). V uvedenom liste úrad navrhol, aby Nórsko prijalo legislatívne, administratívne a iné opatrenia potrebné na odstránenie štátnej pomoci vyplývajúcej zo systému regionálne diferencovaných príspevkov na sociálne zabezpečenie alebo aby zabezpečilo, aby takáto pomoc bola zlučiteľná s Dohodou o EHP s účinnosťou od 1. januára 2004. V primeraných opatreniach sa však uvádzalo aj to, že úrad sa môže dohodnúť na neskoršom termíne, ak by to úrad považoval za objektívne nutné a odôvodnené, aby príslušné podniky mali k dispozícii primerané prechodné obdobie na prispôsobenie sa zmenenej situácii. Nórsko prijalo návrh na prijatie primeraných opatrení 31. októbra 2002.

Dňa 12. novembra 2003 úrad povolil trojročné prechodné obdobie pre regionálne diferencované príspevky na sociálne zabezpečenie v zónach 3 a 4, aby sa dosiahlo bezproblémové postupné ukončenie systému (12).

Nórsky parlament prijal v jeseni 2003 zmeny v systéme diferencovaného sociálneho zabezpečenia, ktoré nadobudli účinnosť 1. januára 2004. Zmeny viedli k vyšším nákladom spoločností Hurtigrutenu na sociálne zabezpečenie. Na časť zvýšených nákladov, ale nie na všetky náklady, sa vzťahovalo rozhodnutie úradu z 12. novembra 2003.

Článok 10 dohody o Hurtigrutene obsahoval ustanovenie, podľa ktorého obidve strany dohody mali právo požiadať o opätovné prerokovanie jej ustanovení v prípade, že došlo k podstatným zmenám podmienok, na ktorých bola táto dohoda založená. Platnosť dohody o Hurtigrutene sa skončila tak, ako bolo stanovené, teda 31. decembra 2004. Poskytovanie služieb v období od 1. januára 2005 do 31. decembra 2012 bolo predmetom verejného obstarávania v júni 2004. Spoločnosti Hurtigrutenu vyhrali toto verejné obstarávanie a v marci 2006 sa zlúčili, aby vytvorili nový subjekt, ktorý teraz zabezpečuje uvedené služby – Hurtigruten ASA.

3. Opis opatrenia

V súčasnom prípade ide o platbu určenú spoločnostiam Hurtigrutenu a zahrnutú do položky 70 kapitoly 1330 (Særskilte transporttiltak) nórskeho štátneho rozpočtu na rok 2004, na základe ktorej sa spoločnostiam Hurtigrutenu mala poskytnúť suma do 8,5 milióna NOK (približne 1,1 milióna EUR) ako kompenzácia v dôsledku zmien v systéme diferencovaného sociálneho zabezpečenia (13).

Platba by nahradila spoločnostiam Hurtigrutenu tú časť zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie, ktorá ešte nebola nahradená v dôsledku systému týkajúceho sa trojročného prechodného obdobia, ktoré úrad schválil vo svojom rozhodnutí z 12. novembra 2003.

Platba kompenzácie poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu bola určená na to, aby úplne kompenzovala zvýšenie nákladov na sociálne zabezpečenie v roku 2004. Nerobil sa rozdiel medzi časťou nákladov na sociálne zabezpečenie, ktoré sa týkali komerčných činností spoločností, a nákladmi, ktoré sa týkali činností, ktoré by sa mohli považovať za službu vo verejnom záujme v zmysle článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

V tejto súvislosti bola v roku 2004 spoločnostiam Hurtigrutenu v skutočnosti vyplatená suma 7,352 milióna NOK (približne 900 000 EUR). Táto suma zodpovedá zvýšeným nákladom, ktoré vznikli spoločnostiam v dôsledku zmien v systéme diferencovaného sociálneho zabezpečenia.

4. Rozhodnutie o začatí konania vo veci formálneho zisťovania

Úrad vo svojom rozhodnutí 215/06/COL o začatí konania vo veci formálneho zisťovania dospel k predbežnému záveru, že kompenzácia zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie predstavovala štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

Úrad vyjadril svoje pochybnosti o tom, či by sa podporné opatrenie nórskeho štátu mohlo vyhlásiť za zlučiteľné s uplatňovaním Dohody o EHP, a presnejšie, či by opatrenie pomoci bolo zlučiteľné s článkom 59 ods. 2 Dohody o EHP. Tieto pochybnosti sa týkali predovšetkým otázky, či poskytnutá pomoc bola pre spoločnosti Hurtigrutenu nevyhnutná, aby mohli splniť svoje povinnosti týkajúce sa služieb vo verejnom záujme.

