R o z s u d o k
Okresný súd v Senici samosudkyňou JUDr. Monikou Bellovou v právnej
veci navrhovateľa: M. D., nar. XX.XX.XXXX,. bytom S. č. XX,. XXX. XX. H.,
štátny občan S., proti odporcovi: V. D., nar. XX.X.XXXX,. bytom H. – Š., C.
XXX/X.,. Č., štátny občan Č., o zvýšenie výživného, takto:
r o z h o d o l:
Súd m e n í rozsudok Okresného súdu Senica č.k. 5C 85/94-37 zo dňa
28.11.1994 v spojení s rozsudkom Krajského súdu Bratislava č.k. 6Co
140/95-62 zo dňa 30.6.1995 v časti týkajúcej sa výšky výživného na
navrhovateľa tak, že zvyšuje výživné odporcu na navrhovateľa zo sumy
800, – Kč na sumu 1.200, – Kč mesačne, s účinnosťou od 1.5.2007, ktoré
je odporca povinný zasielať k rukám navrhovateľa vždy do 15. dňa toho
ktorého mesiaca vopred.
Nedoplatok na zročnom výživnom za čas od 1.5.2007 do 31.7.2007
na navrhovateľa vo výške 1.200, – Kč je odporca povinný zaplatiť
navrhovateľovi do jedného mesiaca od právoplatnosti tohto rozsudku.
Vo zvyšku súd návrh z a m i e t a.
Súd navrhovateľovi náhradu trov konania nepriznáva.
O d ô v o d n e n i e:
Navrhovateľ sa svojím návrhom doručeným tunajšiemu súdu dňa
20.4.2007 domáhal zvýšenia výživného od odporcu pre navrhovateľa
ako plnoleté dieťa zo sumy 800, -Sk na sumu 2.000, – Kč mesačne s
účinnosťou od 1.5.2007.
Odporca s návrhom nesúhlasil. Súhlasil so zvýšením výživného na 1000, -
Kč s účinnosťou od 1.9.2007.
Súd vykonal dokazovanie výsluchom navrhovateľa, správami o povesti
navrhovateľa a príjmoch odporcu, pripojeným spisom Okresného súdu
Senica sp. zn. 5C 85/1994, najmä rozsudkom Okresného súdu Senica
č.k. 5C 85/94 zo dňa 28.10.1994 v spojení s rozsudkom Krajského súdu
Bratislava č.k. 6Co 140/95-62 zo dňa 30.6.1995, písomným vyjadrením
odporcu a zistil tento stav veci:
Právomoc slovenského súdu je daná článkom 5, bod 2, Nariadenia Rady /
ES/ č. «44/2001» z 22.decembra 2000 o právomoci a o uznávaní a
výkone rozsudkom v občianskych a obchodných veciach.
Žalovaný sa nedostavil na pojednávanie, na ktoré bol riadne a včas
predvolaný a ani nepožiadal o z dôležitého dôvodu o jeho odročenie. Súd
preto vec prejednal a rozhodol v jeho neprítomnosti na základe listinných
dôkazov, nachádzajúcich sa v spise /§ 101 ods. 2 O.s.p./.
Rozsudkom Okresného súdu Senica č.k. 3C 85/94 zo dňa 28.10.1994
bolo manželstvo rodičov navrhovateľa rozvedené, navrhovateľ bol zverený
do výchovy matke a odporcovi bolo určené výživné na navrhovateľa v
sume 800, – Kč mesačne. V čase tejto úpravy výživného súd vychádzal
z toho, že matka navrhovateľa by mala dosahovať zárobok vo výške 15,
40 Sk na hodinu, keďže do práce nastúpila až 19.9.1994 po ukončení
materskej dovolenky, a odporca dosahoval priemerný mesačný netto
zárobok 4750, – Kč. Rodičia majú vyživovaciu povinnosť aj k mal. J. D.,
nar. XX.X.XXXX. pochádzajúcej z manželstva, ktorá bola horeuvedeným
rozsudkom zverená do výchovy matke a odporcovi bolo určené výživné na
mal. J. v sume 600, – Kč mesačne. Po odvolaní sa odporcu bol rozsudok
súdu prvého stupňa potvrdený rozsudkom Krajského súdu Bratislava
č.k. 6Co 140/95-62 zo dňa 30.6.1995. Navrhovateľ navštevuje S. H.,
I.. ročník – A.. Matka navrhovateľa je nezamestnaná, evidovaná na
úrade práce sociálnych vecí a rodiny, poberá sociálne dávky vo výške
5000, -Sk mesačne. Odporca je zamestnaný na S. H. – P. S., príspevková
organizácia ako vrátnik, dosahuje priemerný mesačný netto zárobok
7771, – Kč. Otec má výživné na navrhovateľa riadne uhradené.
