R o z s u d o k
Okresný súd Lučenec samosudkyňou JUDr. Magdalénou Balážovou v
právnej veci žalobcu Č. R. – O. S. N. J., T. X,. N. J., zastúpený P. O.
S. J.. J. H. proti žalovanému J. K., narodenému XX.XX.XXXX,. trvalý
pobyt F., U.. B. č. XX,. občanovi SR, v súčasnosti na neznámom mieste,
zastúpenej opatrovníkom G. E., zamestnancom Okresného súdu v Lučenci
o zaplatenie sumy 78 404, 20 Kč takto
r o z h o d o l:
Žalovaný je p o v i n n ý zaplatiť žalobcovi sumu 78 404, 20 Kč do 15 dní
od právoplatnosti rozsudku.
Žalovaný je p o v i n n ý zaplatiť Slovenskej republike – na účet
Okresného súdu v Lučenci súdny poplatok v sume 5 508, -- Sk do 15 dní
od právoplatnosti rozsudku.
Súd žalobcovi náhradu trov konania nepriznáva.
O d ô v o d n e n i e:
Žalobca doručil súdu dňa 20.11.2006 žalobu, ktorou žiadal od žalovaného
zaplatiť sumu 78 404, 20 Kč. Žalobu odôvodnil tým, že rozsudkom
Vrchného súdu v Olomouci sp. zn. 1 Co/31/2003 zo dňa 09.06.2004 bolo
okrem iného rozhodnuté, že O. S. v N. J. je povinný zaplatiť žalovanému
40 000, -- Kč za to, že bol držaný vo väzbe, v dobe od 02.11.1994 do
31.01.1995, tiež náhradu trov prvostupňového konania v sume 24 650,
20 Kč a náhradu trov odvolacieho konania v sume 13 754, -- Kč. Na
výzvu právneho zástupcu žalovaného J.. P. H. O. S. v N. J. zaplatil na účet
právneho zástupcu sumu 78 404, 20 Kč.
Rozsudkom Najvyššieho súdu Českej republiky č. j. 30
Cdo-2442/2004-153 zo dňa 10.03.2005 v dovolacom konaní bol rozsudok
Vrchného súdu v Olomouci zo dňa 09.06.2004 č. k. 1 Co31/2003-124
zrušený a vec bola vrátená v rozsahu zrušenia na ďalšie konanie.
Rozsudkom Vrchného súdu v Olomouci č. k. 1 Co 97/2005-168 zo dňa
03.08.2005 bol rozsudok Krajského súdu v Ostrave zo dňa 19.12.2002
č. k. 23 C 32/2002-103 v napadnutej časti odstavca I. výroku, pokiaľ
ním bola zamietnutá žaloba o ospravedlnenie žalobcu – Č. R. za držanie
žalovaného – J. K. vo väzbe za obdobie od 02.11.1994 do 31.01.1995,
pokiaľ bola zamietnutá žaloba o náhradu nemajetkovej ujmy vo výške
40 000, -- Kč a pokiaľ ním bolo rozhodnuté o trovách konania podľa
odstavca II. výroku, potvrdený. Rozsudok bol doručený O. S. v N. J. dňa
01.09.2005. Po doručení tohto právoplatného rozsudku súdu nemá už
poskytnuté plnenie vo výške 78 404, 20 Kč právny dôvod.
Prípisom z 23.09.2005 bol požiadaný právny zástupca žalovaného
o vrátenie uvedenej sumy, ktorá mu bola doručená na účet jeho
advokátskej kancelárie. J.. P. H. žiadosti nevyhovel s tým, že je
nevyhnutné sa obrátiť na žalovaného, lebo jeho kancelária bola len
platobným miestom, ale adresátom platieb bol žalovaný.
Výzvou O. S. v N. J. Spr. XXX/XXXX. zo dňa 17.01.2006 bol žalovaný
vyzvaný, aby vrátil bezdôvodne prijatú sumu do 17.02.2006 s
upozornením, že pokiaľ tak neurobí, bude žalovaná suma vymáhaná
súdnou cestou. Žalovaný výzve nevyhovel.
Žalovaný sa v súčasnosti zdržiava na neznámom mieste. Nie je ani
vo väzbe ani výkone trestu odňatia slobody. V konaní ho zastupoval
ustanovený opatrovník podľa § 29 odsek 2 O. s. p.
Žalobca bol vypočutý na O. S. v N. J. dňa 04.05.2007, kde v celom
rozsahu trval na žalobe, preto lebo žalovaný doteraz zo žalovanej sumy
nevrátil nič. Neúčasť na pojednávaní dňa 30.05.2007 ospravedlnil a
súhlasil s tým, aby súd pojednával v jeho neprítomnosti.
Opatrovník žalovaného tvrdil, že sa oboznámil so všetkými listinnými
dôkazmi, nenavrhol vykonať žiadne dôkazy.