5. Pripomienky nórskych orgánov

Nórske orgány sú toho názoru, že kompenzácia bola v rámci obmedzení kompenzácie povolenej úradom v jeho rozhodnutí z roku 2001, a preto by sa mala klasifikovať ako „existujúca pomoc“ v súlade s článkom 1 písm. b) bodom ii) časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.

Nórske orgány sa domnievajú, že na platbu sa má vzťahovať dohoda o Hurtigrutene, ktorá bola platná v čase poskytnutia platby. V tejto súvislosti sa nórske orgány odvolávajú na článok 10 dohody o Hurtigrutene, podľa ktorého obe strany dohody mali právo požiadať o opätovné prerokovanie jej ustanovení v prípade, že došlo k podstatným zmenám podmienok, na ktorých bola táto dohoda založená. Nórske orgány uvádzajú, že sa domnievajú, že zmeny v systéme diferencovaného sociálneho zabezpečenia spĺňajú toto kritérium. Spoločnosti Hurtigrutenu tieto zmeny nemohli predvídať. Výsledkom rokovaní so spoločnosťami bolo stanovenie výšky kompenzácie týchto nákladov na 7,352 milióna NOK na rok 2004, t. j. skutočný nárast nákladov v dôsledku zmien v systéme sociálneho zabezpečenia. Účelom kompenzácie zmien v systéme sociálneho zabezpečenia bolo podľa nórskych orgánov zabezpečiť status quo, pokiaľ ide o dohodnutú úroveň prepravy pozdĺž nórskeho pobrežia, aby spoločnosti Hurtigrutenu mohli naďalej plniť povinnosť poskytovať služby vo verejnom záujme, ktorá im vyplýva z dohody.

Nórske orgány zastávajú stanovisko, že článok 10 dohody o Hurtigrutene predstavuje právny základ opätovného prerokovania dohody a že úrad uznal toto ustanovenie vo svojom rozhodnutí z roku 2001. Na tomto základe by podľa nórskych orgánov kompenzácia zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie nepredstavovala novú pomoc za predpokladu, že kompenzácia bola zlučiteľná s ustanoveniami Dohody o EHP týkajúcimi sa štátnej pomoci.

Pokiaľ ide o zlučiteľnosť pomoci, nórske orgány tvrdia, že kompenzácia zmien v systéme sociálneho zabezpečenia bola udelená spoločnostiam Hurtigrutenu, aby sa zachoval dopravný štandard stanovený nórskym parlamentom. Bez kompenzácie by sa štandard povinností súvisiacich so službami vo verejnom záujme, ktorými boli poverené spoločnosti, znížil: buď uplatnením vyššieho cestovného, alebo zníženou frekvenciou služieb. Na základe týchto skutočností nórske orgány považujú kompenzáciu za nevyhnutnú.

Nórske orgány sa odvolávajú na článok 1 dohody o Hurtigrutene, na základe ktorého by sa podstatná časť ziskov vytvorených spoločnosťami Hurtigrutenu v letnom období mala použiť na financovanie neziskovej činnosti v zimnom období. Kompenzácia služieb poskytovaných vo verejnom záujme by sa teda mala vypočítať na základe ziskovosti po celý rok. Nórske orgány sú toho názoru, že úrad prijatím zásady stanovenej v článku 1 dohody o Hurtigrutene uznal skutočnosť, že sa jasne neoddeľujú komerčné a nekomerčné služby podľa dohody o Hurtigrutene. Podľa nórskych orgánov systém prevodu ziskov zo ziskového do neziskového obdobia znevýhodnil spoločnosti Hurtigrutenu v porovnaní s inými spoločnosťami poskytujúcimi služby v oblasti námornej dopravy, pretože zväčšil riziko, že iné spoločnosti „zlížu smotanu“ v ziskovom období. Toto riziko sa ďalej zväčšilo v dôsledku zmien v systéme sociálneho zabezpečenia a nórske orgány sa domnievajú, že je legitímne čeliť tejto situácii tak, že sa zvýši kompenzácia.