Podľa § 62 ods. 1, 2, 3 Zákona o rodine, plnenie vyživovacej povinnosti
rodičov k deťom je ich zákonná povinnosť, ktorá trvá do času, kým deti
nie sú schopné samé sa živiť. Obaja rodičia prispievajú na výživu svojich
detí podľa svojich schopností, možností a majetkových pomerov. Dieťa
má právo podieľať sa na životnej úrovni rodičov. Každý rodič bez ohľadu
na svoje schopnosti, možnosti a majetkové pomery je povinný plniť svoju
vyživovaciu povinnosť v minimálnom rozsahu vo výške 30% životného
minima na nezaopatrené neplnoleté dieťa alebo na nezaopatrené dieťa
podľa osobitného zákona.
Podľa § 78 ods. 1 prvá veta, ods. 3 Zákona o rodine, dohody a súdne
rozhodnutia o výživnom možno zmeniť, ak sa zmenia pomery. Pri zmene
pomerov sa vždy prihliadne na vývoj životných nákladov.
Súd zo zisteného skutkového stavu veci a z vykonaného dokazovania
vyvodil ten záver, že návrh bol podaný dôvodne len čiastočne. Od
posledného rozhodnutia, ktorým bola určená výška výživného sa
podstatne zmenili pomery v zmysle § 78 Zákona o rodine. U navrhovateľa
súd za podstatnú zmenu pomerov považoval skutočnosť, že v súčasnosti
je vekovo starší, je žiakom S. H., I.. ročník, čím teda náklady na
uspokojovanie jeho potrieb preukázateľne vzrástli. Na strane odporcu
prišlo tiež k podstatnej zmene pomerov, a to v tom smere, že mu
vzrástla výška dosahovaného príjmu oproti príjmu dosahovanému
pri poslednej úprave výživného. Vyživovacia povinnosť vo vzťahu k
maloletej J. mu stále trvá. Súd ďalej preskúmal majetkové pomery v
rodine navrhovateľa ako i odporcu a nezistil dôvody, ktoré by mohli
mať výraznejší vplyv na výšku výživného. Za rozhodujúce skutočnosti,
ktoré súd viedli k zvýšeniu výživného sú jednak náklady na výživu a
štúdium navrhovateľa, ako i výška dosahovaného príjmu odporcom, s
prihliadnutím na jeho ďalšiu vyživovaciu povinnosť. Na základe uvedeného
súd zvýšil výživné na navrhovateľa na sumu 1200, – Kč mesačne, čo
je čiastka primeraná nielen odôvodneným potrebám navrhovateľa,
ale i zárobkovým možnostiam a schopnostiam odporcu. Súd v časti
presahujúcej určenú výšku výživného, návrh zamietol ako nedôvodný.
Výživné súd zvýšil od 1.5.2007 v zmysle návrhu, čím odporcovi i pri
riadnom platení výživného vznikol nedoplatok na zročnom výživnom v
sume 1200, – Kč, ktorú je povinný zaplatiť navrhovateľovi do jedného
mesiaca od právoplatnosti tohto rozsudku.
O trovách konania súd rozhodol podľa § 142 ods. l. O.s.p., a i keď bol
navrhovateľ v spore úspešný /výživné bolo zvýšené/, súd mu nepriznal
náhradu trov konania, nakoľko ich nežiadal a ani mu žiadne nevznikli,
pretože ide o konanie oslobodené od platenia súdnych poplatkov v zmysle
zákona o súdnych poplatkoch č. 71/1992 Zb. v znení neskorších zmien a
doplnkov.
P o u č e n i e: Proti tomuto rozsudku možno podať odvolanie a to do 15.
dní odo dňa jeho doručenia, cestou podpísaného súdu ku Krajskému súdu
v Trnave, dvojmo.
V odvolaní sa okrem všeobecných náležitostí(§ 42 ods.3 O.s.p) musí
uviesť proti ktorému rozhodnutiu súdu smeruje, v akom rozsahu sa
napáda, v čom sa toto rozhodnutie alebo postup súdu považuje za
nesprávny a čoho sa odvolateľ domáha. (§ 205 ods.1 O.s.p.)
Odvolanie proti rozsudku alebo uzneseniu, ktorým bolo rozhodnuté vo
veci
samej, možno odôvodniť len tým, že
a/ v konaní došlo k vadám uvedeným v § 221 ods.1
b/ konanie má inú vadu, ktorá mohla mať za následok nesprávne
rozhodnutie
vo veci
c/ súd prvého stupňa neúplne zistil skutkový stav veci, pretože nevykonal
navrhnuté dôkazy, potrebné na zistenie rozhodujúcich skutočností
d/ súd prvého stupňa dospel na základe vykonaných dôkazov k
nesprávnym skutkovým zisteniam
e/ doteraz zistený skutkový stav neobstojí, pretože sú tu ďalšie
skutočnosti alebo iné dôkazy, ktoré doteraz neboli uplatnené (§ 205 a)
f/ rozhodnutie súdu prvého stupňa vychádza z nesprávneho právneho
posúdenia veci (§ 205 ods.2 O.s.p.)
Ak povinný dobrovoľne neplní, čo mu ukladá vykonateľné rozhodnutie,
môže oprávnený podať návrh na vykonanie exekúcie podľa
zák.č.233/1995Z.z., ak ide o rozhodnutie o výchove maloletých detí,
návrh na súdny výkon rozhodnutia.