Súd vykonal dokazovanie zo žaloby, rozsudku Vrchného súdu v Olomouci
sp. zn. 1 Co 31/2003, rozsudku Najvyššieho súdu Českej republiky č.
k. 30 Cdo/2442/2004-153, rozsudku Vrchného súdu v Olomouci č. k. 1
Co/97/2005-168, výsluchom žalobcu, opatrovníka žalovaného, zo správ o
zisťovaného pobytu žalovaného a zistil tento skutkový stav.
Vrchný súd v Olomouci vyhlásil dňa 09.06.2004 rozsudok č. k. 1 Co
31/2003-124, podľa ktorého zmenil rozsudok Krajského súdu v Ostrave
v napadnutej časti, v odstavci I. výroku, a to v tej časti, ktorou bol
zamietnutý návrh, aby bolo žalobcovi, t. j. Č. R. – O. S. v N. J. uložené
ospravedlniť sa žalovanému J. K. za to, že bol držaný vo väzbe v dobe
od 02.11.1994 do 31.01.1995, a aby mu bola zaplatená suma 40 000,
-- Kč tak, že žalobca bol povinný zaslať žalovanému do troch dní od
právoplatnosti rozsudku písomné ospravedlnenie v znení ako bolo
uvedené vo výrokovej časti rozsudku č. k. 1 Co 31/2003-124.
Najvyšší súd Českej republiky v dovolacom konaní vyhlásil dňa
10.03.2005 rozsudok č. k. 30 Cdo 2442/2004-153, ktorým zrušil výrok
rozsudku Vrchného súdu v Olomouci zo dňa 09.06.2004 č. k. 1 Co
31/2003-124 vo výrokoch označených ako I. a III. a vec vrátil v tomto
rozsahu Vrchnému súdu v Olomouci na ďalšie konanie. Ďalej odmietol
dovolanie žalobcu, t. j. Č. R. – O. S. v N. J. proti výroku II. uvedeného
rozsudku odvolacieho senátu s tým, že v tejto súvislosti nemá žiaden
z účastníkov právo na náhradu trov konania. Rozsudok nadobudol
právoplatnosť dňa 22.04.2005.
Vrchný súd v Olomouci vyhlásil dňa 03.08.2005 rozsudok č. k. 1 Co
97/2005-168, ktorým potvrdil rozsudok Krajského súdu v Ostrave zo
dňa 19.12.2002 v napadnutej časti odstavca I. výroku, pokiaľ ním bolo
zamietnuté ospravedlnenie žalovanej Č. R. – O. S. v N. J. za držanie
žalobcu J. K. vo väzbe za obdobie od 02.11.1994 do 31.01.1995 a pokiaľ
ním bola zamietnutá žaloba na náhradu nemajetkovej ujmy vo výške
40 000, -- Kč, pokiaľ ním bolo rozhodnuté o náhrade trov konania podľa
odstavca II. výroku. Žiadnemu z účastníkov nepriznal právo na náhradu
trov konania. Tento rozsudok nadobudol právoplatnosť 06.09.2005.
Žalobca v konaní tvrdil, že vyhlásením citovaných rozsudkov odpadol
právny dôvod na zaplatenie sumy 78 404, 20 Kč žalovanému, preto
žalovanú sumu žiadal vrátiť.
Podľa Čl. 2.1. Nariadenia Rady (ES) č. «44/2001» z 22.12.2000 ak nie je
v tomto nariadení uvedené inak, osoby s bydliskom na území členského
štátu sa bez ohľadu na ich štátne občianstvo žalujú na súdoch tohto
členského štátu. Podľa citovaného ustanovenia bola daná právomoc súdu
Slovenskej republiky na konanie a miestna príslušnosť vyplýva z § 85
odsek 1 O. s. p., lebo v obvode Okresného súdu Lučenec mal žalovaný
svoje bydlisko.
Podľa Čl. 1.1. citovaného Nariadenia toto nariadenie sa uplatní v
občianskych a obchodných veciach bez ohľadu na povahu súdu alebo
tribunálu. Neuplatní sa najmä na daňové, colné a právne veci.
Podľa § 451 odsek 1 a 2 Občianskeho zákonníka kto sa na úkor iného
bezdôvodne obohatí, musí obohatenie vydať. Bezdôvodným obohatením
je majetkový prospech získaný plnením bezprávneho dôvodu, plnením
z neplatného právneho úkonu alebo plnením správneho dôvodu, ktorý
odpadol, ako aj majetkový prospech získaný z nepoctivých zdrojov.
Vykonaným dokazovaním najmä vyššie citovanými rozsudkami Vrchného
súdu v Olomouci, Najvyššieho súdu Českej republiky mal súd preukázané,
že žalovanému odpadol právny dôvod, na základe ktorého mu žalobca
zaplatil sumu 78 404, 20 Kč. Preto v tejto sume vzniklo u žalovaného
na úkor žalobcu bezdôvodné obohatenie, ktoré musí žalovaný žalobcovi
vydať. Z dôvodu, že tak neurobil na výzvu žalobcu zo dňa 17.01.2006
žalobca v konaní preukázal, že jeho nárok je dôvodný a súd mu s
prihliadnutím na ustanovenie § 120 odsek 3 O. s. p. a rozhodol tak, ako
je uvedené vo výroku rozsudku. Výrok rozsudku o plnení v peniazoch sa
môže vyjadriť v cudzej mene, ak to neodporuje okolnostiam prípadu a ak
niektorý z účastníkov konania je devízovým cudzozemcom (§ 155 ods. 2
písm. b) O. s. p.).