Nórske orgány okrem toho zastávajú názor, že oddelenie ziskových a neziskových služieb nie je rozhodujúce, ak krížová dotácia tak jasne podporuje neziskové služby, ako je to v tomto prípade. Z tohto hľadiska sa nórske orgány odvolávajú na výročnú správu spoločností Hurtigrutenu za rok 2004 a mesačné výsledky, na základe ktorých bol v zimných mesiacoch po zahrnutí kompenzácie služieb vo verejnom záujme deficit približne 211 miliónov NOK. Celkový deficit bol približne 45 miliónov NOK. Nórske orgány okrem toho zdôrazňujú, že kompenzácia udelená za rok 2004 nemení nič na skutočnosti, že komerčné služby, na ktoré sa vzťahuje dohoda o Hurtigrutene, podporujú činnosti spojené s povinnosťou spoločností Hurtigrutenu poskytovať služby vo verejnom záujme.

Nórske orgány sa nakoniec odvolávajú na skutočnosť, že po verejnom obstarávaní v roku 2004 je priemerná ročná kompenzácia v období od 1. januára 2005 do 31. decembra 2012 237,5 milióna NOK, teda výrazne vyššia, ako bola v období od 1. januára 2002 do 31. decembra 2004. Podľa nórskych orgánov to svedčí o tom, že úroveň kompenzácie v roku 2004 bola nevyhnutná a nie neprimeraná.

Nórske orgány uvádzajú ako doplňujúci argument, že kompenzácia poskytnutá vo výške 4,29 milióna NOK sa týka zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie na zimné obdobie, zatiaľ čo zostávajúcich 3,06 milióna NOK predstavuje doplňujúcu kompenzáciu služieb vo verejnom záujme na to isté obdobie, pretože sa ukázalo, že povinnosť poskytovať služby vo verejnom záujme si vyžaduje vyššie náklady spoločností Hurtigrutenu, ako očakávali obe strany dohody o Hurtigrutene. Ministerstvo dopravy a komunikácií zastáva tento názor napriek tomu, že štátny rozpočet na rok 2004 uvádzal kompenzáciu ako „možnú kompenzáciu v dôsledku zmien v systéme diferencovaných príspevkov na sociálne zabezpečenie“ (14). Podľa nórskych orgánov by názov daný príspevkom v štátnom rozpočte nemal byť rozhodujúci pri posudzovaní oprávnenosti kompenzácie.

II. HODNOTENIE

1. Existencia štátnej pomoci v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP

V článku 61 ods. 1 Dohody o EHP sa uvádza:

„Ak nie je touto dohodou ustanovené inak, akákoľvek pomoc poskytnutá členskými štátmi ES, štátmi EZVO alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobu určitých druhov tovaru, je nezlučiteľná s uplatňovaním tejto dohody, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi zmluvnými stranami.“

Kompenzácia poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu za zvýšenie príspevkov na sociálne zabezpečenie sa financuje priamo z rozpočtových prostriedkov, a teda ju poskytuje štát. Kompenzácia okrem toho oslobodzuje spoločnosti od poplatkov na sociálne zabezpečenie, ktoré by normálne museli znášať za bežných podmienok podnikania, a teda posilňuje postavenie týchto podnikov v porovnaní s inými podnikmi zapojenými do obchodovania v rámci EHP. Spoločnosti Hurtigrutenu okrem toho pôsobia na trhoch v oblasti prepravy cestujúcich a tovarov a na trhu cestovného ruchu najmä tým, že poskytujú zábavné/okružné plavby pozdĺž nórskeho pobrežia. Služby podľa dohody o Hurtigrutene v značnej miere lákajú zahraničných turistov a tak spoločnosti Hurtigrutenu konkurujú iným spoločnostiam, ktoré poskytujú podobné služby, aby prilákali týchto zákazníkov. Kompenzácia poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu môže mať preto vplyv na hospodársku súťaž na týchto trhoch a je pravdepodobné, že ovplyvní obchod medzi zmluvnými stranami Dohody o EHP.

Úrad sa teda domnieva, že platba vo výške 7,352 milióna NOK (približne 900 000 EUR) poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP.

2. Nová alebo existujúca pomoc

Podľa článku 1 písm. c) časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde „nová pomoc“ znamená „všetku pomoc, to značí schémy pomoci a individuálnu pomoc, ktorá nie je existujúcou pomocou, vrátane úprav existujúcej pomoci“.

Úrad vo svojom rozhodnutí z roku 2001 dospel k záveru, že kompenzácia poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu na základe dohody o Hurtigrutene by sa mohla považovať za zlučiteľnú s uplatňovaním Dohody o EHP, pretože služby, na ktoré sa vzťahuje, sa považovali za služby vo všeobecnom hospodárskom záujme a dodržali sa podmienky stanovené v článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

Pomoc, ktorú schválil úrad, je existujúcou pomocou. V roku 2004 však nórske orgány poskytli spoločnostiam Hurtigrutenu ďalších 7,352 milióna NOK. Pomoc sa poskytla spoločnostiam ako kompenzácia zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie v roku 2004 a nebola súčasťou pomoci spoločnostiam Hurtigrutenu, ktorú úrad schválil v rozhodnutí z roku 2001.

Nórske orgány namietajú, že kompenzácia bola v súlade s rozhodnutím úradu z roku 2001, pretože článok 10 dohody o Hurtigrutene obsahoval ustanovenie, podľa ktorého obe strany dohody mali právo požiadať o opätovné prerokovanie jej ustanovení v prípade, že došlo k podstatným zmenám podmienok, na ktorých bola táto dohoda založená. Nórske orgány uviedli, že zmeny v systéme diferencovaného sociálneho zabezpečenia považujú za podstatné zmeny. Podľa nórskych orgánov by sa teda kompenzácia mala považovať za existujúcu pomoc.

Úrad by chcel zdôrazniť, že schválil ročnú kompenzáciu vo výške 170 miliónov NOK vyjadrenú v cenách z roku 1999 na základe dohody o Hurtigrutene. Naopak, rozhodnutie úradu sa nezaoberalo článkom 10 dohody o Hurtigrutene ako takým a nič v rozhodnutí úradu nenaznačovalo, že akékoľvek budúce zmeny a doplnenia dohody o Hurtigrutene založené na tomto ustanovení sa, ako tvrdili nórske orgány, automaticky považujú za zmeny, ktoré sú v súlade s ustanoveniami Dohody o EHP týkajúcimi sa štátnej pomoci.

Článok 10 dohody vytvára jednoducho len možnosť zmeniť a doplniť zmluvu v dôsledku nepredvídaných podstatných zmien okolností. Nestanovuje automatické zvýšenie kompenzácie spoločnostiam Hurtigrutenu v prípade zvýšených nákladov, ale obom stranám dohody o Hurtigrutene poskytuje iba možnosť požiadať o opätovné prerokovanie bez toho, aby vopred predpisoval, aký má byť výsledok takýchto opätovných prerokovaní. V ustanovení sa okrem toho jednoznačne neuvádza, že zvýšenie nákladov v dôsledku zvýšenia dane je dôvodom na opätovné prerokovanie, a už vôbec nie, že je skutočnosťou, na základe ktorej by bolo nutné automaticky upraviť dohodu o presnú sumu, ktorá vyplýva zo zvýšenia daní. Zmena daňovej situácie jednej zo zmluvných strán nie je obvykle faktor, ktorý je druhá strana povinná znášať. Aj keď sa teda v roku 2000 pôvodná dohoda o Hurtigrutene v celom svojom rozsahu oznámila úradu a schválila v roku 2001, od úradu sa nemohlo rozumne očakávať, že bude predvídať všetky možné účinky ustanovenia, a skutočnosť, že úrad sa vo svojom rozhodnutí z roku 2001 nevenuje otázke predmetného ustanovenia, nemožno vykladať takým spôsobom, že to znamená, že akékoľvek uplatnenie tohto ustanovenia bolo z hľadiska štátnej pomoci následne automaticky prípustné.

Úrad je toho názoru, že je potrebné rozlišovať medzi existenciou zmluvného ustanovenia a osobitnou otázkou, či sa zvolila opätovná úprava v súlade s Dohodou o EHP, a najmä s ustanoveniami o štátnej pomoci. Každá otázka sa musí pri každom prípade opätovnej úpravy posudzovať podľa svojej podstaty a iba prvá otázka sa týka toho, či je pomoc nová, alebo existujúca.

Úrad zistil, že v dôsledku zvýšenia nákladov na sociálne zabezpečenie bolo v roku 2004 spoločnostiam Hurtigrutenu vyplatených ďalších 7,352 milióna NOK. Išlo o nárast, a preto aj úpravu štátnej pomoci pre spoločnosti Hurtigrutenu povolenú v rozhodnutí úradu z roku 2001. Úrad teda považuje túto pomoc za novú pomoc v zmysle článku 1 písm. c) časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.

3. Procesné požiadavky

Podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde „... Dozorný úrad EZVO bude včas informovaný o všetkých plánoch týkajúcich sa poskytovania alebo zmien pomoci, aby mohol predložiť svoje pripomienky (…). Príslušný štát nevykoná svoje navrhnuté opatrenia dovtedy, kým sa vo veci nedospeje ku konečnému rozhodnutiu.“

Ako sa už uviedlo, úrad považuje pomoc poskytnutú spoločnostiam Hurtigrutenu za novú pomoc v zmysle článku 1 písm. c) časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde. To znamená, že kompenzácia sa mala oznámiť úradu podľa článku 1 ods. 3 časti I a článku 2 časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde a nemala sa poskytnúť dovtedy, kým úrad kompenzáciu neschváli. Nórske orgány sa však rozhodli poskytnúť kompenzáciu bez ohľadu na uvedenú povinnosť. Kompenzácia sa preto považuje sa „neoprávnenú pomoc“ v zmysle článku 1 písm. f) časti II protokolu 3 k Dohode o dozore a súde.