Žalobca bol v tomto konaní osobne oslobodený od platenia súdneho
poplatku podľa Čl. 12 odsek 1 Zmluvy medzi SR a Č. o právnej pomoci
(uverejnenej pod č. 193/1993 Z. z. ako Oznámenie Ministerstva
zahraničných vecí SR) a podľa ktorého štátnym občanom jednej zmluvnej
strany sa priznáva na území druhej zmluvnej strany oslobodenie od
súdnych poplatkov a ďalšie výhody týkajúce sa poplatkov za rovnakých
podmienok ako vlastným štátnym občanom. Preto s prihliadnutím na
citované je podľa § 4 odsek 2 písm. a) Zákona č. 71/1992 Zb. v znení
neskorších predpisov žalobca osobne oslobodení od súdneho poplatku. V
konaní mal plný úspech a poplatková povinnosť prešla podľa § 2 odsek
2 vyššie citovaného zákona na neúspešného žalovaného. Ten je povinný
zaplatiť Slovenskej republike súdny poplatok v sume 5 508, -- Sk (vo
výške 6 % zo sumy 91 800, -- Sk). Podľa platného kurzového lístka
platného v čase vyhlásenia rozsudku.
Podľa § 142 odsek 1 O. s. p. žalobca bol v konaní úspešný, trovy konania
si neuplatnil, preto mu ich súd podľa citovaného zákonného ustanovenia
nepriznal.
P o u č e n i e: Proti tomuto rozhodnutiu je prípustné odvolanie v lehote
15 dní odo dňa jeho doručenia na Okresný súd v Lučenci.
Podľa § 205 ods. l O. s. p. v odvolaní sa má popri všeobecných
náležitostiach (§ 42 ods. 3 O. s. p.) uviesť, proti ktorému rozhodnutiu
smeruje, v akom rozsahu sa napáda, v čom sa toto rozhodnutie alebo
postup súdu považuje za nesprávny a čoho sa odvolateľ domáha.
Odvolanie je potrebné predložiť s potrebným počtom rovnopisov a s
prílohami tak, aby jeden rovnopis zostal na súde, a aby každý účastník
dostal jeden rovnopis odvolania. Ak účastník nepredloží potrebný počet
rovnopisov a príloh, súd vyhotoví kópie na jeho trovy.
Podľa § 205 ods. 2 O. s. p. odvolanie proti rozsudku alebo uzneseniu,
ktorým bolo rozhodnuté vo veci samej, možno odôvodniť len tým, že:
a) v konaní došlo k vadám uvedeným v § 221 ods. 1
b) konanie má inú vadu, ktorá mohla mať za následok nesprávne
rozhodnutie vo veci,
c) súd prvého stupňa neúplne zistil skutkový stav veci, pretože nevykonal
navrhnuté dôkazy, potrebné na zistenie rozhodujúcich skutočností,
d) súd prvého stupňa dospel na základe vykonaných dôkazov k
nesprávnym skutkovým zisteniam,
e) doteraz zistený skutkový stav neobstojí, pretože sú tu ďalšie
skutočnosti alebo iné dôkazy, ktoré doteraz neboli uplatnené (§ 205 písm.
a),
f) rozhodnutie súdu prvého stupňa vychádza z nesprávneho právneho
posúdenia veci.
Podľa § 221 ods. l súd rozhodnutie zruší, len ak:
a) sa rozhodlo vo veci, ktorá nepatrí do právomoci súdov,
b) ten, kto v konaní vystupoval ako účastník, nemal spôsobilosť byť
účastníkom konania,
c) účastník konania nemal procesnú spôsobilosť a nebol riadne zastúpený,
d) v tej istej veci sa už prv právoplatne rozhodlo alebo v tej istej veci sa
už prv začalo konanie,
e) sa nepodal návrh na začatie konania, hoci podľa zákona bol potrebný,
f) účastníkovi konania sa postupom súdu odňala možnosť konať pred
súdom,
g) rozhodoval vylúčený sudca alebo bol súd nesprávne obsadený, ibaže
namiesto samosudcu rozhodoval senát,
h) súd prvého stupňa nesprávne právne posúdil vec, a preto nevykonal
ďalšie navrhované dôkazy.
Ak povinný dobrovoľne nesplní, čo mu ukladá vykonateľné rozhodnutie,
oprávnený môže podať návrh na vykonanie exekúcie podľa osobitného
zákona; ak ide o rozhodnutie o výchove maloletých detí, návrh na súdny
výkon rozhodnutia.