4. Zlučiteľnosť pomoci

4.1. Úvod

Vo všeobecnosti platí, že priama pomoc zameraná na pokrytie prevádzkových strát je nezlučiteľná s uplatňovaním Dohody o EHP. Keďže zvýšená kompenzácia poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu pokrýva náklady na každodenné poskytovanie služieb podľa dohody o Hurtigrutene, táto platba sa musí považovať za prevádzkovú pomoc. Takáto prevádzková pomoc sa môže vo výnimočných prípadoch povoliť, ak sú splnené podmienky stanovené v ustanoveniach o výnimkách v Dohode o EHP.

V rozhodnutí z roku 2001 bol úrad toho názoru, že pomoc spoločnostiam Hurtigrutenu nespĺňa podmienky udelenia výnimky zo všeobecného zákazu štátnej pomoci uvedeného v článku 61 ods. 1 Dohody o EHP na základe článku 61 ods. 2 alebo 3 Dohody o EHP. Úrad však dospel k záveru, že pomoc je zlučiteľná s uplatňovaním Dohody o EHP na základe toho, že sa dodržali podmienky stanovené v článku 59 ods. 2 Dohody o EHP.

V rozhodnutí o začatí konania vo veci formálneho zisťovania v tomto prípade úrad vyjadril pochybnosti o zlučiteľnosti zvýšenej pomoci poskytnutej spoločnostiam Hurtigrutenu s článkom 59 ods. 2 Dohody o EHP.

Počas prešetrovania úrad dospel k záveru, že zlučiteľnosť pomoci poskytnutej spoločnostiam Hurtigrutenu vo forme kompenzácie dodatočných nákladov vyplývajúcich zo zmien systému sociálneho zabezpečenia sa musí najprv posúdiť na základe článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP.

4.2. Právny základ na hodnotenie zlučiteľnosti

V článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP sa stanovuje, že pomoc sa môže považovať za zlučiteľnú s uplatňovaním Dohody o EHP, ak jej účelom je podporiť rozvoj určitých hospodárskych činností, za predpokladu, že takáto pomoc nepriaznivo neovplyvní podmienky obchodu medzi zmluvnými stranami, tak aby to bolo v rozpore so spoločným záujmom. Úrad vydal usmernenia k uplatňovaniu článku 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP, pokiaľ ide o štátnu pomoc pre námornú dopravu (ďalej len „usmernenia k námornej doprave“).

Oddiel 3.2 usmernení k námornej doprave sa zaoberá štátnou pomocou určenou na náklady spojené s pracovnou silou. Podľa odseku 1 oddielu 3.2 by sa podporné opatrenia v námornom sektore mali zamerať najmä na zníženie finančných a iných nákladov a bremien znášaných vlastníkmi lodí v EHP a námorníkmi v EHP na úrovne, ktoré sú v súlade so svetovou normou.

Podľa odseku 2 uvedeného oddielu by sa v oblasti lodnej dopravy v EHP mali povoliť tieto opatrenia týkajúce sa nákladov na zamestnancov:

— znížené sadzby príspevkov na sociálnu ochranu námorníkov v EHP, ktorí sú zamestnaní na palube lodí registrovaných v štáte EHP,

— znížené sadzby dane z príjmov pre námorníkov v EHP na palube lodí registrovaných v štáte EHP.

Na účely uvedeného sú „námorníci EHP“ definovaní ako:

— obyvatelia štátov EHP v prípade námorníkov pracujúcich na palube lodí [vrátane prevozných lodí ro-ro (15)] poskytujúci pravidelné služby cestujúcim medzi prístavmi EHP,

— všetci námorníci podliehajúci zdaneniu a/alebo príspevkom na sociálne zabezpečenie v štáte EHP vo všetkých ostatných prípadoch.

V odseku 3 sa ďalej objasňuje, že niektoré štáty EHP môžu z vnútorných fiškálnych dôvodov uprednostniť neuplatnenie uvedených znížených sadzieb, ale namiesto toho uhradiť vlastníkom lodí – čiastočne alebo úplne – náklady vyplývajúce z týchto odvodov. Takýto prístup sa môže všeobecne považovať za rovnocenný s uvedeným systémom znížených sadzieb, ak existuje jasná spojitosť s týmito odvodmi, ďalej ak neexistuje prvok nadmernej kompenzácie a napokon ak je systém transparentný a nemožno ho zneužiť.

4.3. Hodnotenie

Ako bolo opísané v oddiele I.3, suma 7,352 milióna NOK (približne 900 000 EUR) sa poskytla spoločnostiam Hurtigrutenu ako kompenzácia ich zvýšených nákladov na príspevky na sociálne zabezpečenie na rok 2004. Podľa štátneho rozpočtu na rok 2004 táto dotácia spoločnostiam Hurtigrutenu pozostávala z kompenzácie „v dôsledku zmien v systéme diferencovaných príspevkov na sociálne zabezpečenie“ (16).

Z uvedeného vyplýva, že pomoc sa poskytla spoločnostiam Hurtigrutenu s cieľom uhradiť ich zvýšené príspevky na sociálne zabezpečenie, ktoré zaplatili v roku 2004. Poskytnutá pomoc sa teda musí považovať za úhradu príspevkov na sociálnu ochranu námorníkov v súlade s odsekmi 2 a 3 oddielu 3.2 usmernení k námornej doprave.

Odsek 2 oddielu 3.2 usmernení k námornej doprave povoľuje iba pomoc vo forme znížených sadzieb príspevkov na sociálnu ochranu námorníkov v EHP zamestnaných na palube lodí registrovaných v štáte EHP.

Nórske orgány potvrdili, že všetky lode používané v roku 2004 na poskytovanie služieb podľa dohody o Hurtigrutene sa registrovali v Nórsku. Úrad preto považuje podmienku registrácie za splnenú.

Pokiaľ ide o podmienku, že sociálna ochrana musí byť určená „námorníkom v EHP“, tento výraz je definovaný buď ako obyvatelia štátov EHP v prípade námorníkov pracujúcich na palube lodí (vrátane prevozných lodí ro-ro), ktorí poskytujú pravidelné služby cestujúcim medzi prístavmi EHP, alebo ako všetci námorníci podliehajúci zdaneniu/príspevkom na sociálne zabezpečenie v štáte EHP vo všetkých ostatných prípadoch.

V dohode o Hurtigrutene sú služby, ktoré sú jej predmetom, opísané ako služby kombinovanej prepravy cestujúcich a tovaru medzi Bergenom and Kirkenesom. Podľa informácií, ktoré predložili nórske orgány, približne 92 % obratu spoločností Hurtigrutenu tvorila v roku 2004 osobná doprava, zatiaľ čo približne 8 % tvorila preprava tovarov. Niektoré lode Hurtigrutenu mali zariadenia umožňujúce nalodenie a vylodenie osobných áut. Nalodenie a vylodenie však nebolo možné v prípade úžitkových vozidiel (nákladné autá, prívesy atď.). Službami podľa dohody o Hurtigrutene, ako je vysvetlené v oddiele I.2, sa zabezpečovala pravidelná doprava pozdĺž nórskeho pobrežia, a teda v rámci EHP.

Na základe uvedených skutočností sa úrad domnieva, že lode spoločností Hurtigrutenu sa musia považovať za lode, ktoré spadajú do prvej alternatívnej definície, t. j. lode poskytujúce pravidelné služby cestujúcim medzi prístavmi EHP. To znamená, že kompenzácia zvýšených príspevkov na sociálne zabezpečenie poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu je zlučiteľná iba s oddielom 3.2 usmernení k námornej doprave, pokiaľ sa kompenzácia poskytla v súvislosti s námorníkmi, ktorí sú obyvateľmi štátu EHP.

Nórske orgány poskytli informácie v tom zmysle, že v roku 2004 všetci zamestnanci na lodiach používaných na poskytovanie služieb podľa dohody o Hurtigrutene boli obyvateľmi štátu EHP.

V štátnom rozpočte bolo jednoznačne uvedené, že ďalšia pomoc spoločnostiam Hurtigrutenu sa poskytla s cieľom pokryť dodatočné náklady spoločností na sociálne zabezpečenie. Preto bolo jasné spojenie medzi dotáciou a poplatkami sociálneho zabezpečenia. Veľkosť dotácie okrem toho zodpovedala presne zvýšeniu nákladov spoločností na sociálne zabezpečenie. Ako sa uvádza v oddiele II.4.4, dotácia neznamenala žiadnu nadmernú kompenzáciu. Nakoniec pomoc bola jednorazovou platbou, ktorá sa oznámila v štátnom rozpočte. Pomoc sa teda poskytla spôsobom, ktorý je transparentný a ktorý nemožno zneužiť. Z toho vyplýva, že podmienky, na základe ktorých možno považovať úhradu príspevkov na sociálne zabezpečenie za ekvivalent systému znížených sadzieb príspevkov, sa splnili.

Na základe týchto skutočností úrad dospel k záveru, že pomoc poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu na zvýšené príspevky na sociálne zabezpečenie na rok 2004 je v súlade s oddielom 3.2 usmernení k námornej doprave.

4.4. Nadmerná kompenzácia a kumulácia

Podľa odseku 2 oddielu 11 usmernení k námornej doprave sa zníženie príspevkov na sociálnu ochranu námorníkov EHP môže povoliť do hranice 100 %, t. j. je povolené zníženie na nulové sociálne poplatky. V tomto prípade sa v roku 2004 spoločnostiam Hurtigrutenu účtovali zvýšené príspevky na sociálne zabezpečenie v porovnaní so sadzbou uplatňovanou v predchádzajúcich rokoch.

Úrad sa domnieva, že výška pomoci poskytnutej podľa oddielov 3 až 6 usmernení k námornej doprave neprekročila celkovú výšku daní a príspevkov na sociálne zabezpečenie vybraných z činností lodnej dopravy a od námorníkov a že kritérium uvedené v odseku 2 oddielu 11 uvedených usmernení sa splnilo.

Okrem pomoci určenej na náklady súvisiace s pracovnou silou, poskytnutej spoločnostiam Hurtigrutenu na základe usmernení k námornej doprave, spoločnosti Hurtigrutenu získali aj pomoc podľa dohody o Hurtigrutene týkajúcej sa nákupu dopravných služieb a v súlade s rozhodnutím úradu z 12. novembra 2003, ktorým sa schválilo prechodné obdobie pre diferencované príspevky zamestnávateľov na sociálne zabezpečenie. Aby sa zabránilo nadmernej kompenzácii, je potrebné overiť, či spoločnosti Hurtigrutenu nedostali kompenzáciu na rovnaké náklady v rámci každého z týchto opatrení.

V tejto súvislosti úrad poznamenáva, že k zvýšeniu nákladov spoločností na sociálne zabezpečenie došlo v dôsledku rozhodnutia úradu 172/02/COL, v ktorom sa Nórsku navrhli primerané opatrenia, pokiaľ ide nórsky systém diferencovaných príspevkov na sociálne zabezpečenie. Nórsky štát informoval o pláne riadenia prechodu na nediferencované príspevky na sociálne zabezpečenie. Úrad schválil tento plán rozhodnutím z 12. novembra 2003. Z plánu vyplýva, že náklady spoločností Hurtigrutenu na sociálne zabezpečenie v roku 2004 sa v porovnaní s obdobím, keď bola uzatvorená dohoda o Hurtigrutene, zvýšili. Je teda jasné, že na mimoriadne náklady na sociálne zabezpečenie, ktoré vznikli spoločnostiam Hurtigrutenu v roku 2004, sa nevzťahovala dohoda o Hurtigrutene, t. j. že kompenzácia zaplatená na základe dohody o Hurtigrutene tieto mimoriadne náklady nepokrývala. Okrem toho prevodom dodatočných finančných prostriedkov v roku 2004 by sa spoločnostiam Hurtigrutenu nahradila iba tá časť zvýšených príspevkov sociálneho zabezpečenia, ktorá ešte nebola vyrovnaná v dôsledku systému týkajúceho sa trojročného prechodného obdobia. Kompenzácia zvýšenia nákladov na sociálne zabezpečenie na rok 2004 poskytnutá na základe usmernení k námornej doprave teda neviedla k žiadnej nadmernej kompenzácii.

Na základe uvedených skutočností úrad dospel k záveru, že kompenzácia dodatočných nákladov na sociálne zabezpečenie poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu na rok 2004 je zlučiteľná s článkom 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP v spojení s usmerneniami k námornej doprave.

5. Záver

Na základe uvedených skutočností úrad dospel k záveru, že kompenzácia vo výške 7,352 milióna NOK (približne 900 000 EUR) poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu je zlučiteľná s článkom 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP.

Úrad však ľutuje, že nórske orgány nedodržali svoje povinnosti podľa článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, v zmysle ktorého sú povinní oznámiť opatrenie a nevykonať ho, až kým ho neschváli úrad,

PRIJAL TOTO ROZHODNUTIE:

Článok 1

Kompenzácia vo výške 7,352 milióna NOK poskytnutá spoločnostiam Hurtigrutenu predstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 61 ods. 1 Dohody o EHP. Pomoc bola udelená v rozpore s procesnými požiadavkami článku 1 ods. 3 časti I protokolu 3 k Dohode o dozore a súde. Pomoc je zlučiteľná s článkom 61 ods. 3 písm. c) Dohody o EHP v spojení s usmerneniami k námornej doprave.

Článok 2

Toto rozhodnutie je určené Nórskemu kráľovstvu.

Článok 3

Toto rozhodnutie je autentické v anglickom jazyku.

V Bruseli 12. decembra 2007 Za Dozorný úrad EZVO Kristján A. STEFÁNSSON člen kolégia Kurt JÄGER člen kolégia

(1) Ďalej len „úrad“.

(2) Ďalej len „Dohoda o EHP“.

(3) Ďalej len „Dohoda o dozore a súde“.

(4) Usmernenia k uplatňovaniu a výkladu článkov 61 a 62 Dohody o EHP a článku 1 protokolu 3 k Dohode o dozore a súde, prijaté a vydané Dozorným úradom EZVO 19. januára 1994 (uverejnené v Ú. v. ES L 231, 3.9.1994, s. 1, a v dodatku EHP č. 32 z 3. septembra 1994. Usmernenia boli naposledy zmenené a doplnené 3. mája 2007. Ďalej len „usmernenia o štátnej pomoci“.

(5) Rozhodnutia úradu sú k dispozícii na internetovej adrese: http://www.eftasurv.int/

(6) Ú. v. EÚ C 314, 21.12.2006, s. 115, a dodatok EHP č. 63/2006, s. 33.

(7) Ďalej len „spoločnosti Hurtigrutenu“.

(8) Pozri poznámku pod čiarou č. 6.

(9) Ďalej len „dohoda o Hurtigrutene“.

(10) Rozhodnutie 417/01/COL, ďalej len „rozhodnutie z roku 2001“.

(11) Rozhodnutie 172/02/COL.

(12) Rozhodnutie 218/03/COL. Prechodné obdobie sa nevzťahovalo na najsevernejšiu časť Nórska (zóna 5 v systéme príspevkov na sociálne zabezpečenie), pretože štáty EZVO rozhodnutím č. 2/2003/SC z 1. júla 2003 rozhodli, že regionálne diferencované príspevky na sociálne zabezpečenie v tejto oblasti sú zlučiteľné s Dohodou o EHP v dôsledku výnimočných okolností v tejto zóne.

(13) Poznámky k položke 70 znejú takto: „Av budsjettforslaget på 200,8 mill. kr for 2004, er 192,3 mill. kr direkte relatert til den gjeldende avtalen med hurtigruterederiene. Restbeløpet på 8,5 mill. kr er knyttet til ev. kompensasjon som følge av endringer i ordningen med differensiert arbeidsgiveravgift. Endelig kompensasjonsbeløp vil bli bestemt når forhandlingene mellom hurtigruteselskapene og departementet er avsluttet.“ [Neoficiálny preklad vypracovaný úradom: Z návrhu rozpočtu na rok 2004 vo výške 200,8 milióna NOK sa 192,3 milióna NOK priamo týka tejto dohody so spoločnosťami Hurtigrutenu. Zostávajúcich 8,5 milióna NOK sa týka možnej kompenzácie v dôsledku zmien v systéme diferencovaných príspevkov na sociálne zabezpečenie Konečná výška kompenzácie sa stanoví po ukončení rokovaní medzi spoločnosťami Hurtigrutenu a ministerstvom.]

(14) Preklad vypracovaný úradom, pozri poznámku pod čiarou č. 13.

(15) Prevozné lode ro-ro sú definované ako „námorné osobné plavidlá so zariadeniami umožňujúcimi cestným alebo koľajovým vozidlám nalodenie a vylodenie a prepravu viac ako 12 cestujúcich“. Pozri poznámku pod čiarou č. 22 usmernení, ktorá sa týka smernice Rady 1999/35/ES z 29. apríla 1999 o systéme povinných kontrol pre bezpečnú prevádzku prevozných lodí ro-ro a osobných vysokorýchlostných plavidiel v pravidelnej preprave (Ú. v. ES L 138, 1.6.1999, s. 1), ktorá bola začlenená do bodu 56 ca) prílohy XIII k Dohode o EHP.

(16) Preklad vypracovaný úradom, pozri poznámku pod čiarou č. 13.